Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 14.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»(правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 31.08.2015 року складає 22218,80 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2006 року в розмірі 22218,80 грн. та судові витрати в розмірі 1218 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, враховуючи заперечення відповідача, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 14.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. На день укладення договору кредитний ліміт на платіжній картці становив 1280,00 грн. Станом на 11.02.2011 року банком було збільшено кредитний ліміт до 11000,00 грн., до відповідно до п. 3.2, 3.3, Умов та Правил надання банківських послуг(а.с.10) Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитним договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. Своїм підписом на заяві б/н від 14.09.2006 року відповідач засвідчив свою згоду з Умовами надання банківських послу, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, а також виразив згоду на те, що Заява, Умови, Правила і Тарифи є складовими укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ним договору про надання банківських послуг.(а.с.8). З огляду на вказане, доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з усіма умовами отримання кредитного продукту є безпідставними. Пунктами 6.5 та 6.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобовязаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору; у разі невиконання зобовязань за договором , на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 03.11.2015 року становить 22218,80 грн. та складається: - заборгованість за кредитом 10968,15 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 9299,57грн.; - заборгованість за комісією 416,85грн.; - штраф (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф (процентна складова) 1034,23 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.09.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], який суд вважає належним доказом позовних вимог. Необґрунтованою є позиція відповідача про те, що строк дії платіжної карти закінчився 14.09.2008 року і саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності. Відповідно до п.3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг після закінчення строку дії карти відповідна Карта продовжується Банком на новий строк(шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше(до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку(в останній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Відповідач не надав суду доказів подання до банку письмової заяви про закриття картрахунку. Крім того, згідно витягу з електронної програми «Multikassa/Privat48» [PERSON] було видано нову картку з терміном дії до 06.2016 року(а.с.53). Відповідно до п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 10 травня 2007 року банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Частиною четвертою ст.11 ЗУ „Про захист прав споживачів" передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту, зокрема, зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст. 2 ЗУ „Про банки і банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до п.8 ст.47 ЗУ „Про банки і банківську діяльність" банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Аналіз положень п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, на які посилається відповідач, у їх системному звязку з наведеними нормативними приписами не дає підстав вважати комісію за обслуговування кредитної заборгованості платою споживача на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобовязань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в звязку з чим підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 14.09.2006 року в розмірі 22218,80 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1218 грн.

Outcome: approved