Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

27 квітня 2021 року до Ленінського районного суду м. Харова надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якому позивач просить зобов`язати Акціонерне товариство «Дельта Банк» виплатити заборгованість щодо виплати йому грошового зобов`язання за договором №003-29591-301214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у сумі 5677,75 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.12.2014 року між ним та Акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 30 грудня 2014 року №003-20501-301214. За умовами пункту 1.2. цього Договору позивач передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 13335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) доларів США 76 центів, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 30 грудня 2014 року №43844751. На умовах пункту 1.3. цього договору вклад залучається строком по 30 березня 2015 року та відповідно умов пункту 1.4. цього договору з виплатою 5,5 (п`ять цілих п`ять десятих) процентів річних на суму вкладу. Отже, станом на 30 березня 2015 року, тобто на момент спливу терміну повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідач мав перед позивачем грошові зобов`язання за умовами Договору банківського вкладу в розмірі: основного грошового зобов`язання по банківському вкладу у розмірі 13335 доларів США 76 центів та процентів за цим вкладом, у розмірі 1,375 (одна ціла триста сімдесят п`ять тисячних) відсотків за три місяці банківського вкладу, що становило 183 долари США 37 центів, що разом склало грошові зобов`язання за банківським вкладом та процентів за три місяці у сумі 13519 доларів США 13 центів. Відповідно до пункту 2.1. цей договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Згідно пунктів 1.9. та 1.10. Договору банківського вкладу нараховані проценти за вкладом разом із сумою вкладу по закінченню строку розміщення вкладу зараховуються на поточний рахунок з використанням платіжної карти № [NUMBER] . Вказаний поточний рахунок з використанням платіжної карти № [NUMBER] був відкритий відповідачем згідно до умов договору від 04 липня 2013 року № 020-20101-040713 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти укладеного між позивачем та відповідачем. На умовах пункту 1.4. цього договору за користування грошовими коштами, що знаходяться на Рахунку, Банк (Відповідач) сплачує Клієнту (Позивачу) проценти згідно з умовами Правил. Розмір діючої на дату укладення Договору процентної ставки зазначається в Тарифах. Згідно умов підпункту 1.6.1. пункту 1.6. Тарифів на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної карти Тарифний пакет «Ощадна карта №1» (далі- Тарифи на обслуговування) процентна ставка на позитивний залишок на рахунку у доларах США складає 6 (шість) відсотків річних. Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобов`язанням відповідача перед позивачем за умовами Договору банківського вкладу, який в силу пунктів 1.9. та 1.10. перебуває у взаємозв`язку з Договором поточного рахунку: - станом на 30.05.2015рік основне грошове зобов`язання по банківському вкладу разом з процентами за цим вкладом становило 13519 доларів США 13 центів та грошове зобов`язання за підпунктом 1.6.1. пункту 1.6. Тарифів на обслуговування -за виплатити процентної ставки на позитивний залишок на рахунку з 30.03.2015року по 30.05.2015року становило 1,2 відсотків помножене на 13519 доларів США 13 центів склало 162 долари США 23 центи. Отже, станом на 30.05.2015 року відповідач перед позивачем мав заборгованість за грошовим зобов`язанням сукупно у розмірі 43681 доларів США 36 центів. 22.06.2015року у зв`язку визнанням відповідача неплатоспроможним, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», та введенням тимчасової адміністрації, за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», була розпочата процедура ліквідації, яка триває до теперішнього часу. Враховуючи наявну заборгованості перед позивачем у 2015 році Фонд гарантування вкладу фізичних осіб виплатив позивачу, 22.06.2015 року грошові кошти у розмірі 5105 (п`ять тисяч сто шість) гривень 80 коп., що підтверджується Системою грошових переказів «ехіmcash» заява на отримання переказу контрольний номер переказу 154 808 224 та заяви на видачу готівки №13676 від 22.06.2015 року, та 25.07.2015 року грошові кошти у розмірі 194893 (сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні, 20 коп., що підтверджується заявою на видачу готівки №150 та Системою грошових переказів «ехіmcash» заява на отримання переказу контрольний номер переказу 278 603 596 та заяви на видачу готівки №150 від 25.07.2015року. Отже вказує, що 22.06.2015року та 25.07.2015 року йому було нараховано та виплачено грошові коштів у сумі 199999 (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень, 00 коп. Враховуючи зазначене 22.06.2015року та 25.07.2015року позивачу було сукупно нараховано та виплачено грошові коштів у сумі приблизно 9244 доларів США 23 центи. Позивач зазначає, що він здійснив банківський вклад у доларах США. Підпунктом 1.6.1. пункту 1.6. Тарифів на обслуговування за виплатити ставки на позитивний залишок на рахунку становило 6 відсотків річних. Станом на 30.07.2015року заборгованість за грошовим зобов`язанням за договором процентної банківського вкладу відповідача перед позивачем залишилась у розмірі приблизно 4437 долара США 13 центів. З метою отримати грошові кошти за грошовим зобов`язанням, яке виникло за договором банківського вкладу позивач звернувся до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» з кредитною вимогою від 13 жовтня 2015року, зареєстрована від 13.10.2015року №3108200. На зазначену вимогу, як і на подальші звернення позивача та його представника від ФГВФО та відповідача надходила відповідь в усній формі, що Позивач з 13.10.2015року знаходиться у черзі на отримання виплати. Розраховуючи заборгованість щодо виплати грошового зобов`язання позивачем взято розрахунок за період з 30.07.2015 року по 30.03.2021 року, тобто майже 56 місяців. Згідно положення підпункту 1.|6.1. пункту 1.6. Тарифів на обслуговування за виплатити процентної ставки на позитивний залишок на рахунку становило 6 відсотків річних. Тож позивач вказує, що заборгованість за грошовим зобов`язанням відповідача перед позивачем за період з 30.07.2015року по 30.03.2021року становить результат наступного розрахунку - 4437 долара США 13 центів (основного грошового зобов`язання) додати 1240 доларів США 62 центи (грошове зобов`язання за виплату процентної ставки на позитивний залишок на рахунку) разом складає 5677 доларів США 75 центів, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2021 року за позовною заявою відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07 червня 2021 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшов відзив Акціонерного товариства «Дельта Банк» в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 30.12.2014 року між Позивачем та АТ «Дельта Банк», укладений договір № 003-20501-301214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, згідно з умовами якого сума вкладу складає 13335,76 дол., процента ставка на суму вкладу становить 5,5 процентів річних, вклад залучається по 30 березня 2015 рік включно. 02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України №150, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних у зв`язку з чим рішенням №51 від 02.03.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Рішенням № 71 від 08.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів шість місяців фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року. Рішенням № 147 від 03.08.2015 року Виконавчої дирекції Фонду вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації Акціонерному товаристві «Дельта банк» по 02 жовтня 2015 року. Правлінням Національного банку України 02.10.2015 року прийнята постанова №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017року включно та яка в подальшому продовжена на невизначений час. У зв`язку з тим, що з 02.03.2015 р. в АТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація, а з 02.10.2015 р. в банку розпочата процедура ліквідації, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення спеціального закону, яким г Закон України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб». Тобто процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Отже у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у них правовідносинах. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 р. у справі № 6-2001цс15, введення в банк тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Отже державою Україна у відповідності до передбаченої процедурну було прийнято Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є чинним, що встановлює певні обмеження стосовно реалізації права власності з метою захисту в рівній мірі законних інтересів вкладників та забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків, застосування появ цього закону до правовідносин, що виникли між сторонами, не суперечить нормам міжнародного права та Конституції України. За таких обставин, з урахуванням приписів Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, як вкладник (кредитор), може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків виключно в межах процедури ліквідації банку. 17 червня 2021 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшла відповідь на відзив, де позивач виклав аналогічні доводи, як і у позовній заяві, відзив відповідача вважає необгрутованим, невиплату йому банківського вкладу за укладеним договором вважає протиправною. Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, письмових заяв не подавав. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між 30.12.2014 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №003-20501-301214. За умовами пункту 1.2. цього Договору позивач передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 13335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) доларів США 76 центів, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 30 грудня 2014 року №43844751. На умовах пункту 1.3. цього договору вклад залучається строком по 30 березня 2015 року та відповідно умов пункту 1.4. цього договору з виплатою 5,5 (п`ять цілих п`ять десятих) процентів річних на суму вкладу. 02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України №150, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних у зв`язку з чим рішенням №51 від 02.03.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Рішенням № 71 від 08.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів шість місяців фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року. Рішенням № 147 від 03.08.2015 року Виконавчої дирекції Фонду вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації Акціонерному товаристві «Дельта банк» по 02 жовтня 2015 року. Правлінням Національного банку України 02.10.2015 року прийнята постанова №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017року включно та яка в подальшому продовжена на невизначений час. У зв`язку з тим, що з 02.03.2015 р. в АТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація, а з 02.10.2015 р. в банку розпочата процедура ліквідації, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення спеціального закону, яким г Закон України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб». Тобто процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив [PERSON] гарантоване відшкодування в сумі 200 000 грн. 00 коп. Залишок коштів у розмірі 130 617,74 грн були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів четвертої черги. Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, мають задовольнятися у порядку черговості, встановленому статтею 52 Закону, після початку процедури ліквідації банку за рахунок коштів, одержаних у результаті його ліквідації та продажу майна (активів) (пункт 4 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). У частині четвертій статті 4 Закону України «Про Національний банк України» встановлено, що національний банк не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні статті77 Закону України «Про банки і банківську діяльність». У частині четвертій статті 4 Закону України «Про Національний банк України» встановлено, що національний банк не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 757/63349/19-ц (провадження № 61-18960св20) зроблено висновки, що «запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури ліквідації унеможливлює виплату коштів за договором банківського вкладу в інший спосіб, аніж це передбачено положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відкликання Національним банком України банківської ліцензії ПАТ «Дельта Банк» та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому задоволення вимог окремого кредитора, визнаних в межах ліквідаційної процедури банку, але заявлених до стягнення в іншому порядку, не допускається, оскільки це має наслідком порушення рівності прав вкладників банку та порушує принципи виведення неплатоспроможного банку з ринку. Процедура ліквідації банку триває. Задоволення вимог окремого кредитора, визнаних в межах ліквідаційної процедури банку, але заявлених до стягнення в іншому порядку, не допускається, оскільки це має наслідком порушення рівності прав вкладників банку та порушує принципи виведення неплатоспроможного банку з ринку». Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 02 липня 2019 року у справі № 910/5000/18, від 28 січня 2020 року у справі № 369/11928/17, від 15 травня 2019 року у справі № 757/72592/17, від 07 травня 2020 року у справі № 757/62120/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 757/27124/19-ц. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що було порушено його право на своєчасне повернення його коштів, а тому відповідач повинен сплатити на його користь відсотки за користування грошовим вкладом за період з 30.07.2015 до 30.03.2021 відповідно до умов пункту 1.4. договору, які він розрахував у розмірі 5677 доларів 75 центів. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Відповідно п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку. Відповідно до пункту 4.21 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, - вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на дату початку процедури ліквідації банку. Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Згідно з частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами не заявляються. На підставі зазначеного, на час звернення [PERSON] з цим позовом у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, суд дійшов висновку про те, що нарахування відсотків за вкладами позивача в АТ «Дельта Банк» припинилося у день початку процедури виведення банку з ринку, а саме з 03 березня 2015 року, з моменту запровадження тимчасової адміністрації За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, а обставини, на які сторона позивача посилається, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог - не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed