Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Сарненського районного суду Рівненської області від 15.04.2020 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу Сарненського районного суду Рівненської області від 15.04.2020 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду - 10.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що визначна в судовому наказі сума є для нього неможливою. Зазначив, що 10.06.2016 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. [INFO] народився син [PERSON] . Крім того, друга дружина має дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] , однак біологічним батьком є він. На даний час він працює машиністом в ТОВ «ККНК Технобуд» і його заробітна плата становить 10000 грн. Крім того, він надає матеріальну допомогу батькам, які є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію, а також батькам дружини. Ухвалою суду від 16.06.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, 24.07.2020 року було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, який просить присудити позивач не забезпечить їй достатній життєвий рівень для її повноцінного розвитку, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Суд дослідивши надані докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав. Рішенням Сарненського районного суду від 12.02.2016 року було розірвано шлюб укладений 01.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] . За час подружнього життя в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно судового наказу виданого 15.04.2020 року Сарненським районним судом Рівненської області стягується з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , працюючого в ТОВ "ККНК Технобуд" на користь [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду - 10.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.06.2016 року . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Сарненського районного суду від 02.02.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виданої 27.05.2020 року Клесівською селищною радою встановлено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , склад його сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] ; дочка дружини [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Позивачем було долучено пенсійні посвідчення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які суд не вважає належними доказами, оскільки вони не є предметом доказування в даному провадженні, а свідчать лише про те, що батьки позивача є пенсіонерами та отримують щомісячні пенсійні виплати. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 17 абз. 4. встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. При цьому суд визнає, що зміна саме матеріального стану є пріоритетною при вирішенні питання про зменшення чи збільшення розміру аліментів, оскільки вона об`єктивно є похідною від інших чинників, а саме, зміни сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, але не дітей, на що суд звертає окрему увагу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є працездатною особою та має стабільний заробіток. Разом з тим, суд дійшов висновку, що матеріальний стан позивача навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо оплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що він має іншу сім`ю та дитину, суд до уваги не бере, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився суду надано не було. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Враховуючи вищевикладене та те, що визначений розмір аліментів судовим наказом Сарненського районного суду Рівненської області і так є мінімальним розміром аліментів, які можуть стягуватися з відповідача на утримання однієї неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що зменшення розміру аліментів може суттєво погіршити матеріальне становище дитини. В зв`язку з чим, в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного вище та ст. 180,182, 190, 192 СК України ,

Outcome: dismissed