Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11279482000. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит в іноемній валюті в сумі 49 700,00 доларів США (сорок дев'ять тисяч сімсот доларів CШA), а позичальник зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26 грудня 2018 року, згідно з графіком погашення кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки за № 12947 від 27 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки відповідачем передано в іпотеку Магазин-цегляний літ. «А-I», «а», загальною площею 191,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 04 березня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки, відповідно до умов якого, відповідач надала згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. За домовленістю сторін ринкова вартість предмету іпотеки на дату укладення договору іпотеки становила 335 200,00 грн. (триста тридцять п'ять тисяч двісті грн. 00 коп) . Предмет іпотеки забезпечує в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Третьої особи перед позивачем за кредитним договором. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору третя особа не здійснювала платежів для погашення кредиту, чим порушувала взяті на себе договірні зобов'язання. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року позов задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту у розмірі 40 679,51 доларів США, що за курсом НБУ становило 612 665,72 грн; 5 293,56 грн. - пеню за прострочення сплати кредиту та процентів, судові витрати в розмірі - 3 654,00 грн. Враховуючи, що станом на сьогоднішній день зобов'язання [PERSON] перед позивачем не виконані, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на 16.03.2017 року заборгованість третьої особи по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 53 697,86 доларів США, заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів станом на 16.03.2017 року складає 171 379,69 грн. Таким чином, AT «УкрСиббанк» звернувся до суду з вимогою щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, що визначатиметься на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила пояснивши що позивач просить суд стягнути заборгованість у сумі 1443439,72 грн. за рахунок реалізації предмету іпотеки, яка є недостатньою для повного погашення нарахованого боргу, а тому відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданих як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права, яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту при недостатності коштів одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Виходячи з норм цього закону, відповідач просила позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явилась0, але на адресу суду надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11279482000. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит в іноемній валюті в сумі 49 700,00 доларів США (сорок дев'ять тисяч сімсот доларів CШA), а позичальник зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26 грудня 2018 року, згідно з графіком погашення кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки за № 12947 від 27 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки відповідачем передано в іпотеку Магазин-цегляний літ. «А-I», «а», загальною площею 191,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 04 березня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки, відповідно до умов якого, відповідач надала згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. За домовленістю сторін ринкова вартість предмету іпотеки на дату укладення договору іпотеки становила 335 200,00 грн. (триста тридцять п'ять тисяч двісті грн. 00 коп) . В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року позов задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту у розмірі 40 679,51 доларів США, що за курсом НБУ становило 612 665,72 грн.; 5 293,56 грн. - пеню за прострочення сплати кредиту та процентів, судові витрати в розмірі - 3 654,00 грн. Заборгованість за кредитним договором не сплачена, рішення суду залишається не виконаним, тому позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно із ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконань зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.12.2015 року по справі №6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд повинен зазначити, що початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до п.6 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо).» Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю бездіяльністю відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки враховуючи невиконання відповідачем основного зобов'язання, позивач має право звернутися до останнього з вимогою про звернення стягнення предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати за рахунок іншої сторони, тому до стягнення з відповідача підлягає судовий збір, оплачений при подачі позову в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved