Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , де третя особа Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS] , та зняття її з реєстрації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26 січня 2004 року, виданого розпорядженням Солотвинської селищної ради від 15 грудня 2003 року за №56/482. В даній квартирі з 2009 року проживає вона сама. Відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована в її квартирі та являється членом її сім`ї з 2009 року виїхала проживати в республіку Португалія , де має власну сім`ю. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивача десять років, не оплачує комунальних послуг та не несе витрат по утриманні квартири, просять позбавити її права користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Представник третьої особи Солотвинської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Заслухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити , виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] являється власницею житлової квартири [ADDRESS] , яка їй належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло за №479 від 26 січня 2004 року, виданого виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на підставі розпорядження № 56/482 від 15 грудня 2003 року (а.с. 4). Відповідачка [PERSON] також зареєстрована у вказаній квартирі, проте не проживає з 2009 року, що також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , в 2009 році разом з матір`ю виїхала республіку Португалія, і з того часу за місцем реєстрації не проживає (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. У розумінні цієї статті, реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою для користування і розпорядження своєю власністю на свій розсуд позивачем. Таке становище є порушенням конституційних прав позивача на право вільного розпоряджання своєю власністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, яка являється онукою позивачки, протягом десяти років не проживає у належній позивачці на праві власності квартирі [ADDRESS] . За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України [PERSON] є такою, що втратила право користування вказаною житловою квартирою. Враховуючи викладене, той факт, що відповідачка, не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, втратила право на користування житловим приміщенням, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд констатує, що згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку). Отже, зважаючи на вище викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про примусове зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється компетентними державними органами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням .В свою чергу, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою у зв`язку з чим вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не пред`являлося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Outcome: partial