Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №17. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні типи характерів відносини між ними останнім часом ставали все більш напруженими. Наприкінці 2017 року вони фактично припинили шлюбні відносини. На даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільних неповнолітніх дітей вони не мають, спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Сторони в судове засідання не зявились, натомість позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №17 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ОЛ №069857). Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення між ними не досягнуто. Неповнолітніх чи малолітніх дітей сторони не мають, спір з приводу поділу майна - відсутній. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачка в заяві від 28.02.2019 р. зазначає, що не наполягає на відшкодуванні судових витрат, тому суд вважає залишити їх фактично понесеним.

Outcome: approved