Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

02.09.2016 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку, третя особа [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що вона володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею в цьому будинку проживають її син : [PERSON] та відповідач [PERSON], яка не є їй родичкою і не зареєстрована в цьому будинку, тому проживає в цьому будинку без будь-яких правових підстав. Проживання разом з відповідачем в одному будинку стало зовсім нестерпним. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки, дебоші в нетверезому стані та бійки, постійно принижує її. Позивач стверджує, що їй неодноразово доводилось викликати міліцію, щоби захистити себе від її нападів. В утриманні будинку, опалені, оплаті послуг за електроенергію, відповідач участі не приймає. На її прохання залишити будинок відповідач відмовляє. Оскільки відповідач порушує її право на спокійне життя, завдає моральних і фізичних страждань, позивач просить задовольнити її позов. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини і просить суд їх задовольнити, оскільки відповідач порушує її право на спокійне життя, завдає моральних і фізичних страждань, на її прохання залишити будинок відповідач відмовляє, тому просить задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання не з"явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заперечення з приводу позову не подала. Третя особа в судове засідання не з"явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є внучкою позивача і живе по сусідству біля її будинку і підтвердила , що дійсно відповідач [PERSON] систематично порушує право позивача [PERSON] на спокійне життя, завдає моральних і фізичних страждань. Проживає в цьому будинку без будь-яких правових підстав. У зв'язку з її протиправною поведінкою позивач неодноразово викликала поліцію, відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки, дебоші в нетверезому стані та бійки, постійно принижує позивача, тому вона змушена тікати з дому до невістки. На її прохання переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляється. Оскільки відповідач в судове засідання не з"явився , тому суд згідно ст. 224 ЦПК України приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Оглядаючи свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 05.09.1990 року видно, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] . Як вбачається з копії технічного паспорту від 15.08.1990 року на жилий будинок індивідуального жилого фонду , в ній зазначено , що за адресою [ADDRESS], власником будинку є [PERSON], доля 1. Відповідно до довідки з Казанківської ЦРЛ від 12.08.2016 року в ній зазначено, що [PERSON] зверталася 12.08.2016 року к хірургу і їй поставлено діагноз ушиб, підшкірний крововилив в/з правого плечу. Згідно до відповіді з Казанківського ВП Новобузького ВГУНП В Миколаївській області на її звернення зазначено, що під час проведеної перевірки відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КупАП України , який направлено для розгляду і прийняття рішення до суду. Відповідно до ст. 15 Конституції України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ЖК України передбачається, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у цьому праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Під порушенням правил сумісного проживання слід розуміти не просто створення певних незручностей для мешканців будинку або безпосередньо для наймача чи власника, а вчинення умисних дій, пов'язаних із зневагою до соціальних норм сумісного проживання. Зневага до соціальних норм сумісного проживання - це вчинення сварок, бійок, нанесення образ, ігнорування вимог про дотримання тиші, тощо. Таким чином, власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Позивач є законним власником будинку, відповідач перешкоджає в проживанні у вказаному домоволодінні і тому порушено право позивача на користування своєю власністю за призначенням. Це право підлягає захисту і тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виселити відповідача з належного позивачу будинку без надання іншого жилого приміщення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved