Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

03.02.2021 р. представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.12.2018 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , в сумі 14236,35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 13114,53 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 1121,82 грн., посилаючись на порушення боржником зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 15.02.2021 року по справі відкрите провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 30.08.2021 р. відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно якого частково заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що в анкеті-заяві [PERSON] від 03.12.2018 року істотні умови договору, зокрема такі, як ціна (тіло) кредиту, процентна ставка, умови щодо збільшення суми ліміту кредиту, строк дії договору не зазначені. Також, відповідач не згоден з проведеним банком розрахунком, оскільки згідно вказаного розрахунку він використав кредитних коштів на суму 24261,39 грн., а повернув коштів на суму 23642,50 грн., тому повинен повернути банку грошові кошти в сумі 618,89 грн. Просив позов задовольнити в сумі 618,89 грн., у задоволенні інших вимог позову відмовити в зв`язку з необґрунтованістю. 14.09.2021 р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву б\\н від 03.12.2018 р., за якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Зміст кредитного договору, укладеного з [PERSON] , зафіксований у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладено Кредитний Договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил надання банківських послуг не відповідають дійсності, оскільки з виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідач користувалася грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалась. Щодо актуальності інформації представник позивача зазначив, що розділ №7 Паспорту «Інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої, у відповідності з ст. 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь - згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо Банк з цим погоджується. 23.09.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відгук, в якому він просив частково задовольнити вимоги позивача за договором б/н від 03.12.2018 року станом на 14.12.2020 року в сумі 618,89 грн., в іншій частині позову відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданих суду позовній заяві та запереченні просив справу розглядати за його відсутністю, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у свою відсутність, проти позову частково заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проведено без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 грудня 2018 року [PERSON] підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», в якій виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну кредитку. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також підписуючи заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений і згодний з Умовами та правилами надання банківський послуг, а також Тарифами банку, які була надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Позичальник надав згоду на збільшення, зменшення або анулювання кредитного ліміту. До кредитного договору банк додав Копію Паспорту споживчого кредиту, підписаного споживачем, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD", які відповідні підписи не мають (а.с. 15-16, 18). Також, позивач додав довідку про зміну [PERSON] умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої було встановлено кредитний ліміт в розмірі 6000 грн., який було збільшено до 15000 грн., пізніше зменшено до 13023,59 грн. Згідно з розрахунком позивача, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 14.12.2020 року становить 14236,35 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 13114,53 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 1121,82 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк просив стягнути складові вартості кредиту, зокрема, заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування за анкетою - заявою б/н від 03.12.2018 посилався на Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору. Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів [PERSON] був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Водночас, сторонами не заперечувалося, що відповідач 03.12.2018 року підписав Паспорт споживчого кредиту за Типом кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» з умовами кредитування: відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці: строком на 240 місяців, з процентною ставкою у межах пільгового періоду - 0,00001 %, процентною ставкою за межами пільгового періоду - 43,2 % в місць (42 % річних), з порядком повернення кредиту щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. (а.с. 15-16) Тобто, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами. Крім того, позивач додав довідку про видану [PERSON] кредитну картку відповідно до договору б/н від 03 грудня 2018 року: № 5168745320565929 від 03 грудня 2018 року зі строком дії до 08/22, що відповідачем не заперечувалося. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанку» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, слід погодиться з позовом в частині обґрунтованості вимог про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 13114,53 грн. та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1121,82 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати відповідно до розміру задоволених вимог - у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved