Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в якій вказала, що спадкодавець [PERSON] , який є її братом, проживав у [ADDRESS] . За життя він працював у колгоспі «Поділля» с. Браїлівка і йому був виданий сертифікат на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер. Останній був у віці 57 років, постійно хворів, потребував стороннього догляду, а тому з жовтня 2007 року до дня смерті [INFO] року без реєстрації проживав у її будинку у [ADDRESS] . Вона здійснювала догляд за ним, провели його похорон за власний рахунок. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 2 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 7 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 10 годину 30 хвилин 6 листопада 2019 року, задоволено клопотання заявника про витребування у приватного нотаріуса Новоушицького нотаріального округу Кохан О.В. копії спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 22 жовтня 2019 року заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання заяви. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, безпосередньо дослідити та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. Заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON] , про що свідчать копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9,10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 червня 2008 року (а.с.15). Суд встановив, що місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.12), а місцем реєстрації [PERSON] на день смерті - [ADDRESS] (а.с.14). Однак відповідно до даних довідки № 1061 від 12 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] до дня смерті проживали разом та вели спільне господарство (а.с.13). За життя [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах на території КСП «Поділля» с. Браїлівка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 25 квітня 1997 року (а.с.11). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повідомленням нотаріуса від 7 листопада 2018 року (а.с.21). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, про що зазначено у відповіді приватного нотаріуса Кохан О.В. від 23 жовтня 2019 року (а.с.27). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі справи вбачається, і це підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , що [PERSON] дійсно з жовтня 2007 року по день смерті проживав без реєстрації у домогосподарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявниця здійснювала догляд за [PERSON] , оскільки останній хворів. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] з жовтня 2007 року до дня смерті останнього - 8 червня 2008 року у [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для реалізації спадкових прав. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved