Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

До суду з позовом звернулось ПрАТ АСК "Скарбниця" про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 3734, 33 гривень та судового збору в розмірі 229,40 гривень . Свої вимоги обгрунтували тим що 14.06.2012 року ПрАТ АСК «Скарбниця» уклала Договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № АВ/536392 на підставі Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхувальником за договором виступає [PERSON], об'єкт страхування автомобіль «Фольтсваген» д.н.з. [NUMBER]. 08.11.2012 року на дорозі Т-03-02, відбулося ДТП за участю автомобілів «Фольтсваген» д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ-111840 д.н.з. [NUMBER]. Даний факт підтверджується Постановою Любомильського районного суду Волинської області від 29.11. 2012 року. Вина у вчиненні ДТП встановлена, і лежить на [PERSON], який керував автомобілем. Внаслідок звернення до ПрАТ АСК «Скарбниця» [PERSON], розглянувши даний випадок прокваліфікувала його як страховий та виплатила страхове відшкодування на основі Страхового Акту № 167/ЦВЛ2 у розмірі 3 734,33 грн. (три тисячі сімсот тридцять чотири гривні шдцять три копійки). [PERSON] не повідомлялося в строки зазначені Договором та Законом про факт настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.» Згідно ст. 1187 ЦК України: «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.» Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності цивільно - правової страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.» Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи положення пункту 33.1.4. ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової дальності власників наземних транспортних засобів»: У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ). повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно абз. в п. 38.1.1. ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової дальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону» В судове засідання представник позивача не з»явився, позивачем була подана до суду письмова заява в якій позивач просить справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач проти задоволення позову заперечив та дав пояснення, що він дійсно застрахував вказаний в позовній заяві автомобіль у позивача. Цей автомобіль «Фольтсваген - Гольф» д.н.з. [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] . Він фактично продав вказаний автомобіль [PERSON] який і вчинив ДТП. Про вчинення [PERSON] ДТП він взав приблизно через два тижні, а тому не міг повідомити страхову компанію про ДТП на протязі трьох днів. Судом встановлено наступні обставини. 14.06.2012 року ПрАТ АСК «Скарбниця» уклала Договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № АВ/536392 на підставі Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхувальником за договором виступає [PERSON], об'єкт страхування автомобіль «Фольтсваген» д.н.з. [NUMBER], що стверджено вказаним договором. 08.11. 2012 року на дорозі Т-03-02, відбулося ДТП за участю автомобілів «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ-111840 д.н.з. [NUMBER]. Даний факт підтверджується Постановою Любомильського районного суду Волинської області від 29.11. 2012 року. Вина у вчиненні ДТП встановлена, і лежить на [PERSON], який керував автомобілем. Як вбачається з довідки Центру надання послуг пов»язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування Любомльського та Шацького районів підпорядкованого УДАІ УМВС України у Волинській області № 55 від 11.02.2014р. згідно бази даних АМТ станом на 8.11.2012р. автомобіль «Фольцваген - Гольф» д.н.з. [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON]. Отже, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не був власником вказаного автомобіля. Згідно Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статті 38, яка регламентує регресний позов страховика та МТСБУ : 38.1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; (ст. 33 цього Закону п. 33.1.у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: п.33.1.2 вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди)). д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Проаналізувавши положення ст. 38 вказаного Закону, суд приходить до висновку, що у ній відсутні підстави для пред»явлення позову в порядку регресу до відповідача [PERSON] який не був водієм транспортного засобу причетного до вчинення ДТП. Відповідно ст.33 вищезазначеного Закону регламентує ії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. 33.3. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. 33.4. У разі оформлення працівниками відповідного підрозділу МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї. Проаналізувавши положення ст. 33 вказаного Закону, суд приходить до висновку, що лише водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У цій статті не вказано, що страхувальник (який не являється водієм застрахованого транспортного засобу причетного до ДТП, зобов»язаний вчинити дії вказані у ст. 33 цього Закону, а тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову в порядку регресу до відповідача [PERSON] який не був водієм транспортного засобу причетного до вчинення ДТП. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вказано в позовній заяві та стверджено доданими до неї доказами, за зверненням до ПрАТ АСК «Скарбниця» [PERSON], розглянувши даний випадок ПрАТ АСК «Скарбниця» прокваліфікувала його як страховий та виплатила страхове відшкодування на основі Страхового Акту № 167/ЦВЛ2 у розмірі 3 734,33 грн. (три тисячі сімсот тридцять чотири гривні шдцять три копійки). В позовній заяві не вказано та не подано доказів про те, що відповідачем [PERSON] виплачене страхове відшкодування в більшому розмірі ніж було б виплачене при умові вчасного повідомлення про ДТПвідповідачем. Отже, діями чи бездіяльностю відповідача матеріальна шкода позивачу не спричинена. Приведеними у даному рішенні доказами та аналізом вказаного законодавства повністю доведено, що відповідач по справі, не будучи водієм автомобіля, причетного до вчинення дорожньо - транспортної пригоди внаслідок якої позивачем виплачено страхове відшкодування іншій особі, не знав і не міг знати про вчинення ДТП та не міг протягом трьох днів повідомити про ДТП позивача, та він не є особою, відповідальною за завдані збитки, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed