Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив суд виділити йому в натурі в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя наступне майно: шафу - купе (довжина -1,8 м, ширина -0,45 м, висота 2,5 м, одно дзеркало) вартістю 2980,00 грн., частину вбудованої кухні, яка складається з навісної шафи (60*75*30 (см)) вартістю 200,00грн., навісної шафи (50*75*30 (см), дверці прозорі) вартістю 290,00грн., столу кухонного тумба (110*85*60 (см)) вартістю 340,00грн. та диван книжку вартістю 410,00грн., всього на суму 4220,00 грн.; - виділити в натурі відповідачу в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя наступне майно: шафу - купе (довжина -1,8 м, ширина -0,45 м, висота 2,5 м, два дзеркала) вартістю 2980,00 грн., тумбу під взуття вартістю 310,00грн., частину вбудованої кухні, яка складається з навісної шафи (80*75*30 (см)) вартістю 270,00грн., навісної шафи (80*75*30 (см), дверці прозорі) вартістю 320,00грн., столу кухонного тумба (80*85*60 (см)) вартістю 340,00грн. та диван розкладний (коричневий) вартістю 820,00грн., диван розкладний (помаранчевий) вартістю 1610,00грн. і стіл під телевізор на металевих ніжках вартістю 790,00грн., всього на суму 7440,00грн.; - в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право спільної часткової власності (по ? частині) за ним та відповідачем на наступне майно: стіл кухонний на 2-х ніжках з кріпленням до стіни вартістю 620,00 грн., мийку з тумбою (85*75*60 (см)) вартістю 370,00 грн., витяжку кухонну FOX вартістю 1110,00 грн., водонагрівач ARISTON 80L вартістю 1100,00 грн., пилосос LG Турбо вартістю 490,00 грн., холодильник Індезіт двох камерний (висотою -1,8 м, шириною -0,65 м) вартістю 3810,00 грн., стільці кухонні з металевими ніжками 4 штуки вартістю 410,00 грн., кондиціонер Midea вартістю 2900,00 грн. та електричну плиту Hanza вартістю 3610,00 грн., всього на суму 14420,00 грн.;- стягнути з відповідача на його користь ? частину вартості пральної машини Bosch, яка є обєктом спільного майна подружжя,\~\~в розмірі 1820,00 грн.; - стягнути з відповідача на його користь суму грошової компенсації за частку в спільному сумісному майні подружжя в розмірі 1610,00 грн. та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті вартості проведення незалежної оцінки майна в розмірі 2000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 2001 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Під час перебування у шлюбі та сумісного проживання сторонами по справі за сумісні кошти було набуте рухоме майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке знаходиться та встановлено в квартирі №56, що розташована за адресою: 61178, м. Харків, вул. Салтівське шосе, а саме: 1. шафа - купе (довжина -1,8 м, ширина -0,45 м, висота 2,5 м, одно дзеркало) вартістю 2980,00 грн.; 2. шафа - купе (довжина -1,8 м, ширина -0,45 м, висота 2,5 м, два дзеркала) вартістю 2980,00 грн.; 3. тумба під взуття вартістю 310,00грн.; 4. вбудована кухня: 4.1. навісна шафа (80*75*30 (см)) вартістю 270,00грн.; 4.2. навісна шафа (80*75*30 (см), дверці прозорі) вартістю 320,00грн.; 4.3. навісна шафа (60*75*30 (см)) вартістю 200,00грн.; 4.4. навісна шафа (50*75*30 (см), дверці прозорі) вартістю 290,00грн.; 4.5. мийка з тумбою (85*75*60 (см)) вартістю 370,00грн.; 4.6. стіл кухонний тумба (80*85*60 (см)) вартістю 340,00грн.; 4.7. стіл кухонний тумба (110*85*60 (см)) вартістю 340,00грн.; 5. стіл кухонний на 2-х ніжках з кріпленням до стіни вартістю 620,00грн.; 6. витяжка кухонна FOX вартістю 1110,00грн.; 7. диван книжка вартістю 410,00грн.; 8. диван розкладний (коричневий) вартістю 820,00грн.; 9. диван розкладний (помаранчевий) вартістю 1610,00грн.; 10. стіл під телевізор на металевих ніжках вартістю 790,00грн.; 11. водонагрівач ARISTON 80L вартістю 1100,00грн.; 12. пральна машина BOSH вартістю 3640,00грн.; 13. пилосос LG Турбо вартістю 490,00грн.; 14. холодильник Індезіт двох камерний (висотою -1,8 м, шириною -0,65 м) вартістю 3810,00грн.; 15. стільці кухонні з металевими ніжками 4 штуки загальною вартістю 410,00грн.; 16. кондиціонер Midea вартістю 2900,00грн.; 17. електрична плита Hanza вартістю 3610,00грн., всього на суму 29\~720,00 грн. На даний час шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач в добровільному порядку не бажає розділити спільне майно, тому з метою захисту своїх майнових прав позивач звернулась до суду з даним позовом. В подальшому представником позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, була подана заява про уточнення позовних вимог і в остаточній редакції позивач змінив вимоги в частині визнання права спільної часткової власності (по ? частині) за ним та відповідачем, та просив суд залишити у спільній сумісній власності подружжя та користуванні наступне майно: стіл кухонний на 2-х ніжках з кріпленням до стіни вартістю 620,00 грн., мийку з тумбою (85*75*60 (см)) вартістю 370,00 грн., витяжку кухонну FOX вартістю 1110,00 грн., водонагрівач ARISTON 80L вартістю 1100,00 грн., пилосос LG Турбо вартістю 490,00 грн., холодильник Індезіт двох камерний (висотою -1,8 м, шириною -0,65 м) вартістю 3810,00 грн., стільці кухонні з металевими ніжками 4 штуки вартістю 410,00 грн., кондиціонер Midea вартістю 2900,00 грн. та електричну плиту Hanza вартістю 3610,00 грн., всього на суму 14420,00 грн., інші позовні вимоги позивачем залишені без змін. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи за їх відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили ухвалити заочне рішення. Вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача ? частини вартості пральної машини Bosch, яка є обєктом спільного майна подружжя, в розмірі 1820,00 грн. не підтримали (вх.. №2800 від 08.02.2017 року та вх.. №2801 від 08.02.2017 року). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи сповіщалась належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомила. Через канцелярію суду 26.12.2016 року подала заяву, якою заперечувала проти позовної вимоги стосовно стягнення з неї на користь позивача ? частини вартості пральної машини Bosch, яка є обєктом спільного майна подружжя, в розмірі 1820,00 грн., та просила суд в цій частині відмовити. Інших заперечень проти позову, протягом розгляду справи, до суду не надала (вх.. №30417 від 26.12.2016 року). Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином . Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~зі змінами, внесеними Законом України\~Про судоустрій та статус суддів\~від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.ст.11,\~59,\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження, між сторонами 12 вересня 2001 року було укладено шлюб який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №1025 (а.с. 9). Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочне рішення, на час ухвалення рішення по справі, не набрало законної сили. За період шлюбу за спільні кошти сторони придбали рухоме майно. Згідно ч. 1\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Згідно ст.ст. 68-71 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, дружина і чоловік мають право на поділ спільного сумісного майна, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу частки подружжя у майні є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, майно ділиться в натурі. Статтею 69 Сімейного кодексу України, передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Посилаючись на п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду\~\~України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~можна зазначити, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 Сімейного кодексу України\~та\~ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Дійсна вартість майна підтверджується Звітом про оцінку майна, згідно переліку, що наданий замовником, та розташований у трикімнатній квартирі 56, за адресою: Харківська область, м. Харків, Салтівське шосе, будинок 248-а, який виконаний 19 вересня 2016 року оцінювачем [PERSON] субєкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес-Група Співдружність», що діє на підставі Сертифікату субєкта оціночної діяльності №442/16 від 10.06.2016 року. Загальна вартість рухомого майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно незалежної оцінки становить 29\~720,00 грн.(а.с. 16-18). Матеріалами справи підтверджено укладення 19.09.2017 року договору №51 про незалежну оцінку майна між позивачем і субєктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес-Група Співдружність» для встановлення дійсної вартості майна на час розгляду справи (а.с.11-12). Позивачем сплачено ТОВ «Бізнес-Група Співдружність» за надані послуги 4000,00грн., що підтверджується квитанцією №18294592 від 04.10.2016 року та актом прийому-передачі робіт від 04.10.2016 року (а.с.14-15). Відповідно до ч. 2\~ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно з ч. 1\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1\~ст. 368 Цивільного кодексу України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2\~ст. 372 Цивільного кодексу України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 4 ст. 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, ділиться між ними в натурі. Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу, набуто у власність рухоме майно, яке відповідно до ч. 1ст. 60\~СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме майно, відповідно до ст. 63\~СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч. 1ст. 70 цього\~Кодексу, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до\~ст. 370 Цивільного кодексу України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 364 Цивільного кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (на момент подання позовної заяви становить 551,20 грн. та не більше 6890,00 грн.). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то за таких підстав, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved