Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] , про визнання виконавчого напису, вчиненого 28.09.2019 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрованого у реєстрі за №9926, таким, що не підлягає виконанню. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що виконавчий напис було вчинено незаконно, відсутні докази безспірності заборгованості, та з порушенням позовної давності. Зокрема позивач підтвердив, що між ним та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір, свої зобов`язання за договором позивач виконав сумлінно, і останній платіж був здійснений в грудні 2014 року. Проте з оспорюваного виконавчого напису вбачається, що існує заборгованість по сплаті основного боргу та процентів за його користуванням. Про укладення договору про відступлення права вимог грошових зобов`язань за фінансовими кредитами позивачу не було відомо, оскільки жодних повідомлень останній не отримував, як і не отримував повідомлення про існування заборгованості від ТОВ «Фінансова компанія «Поліс». Позивач зазначає, що в порушення норм ст.88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис було вчинено за період з 22.12.2015 року по 24.09.2019 року, після спливу строків давності, оскільки документи щодо вчинення виконавчого напису були подані після спливу терміну позовної давності. Ухвалою суду від 14.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження та вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 14.05.2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав та мотивів, які у ньому наведені. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.С. та представник ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», які про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з"явилися, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Відзиву, заперечень у встановлений законом строк не подали. Враховуючи вищевикладене наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідачів за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на таке. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 28.09.2019 року вчинено виконавчий напис, з реєстровим номером №9926, про стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» , якому ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221215нв від 22.12.2015 року та додаткової угоди №1 до договору про відступлення права вимоги №221215нв від 22.12.2015 року, укладеної 04.04.2016 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №R53100282224В від 21.06.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», стягнути з [PERSON] за період з 22.12.2015 року по 24.09.2019 року включно, суму у розмірі 10239,79 грн. - сума основного боргу, 5837,99 грн. - прострочений основний борг за кредитом, 4514,94 грн. - сума прострочених процентів, 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20742,72 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. надано відповідь №5669 від 13.03.2020 р. на запит представника [PERSON] - адвоката Музика -Дубровського В.А. №83 від 10.03.2020 р. Відповідно до наданої інформації, на примусовому виконання приватного виконавця Табінського О.В. перебуває виконавче провадження №60855032 з примусового виконання виконавчого напису №9926 виданого 28.09.2019 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості в сумі 20742,72 грн., відповідно до кредитного договору від 21.06.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк». Судом досліджено копію заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про відкриття виконавчого провадження, від 11.12.2019 р. (а.с.7) Постановою ВП №60855032 від 11.12.2019 року відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В., по виконанню виконавчого напису №9926 виданого 28.09.2020 року. Зокрема з наданої інформації про виконавче провадження, вбачається, що під час виконання виконавчого напису, приватним нотаріусом було винесено постанову про арешт майна боржника, та передано виконавче провадження на виконання до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. На думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 28.09.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У виконавчому написі відображено, що до ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» від ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №221214нв від 22.12.2015 року та додаткової угоди №1 до договору про відступлення права вимоги №221215 нв від 22.12.2015 року, укладеної 04.04.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №R53100282224В від 21.06.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача докази переходу права вимоги за кредитним договором, та первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Саме стягувач при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису повинен був надати документи, які свідчать про безспірність вимоги, однак, як зазначалося вище, не надав їх. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення, що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. П. 114 Правил передбачено, що адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу. В той же час, відповідачем не надано суду даних про те, що [PERSON] отримав письмове зазначені вимоги. Наведене свідчить про те, що нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вимоги позивачем, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, оскільки було порушено права позивача на спростування розміру заборгованості, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому, щодо вимог до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., суд зазначає, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Водночас, у спорах між боржниками і стягувачами, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, зокрема про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, належним відповідачем є стягувач (кредитор) на користь якої було вчинено виконавчий напис, оскільки предметом позову є спір про право. Нотаріус може бути залучений до розгляду таких справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову до такої особи та вирішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вказане, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» понесені судові витрати. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Музика -Дубравським В.А. на підставі договору №81/цв про надання правничої допомоги від 10.03.2020 р., надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 1500 грн., довідку про оплату правничої допомоги адвоката №11 від 25.03.2020 р. про загальну суму витрат у розмірі 1500 грн., з належним переліком виконаних робіт та затраченого часу. Понесені позивачем зазначені витрати підтверджуються копією квитанції до прибуткового касового ордера №10 від 25.03.2020 року, на відповідну суму - 1500 грн. Такими чином з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 1500 грн. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial