Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість в розмірі 18217,11 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: Відповідно до укладеного 24.11.2011 р. договору № б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконував належним чином, у зв'язку з чим у нього станом на 31.01.2015р. виникла заборгованість в загальній сумі 18217,11 грн. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням обставин справи суд вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приймає подану відповідачем заяву про визнання позову та приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та відповідають фактичним обставинам справи, а позов підлягає до задоволення . Судом встановлено, що 24.12.2011 р. між ПАТ "Приват Банк" та [PERSON] був укладений Договір, що зокрема підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 24.12.2011 року. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку ", складає кредитний договір. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати, позичальник зобов'язувався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, а також інших витрат згідно умов кредитування. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свої вимоги за договором відповідач не виконав внаслідок чого у нього сформувалося 1956,13 грн. - заборгованості за кредитом, 3694,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно п. 2.1.1.7. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів за грошовими зобов'язаннями, передбаченими договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. У відповідності із ст. 549 ч. 2, 3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 18217,11 грн., з яких 7249,87 грн. - заборгованості за кредитом, 8073,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1550,00 грн.- заборгованості по комісії за кредитом, а також штрафи в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 843,67 грн. - процентна складова, що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви.

Outcome: approved