Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої пошкодженням квартири. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 24715 грн. 00 коп., витрати за проведення експертизи в розмірі 900 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп., витрати по сплаті державного мита в розмірі 506 грн. 15 коп. та витрати інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. 00 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2013 року вищевказане рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року залишено без змін. 31.01.2014 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі, а саме, просить стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витрати пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, зокрема, 556 грн. 40 коп. Свою заяву про ухвалення додаткового рішення суду, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] обґрунтовує наступним. Так, 03.04.2012 року [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] подано через канцелярію Голосіївського районного суду м. Києва письмові пояснення у цивільній справі №2-631/12 та клопотання про долучення до матеріалів зазначеної цивільної справи письмових документів. Крім того, 12.12.2012 року, адвокатом [PERSON] через канцелярію Голосіївського районного суду м. Києва подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою судових витрат в сумі 2000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 15.02.2012 року та клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній цивільній справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Відповідач та її представник - [PERSON] в судове засідання також не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд заяви без участі останніх. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав через канцелярію суду свої заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. За таких обставин, з урахуванням заяв представника відповідача та третьої особи, суд вважає, що неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 6 п. 12 Постанови Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. Як вбачається з тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача, зокрема, витрати за проведення експертизи в розмірі 900 грн. 00 коп., витрати по сплаті державного мита в розмірі 506 грн. 15 коп., а також витрати інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. 00 коп. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що Голосіївським районним судом м. Києва, при ухваленні зазначеного рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] частково, не було вирішено питання про присудження відповідачу [PERSON] судових витрат, пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких [PERSON] відмовлено. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктами 2, 4 ч. 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи та заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON], позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., однак, суд своїм рішенням задовольнив вимогу останньої частково, зокрема, з [PERSON] на корись [PERSON] стягнуто моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., тобто, на 3000, 00 грн. менше заявленої позивачем вимоги. Між тим, враховуючи загальну ціну позову, яка становила 30615,00 грн., судом задоволено позовні вимоги [PERSON] на суму 27615,00 грн.(виходячи з розрахунку 30615,00-3000,00=27615,00), що у процентному розмірі задоволених позовних вимог складає 90,20% зі 100% (виходячи з розрахунку 27615,00/30615,00 х 100%). Таким чином, з позивача на користь відповідача, у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати, які в процентному співвідношенні становлять - 9,80%. Вирішуючи питання про повернення відповідачу судових витрат, які стосуються оплати [PERSON] проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі, суд виходив з наступного. Так, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2011 року за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, витрати за проведення якої покладено на відповідача - [PERSON]. Згідно з квитанцією, наявною в матеріалах справи №8069 ОБ 8069/0453-1 №62 від 05.03.2012 року, відповідачем по справі [PERSON] сплачено 3678,00 грн. за проведення зазначеної вище судової будівельно-технічної експертизи. Таким чином, оскільки представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано докази понесених судових витрат, що стосуються оплати проведення судової будівельно-технічної експертизи, які у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розподіл судових витрат, в частині щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, які стосуються оплати проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі, пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу [PERSON] відмовлено, а саме 360 грн. 44 коп. (виходячи з розрахунку 3678,00 х 9,80% / 100% = 360,44), шляхом ухвалення додаткового рішення суду. Що стосується понесених відповідачем судових витрат на оплату правової допомоги, суд вважає, що у цій частині заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Так, у вищевказаній цивільній справі, крім [PERSON], інтереси відповідача [PERSON] також представляв адвокат [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат [PERSON] діяв на підставі довіреності, а також на підставі договору про надання правової допомоги від 15.02.2012 року. Крім того, в матеріалах справи наявні квитанція №0773 від 23.05.2012 року про оплату відповідачем [PERSON] наданих останній послуг за договором про надання правової допомоги, а також виписка по особовим рахункам адвоката [PERSON] від 04.07.2012 року, яка підтверджують зарахування сплачених відповідачем коштів на рахунок адвоката [PERSON] в сумі 2000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З урахуванням зазначеної вимоги ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат, пов'язаний з розглядом цивільних справ, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 від 27.04.2006 року. Так, згідно з підпунктом 1 пункту 1 додатку до вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 від 27.04.2006 року витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Станом на 01.01.2012 року, розмір мінімальної заробітної плати складав 1073,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується, зокрема, журналом судового засідання від 29.11.2011 року тривалість якого - 12 хв. 20 сек., протоколом судового засідання від 22.12.2011 року, тривалість якого - 15 хв. 00 сек., адвокат [PERSON] приймав участь у розгляді вищевказаної цивільної справи протягом 27 хвилин 20 секунд. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у вищевказаних судових засіданнях, адвокат [PERSON] представляв інтереси відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 28.11.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], копія якої наявна в матеріалах справи. З матеріалів справи також вбачається, що в подальшому, зокрема, в судових засіданнях від 21.02.2013 року, 27.03.2013 року та 11.07.2013 року, інтереси відповідача [PERSON] представляв [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 10.12.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Враховуючи викладене у сукупності, а також беручи до уваги те, що адвокат [PERSON] в судових засіданнях 29.11.2011 року та 22.12.2011 року діяв на підставі довіреності, крім того, в судових засіданнях 21.02.2013 року, 27.03.2013 року та 11.07.2013 року останній участі взагалі не приймав, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на оплату правової допомоги. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що клопотання представника відповідача [PERSON] за підписом адвоката [PERSON], які зареєстровані в канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва 12.12.2012 року та на які останній посилається як на підставу для задоволення своєї заяви про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги за договором від 15.02.2012 року, подані до канцелярії суду [PERSON], який є представником [PERSON] за довіреністю. Таким чином, заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в частині щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою судових витрат на оплату правової допомоги є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial