Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В січні 2015 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійними укладені між позивачем та відповідачами: Договір (індивідуальне замовлення) № ЕІ4434 від 14.11.2014 р., укладений з ФОП [PERSON]; Договір задатку по металопластиковим вікнам від 14.11.2014 р., укладений з ФОП [PERSON]; Договір про надання споживчого кредиту № 2009730137 від 14.11.2014 р., укладеного з АТ «ОТП Банк»; Договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2009730137 від 14.11.2014 р., укладеного з ПрАТ «СК «Кардіф», від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк»; Заяву № 04/01/02/2009730137 від 14.11.2014 р. на приєднання до Договору добровільного страхування життя № ОТП 1 від 12.05.2014 р., укладеного з ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк»; Договір добровільного страхування майна фізичних осіб № 20/06/2009730137 від 14.11.2014 р., укладеного з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». Крім того, просить стягнути з ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та АТ «ОТП Банк» в солідарному порядку на користь позивача завдані йому матеріальні збитки (шкоду) в розмірі 17180,00 грн. (Сімнадцять тисяч сто вісімдесят гривень 00 коп.), а також у відшкодування завданої моральної шкоди 5000,00 грн. (П'ять тисяч гривень 00 коп.) ; стягнути з ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та АТ «ОТП Банк» в солідарному порядку на користь позивача понесені нею судові витрати, в т.ч. на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.11.2014 р. до квартири позивача, що проживає сама у 69-річному віці та є інвалідом дитинства 2 групи, користуючись її безпорадним станом та не питаючи дозволу зайшли 3 особи. Один з візитерів представився [PERSON] і розташувався в кімнаті за столом, Витягнувши з сумки ноутбук та принтер й всі разом почали наполегливо спонукати позивача підписати щойно роздруковані бланки документів, як згодом виявилось договори задатку і на встановлення металопластикових вікон та кредитні договори з АТ «ОТП Банк». На заперечення позивача що вона не потребує заміни вікон й її цілком влаштовує поточний технічний стан помешкання оскільки являється пенсіонером з мінімальним грошовим достатком та потребами, вказані особи заохочували Позивача акційними пропозиціями і що фірма, котру вони представляють, навпаки всіляким чином прагне допомагати людям похилого віку й дерев'яні віконні рами вони замінять на нові металопластикові цілком безкоштовно, лишень треба сплатити невеличкий збір щоб їхня соціальна акція могла діяти й для інших осіб поважного віку. Позивач всіляким чином намагалась випровадити непроханих гостей, проте ті й не думали відступати та постійно навипередки емоційно розповідали всі переваги їхньої безкоштовної пропозиції, паралельно розпитуючи позивача про наявність в неї дітей та інших близьких родичів, розмір пенсії, наявність грошових заощаджень і т.д. Загалом, після 3-годинного невгамовного гребування вказаних говірливих осіб в квартирі, у позивача неабияк розболілась голова, підвищився артеріальний тиск й під натиском візитерів, перебуваючи в безпорадному стані та не розуміючи значення своїх дій, позивач вже не в силах витримати багаточасовий психічний пресинг рефлекторно віддала [PERSON] всі наявні в неї грошові кошти в розмірі 1400,00 грн. та поставила підписи на вказаних цими особами місцях документів, що лежали на столі. Після чого непрохана трійка покинула помешкання, а позивач знепритомнілою лягла на ліжко й заснула. 17.11.2014 р. Позивача відвідала її донька [PERSON], котра вислухавши історію мами та ознайомившись з підписаними нею документами, примірники котрих були залишені, з чого стало зрозуміло що позивача ошукали, обманним шляхом та користуючись її неграмотністю, похилим віком та безпорадністю видурили кошти та повісили борговий тягар, змусивши підписати кредитний договір. Всього Позивачем були підписані: 1) Договір (індивідуальне замовлення № ЕІ4434) від 14.11.2014 р., укладений з ФОП [PERSON] відповідно до якого позивач замовив у першого роботи по виготовленню та передачі у її власність ПВХ конструкції, за що позивач зобов'язана сплатити на користь відповідача - ФОП [PERSON] - 5.500грн. Даний Договір не містить ідентифікуючих ознак конкретного замовлення, розмірів виробів, які саме вироби замовлені позивачем, місця їх встановлення та поставки, відсутнє місцезнаходження постачальника, інші його реквізити, також відсутній строк дії договору. В п. 2.2 Договору (завдаток) стоять прочерки, що означає відсутність факту отримання Відповідачем ФОП [PERSON] завдатку за цим Договором від позивача. Договір задатку по металопластиковим вікнам від 14.11.2014 р., укладений з ФОП [PERSON], відповідно до якого позивач в якості завдатку на придбання та встановлення металопластикових виробів передала ФОП [PERSON] суму коштів в розмірі 1400,00 грн., які у випадку відмови позивача від замовлення не повертаються. Вказаний правочин не ідентифікуючих ознак конкретного замовлення, строків його виготовлення, розмірів виробів, які саме вироби замовлені позивачем, місця їх встановлення та поставки, відсутнє місцезнаходження Постачальника, інші його реквізити, відсутнє посилання на іншу угоду, невідомо чи є цей правочин невід'ємним додатком іншого укладеного між сторонами договору, також відсутній строк дії договору. 2)Повідомлення від 14.11.2014 р., яким позивач повідомляє що під час укладення договору (не визначеного якого саме договору) вона належним чином повідомлена, що ПВХ конструкції виготовляються з скла під індивідуально визначений позивачем розмір. Також зазначено, що у випадку придбання ПВХ конструкцій у кредит, договір кредиту не підлягає розірванню, а допускається дострокове повне погашення кредиту. Підписуючи це Повідомлення Позивач стверджує, що їй у повній мірі надана інформація про товар, умови оплати та доставки, умови кредитування, відсоткову ставку, сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту. Дане Повідомлення не містить адресата та вказівки на те, що воно є додатком до якого-небудь договору. 3)Договір про надання споживчого кредиту № 2009730137 від 14.11.2014 р., укладеного з АТ ОТП Банк» в особі начальника управління розвитку роздрібного бізнесу [PERSON] та заступника начальника мережі продажів [PERSON], що діють спільно на підставі Статуту і довіреностей. Зареєстрованих в реєстрі за номерами № 349 від 24.04.2014 р. та № 53 від 30.01.2014 р., посвідчених приватним нотаріусом КМНО Соколовим Ю.Є. Згідно умов цієї кредитної угоди позивач отримала кредит в на придбання товарів на загальну суму 7190,00 грн. (п. 1.1 Договору) на 24 місяці під 0,01% річних: на придбання товару - 5500,00 грн.; на страхування - 1320,00 грн.; на страхування майна - 270,00 грн.; на послуги з надання виписок у вигляді СМС - 100,00 грн. Цільове використання кредиту: придбання товарів і послуг у ФОП [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», ПАТ «Страхова компанія «СК Арсенал страхування» та Банку. Згідно пп. 1.2.2.3 Банк перерахував суму кредиту позивача в розмірі 7190,00 грн. на користь ФОП [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», ПАТ «Страхова компанія «СК Арсенал страхування», жодних платіжних карт з лімітом в 1000,00 грн. позивач не отриримував як про це зазначено в розділі 2 Договору. 4)Договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2009730137 від 14.11.2014 р., укладеного з ПрАТ «СК «Кардіф» (ПН 34538696), від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». 5)Заява № 04/01/02/2009730137 від 14.11.2014 р. на приєднання до Договору добровільного страхування життя № ОТП 1 від 12.05.2014 р., укладеного з ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» (ПН 34478248), від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». 6)Договір добровільного страхування майна фізичних осіб № 20/06/2009730137 від 14.11.2014р, укладеного з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (ПН 33908322), від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». 17.11.2014 року, 27.11.2014 року та 01.12.2014 року позивач зверталась з письмовими заявами до ФОП [PERSON], , ФОП [PERSON] та АТ «ОТП Банк» про розірвання договору (індивідуальне замовлення № ЕІ4434) від 14.11.2014 р., укладеного з відповідачем ФОП [PERSON] та договору про надання споживчого кредиту № 2009730137 від 14.11.2014 р. і договорів страхування укладених з відповідачем АТ «ОТП Банк» у зв'язку з шахрайськими діями та введенням позивача в оману. Листами від 21.11.2014 року та 05.12.2014 р. ФОП [PERSON] повідомив, що сума сплаченого завдатку в розмірі 1400,00 грн. не повертається та Позивач додатково повинен сплатити 200 грн. в разі відмови прийняти замовлення. 28.11.2014 р. позивач звернулась з відповідними заявами про злочин по факту шахрайського, шляхом обману, заволодіння її коштами до Прокуратури у Святошинському районі м. Києва та Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де на даний час триває досудове розслідування. Листами від 02 та 18.12.2014 р. № 77-77-10-68-2-1/13651 і № 77-77-10-68-2-1/14452 АТ «ОТП Банк» повідомило позивача, що свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти позивача на користь зазначених в Договорі про надання споживчого кредиту № 2009730137 від 14.11.2014 р. продавців: ФОП [PERSON], з яким позивач жодних угод не укладав та не підписував і відповідно, робіт/послуг/товарів не замовляв і не отримував; ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя»; ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування»; ПрАТ «СК «Кардіф», яка за умовами кредитного договору не є продавцем та якій перерахування коштів за цим договором навіть не передбачено. Покликаючись на положення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає, що Договір про надання споживчого кредиту здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, таким що ввів її як споживача в оману, а тому є недійсним. Оскільки доступу до грошових коштів перерахованих на рахунок ФОП [PERSON] вона (позивач) не мала, фактично позбавлена можливості повернути отримані в кредит кошти. Також, зазначає, що вищеописані дії відповідачів викликали відчуття відчаю та приниження, оскільки розмовляли з нею грубо, не поважаючи як літню жінку, як покупця. Внаслідок таких дій погіршився психоемоційний стан. Всі ці події супроводжуються постійними переживаннями, через що погіршився стан здоров'я, загострюється почуття депресії. Моральну шкоду оцінює у розмірі 5 000 грн. Представник позивача в судові засідання з»являвся, позов підтримував в повному обсязі, просив задовольнити, в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та за відсутності позивача. В одне з судових засідань з'явився [PERSON], проти позову заперечував, подав письмові заперечення в яких просив в позові відмовити. (а.с. 84-86) Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та письмові заперечення проти позову. (а.с. 52-57) Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та письмові заперечення проти позову (а.с.59) Відповідач ФОП [PERSON] та представники відповідачів ПрАТ «СК «Кардіф», АТ «ОТП Банк» у засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотніми повідомленнями. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2ст. 651 ЦК Українидоговір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідноч.1ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до п.п.1,4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положенням ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Також в договорі про надання споживчого кредиту присутній п.2, а саме видача та обслуговування кредитної картки позичальника, яку позивач не отримала, що ставить під сумнів укладання договору згідно чинного законодавства. Позивач доводить, що згаданий Договір про надання споживчого кредиту здійснений з використання нечесної підприємницької діяльності, таким, що ввів її, як в оману. Згідно ч.1 ст. 19 Закону, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Також, ч.6 ст. 19 Закону передбачає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 14.11.2014 року позивачкою укладено з ФОП [PERSON] Договір індивідуального замовлення № ЕІ4434 відповідно до якого позивач замовив у першого роботи по виготовленню та передачі у її власність ПВХ конструкції, за що позивач зобов'язана сплатити на користь відповідача - ФОП [PERSON] - 5.500грн. та Договір задатку по металопластиковим вікнам від 14.11.2014 р., укладений з ФОП [PERSON], відповідно до якого позивач в якості завдатку на придбання та встановлення металопластикових виробів передала ФОП [PERSON] суму коштів в розмірі 1400,00 грн., які у випадку відмови позивача від замовлення не повертаються. 14.11.2014 року між позивачкою та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2009730137 на загальну суму 8 927,02 грн., за умовами якого, позивач отримала кредит на придбання товарів на загальну суму 7190,00 грн. (п. 1.1 Договору) на 24 місяці під 0,01% річних: на придбання товару - 5500,00 грн.; на страхування - 1320,00 грн.; на страхування майна - 270,00 грн.; на послуги з надання виписок у вигляді СМС - 100,00 грн. Цільове використання кредиту: придбання товарів і послуг у ФОП [PERSON], ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», ПАТ «Страхова компанія «СК Арсенал страхування» та Банку. Отже, вказаним Законом та ч.2 ст. 215 ЦК України, встановлена недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, і такий правочини (Договір споживчого кредиту) є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання недійсним судом. Оскільки Договір індивідуального замовлення залишився невиконаним, це свідчить не лише про істотні порушення договірних зобов'язань, а також про здійснення ФОП [PERSON] нечесної підприємницької діяльності. Відповідно до п.1.2.2 цього ж Договору, Банк перерахував грошові кошти суми кредиту на користь Продавців в рахунок оплати товару та послуг. Також, 14.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» та позивачкою укладено Договір добровільного страхування життя № 04/01/02/2009730137, згідно якого вигодонабувачем за цим Договором є ПАТ «ОТП Банк». Також, 14.11.2014 року між ПрАТ «СК «Кардіф» та позивачкою укладено Договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2009730137 від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». Також, 14.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та позивачкою укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб № 20/06/2009730137, від імені якої на підставі Договору доручення діє страховий агент АТ «ОТП Банк». Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи на нікчемність такого правочину одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, якщо Договір про надання споживчого кредиту є недійсним, сторони повинні бути повернуті у первісний стан (двостороння реституція). Як наслідок, слід визнати недійсним і згадані Договіри добровільного страхування життя. За наведених обставин, суд приходить до висновку задоволення позовних вимог в частині визнаня недійсним Договору індивідуального замовлення № ЕІ4434 від 14.11.2014 року, укладеного між позивачкою та ФОП [PERSON]; визнаня недійсним Договору задатку по металопластиковим вікнам від 14.11.2014 року укладеного між позивачкою та ФОП [PERSON]; визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 2009730137 укладеного 14.11.2014 року між позивачкою та АТ «ОТП Банк»; визнання недійсним договору добровільного страхування життя № 04/01/02/2009730137 від 14.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» та позивачкою; визнання недійсним договору страхування держателя кредитної картки № 06/08/2009730137 від 14.11.2014 року між ПрАТ «СК «Кардіф» та позивачкою; визнання недійсним договору добровільного страхування майна фізичних осіб № 20/06/2009730137 від14.11.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та позивачкою. Щ о стосується вимоги позивача стягнути з ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та АТ «ОТП Банк» в солідарному порядку на користь позивача завдані йому матеріальні збитки (шкоду) в розмірі 17180,00 грн. (Сімнадцять тисяч сто вісімдесят гривень 00 коп.) суд, вважає за необхідне зазначити наступне, позивачкою відповідно до договору задатку по металопластиковим вікнам від 14.11.2014 року було сплачено ФОП [PERSON] 1400, 00 гривен, які і підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, що негативно вплинуло на її психоемоційний стан суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений [PERSON], суд вважає явно завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її житті, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з винних осіб, а саме відповідачів ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 487.20 грн. за задоволення позовної вимоги про стягненя моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з винної особи, а саме ФОП [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 487.20 грн. за задоволення позовної вимоги про стягненя матеріальної шкоди. На підставі ст.ст. 526, 610,611,651,216,236 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved