Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] у липні 2019 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Ізумруд", яким просить визнати незаконним наказ № 49-к від 25.02.2019 р. в частині звільнення її з 28.02.2019 р. та зобов`язання директора ТОВ «Завод Ізумруд» Овода В.С. внести зміни до наказу № 49-к від 25.02.2019 р. шляхом зміни дати звільнення з 28.02.2019 р. на 04.06.2016 р.; зобов`язати директора ТОВ «Завод Ізумруд» Овода В.С. внести зміни до її трудової книжки шляхом внесення запису про визнання недійсним запису про звільнення з 28.02.2019 р. та внести новий запис про звільнення з 04.06.2019 року; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по оплаті лікарняного у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності внаслідок захворювання по листкам непрацездатності за період з 25.02.2019 р. по 03.06.2019 р. включно у розмірі 28963,19 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні всіх належних сум за період з 04.06.2019 року по 26.06.2019 року у розмірі 6067,31 грн. та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вона не надавала відмову від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці та в період з 25.02.2019 року по 03.06.2019 року перебувала на лікарняному, в зв`язку з чим вважає що її неправомірно було звільнено з роботи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на вимогах позову наполягала та просила задовольнити посилаючись на обставини викладені в позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] заперечувала проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов поданий до суду 01.08.2019 року. Судом встановлено таке. Встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Завод Ізумруд» та з 03.12.2012 року була зарахована до штатного складу ТОВ «Завод Ізумруд» на посаду огранувальника алмазів у діаманти, відповідно до наказу № 02-к від 03.12.2012 року. 18.12.2018 р. директором ТОВ «Завод Ізумруд» Овод В.С. було винесено наказ № 66 «Про зміну істотних умов праці працівників АПК Товариства» відповідно до якого з 01.03.2019 року змінюються істотні умови праці працівників алмазно-переробного комплексу товариства в тому числі і позивача по справі (а.с. 64-68). 21.12.2018 року [PERSON] було ознайомлено з попередженням про зміну істотних умов праці, однак остання відмовилась від проставлення особистого підпису в результаті чого було складено відповідний акт 21.12.2018 року в присутності начальника АПК Криворучко М.Я., начальника дільниці № 3 Малярчук В.М. та провідного інспектора з кадрів ВКтаДЗ Дабіжа Н . Г . (а.с. 69, 70). В зв`язку з відмовою позивача від отримання попередження про зміну істотних умов праці від 21.12.2018 р. ТОВ «Завод Ізумруд» 26.12.2018 р. на адресу позивача рекомендованим повідомленням було надіслано попередження, яке особисто було вручено уповноваженій особі 28.12.2018 р. (а.с. 71-73). Як свідчать матеріали справи в зв`язку з тим, що позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці та не наданням своєї згоди на роботу в нових умовах наказом № 49-к від 25.02.2019 року за підписом директора ТОВ «Завод Ізумруд» [PERSON] було звільнено з роботи з посади працівника алмазно-переробного комплексу товариства 28.02.2019 р. у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок істотних умов праці п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 81). На день звільнення [PERSON] була відсутня на робочому місці в зв`язку з чим працівниками ТОВ «Завод Ізумруд» було складено відповідний акт (а.с. 80). Відповідно до розрахункового листка за лютий 2019 року [PERSON] було проведено повний розрахунок в день звільнення (а.с. 84). 28.02.2018 р. на адресу позивача ТОВ «Завод Ізумруд» було надіслано рекомендованим повідомлення, повідомлення про необхідність з`явитись в ТОВ «Завод Ізумруд» для отримання трудової книжки, яке було повернуто до адресата за закінченням терміну зберігання (а.с. 83, 85-87). Слід зазначити, що відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Враховуючи наявні докази, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для визнання незаконним наказу № 49-к від 25.02.2019 р. в частині звільнення [PERSON] з 28.02.2019 року, в зв`язку з тим, що в судовому засіданні було встановлено, що прийняттям даного наказу не були порушені права позивача. Щодо вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті лікарняного у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності внаслідок захворювання то судом встановлено наступне. 07.05.2019 р. [PERSON] було подано до ТОВ «Завод Ізумруд» заяву про виплату коштів по листку непрацездатності з 25.02.2019 р. по 04.03.2019 р. (а.с. 96). Відповідно до протоколу № 5 засідання комісії із соціального страхування ТОВ «Завод Ізумруд» 31.05.2019 р. було прийнято рішення про надання листка непрацездатності до оплати. Згідно наданого відповідачем розрахунку [PERSON] було нараховано суму лікарняних за період з 25 по 01 березня 2019 р. в сумі 992,85 грн., що була виплачена відповідачем в день звільнення позивача та за період з 02 по 04 березня 2019 року в сумі 479,54 грн., що була перерахована відповідачем 22.07.2019 року на рахунок позивача (а.с. 97). Виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів фонду, не належить до коштів підприємства а тому надання матеріального забезпечення за рахунок коштів фонду працівникові після звільнення не порушує норм ст. 116 КЗпП України. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що представником відповідача доведено відсутність підстав вважати порушеним право працівника на стягнення заборгованості по оплаті лікарняного. Згідно до ст. 237 - 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до й ого моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили по порушення прав позивача з боку установи підстави для стягнення немайнової шкоди відсутні, а отже позов не підлягає задоволенню і в частині стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed