Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

20 квітня 2016 року позивач ОМР звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно прибудованих приміщень та другого поверху до квартири № 1, за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, буд. 109, та приведення даної квартири у попередній стан, а саме у відповідності до технічного паспорту від 20.09.2002 року. А також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування свого позову ОМР посилається на те, що відповідач здійснив реконструкцію квартири № 1 у житловому будинку № 109 по проспекту Свободи у м. Одесі за відсутності необхідної проектної документації, а також дозволу на виконання робіт, повязаних із реконструкцією обєкта архітектури, а від так дане будівництво є самочинним. Позивач зазначає, що здійснюючи самочинне будівництво, відповідач створив перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, чим порушив права територіальної громади м. Одеси в особі [PERSON] міської ради як власника земельної ділянки. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] міської ради - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на наявність у його довірителя Сертифікату відповідності, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта житлового будинку, що розташований за адресою м. Одеса, пр. Свободи 109-А, загальною площею 105,6 кв.м., проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації. Окрім того, просив застосувати строки позовної давності, зазначаючи, що про наявність будівництва [PERSON] міська рада дізналась, ще 17 серпня 2011 року з заяви відповідача щодо безоплатної передачі йому земельної ділянки. Треті особи по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Київської районної адміністрації [PERSON] міської ради у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника [PERSON] [PERSON] надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з поганим самопочуттям, яке не було підтверджено жодними письмовими доказами, інші сторони про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору дарування квартири від 15 жовтня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за р. № 5-3810, відповідач [PERSON] є власником двохкімнатної ізольованої квартири № 1, що знаходиться в місті Одесі по проспекту Свободи, будинок під № 109, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. 26 березня 2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області на замовлення [PERSON] було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкція квартири № 1 (без змін цільового призначення) без зміни геометричних розмірів по проспекту Свободи № 109 м. Одеса Однак, відповідачем [PERSON] було здійснено реконструкцію вищевказаної квартири [ADDRESS] шляхом прибудови до неї індивідуального будинку. 13 листопада 2012 року головним державним інспектором інспекторського відділу № 1 територіального управління з контролю за будівництвом обєктів м. Одеси та житлово-комунального господарства [PERSON] за результатами позапланової перевірки, проведеної щодо реконструкції квартири [ADDRESS], встановлено надання недостовірних даних в Декларацію про початок будівельних робіт, в результаті чого було видано Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Не зважаючи на це, 03 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на житловий будинок № 109-А по проспекту Свободи у м. Одесі. В результаті чого, 11.02.2014 року державним реєстратором [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 10819058 щодо реєстрації за [PERSON] права приватної власності на житловий будинок № 109-А по проспекту Свободи у м. Одесі та видано свідоцтво про право власності. Проте згодом, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області наказом від 15.10.2014 року № 143 СС було скасовано декларацію від 26.03.2012 року №ОД 08212045272 «Про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири (без зміни цільового призначення) без зміни геометричних розмірів за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 109», замовник - [PERSON] З метою фіксації та усунення вказаних порушень Київською районною адміністрацією [PERSON] міської ради було складено акти перевірок квартири № 1, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 109, від 03.10.2014 року та 28.11.2014 року, де в ході обстеження встановлено , що власником квартири № 1 проведено роботи з реконструкції, шляхом добудови приміщення; на момент проведення перевірки будівельні роботи не проводились; приміщення експлуатувалось. Крім того, 14.10.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр. [PERSON] при здійсненні реконструкції [ADDRESS]. Так встановлено, що Відповідач не звертався до Інспекції ДАБК в Одеській області з приводу усунення порушень, вказаних у приписі від 13.11.2012 року, чим порушив пп. «а» п. з ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 14 Постанови КМУ від 23.05.2011 року № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю». У листі Управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради від 16.10.2014 року № 01-14/269ог з приводу виконання будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], встановлено, що за зазначеною адресою ведуться будівельні роботи щодо влаштування другого поверху. Управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради не видавало вихідних данних на розробку проекту реконструкції вказаного об'єкта. На підставі припису Інспекції ДАБК в Одеській області від 13.11.2012 року, актів перевірок Київською районною адміністрацією [PERSON] міської ради від 03.10.2014 року та 28.11.2014 року, акту перевірки Інспекції ДАБК в Одеській області від 14.10.2014 року, наказу Інспекції ДАБК в Одеській області від 15.10.2014 року, листа Управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради від 16.10.2014 року № 01-14/269ог, копії технічного паспорту на квартиру № 1, пр-т Свободи, 109, копії договору дарування від 15.10.2002 року, фотофіксації самовільно реконструйованої квартири, Київською районною адміністрацією [PERSON] міської ради прийнято розпорядження від 16.01.2015 року № 13 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири № 1, яка розташована у житловому будинку за адресою: м. Одеса пр-т Свободи, 109, в первинний стан». Окрім того, постановою [PERSON] окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою колегії [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року було задоволено позов Заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради співпозивач [PERSON] до Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON], про скасування рішення та свідоцтва про право власності. В результаті чого було визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 10819058 від 11.02.2014 року про визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою м. Одеса, проспект Свободи, 109-А, загальною площею 105,6 кв.м. та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.02.2014 року, індексний номер 17633361, а саме на житловий будинок по проспекту Свободи будинок 109-А у м. Одесі, видане Реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції. Таким чином, при здійсненні без проектно-правової документації власником квартири [ADDRESS] [PERSON] було порушено вимоги Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано- прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі", затвердженого рішенням [PERSON] міської ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001 р. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», в редакції від 11.06.2003 р., передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься право затвердження місцевих правил забудови окремих частин населених пунктів або окремих розділів місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи, по представленню спеціально уповноважених органів містобудування й архітектури, відповідно до діючого законодавства України. Так, рішенням [PERSON] міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХШ затверджено Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано- прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі" (далі-Положення). Положення регламентує порядок отримання дозволу та збирання вихідних даних для проектування, здійснення проектних робіт, узгодження, експертизи та затвердження проектів реконструкції вбудованих, вбудовано- прибудованих та прибудованих приміщень зі зміною та без зміни функціонального призначення, здійснення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів І внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування підприємств, установ і організацій. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з: управлінням архітектури та містобудівництва, органами державного санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, органами ДАІ МВС, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування. Статтею 12 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудування на їх території належить право затвердження місцевих містобудівних програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно законодавства. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад є здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Відповідно до п. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і ст. 144 Конституції України акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Положення регламентує порядок отримання дозволу та збирання вихідних даних для проектування, здійснення проектних робіт, узгодження, експертизи та затвердження проектів реконструкції вбудованих, вбудовано - прибудованими та прибудованих приміщень зі зміною та без зміни функціонального призначення, здійснення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію, вирішення питань землекористування , реконструкції цієї категорії об'єктів. Положення обов'язкове для усіх суб'єктів містобудівної діяльності - фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, організаційно - правової форми та підпорядкованості й поширюється на всю територію міста [PERSON]. Згідно п. 1.10 Положення, учасники містобудівної діяльності несуть відповідальність за порушення, які були допущені при реконструкції вбудованих, вбудовано - прибудованих та прибудованих приміщень, згідно діючого законодавства України. Відповідно до п. 5.5 Положення, реконструкція приміщень, яка розпочата та здійснюється без реєстрації Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради та без дозволу на-здійснення будівельних робіт, вважається самовільною та забороняється всім суб'єктам містобудівної діяльності. Згідно ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на будівництво об'єкту містобудування надається особам, що мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на правах власності або користування і одержання дозволу є їхнім обов'язком. Виконання будівельних робіт неможливе без одержання дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу відповідних рад згідно ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» або його перереєстрації, а також здійснення будівельних робіт не зазначених у дозволі є самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність відповідно до закону. Крім того Відповідно до пунктів 1.4, 5.5 Положення під терміном „реконструкція", слід розуміти, зокрема, здійснення будівельних робіт із зміною техніко- економічних показників: загальної площі, жилої площі, корисної площі. Крім того, реконструкція приміщень, яка розпочата та здійснюється без реєстрації в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю та без дозволу на здійснення будівельних робіт, вважається самовільною та не дозволяється всім суб'єктам містобудівної діяльності Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном, що знаходиться в комунальній власності. Згідно зі ст.12 ЗК України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією [PERSON] міської ради, а саме: розпорядження землями територіальної громади міста [PERSON]; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності;передача земельних ділянок комунальної власності в користування і власність громадянам та юридичним особам. Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності в користування, є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У відповідності зі ст. 83 ЗК України землі, що належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, у комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. [PERSON] міська рада, як власник спірної земельної ділянки, відповідно до ст. 319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається належним їй майном. Пунктом 1 ст. 321 зазначеного кодексу передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності з п.п. 5, 6 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню об'єктами комунальної власності. Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання у сфері регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради. Судом встановлено, що [PERSON] міською радою земельна ділянка по пр-т Свободи, 109, відповідачу не передавалась, також не приймалось рішення про надання гр. [PERSON] у власність або у користування земельної ділянки по пр-т Свободи, 109 у місті Одесі з метою здійснення реконструкції квартири № 1, а відтак має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Вказана обставина підтверджується листом департаменту комунальної власності [PERSON] міської ради від березня 2014 року № 01-26/Щ-231, зі змісту якого вбачається, що у департаменту відсутня інформація стосовно прийняття рішень [PERSON] міською радою щодо надання у власність/користування гр. [PERSON] земельної ділянки за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 109. Таким чином, у процесі проведення самовільної реконструкції без узгодження проектної документації й одержання дозволу на ії здійснення, власником квартири [ADDRESS] було порушено чинне законодавство України. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвільний документ на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування статті 376 Цивільного кодексу України» (про правовий режим самочинного будівництва) під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкта і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. У даній ситуації Відповідач здійснив реконструкцію квартири № 1 у житловому будинку № 109 по пр-т Свободи у м. Одесі за відсутності необхідної проектної документації, а також дозволу на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією об'єкта архітектури, а відтак дане будівництво є самочинним. У зв'язку з наведеним, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на норми частини 3 статті 376 ЦК України як підставу правомірності проведеного будівництва. Що стосується доводів представника відповідача про те, що спірний житловий будинок який розташований за адресою м. Одеса, пр.. Свободи 109-А, загальною площею 105,6 кв.м. відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації, а від так не є самочинним будівництвом, суд зазначає наступне. Дійсно, Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області, ще 01 листопада 2010 року було видано Сертифікат відповідності № 15001354, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта житлового будинку, що розташований за адресою м. Одеса, пр.. Свободи 109-А, загальною площею 105,6 кв.м., проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації. Проте, даючи оцінку даному Сертифікату, як доказу по справі суд зазначає, що його було видано ще в листопаді 2010 році, тобто будівництво житлового будинку, що розташований за адресою м. Одеса, пр.. Свободи 109-А, загальною площею 105,6 кв.м. було збудовано до вищевказаної дати, натомість як зазначалось вище 26 березня 2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкція квартири № 1 (без змін цільового призначення) без зміни геометричних розмірів по проспекту Свободи № 109 м. Одеса. Отже суд кредитно ставиться до вищевказаного Сертифікату, оскільки для його видачі замовник або уповноважена ним особа надає адміністратору дозвільного офісу або посадовій особі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю письмову заяву встановленої форми до якої додаються: проектна документація на будівництво об'єкта, погоджена та затверджена в установленому законодавством порядку; акт готовності об'єкта до експлуатації, підписаний генпроектувальною та генпідрядною організаціями,субпідрядними організаціями, що здійснювали будівництво, генпроектувальною організацією, замовником, страховою компанією (якщо обєкт застрахований) ; рішення органу місцевого самоврядування щодо погодження акту готовності обєкта до експлуатації. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи Частиною 1\~статті 58 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2.\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.\~ Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. В порушення вищевказаним норм закону стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що будівництво житлового будинку № 109-А по проспекту Свободи у місті Одесі було здійснювалось на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети, а також з дотримання всіх необхідних вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, в тому числі й дозволу на розробку проектної документації, натомість як матеріали справи свідчать про здійснення ним самочинного будівництв. Разом з тим не заслуговують на уваги й твердження представника відповідача про порушення [PERSON] міською радою строку на звернення до суду з даним позовом, оскільки про факт самочинної реконструкції квартири № 1, розташованої за адресою м. Одеса, по проспекту Свободи позивачу стало відомо лише 11.02.2015 року після отримання листа Київської районного адміністрації [PERSON] міської ради від 10.02.2015 року № 01-12/206, так як інше у судовому засіданні встановлено не було. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої повязано його початок. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1378 гривень. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved