Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] 19.12.2014р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, КП «Жилкомсервіс», в якому просила: встановити факт спільного мешкання її та [PERSON] в [ADDRESS] в період з 18.01.2013р. по 01.09.2014р.; визнати її членом сімї наймача [PERSON]; зобовязати [PERSON] міську раду змінити договір найму [ADDRESS], шляхом визнання її наймачем квартири; зобовязати КП «Жилкомсервіс» відкрити на її імя особовий рахунок на [ADDRESS]. В позові [PERSON] вказала, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі народилося 2 доньки: вона та [PERSON] Вона 14.09.1978 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Бюро з обміну житлової площі Виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів 02.02.1979 видано Ордер №7 [PERSON] на вселення у вищевказану квартиру. При цьому [PERSON] дозволено зайняти по обміну з [PERSON] вищевказане житло. Їхні батьки померли, а її сестра тяжко хворіла, вона переїхала до неї у [ADDRESS], щоб здійснювати догляд та піклуватися. Вона та її сестра вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. З огляду на те, що [PERSON] перебувала в майже безпорадному стані, їй була необхідна стороння допомога в повсякденних справах: прибирання, приготування їжі, прання та інше. Також вона сплачувала комунальні послуги. Деякий час вони проживали разом, вели спільне господарство, але стан здоровя її сестри погіршувався, що стало причиною її поміщення на стаціонарне лікування в [PERSON] обласну клінічну психіатричну лікарню №3 в період з 23.11.2013р. по 01.08.2014р. 04.10.2014р. її сестра померла. Вважала, що оскільки вона протягом тривалого часу проживала з померлою, то вона має право на зміну договору найму шляхом визнання її наймачем [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 15.11.2014р., наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився. 19.03.2015р. представник міської ради [PERSON] подав до суду письмові заперечення на позов, в яких вказав, що квартира [ADDRESS] не приватизована, згідно ордеру виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради від 02.02.1979р. наймачем квартири є [PERSON], який помер 08.08.1990р. Позивачка у квартирі не зареєстрована, місцем її реєстрації є [ADDRESS]. У позивачки відсутні письмові докази постійного проживання у спірному жилому приміщенні, ведення з наймачем спільного господарства. Представник відповідача КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно ордеру №7, виданого 02.02.1979р. виконавчим комітетом [PERSON] міською Радою народних депутатів, [PERSON] дозволено зайняти по обміну з [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані та проживали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11-12/. [PERSON] помер 08.08.1990р. /а.с. 13/. [PERSON] померла 15.11.2002р. /а.с. 14/. [PERSON] померла 04.10.2014р. /а.с. 97/. Як убачається з лікарського свідоцтва про смерть №3204-Дм/14 від 06.10.2014р., [PERSON] померла від пневмонії не за місцем свого мешкання /а.с. 98/. Згідно довідки №13/5285, виданої 01.08.2014р. [PERSON] обласною клінічною психіатричною лікарнею №3 [PERSON], остання в період з 23.11.2013р. по 01.08.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні в ХОКПЛ №3 /а.с. 22/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що влітку 2014 року вона відвідала [PERSON] за адресою мешкання [PERSON], та їй стало відомо, що остання перебуває у лікарні з 2013 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що у 2013 році [PERSON] переїхала до [PERSON], яка перебувала у лікарні в період з листопада 2013 року по серпень 2014 року, однак з якого саме часу [PERSON] мешкала у квартирі вона на зазначила. Аналогічні покази надала їй [PERSON], яка є донькою позивачки. Беззаперечних доказів, які б вказували, що [PERSON] мешкала разом з [PERSON] у [ADDRESS] в період з 18.01.2013р. по 01.09.2014р. суду не надано. Суд не приймає у якості доказів спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] копії чеків про сплату комунальних послуг, оскільки сама наявність таких чеків не може слугувати беззаперечним доказом спільного мешкання зазначених осіб. Крім того, у квитанціях зазначено, що платником є [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] в період з 18.01.2013р. по 01.09.2014р. Також позивачка в позові просить визнати її членом сімї наймача [PERSON]; зобовязати [PERSON] міську раду змінити договір найму [ADDRESS], шляхом визнання її наймачем квартири; зобовязати КП «Жилкомсервіс» відкрити на її імя особовий рахунок на [ADDRESS]. Частиною 2 статті 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до змісту Рішення Конституційного суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у Конституції України терміни "сім'я", "члени сім'ї", "родичі", "сімейне життя", "утримання" тощо без визначення змісту вживаються неодноразово. Так, фундаментальним правовим підґрунтям тлумачення поняття "член сім'ї" є визнання Конституцією України людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3), на вільний вибір місця проживання (стаття 33), закріплення права кожного на житло (стаття 47) тощо. Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відповідно до положень ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення. Згідно положень ст. 106 ЖК УРСР член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом із ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Оскільки судом під час розгляду справи не встановлено факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства, тобто не встановлено обставин, які є обовязковими для визнання особи членом сімї наймача житлового приміщення, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed