Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини усіх видів його доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до його повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначав, що Малолітній [PERSON] разом із батьком [PERSON] та прабабою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з інформації Харківської міської поліклініки № 6, під наглядом якої перебуває малолітній [PERSON] з 08.02.2016 року, мати [PERSON] ніколи не доглядала дитину під час хвороби, не цікавилась станом його здоров'я та розвитком. Лікуванням [PERSON] займається батько, [PERSON]. Адміністрація Харківської міської поліклініки № 6 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO] За інформацією КЗ „Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 1 комбінованого типу Харківської міської ради", який відвідує малолітній [PERSON] з 05.07.2018 року, мати дитини, [PERSON] із сином не проживає та будь - яких стосунків не підтримує. Вихованням, навчанням та всебічним розвитком малолітнього [PERSON] повністю займається батько, [PERSON]. [PERSON], свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. В судове засідання представник позивача Неонета О.І. яка діє на підставі довіреності не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, не подала відзиву на позов. Надано нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначила, що вона надає згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та просить розглядати справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, просив задовольнити. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загальногопозовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.03.2019 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щобдитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціальногорозвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], має малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 888 від 11.12.2013 року). Малолітній [PERSON] разом із батьком [PERSON] та прабабою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року, що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне «[PERSON]». Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно висновку Департаменту служб у спаравах дітей Харківської міської ради №730 від 27.11.2018 Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. Згідно інформації Харківської міської поліклініки № 6, №419 від 23.08.2018 під наглядом якої перебуває малолітній [PERSON] з 08.02.2016 року, мати [PERSON] ніколи не доглядала дитину під час хвороби, не цікавилась станом його здоров'я та розвитком. Лікуванням [PERSON] займається батько, [PERSON]. Адміністрація Харківської міської поліклініки № 6 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO] За інформацією згідно листа від 30.08.2018 №133 КЗ „Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 1 комбінованого типу Харківської міської ради", який відвідує малолітній [PERSON] з 05.07.2018 року, мати дитини, [PERSON] із сином не проживає та будь - яких стосунків не підтримує. Вихованням, навчанням та всебічним розвитком малолітнього [PERSON] повністю займається батько, [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO] від 30.08.2018 затвердженого завідувачем КЗ «ЗДО№1» Малолітній [PERSON] разом із батьком [PERSON] та прабабою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. та має належні умови проживання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, з'ясувавши, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно своєї малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На виконання вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідачки, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз'яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved