Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їх спільної дочки [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача 3000 гривень аліментів щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем являються батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 21.11.2007 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки у розмір ? частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачував лише мінімальний розмір аліментів. Цих коштів на утримання дитини не вистачає. Вона купує дитині одяг, продукти харчування, речі для навчання, для відвідування гуртків. Крім того, дитина часто хворіє, потребує санаторно-курортного лікування. Вона та дитина постійно перебувають у скрутному становищі. Їй відомо, що відповідач працює у Чехії та може сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень. Оскільки відповідач не приймає участі в добровільному утриманні дитини, періодично ухиляється від сплати аліментів, взагалі не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її життям, навчанням, розвитком, здоров'ям, його слід позбавити батьківських прав щодо дочки. У судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що з дня пред'явлення позову до суду змінилися обставини. Вона вже не отримує допомоги по безробіттю. Та її дохід складає лише соціальна допомога у розмірі близько 500 гривень. Вона має ряд захворювань. Через проблеми зі здоров'ям протягом року її з центру зайнятості не було працевлаштовано. Вона не має коштів на дообстеження та лікування, з тим, щоб працевлаштуватися. Всі кошти витрачає на дочку. Дочці рекомендовано відвідувати басейн, однак коштів, щоб купити все необхідне вона не має. З дворічного віку дитини батько з нею не спілкується. Коли без її дозволу він забрав дитину з садочка, вона звернулася до органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування було встановлено дні побачень. Відповідач постійно несвоєчасно повертав дитину та переважно його мати приводила дитину. Після того як дитина після побачення з батьком захворіла та він не допоміг з її лікуванням, вона знову звернулася до органу опіки та піклування з проханням вплинути на його поведінку. З тих пір, а це з 2012 року відповідач не забирав дитину на побачення взагалі та не спілкувався з дочкою. Вона просила чужих людей, щоб доглядали за дитиною, коли вона була на роботі. Просили сусідів забирати дитину з садочка та школи. Через неможливість працювати та доглядати дитину, вона вимушена буда звільнитися з роботи. У неї немає рідних в Бердичеві, їй немає кому допомогти. Вона купує найдешевші продукти харчування. Їй завжди не вистачало коштів на купівлю дитині всього необхідного. Змушена перешивати дитині одяг, віддавати дитині своє взуття. З січня місяця цього відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти. Коли вони з дитиною проходили по вулиці, він відвернувся, вдавши, що їх не побачив. Фактично станом на квітень доходи її та дочки складає соціальна допомога близько 500 гривень на місяць. На даний час її майновий стан вкрай скрутний. Їй відомо, що відповідач працює періодично у Чехії, де проживає його сестра. Він не намагався знайти роботи, не звертався до центру зайнятості. Його хвороби не заважають йому працювати. При тому, що вона через свої захворювання не може працевлаштуватися. Представник позивача, адвокат Сягровська Л.І. позов підтримала. Доповнила, що в ході розгляду справи було встановлено, що рішення суду від 21.11.2007 про стягнення аліментів скасовано, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі, в якому просить позивачка, оскільки через свій стан здоров'я не може працевлаштуватися. Відповідач у судове засідання не з'явився. До суду від його представників надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 148). Відповідно до заперечень проти позову, відповідач позов не визнав, оскільки він сплачував аліменти, характеризується позитивно. Вказав, що він має ряд захворювань, потребує посиленого харчування, медикаментозного лікування, санаторно-курортного оздоровлення. Доходів не має. Його утримує його мати-пенсіонерка. Має можливість сплачувати 600 гривень аліментів щомісячно ( а.с. 67). Представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Пояснила, що відповідач прибув на засідання комісії з питань захисту прав дитини та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо дочки. Було встановлено, що з 2012 року вони взагалі не бачилися. На засіданні комісії була присутня дитина, однак відповідач навіть не намагався з дитиною поспілкуватися. Він не має ніяких батьківських почуттів щодо дитини і не намагався їх налагодити. При обстеженні умов проживання позивачки було встановлено, що вони проживають дуже скромно. У дитини є мінімум всього необхідного. Умови проживання відповідача добрі. У трикімнатній квартирі зроблено сучасний ремонт. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює вчителем та з першого по четвертий клас навчала [PERSON]. Вона ніколи не бачила батька дитини в школі. [PERSON] займалася виключно мати. Свідок [PERSON], сусідка позивачки, суду показала, що на прохання [PERSON] вона часто залишалася з її дочкою, доглядала за нею. Вона буває у них в гостях на всі свята. Батька дитини вона ніколи не бачила. [PERSON] жодного разу не розповідала про спілкування з батьком, про те, що батько дарував подарунки Допитана у судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона не знає батька. Він з нею не спілкується та вони не бачаться. Вона вважає, що його позбавили батьківських прав щодо неї. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Дитина проживає з позивачкою ( а.с.14). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 ЦПК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 12 ЗУ „ Про охорону дитинства " виховання дитини в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини четвертої 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З довідок та характеристики із школи вбачається, що за період навчання [PERSON] в школі, її батько жодного разу не відвідав школи, не цікавився навчанням дитини, не брав участі у її вихованні ( а.с. 9, 11, 85, 168). Згідно повідомлення виконкому Бердичівської міської ради ( а.с. 111) 28 грудня 2011 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто звернення [PERSON] щодо встановлення його участі у вихованні дочки [PERSON]. Визначено дні побачень з дитиною - щонеділі з 10-00 год. до 12-00 год. без присутності матері дитини. 18 січня 2012 року до служби у справах дітей звернулася мати дитини із заявою, в якій повідомляла про спілкування батька з донькою, висловлювала незадоволення щодо залишення батьком дитини з бабусею, наголошувала, що після прогулянки з батьком 15 січня 2012 року дитина захворіла. Спеціалістами Служби у справах дітей Бердичівської міської ради з [PERSON] 31.01.2012 проведено бесіду, в ході якої йому роз'яснено обов'язок як батька піклуватися про здоров'я дитини. З січня відомості щодо звернення сторін з приводу участі батька у вихованні дочки відсутні ( а.с. 20, 111 ). Орган опіки та піклування у висновку від 25.10.2016 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дочки [PERSON] з підстав невиконання ним батьківських обов'язків, оскільки після встановлення рішення органу опіки та піклування у грудні 2011 року днів побачень з дитиною батько протягом останніх п'яти років не бачився з донькою, не цікавився її навчанням, фізичним та духовним розвитком ( а.с. 88, 114). Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів доказами факту виконання ним батьківських обов'язків щодо дочки. Його твердження щодо того, що позивачкою чинилися перешкоди участі у вихованні дитини свого підтвердження не знайшли у судовому засіданні. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дочки - [PERSON], що триває більше п'яти років, при тому, що він позитивно характеризується та у судовому засіданні будь-яких об'єктивних підстав, що свідчать про неможливість виконання ним батьківських обов'язків щодо участі у вихованні та утриманні дочки не встановлено. Фактично вихованням дочки займається лише мати дитини. Крім того, протягом часу слухання справи в суді відповідач не намагався налагодити стосунки з дочкою. А тому відповідача слід позбавити батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Лише факт сплати аліментів у мінімальному розмірі аліментів до січня 2017 року не свідчить про належне виконання відповідачем батьківських обов'язків. Згідно позову, [PERSON] просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача 3000 гривень аліментів щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що рішення Бердичівського міськрайонного суду від 21.11.2007 року, за яким з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON] в розмірі 1/4 частки скасовано ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16.01.2008 ( а.с. 138-139). Оскільки рішення суду про стягнення аліментів скасоване, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову про збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд ухвалює рішення про стягнення аліментів на дитину. Положеннями статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин другої та третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Докази про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. З цих підстав аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з квітня 2016 року по [INFO] року позивачка перебувала на обліку в Бердичівському міському центрі зайнятості як безробітна, розмір допомоги складав 1160 гривень щомісячно ( а.с. 18, 22,53, 174). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] 31.03.2016 звільнилася з роботи за власним бажанням у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку ( а.с. 169-171) У зв'язку з навчанням та відвідуванням гуртків позивачкою купувалися дитині меблі, одяг, канцтовари, зошити, приладдя для зайняття на гуртках ( а.с. 13, 15,46-51, 87) Відповідно до довідок лікаря, [PERSON] часто хворіє гострими респіраторними вірусними інфекціями, гострими бронхітами, анемія 1 ст., потребує вітамінного харчування, медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування (а.с. 17, 134). Згідно повідомлення головного лікаря КЗ „Бердичівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 17.01.2017 [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з приводу: Остеохондроз шийного та поперекового відділу хребта; Деформуючий спондильоз тіл L1-L5, хребців грижі Шмоля тіл L1-L3 хребців; Спондилоартроз ( потребує до обстеження у вигляді мантітно-резонансної томографії хребта). Варикозне розширення вен нижніх кінцівок ХВН ІІ ст.. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок ( потребує планового оперативного лікування); Поперечна плоскостопість І ст. ( потребує ортопедичних устілок); Хронічний двобічний гнійний гайморит в стадії ремісії. Потребує періодичного амбулаторного лікування, при необхідності - стаціонарного ( а.с .135). Згідно виписки і постановки лікарсько-консультативної комісії № 13 від 06.04.2016 [PERSON] протипоказана важка фізична праця, тривале перебування у вимушеному положенні тулуба ( а.с .136). З акта обстеження умов проживання житла позивачки вбачається, що вона проживає у двокімнатній квартирі зі зручностями на вулиці. ( а.с .90). [PERSON] з серпня 2017 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту та отримує соціальну допомогу як малозабезпечена. Розмір допомоги з грудня 2010 року складає 510,67 грн. ( а.с. 113). Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 19 червня 1996 року не працює ( а.с.77). Відповідно до повідомлення відділу ДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції від 27.11.2015 в період з 2010 -2015 року [PERSON] неодноразово перетинав кордон. Зокрема у 2014 році: 22.02.2014 - виїзд за кордон, в'їзд 11.07.2014, у 2015 році - виїзд 15.01.2015, в'їзд в Україну 12.06.2015 ( а.с. 7-8). Згідно довідки ОСББ „Комсомолець" [PERSON] проживає з матір'ю-пенсіонеркою у трикімнатній квартирі ( а.с. 72, 74). Відповідно до довідки з Бердичівської ОДПІ [PERSON] за період з липня 2015 року по червень 2016 року доходів не отримував ( а.с. 78). [PERSON] хворіє на симптоматичну гіпертонію, хронічний холицестит, остеохондроз хребта ( а.с. 80). Довідками з відділу Бердичівського міськрайонного відділу ДВС доводиться, що з січня по березень 2017 року [PERSON] аліменти на дочку не сплачував. Виходячи з обов'язку кожного з батьків утримувати дитину матеріально, зважаючи на незначні доходи матері дитини, хвороби позивачки, через які вона позбавлена можливості працевлаштуватися, наявність захворювань у дитини, відсутність відомостей про працевлаштування відповідача з 1996 року, відсутність даних про неможливість працевлаштуватися через хворобу, факт виїзду та тривалий час за кордон, з огляду на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 травня складав 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; з 1 січня 2017 року - 1689 грн., суд стягує аліменти - з дня пред'явлення позову по [INFO] року ( день припинення виплати допомоги по безробіттю позивачці) у розмірі 900 гривень щомісячно, за виключенням сплачених відповідачем добровільно аліментів за цей період, а [INFO] року, з огляду на скрутне матеріальне становище дитини, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі буде відповідати інтересам дитини з метою забезпечити дитину необхідним, та з огляду на неможливість на час ухвалення рішення матір'ю працювати через хвороби. При стягненні аліментів у такому розмірі, суд окремо враховує право як платника аліментів так і одержувача, у разі зміни обставин, що існували на день ухвалення рішення, звернутися з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена, у розмірі 1102 грн. 40 коп. грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Слід допустити до негайного виконання рішення суду, в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: partial