Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

В вересні 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він протягом тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 04.11.2009 року йому первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 26.10.2009 року, безстроково. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в наслідок професійного захворювання позивач відчуває задишку\~при незначному\~фізичному навантаженні,\~напади утрудненого\~дихання до\~двох разів\~на добу,\~які виникають\~спонтанно,\~як при\~фізичному навантаженні,\~так і\~спонтанно вранці\~або в\~нічний час,\~кашель з\~утрудненим відходженням\~слизового,\~в`язкого харкотиння\~(іноді\~-\~сухий,\~приступоподібний),\~біль у\~грудях та\~міжлопатковій ділянці,\~загальну слабкість,\~підвищену втому,\~періодичний головний\~біль,\~що позбавляє\~позивача нормального\~відпочинку та\~здорового сну.\~Тривалий процес\~лікування,\~позбавляє позивача\~можливості вести\~повноцінний спосіб\~життя.\~З моменту\~отримання хронічного\~професійного захворювання,\~позивач постійно\~відчуває фізичні\~страждання та\~біль,\~обґрунтовані важкістю\~самопочуття,\~особливостями лікування\~та необхідністю\~лікарського спостереження,\~вживанням лікарських\~засобів,\~що призводить\~до нераціонального\~витрачання часу,\~який Позивач\~міг би\~приділяти на\~свій духовний,\~інтелектуальний розвиток.\~Вказане постійно\~і негативно\~позначалося і\~позначається сьогодні\~на душевному\~та фізичному\~станах Позивача,\~який в\~тому числі\~не має\~можливості приділяти\~належної уваги\~своїй родині. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює в 118 075 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 28 вересня 2020 року судом відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. 27 серпня 2019 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи\~у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 04.11.2020 року залишено без задоволення. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, та її розмір. Сума моральної шкоди за працю на підприємстві відповідача 118075 грн.\~є не\~обґрунтованою,\~а також\~не відповідає\~засадам розумності,\~виваженості та\~справедливості. Крім\~того,\~вказав,\~що при\~влаштуванні на\~роботу позивачу\~було відомо\~про умови\~праці та\~наявність на\~робочому місці\~небезпечних і\~шкідливих факторів,\~відповідач не\~приховував важкість\~та шкідливість\~технологічного процесу,\~але позивач\~свідомо погодився\~працювати в\~шкідливих умовах. Позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, а не внаслідок погіршення стану здоров`я. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 13.07.1981р. по 01.04.1998р. працював на посаді підземного електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання ш. «Гвардійська»; 01.04.1998р. по 02.04.2009р. - на посаді підземного начальника дільниці №33 ш.«Гвардійська», звільнений 30.03.2020 року за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (копія трудової книжки а.с.28-44). Рішенням Науково-дослідного\~інституту промислової\~медицини від\~03.09.2009\~р.\~позивачу встановлено\~професійне захворювання\~за діагнозом:\~Хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої-другої\~ст.\~(пиловий\~бронхіт першої-другої\~ст.,\~емфізема легень\~першої-другої\~ст.)\~ЛН першого-другого\~ст. Висновком МСЕК від 04.11.2009 року йому первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 26.10.2009 року, безстроково (а.с.9-10). Актом розслідування професійного захворювання №37 від 07.10.2009 року проведеного на ВАТ «Кривбасзалізрудком», встановлено обставини виникнення професійного захворювання [PERSON] , а саме: причиною професійного захворювання позивача є - робота впродовж 27 років 9 місяців на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком»: підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання (16 років 9 місяців), підземним начальником дільниці (11 років), [PERSON] виконував роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК, внаслідок випадків, не мало місце неефективне провітрювання підземних гірничих виробок і незастосування засобів знесилення під час ведення технологічних процесів Відповідно до\~п.\~17\~вказаного акту\~причиною професійного\~захворювання,\~є робота\~в умовах\~запиленості повітря\~робочої зони,\~рівень якої\~перевищував ГДК: запиленість повітря\~робочої зони: пил з\~вмістом вільного\~кремнію діоксиду\~кристалічного від\~10%\~до 70%\~в концентраціях від 3.3 мг/м3 до 10.5 мг/м3 при ГДК - 2.0 мг/м3ю. Відповідно до\~п.19\~акту №37,\~професійне захворювання\~отримано позивачем,\~внаслідок порушення\~вимог законодавства\~про охорону\~праці з\~боку керівництва\~відповідача,\~яке порушило\~вимоги ст.153\~КЗпП України,\~ст.13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» ( а.с.11-13). Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідност. 173 КЗпП Українишкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23\~ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку зушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 25 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходи задишку при незначному фізичному навантаженні, напади утрудненого дихання до двох разів на добу, які виникають спонтанно, як при фізичному навантаженні, так і спонтанно вранці або в нічний час, кашель з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиння (іноді - сухий, приступоподібний), біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, періодичний головний біль, що позбавляє позивача нормального відпочинку та здорового сну Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та зурахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 55 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 118075 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно дост.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial