Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

10 грудня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що кінці квітня 2020 року на адресу TOB «МК М`ЯСНИЙ» від приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича надійшла постанова датована 29.03.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, з якої [PERSON] стало відомо про те, що вона має кредитну заборгованість перед ТОВ «ФК «АЛАНД» у сумі 30019,30 грн. та ще повинна сплатити виконавчий збір у сумі 3301,93 грн. З вищезазначеної постанови було встановлено, що виконавець виконавчого округу Сумської області відкрив виконавче провадження № 6162744 на підставі виконавчого напису № 4761, виданого 24.12.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем. Жодних правовідносин з ТОВ "ФК"АЛАНД" або іншою фінансовою установою, яка за вказаним виконавчим написом може бути стягувачем коштів у сумі 30019,30 грн., [PERSON] не мала; договорів із ними не укладала; будь-яких грошей не отримувала; вимоги про повернення цих коштів, їх розміру і підстави виникнення для їх стягнення не одержувала. З виконавчим написом нотаріуса № 4761 ознайомлена не була. Мало того, нотаріус не повідомив боржника про вимогу кредитора, а тому [PERSON] не мала можливості заперечувати незаконно нараховані суми, а нотаріус у порушення вимог чинного законодавства не перевірив безспірності такої грошової вимоги. Крім вищеописаного, однією з умов для видачі виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Також ст. 1212 ч. 1 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, ТОВ «ФК «AJIAHД» має повернути [PERSON] незаконно стягнуту кредитну заборгованість та виконавчий збір. З огляду на викладене позивач просить суд визнати виконавчий напис від 24.12.2019, зареєстрований в реєстрі за №4761, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, про стягнення заборгованості з [PERSON] (паспорт [NUMBER] , ідентифікаційний код: [NUMBER] ) на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» у загальній сумі 30019,30 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача грошові кошти в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом, у т.ч. виконавчий збір, які вже отримав приватний виконавець на момент зупинення стягнення за ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 02.12.2020 року у справі № 583/4420/20 2-з/583/3/20. Стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з оплати послуг адвоката за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 4000 грн. 00 коп., судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840 грн. 80 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 420 грн. 40 коп.. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав. Третя особа приватний нотаріус Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. також в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 січня 2021 року. 14 січня 2021 року у зв`язку з відсутністю доказів належного виклику відповідача, витребуванням доказів, розгляд справи відкладено на 19.01.2021, 16.02.2021, 11.03.2021. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 02.12.2020 року у справі № 583/4420/20 2-з/583/3/20 заяву про забезпечення даного позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №4761, виданого 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. (а.с. 24) Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 11.03.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «АЛАНД» про стягнення виконавчого збору, який отримав приватний виконавець на момент зупинення стягнення за ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 02.12.2020 року у справі № 583/4420/20 2-з/583/3/20 було залишено без розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 02 вересня 2013 року позивач [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» підписали договір №175375/0005XSGF, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відкриває позивачу картковий рахунок в національній валюті гривні та кредитує вказаний рахунок в межах кредитного ліміту в розмірі 10000 грн. Строк дії договору становить 36 місяців (п. 1.4, 1.7). 24.12.2019 приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. виніс виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4761 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛАНД» безспірної заборгованості за договором укладеним із ПАТ «Платинум Банк» за №175375/0005XSGF від 02 вересня 2013 року на загальну суму 30019,30 грн. Строк платежу за кредитним договором №175375/0005XSGF від 02 вересня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 вересня 2017 року по 29 листопада 2019 року. Сума заборгованості складає 29719,30 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 25489 грн. 76 коп., прострочена заборгованість за комісією становить 0.00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4229,54 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, яка складає 300 грн. 00 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 30019,30 грн. (а.с. 80). При вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Також, як вказано у виконавчому написі приватного нотаріуса Кондратюка В.С. №4761 від 24.12.2019 року, ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договором за № 02.10.2019-ФА від 02 жовтня 2019 року відступило право вимоги до [PERSON] за кредитними договором №175375/0005XSGF від 02 вересня 2013 року ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Згідно інформації наданої приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. у нього на виконанні перебуває виконавче провадження за № 61627444 за виконавчим написом 4761 від 24.12.2019, що видав приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у сумі 30019,30 грн. По даному провадженню грошові кошти надійшли: 06.05.2020 в сумі 880,67 грн. та перераховані на користь стягувача в розмірі 527,88 грн., винагорода приватного виконавця - 52,79 грн., витрати на проведення виконавчих дій - 300,00 грн.; 10.06.2020 в сумі 928,03 грн. та перераховані на користь стягувача в розмірі 843,66 грн., винагорода приватного виконавця - 84,37 грн.; 09.07.2020 в сумі 934,33 та перераховані на користь стягувача в розмірі 849,39 грн., винагорода приватного виконавця - 84,94 грн.; 05.08.2020 в сумі 880,67 та перераховані на користь стягувача в розмірі 800,61 грн., винагорода приватного виконавця - 80,06 грн.; 08.09.2020 в сумі 938,18 та перераховані на користь стягувача в розмірі 852,89 грн., винагорода приватного виконавця - 85,29 грн.; 08.10.2020 в сумі 880,67 грн. та перераховані на користь стягувача в розмірі 800,61 грн., винагорода приватного виконавця 80,06 грн.; 05.11.2020 в сумі 993,04 грн. та перераховані на користь стягувача в розмірі 902,76 грн., винагорода приватного виконавця -90.28 грн.; 04.12.2020 в сумі 931.04 грн., дані кошти знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця і не розподілені. Також в судовому засіданні було досліджено довідку надану ТОВ «МК М`ясний» про утримання із заробітної плати позивача перерахування коштів по в виконавчому провадженні 36162744. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(1)/2020 зазначив, що положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається із копій документів, відповідно до яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, підставою для вчинення виконавчого напису став кредитний договір №175375/0005XSGF від 02 вересня 2013 року (а.с. 80). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст.\~254\~КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. До цього, станом на 24 грудня 2019 року, дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу договору, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та не чинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 24 грудня 2019 року також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 24 грудня 2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 24 грудня 2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Із наданих матеріалів для вчинення виконавчого напису вбачається подання підписаного сторонами договору від 02 вересня 2013 року, викладеного у простій письмовій формі, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929). З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів. Вирішуючи позовні вимоги про повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки, вирішуючи дану справу суд прийшов до висновку, виконавчий напис № 4761, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем від 24.12.2019 року необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, тому отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти також підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.\~1212\~ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Із довідки приватного виконавця встановлено, що на виконання виконавчого напису ним було здійснено перерахування коштів боржника на користь стягувача на загальну суму 5577 гривень 80 копійок. Кошти саме у такій сумі підлягають поверненню позивачу. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1261,20 грн. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з наступного. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 24.04.2020 року, укладений із адвокатом Саєнком Б.О. (а.с. 18), акт приймання - передачі виконаних робіт від 09.12.2020 року до договору, з яких вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість. Всього гонорар адвоката на загальну суму 4000 грн. (а.с. 22), сплата вказаних коштів позивачем адвокату підтверджується квитанцією від 08.12.2020 року на суму 4000,00 грн. Відповідно до ч. 5, 6\~ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої\~цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача не клопотав перед судом про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви. Суд вважає, що обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній справі є співмірним із отриманою оплатою. Підсумовуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем не ставилось питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, сам розмір таких витрат є співмірним із складністю справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню повністю. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає сумарному стягненню 5261 грн. 20 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved