Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. шляхом визнання за позивачем права власності на дану квартиру в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 7913615,21 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббаик» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 11258892000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000,00 доларів США з розрахунку 12,9 % річних на строк з 27.11.2007 року по 27.11.2018 року. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором АТ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач зазначає, що виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Іпотечного договору № 71078 від 27.11.2007 р., згідно з яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, про що він неодноразово повідомлявся, в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань, внаслідок чого станом на 27.07.2015 р. у нього наявна заборгованість в сумі 7913615,21 гривня. Позивач просить в рахунок виконання основного зобов»язання звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмета іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договору у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві,посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, що надає право ПАТ «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббаик» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 11258892000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000,00 доларів США з розрахунку 12,9 % річних на строк з 27.11.2007 року по 27.11.2018 року. Виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Іпотечного договору № 71078 від 27.11.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мороз С.В., згідно з яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до умов укладених між Банком та Позичальником договору, відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27.11.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та-або згідно умов відповідної угоди Сторін. За умовами п. 3.1.3 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 Договору, у разі порушення Позичальником умов цього Договору та-або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан Позичальника та-або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов»язання за цим Договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи Позичальник належним чином не виконала умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 27.07.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 7913615,21 гривень,з яких: заборгованість по кредиту - 3010023,77 гривень, заборгованість за відсотками - 3480065,03 гривень, пеня в сумі 1334464,45 гривень, сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 45902,36 гривень, сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам - 43159,60 гривень. Відповідно до п.4.1.1 Іпотечного договору, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], Іпотекодержателю надано право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення будь-якого зобов»язання, що забезпечено іпотекою або будь-якого зобов»язання за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку» (п.4.2 Іпотечного договору). Звернення стягнення по застережнню про задоволення вимог Іпотекодержателя здійснється відповідно до розділу 5 Іпотечного договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до положень розділу 5 Іпотечного договору сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в даному Договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один із способів звернення стягнення на Предмет Іпотеки: передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання, в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку»; право Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки. У разі настання обставин, які є підставами для звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель повинен надіслати рекомендованим листом Іпотекодауцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В повідомленні зазначається, який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодеожателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». В силу положень ст.37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Звертаючись до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором шляхом визнання права власності на кв.[ADDRESS] позивач не надав суду оцінку предмета іпотеки і представник позивача в ході розгляду даної справи клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості предмета іпотеки не заявляла, не зважаючи на те, що судом були роз»яснені права і обов»язки сторони щодо необхідності доведення заявлених вимог. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не був дотриманий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений ст.37 Закону України «Про іпотеку», у спосіб, обраний позивачем, а саме визнання права власності, в частині визначення вартості предмета іпотеки на момент набуття такого права. Крім того, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Іпотекодавець, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання. Позивач при зверненні до суду, в обґрунтування свого права на пред»явлення даного позову обґрунтовує тим, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором АТ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, до матеріалів справи надано лише виписку з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., яка не мстить не предмету даного договору, прав та обов»язків сторін, визначення обсягу прав, які були передані за даним Договором, умов передачі права вимоги, а тому зазначений доказ не є належним в силу положень ст.58 ЦПК України.. Також до даної виписки позивачем надано виписку з Акту прийому-передачі документів до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., який не завірений належним чином, а отже суд не може визнати даний доказ допустимим в розумінні ст.59 ЦПК України. Крім того, в силу положень Закону України «Про іпотеку» всі зміни до Іпотечного договору підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Позивачем не надано доказів, що у визначений законом спосіб були зареєстровані зміни до Іпотечного договору в частині зміни Іпотекодержателя, а тому суд вважає, що позивач не довів своє право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки таке право відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» надано Іпотекодержателю. Відповідно до положень ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування закон покладає на сторони у справі. Позивач розпорядився своїми правами щодо визначення обсягу доказів, які надані на підтвердження заявлених вимог, клопотань про витребування інших доказів або доручення до матеріалів справи додаткових доказів в ході розгляду справи не заявляв. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не доведеним, а тому не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed