Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що на території [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] і має на вихованні малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Батьком малолітньої дитини [PERSON] в свідоцтві про народження записаний [PERSON], який згідно вироку Кіровського районного суду Донецької області від 26 грудня 2012 року засуджений до 06 років 06 місяців позбавлення волі та станом на теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. 09 серпня 2016 року до служби у справах дітей Артемівської райдержадміністрації від Берестівської сільської ради Бахмутського району, Донецької області надійшла інформація про те, що 07 серпня 2016 року за адресою: [ADDRESS], в жилому будинку, де зареєстрована та проживає сім'я [PERSON] відбулася пожежа. В цей час, зі слів мешканців с-ща Спірне, медпрацівників сама мати - відповідач перебувала в стані алкогольного сп'яніння, в будинку де сталася пожежа, разом з нею знаходились сторонні люди, які в стані алкогольного сп'яніння заснули і не відчули в будинку запаху диму. Малолітня дитина [PERSON] в цей час знаходилась в дитячій колясці на вулиці біля будинку. З метою надання медичної допомоги, проведення поглибленого медичного обстеження та подальшого лікування малолітня дитина [PERSON] разом з матір'ю машиною Яковлівської амбулаторії були направлені до Бахмутської дитячої лікарні. На період вирішення складних життєвих обставин в родині, відновлення документів, які постраждали під час пожежі, та створення належних умов для проживання та виховання малолітньої доньки, службою у справах дітей Артемівської райдержадміністрації відповідачу було запропоновано після виписки з Бахмутської дитячої лікарні тимчасово влаштувати малолітню дитину [PERSON] на повне державне утримання до будинку дитини або разом з донькою тимчасово оформитися до комунального закладу «Донецький обласний соціальний центр матері та дитини» м. Дружківка, однак мати категорично відмовилась, пояснюючи тим, що самостійно впорається з проблемами. Однак, проведена комплексна профілактична та соціальна робота з відповідачем позитивних результатів не надала: мати продовжує зловживати спиртними напоями, вести асоціальний спосіб життя, надані консультації та рекомендації працівниками соціальних служб щодо створення належних умов для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини матір'ю виконанні лише частково. За місцем проживання відповідач характеризується незадовільно, має судимість, неодноразово була замічена в зловживанні спиртними напоями та в порушенні громадського порядку,в сільську раду надходили жалоби від мешканців села на незадовільну поведінку та аморальний спосіб життя в побуті. Під час зловживання спиртними напоями мати не виконує батьківські обов'язки по вихованню та догляду за дитиною. З урахуванням наведених обставин, вирішили звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача, яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, надали пояснення аналогічним викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до пункту 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом надсилання судової повістки за місцем його реєстрації, про що є відповідні поштові повідомлення, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Прокурор в судовому засіданні, вважає, що є всі підстави для відібрання малолітньої дитини від відповідача, без позбавлення їх батьківських прав та зі стягненням аліментів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для відібрання малолітньої дитини від відповідача, без позбавлення їх батьківських прав, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності із ч. ч. 1, 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 170 Сімейного Кодексу України, визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їхнім бажанням або органу опіки та піклування. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. В судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року (а.с.8) є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Також судом встановлено, що малолітня дитина разом зі своєю матір'ю відповідачем по справі перебувають на постійному контролі служби у справах дітей Артемівської райдержадміністрації, оскільки мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків - не готують їсти, не прибирають в кімнаті, не створюють належних умов для проживання, виховання та морального розвитку дитини (а.с.15-22). Крім цього судом встановлено, що у зв'язку з тим, що ситуація, яка склалася в сім'ї відповідача, що загрожувала життю та здоров'ю дитини, 27 вересвня 2016 року рішенням № 33 Виконкому Берестівської сільської ради Бахмутського району негайно відібрано малолітню дитину [PERSON] з метою соціально-правового захисту дитини, про що стверджується рішення виконкому (а.с.23-24). На підставі вищевказаного, обстеження умов проживання дитини у матері, які наявні в матеріалах справи, розгляду клопотання служби у справах дітей про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, органом опіки та піклування було прийнято рішення, вважати за доцільне відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, що підтверджується висновком органу опіки і піклування про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, що є в матеріалах даної справи (а.с.4-5). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач явно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не готує їсти, не пере одяг, не прибирає в кімнаті, не створила належних умов для проживання. виховання та морального розвитку дитини, а навпаки негативно впливає на розвиток та психологічний стан малолітньої дитини. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на 27 вересня 2016 року існували умови, загрозливі для життя і здоров'я малолітньої дитини відповідача, а саме через її поведінку і неналежне виконання нею (відсторонення від виконання) батьківських обов'язків, і були підстави для негайного відібрання малолітньої дитини від матері. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки обстановка в сім'ї неблагонадійна для дитини, для її розвитку, загрозлива для її здоров'я і навіть життя, враховуючи вік дитини і конкретно встановлені обставини поведінки відповідача. Суд вважає, що доведено наявність підстав для відібрання дитини від відповідача (матері) без позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає, що відібрання дитини від матері з переданням їх органу опіки повністю відповідає інтересам дитини. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів є підставними, а тому їх слід задовольнити. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Разом з тим, позивачем, надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, та інші істотні обставини, які підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги матеріальне забезпечення сторін, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved