Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року та стягувати з відповідача в її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач покликається на те, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2009 р. по 22.07.2014 р. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. 05.09.2017 року за взаємною згодою, сторони змінили прізвище сина на «Владика», в підтвердження чого надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану. З того часу, як сторони припинили проживати разом, відповідач перестав утримувати їхню дитину. Рішенням Городенківського районного суду від 17.11.2014 року у цивільній справі №342/1170/14-ц [PERSON] визначено сплату аліментів на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментні зобовязання відповідач виконує не регулярно, за три роки відділом ДВС на адресу позивача надіслано 1 тис. грн. Оскільки відповідач офіційно не працює та приховує свої доходи, то виконавча служба проводить стягнення в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, що є нижче мінімального розміру аліментів, визначеного ст. 182 СК України. Таким чином, позивач фактично змушена утримувати дитину самостійно. Відповідач фізично здоровий, працездатний, про наявність інших утриманців позивачу нічого не відомо. Він неофіційно працює у магазині та сервісі мобільних телефонів, отримує хороший заробіток, розмір якого приховує від позивача та державних виконавців. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу їхньому синові, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання їхньої дитини. Син сторін росте, розвивається, навчається в школі, потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючих іграшок та літератури. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обовязком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачем. Відповідач у справі за законом зобовязаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб їхньої дитини, так як обовязок по розвитку її особливих здібностей теж є його обовязком. Однак, відповідач не виконує свої батьківські обовязки належним чином. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Однак, в даний час з відповідача стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму. Відповідач працездатний, фізично здоровий, постійно працює та одержує хороший заробіток. За таких обставин, позивач вважає, що має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мімінуму. Позивач в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10\~ЦПК України. Передбачених ч.2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4\~статті 82 ЦПК України\~визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2014 року по справі № 342/654/14-ц, яке набрало законної сили 04 серпня 2014 р., шлюб між\~\~[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який був\~\~зареєстрований\~\~31.08.2009 року\~\~відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного\~\~управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 85 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище\~\~ позивачці\~\~ присвоїно „ Владика".\~Сина\~\~\~\~[PERSON], [INFO]\~\~залишено проживати з\~\~мамою. Як слідує з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018963699 від 02.11.2017 року, прізвище [PERSON], [INFO],\~\~05.09.2017 року змінено на «Владика». Те, що сторони є батьками\~\~[PERSON], [INFO], доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії І-КИ №646576, виданого 05.09.2017 р. Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 178 від 09.11.2010 р. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 р. у цивільній справі № 342/1170/14-ц (провадження № 2/342/649/2014), яке набрало законної сили 16.12.2014 р. Аліменти на дитину присуджено з 17.09.2014 р. і до досягнення нею повноліття. 18.12.2014 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області на підставі вищезгаданого рішення було видано виконавчий лист. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, зміни до якої внесено законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить чинному\~СК України, суд прийшов до висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів. Враховуючи обставини, визначені\~ст.182 СК України, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина\~\~в розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому такий розмір аліментів є достатнім, та таким, що здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~"Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року по справі № 342/1170/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з набранням рішення суду законної сили підлягає відкликанню. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з положеннями\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивач звільнена. На підставі ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved