Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дід [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння [ADDRESS] , 1/2 частина якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що зберіглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради. В зв`язку з цим позивачка не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] була дружина померлого - [PERSON] , однак свідоцтво про реєстрацію їх шлюбу не зберіглося. Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] була його донька, а її мати - [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] фактично прийняла дружина померлого - [PERSON] , так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою. Ці дії згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року свідчать про фактичне прийняття спадщини. Однак, за життя [PERSON] спадщину після смерті чоловіка не оформила, що також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 04 грудня 2019 року за № 2463/02-17. Інша спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] не прийняла, так як не подавала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також не вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла її баба [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння [ADDRESS] , 1/2 частина якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради, а іншу Ѕ частку вона успадкувала після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав. В зв`язку з цим вона не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. 20 липня 2006 року [PERSON] склала заповіт яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - своїй онуці [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений 20 липня 2006 року Колосовською А.М., секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 188. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] баби [PERSON] . Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті бабусі є її донька, а мати позивачки - [PERSON] , яка спадщину після смерті своєї матері не прийняла. Інші особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] - відсутні. Спадщину після смерті [INFO] баби [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Так, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] було двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з викладеним вище, позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача адвокат Галіцина В.В. та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Змін та доповнень не мають. Відповідач по справі представник Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, в особі голови Короля В.І. - позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач по справі представник [PERSON] - позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 01 вересня 2002 року [PERSON] , видане 03 вересня 2002 року виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння [ADDRESS] , 1/2 частина якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що зберіглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради (а.с. 48-63). В зв`язку з цим [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 04 грудня 2019 року за № 2463/02-17 (а.с.67). Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] була дружина померлого - [PERSON] , однак свідоцтво про реєстрацію їх шлюбу не зберіглося, що підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 07.07.2016 року за № 74-03.1-53 (а.с. 17). Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] була його донька, а мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10 листопада 1947 року [PERSON] , видане повторно 03 жовтня 1975 року Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 13). Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] фактично прийняла дружина померлого - [PERSON] , так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується довідками Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 18.05.2016 року за № 2115 та за № 2114 (а.с.43,44); актом складеним в присутності сусідів та затвердженим Мізяківсько-Хутірською сільською радою від 25 травня 2016 року (а.с.45). Інша спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] спадщину після смерті [INFO] [PERSON] не прийняла, так як не подавала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також не вступила в управління та володіння спадковим майном. Факт, того що [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1943 року підтверджується наступними доказами: свідоцтвом (серія [NUMBER] ) про народження [INFO] [PERSON] , видане як відновлене 21 травня 1977 року Калинівським РАЦС Вінницької області (а.с.12); листом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 06.07.2016 року за № 74-03.1-53 (а.с.17); свідоцтвом (серія [NUMBER] ) про народження [INFO] [PERSON] , видане повторно 03 жовтня 1975 року Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.13); двома актами складеним в присутності сусідів та затвердженими Мізяківсько-Хутірською сільською радою від 25 травня 2016 року та від 22 листопада 2019 року (а.с.45,47); виписками з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради (а.с.48-63). [INFO] померла баба [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 11 серпня 2006 року виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння [ADDRESS] , 1/2 частина якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради (оригінали знаходяться в сільській раді), а іншу Ѕ частку вона успадкувала після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав. 20 липня 2006 року [PERSON] склала заповіт яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - своїй онуці [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений 20 липня 2006 року Колосовською А.М., секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 188 (а.с.11). Спадщину після смерті [INFO] баби [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 04 грудня 2019 року за № 2463/02-17 (а.с.67). Таким чином, згідно діючого на той час закону - ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними і відповідно складають на двох осіб: [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному. Факт, того, що [PERSON] та [PERSON] , набули право власності по 1/2 частині кожний, як члени колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] , які не втратили своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, підтверджується наступним: виписками погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради; рішенням 906 Мізяківсько-Хутірської сільради від 25 вересня 2015 року 44 сесії 6 скликання Про перейменування вулиць; виписками з земельно-кадастрової книги (а.с.48-63); технічним паспортом виготовленим ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 14.03.2018 року (а.с.26-41). Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Таким чином, згідно діючого на той час закону - ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними і відповідно складають на двох осіб: [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному. Згідно статті 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За нормами п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1943 року, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved