Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 18 листопада 2011 року, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2014 року, народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , син постійно проживає з нею (позивачем) та фактично повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача стягнуто на її (позивача) користь аліменти на утримання сина, яке (рішення суду) відповідач не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 35 000 грн. Згідно з довідками, виданими навчально-виховним закладом «Зорецвіт» та центром меддопомоги №1, вихованням та медичним доглядом дитини займається виключно мати - [PERSON] Батько дитини не приймає участі у його вихованні та розвитку. Дані факти свідчать про те, що відповідач - [PERSON] , будучи батьком дитини та працездатною особою, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Також позивач зазначила, що незважаючи на те, що ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з сином, відповідач з осені 2014 року повністю припинив виконувати будь - які батьківські обов`язки , з сином не спілкується , фактично не зробив жодної спроби зустрітись з ним, налагодити родинні стосунки, не поздоровляє його з днем народження, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, розвитком, не надає допомоги для його лікування та оздоровлення, не бере участь у вихованні. Син [PERSON] фактично вже не пам`ятає відповідача, як свого батька, та немає до нього родинних почуттів. Таким чином, з осені 2014 року і по теперішній час вона (позивач) утримує їх з відповідачем сина та забезпечує його фізичний, духовний та моральний розвиток, вона (позивач) самостійно забезпечує сину [PERSON] гідне утримання, належні умови для проживання, всебічного розвитку, здійснює його виховання, підготовку до самостійного життя. Згідно з висновком органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького [PERSON] повністю самоухилився від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , має значну заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, позивач вказала, що син - [PERSON] в розмові з нею не заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 121, 141, 150, 151, 164 СК України, позивач просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 березня 2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS] , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 18 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2014 року, яке набрало законної сили 01.12.2014 року, - розірвано. Крім того, встановлено, що від шлюбу сторону мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 травня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 949, при цьому, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] та в графі «мати» - [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу «Будівельник» № 315 від 03.12.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , 1983 р.н. (власник) та член її сім`ї [PERSON] , 2012 р.н. (син). Відповідно до довідки КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 19 жовтня 2018 року № 805, [PERSON] , 2012 р.н. навчається у 1-Б класі вказаного закладу з 01 вересня 2018 року. Мати дитини, [PERSON] постійно цікавиться розвитком сина та приймає активну участь у шкільних заходах, відвідує батьківські збори. Батько дитини до закладу не приходив. Життям та розвитком сина не цікавиться. Згідно з довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда» № 1934-03 від 19.10.2018 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] та перебуває під наглядом медичних працівників АЗПСМ №10 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда».Мати дитини - [PERSON] постійно приводить сина до медичного закладу, цікавиться станом здоров`я та його розвитком, займається профоглядами, лікуванням та доглядом за дитиною, в період коли дитина хворіє. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2014 року, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 25 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до довідки Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 26.10.2018 року № 45829755/10 заборгованість по сплаті аліментів за період з 25.07.2014 року по 30.09.2018 рік боржника [PERSON] за виконавчим листом № 405/6928/14-ц, 2/405/1160/14 від 12.12.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда станом на 30.09.2018 року складає 34 992,19 грн. Крім того, встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2016 року позбавлено відповідача [PERSON] , [INFO] , громадянина України батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір`ю позивача [PERSON] , яка проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі приблизно три роки, від шлюбу з яким 20.05.2012 році народився син [PERSON] . Вказала, що відповідач після розірвання шлюбу з її (свідка) донькою [PERSON] , - ніякої участі у вихованні сина не приймає, ігнорує спілкування з ним, хоча дитина страждає від того, що немає батька, у зв`язку з чим вимушені були сказати дитині, що батько поїхав на заробітки, заробить гроші та приїде. Вказала, що перешкод у спілкуванні батьку з сином позивач ніколи не чинила. Зазначила, що вихованням, утриманням дитини займається її донька, позивач по справі, та вона (свідок) допомагає у вихованні онука. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідкою, при цьому, вказала, що після одруження сторони [PERSON] та [PERSON] проживали разом, у них народилася дитина - хлопчик, якого назвали Ванею, однак після розлучення вона (свідок) відповідача не бачила, у зв`язку з чим може стверджувати, що відповідач вже протягом 3-3,5 років будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, місце його перебування не відомо, при цьому, вихованням дитини [PERSON] займається мати - позивач по справі [PERSON] , а також бабуся дитини. Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 30.11.2018 року № 5887/49-05-24, який підтримано в судовому засіданні представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органом опіки та піклування міської ради міста Кропивницького, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21.11.2018 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому встановлено, щошлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2014 р.Місце проживання громадянина [PERSON] зареєстровано у [ADDRESS] . що підтверджується паспортними даними.Згідно з довідкою про склад сім`ї від 17.10.2018 р. № 272, наданою ЖБК «Будівельник», дитина [PERSON] проживає в сім`ї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .Відповідно до розрахунку від 26.10.2015 р. № 45829755/10 Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького заборгованість громадянина [PERSON] зі сплати аліментів для утримання сина [PERSON] станом на 30.09.2018 р. становить 34992,19 грн.Згідно з довідкою комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» від 19.10.2018 р. № 1934-03 про стан здоров`я дитини [PERSON] піклується мати [PERSON] Відповідно до інформації комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 19.10.2018 № 805 дитина [PERSON] навчається у 1-б класі закладу. Мати [PERSON] постійно цікавиться розвитком та успішністю сина, бере активну участь у шкільних заходах, відвідує батьківські збори. Батько дитини до школи не приходить, навчанням сина не цікавиться. Факт ухилення громадянина [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджують у письмових поясненнях громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Дитина [PERSON] пояснив спеціалісту управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, що свого батька бачив давно, батько з ним не спілкується, не вітає з днями народження, не цікавиться його життям.На письмове запрошення управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, направлене поштовим листом, громадянин [PERSON] не з`явився, не надав будь-яких пояснень, із заявами не звертався.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення громадянина [PERSON] від виховання та утримання дитини [PERSON] , винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до його гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, аліменти відповідачем не сплачуються та існує значна заборгованість по сплаті аліментів, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З огляду на викладене вище, а також враховуючи вік малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про недоцільність вислухати думку дитини при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] . З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , який є батьком малолітньої дитини [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165, 180 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved