Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 02 липня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, про що було зроблено відповідний актовий запис № 592. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Протягом останніх декількох років подружнього життя чоловік поводив себе в сім»ї зверхньо та цинічно по відношенню до неї, ніколи не рахувався з її бажаннями, потребами, думкою, приймаючи рішення, які мають серйозні наслідки для сім»ї, не порадившись з нею. Безпричинно, використовуючи будь-які незначні приводи, влаштовував сварки, при цьому ображав її, принижуючи її людську та жіночу гідність. Така поведінка чоловіка, часті сварки, привели до того, що між ними виникли напружені, неприязні стосунки. В квітні 2014 року вони припинили подружні стосунки. З цього часу не ведуть спільного господарства, останні п»ять років мають окремий бюджет. Вважає, що при таких обставинах їхня сім»я розпалася і подальше її збереження недоцільне. Вона втратила до чоловіка почуття любові, поваги, довіри, без яких існування сім»ї неможливе. Чоловік не надає матеріальну допомогу на дитину у належному розмірі та своєчасно, у зв»язку з чим вона вимушена звертатися до нього з проханням дати на дитину гроші. Відповідач має постійну роботу та його доходи є стабільними. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO] щомісячно по ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), з моменту подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та доньку залишити їй на виховання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сурікова С.І. підтримали позовні вимоги та просять суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що не має наміру розривати шлюб, а кошти сплачує добровільно. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: 02 липня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, про що було зроблено відповідний актовий запис № 592. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років подружнього життя відповідач поводив себе в сім»ї зверхньо та цинічно по відношенню до позивачки, ніколи не рахувався з її бажаннями, потребами, думкою, приймаючи рішення, які мають серйозні наслідки для сім»ї, не порадившись з нею. Безпричинно, використовуючи будь-які незначні приводи відповідач влаштовував сварки, при цьому ображав позивачку, принижуючи її людську та жіночу гідність. Така поведінка відповідача, часті сварки, привели до того, що між сторонами виникли напружені, неприязні стосунки. В квітні 2014 року сторони припинили подружні стосунки. З цього часу вони не ведуть спільного господарства, останні п»ять років мають окремий бюджет. Позивачка вважає, що при таких обставинах їхня сім»я розпалася і подальше її збереження недоцільне. Позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги, довіри, без яких існування сім»ї неможливе. Відповідач не надає матеріальну допомогу на дитину у належному розмірі та своєчасно, у зв»язку з чим позивачка вимушена звертатися до відповідача з проханням дати на дитину гроші. Відповідач має постійну роботу та його доходи є стабільними. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач втратила до відповідача почуття любові, довіри і поваги, сторони не ведуть спільного господарства, отже шлюб існує формально. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України: батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави, а судові витрати в розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved