Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з ним, батьком дитини, та звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , які стягнуті згідно судового наказу № 750/10456/18 виданого 16.10.2018 р. Деснянським районним судом м. Чернігова. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 28.04.2007 року по 25 жовтня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились за декілька років до розірвання шлюбу, з 2013 року сторони проживали окремо за різними адресами, не вели спільний побут. Позивач зареєстрований по [ADDRESS] де також постійно проживає та зареєстрована його матір - [PERSON] . Позивач та його матір [PERSON] є власниками вказаного житла, по 1/2 частини кожен. Спільна дитина сторін зареєстрована за адресою матері, відповідача по справі, по [ADDRESS] , проте, проживає, періодично у позивача та у відповідача, дуже часто син залишався проживати разом з ним на тривалий час та постійно залишався на вихідні. Приблизно 10 вересня 2019 року син прийшов з речами до його та бабусі та сказав, що мама його налякала та побила, що він не хоче жити з мамою, більше до неї не повернеться та хоче постійно жити з ним та бабусею. З того часу дитина вже постійно проживає з ним та до відповідача не поверталась. Відповідач намагалась забрати сина, але дитина відмовилась до неї повертатись. Також він просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина, що стягуються з нього судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігів в розмірі ј частини його заробітку. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Захаров Є.М. позовні вимоги підтримали,в своїх поясненнях посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала . В підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнавала в частині звільнення позивача від сплати аліментів. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком не визнає, оскільки вважає, що дитина повинна проживати з матір" ю . 05.09.2019 року дитина пішла проживати до батька. Конфлікти з сином були з приводу його поведінки, навчання. Вона не била дитину,можливо подряпала обличчя. Бабуся налаштовує дитину проти неї. Вона не заперечує,що їх син періодично проживав у батька . Також він часто проживав по [ADDRESS] під час канукіл. В 2013 році вона поїхала на заробітки в м.Київ і її син весь час проживав з бабусею ,мамою позивача. Представник третьої особи орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігів ради в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, з міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, показання свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03.10.2019 року) (а.с.11). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.10.2018 року (а.с.10). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Вони є власниками даної квартири в рівних частинах (а.с.8,12-14). Має постійну роботу, працює з 27.09.2016 року електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах у ФОП [PERSON] (а.с.18,20). Має позитивну характеристику за місцем роботи (а.с.22). Відповідач зареєстрована по [ADDRESS] . (а.с.38). Будь-яких даних про умови її місця проживання, місця роботи в суду відсутні. Відповідач жодних доказів не надала. З характеристики за місцем навчання дитини вбачається, що він навчається в 6 класі ЗОШ №30 м.Чернігова. Вихованням хлопчика останнім часом займається бабуся , [PERSON] , та батько, [PERSON] , оскільки в сім`ї склалися непрості стосунки. І батько, і бабуся цікавляться успіхами дитини, його поведінкою, контролюють [PERSON] в позаурочний час. Учень приходить до школи охайно одягнений, домашні завдання завжди підготовлені (з тих пір, коли став жити у бабусі). Він харчується у шкільній їдальні, займається танцями - це все оплачує батько. За характером [PERSON] спокійний, урівноважений, життєрадісний (коли спокійна атмосфера в сім`ї), але останнім часом у нього були конфлікти з матір`ю і тоді дитина була знервована, погано зосереджувався на уроках, часто скаржився на головний біль і біль у животі. Хлопчик шкідливих звичок не має. Батько і бабуся приділяють велику увагу вихованню і навчанню дитини. (а.с.21) З наданого акту про обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат. Житло перебуває в належному санітарно-гігієнічному стані. Помешкання облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою. За даною адресою проживають позивач [PERSON] , його мати [PERSON] та син позивача [PERSON] . Дитина займає спільну з батьком кімнату. Для дитини є умови для проживання. На адвокатський запит представника позивача, управлінням патрульної поліції в Чернігівській області надано листа, зі змісту якого вбачається, що 29.09.2019 року за адресою [ADDRESS] здійснював виїзд екіпаж патрульної поліції, який електронним рапортом доповів, що прибувши на місце виклику було виявлено [PERSON] (заявниця) та [PERSON] (колишня дружина сина). Заявниця повідомила патрульним, що її онук близько двох тижнів тому прийшов з речами та сказав, що не хоче жити з мамою, бо вона його ображає. Дитині 11 років. Його мати прийшла до дому до своєї колишньої свекрухи, щоб забрати дитину, але бабуся не захотіла її віддавати бо дитина сама не хотіли туди йти і заявниця не відчиняла двері. Жінка почала стукати та ламати двері. Рішенням Деснянської районної у м. Чернігові ради № 276 від 28.10.2019 року «Про розв`язання спорів між батьками щодо виховання дітей», враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, було вирішено визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Свідок [PERSON] дала показання, вона є бабою дитини [PERSON] . Дитина дуже прив"язана до батька та неї, як бабусі. Дитина після розлучення знаходиться з батьком. Дитина на даний час категорично просить залишитись з батьком. 05.09.2019 року [PERSON] зателефонував їй та повідомив, що приніс речі до неї додому. Повідомив, що він відмовляється повертатись до мами. Дитина була знервована. З цього часу дитина ні раз не бачилась з мамою. Також в 2013 році відповідачка виїзджала на 1,5 роки в м.Київ і дитина проживала з нею. 24.09.2019 року відповідачка прийшла до неї та погрожувала. Дитина не захотіла виходити. Відповідачка почала вибивати двері. Заспокоїли її тільки сусіди, які викликали поліцію. Для проживання,виховання дитини в батька є всі умови. В них трьохкімнатна квартира, в якій проживає вона ,її син з співмешканкою та спільною дитиною та [PERSON] . [PERSON] всі дуже люблять. Йому з батьком дуже добре і до мами він не хоче повертатися. Свідок [PERSON] дав показання, він є хресним батьком дитини [PERSON] . Дитина проживає по [ADDRESS] разом з батьком (його рідним братом) та бабусею. Він постійно спілкується з хресником. Взаємовідносини дитини з батьком дружні. Він був свідком, як його хресник відмовився повертатися від батька до матері. З матір" ю , на його погляд, у дитини погані відносини. Батько забезпечує дитину всім необхідним. [PERSON] розповідав йому, як пішов від матері, оскільки вона його побила. На даний час дитина бажає проживати з батьком. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бажає проживати з батьком. Мама інколи його била, не відпускала до батька, приходила додому в нетверезому стані. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 ч.1 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд від 24.04.2019 у справі №300/908/17. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні висловив бажання проживати з батьком. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На зазначене звертається увага судів у постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 459/1640/17. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною (зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц). Визначаючи місце проживання дитини з батьком, розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, суд надає першочергове значення саме найкращими інтересами дитини. Отже, суд в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, врахувавши, бажання самої дитини проживати з батьком, а також такі обставини, що: батьком створено належні умови для проживання дитини, батько відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до проживання з батьком, факт проживання дитини тривалий час за місцем проживання батька, відсутність жодних відомостей про умови проживання матері та наявність в неї постійної роботи, врахувавши рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 28.10.2019 про доцільність визначення місця проживання дитини з позивачем, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з батьком. Вирішуючи питання про звільнення позивача від сплати аліментів суд приходить до наступних висновків. Судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігів від 16 жовтня 2018 року № 750/10456/18 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.10.2018 та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.23). Аліменти відраховувались щомісячно із заробітної плати позивача (а.с.24). Згідно ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Проживання неповнолітньої дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача. За таких обставин, визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити у відповідності з ст.141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн сплаченого судового збору. В позовні заяві міститься попередній розрахунок судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, однак до виходу суду в нарадчу кімнату позивачем не надавався реальний розрахунок даних витрат та підтверджуючих документів їх здійснення.

Outcome: approved