Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. 28.12.2019 до суду подана уточнена позовна заява, яка прийнята судом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 січня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2018, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському району головного територіального управління юстиції у Сумській області. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу з 16.01.1993 по 21.09.2018 сторонами було придбано майно, а саме: квартира [ADDRESS] ; земельну ділянку 0,0478га в Київській області, Бориспільському районі, Гнідивська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишенька», кадастровий номер: 3220882600:04:001:0639; земельна ділянка площею 0,20га [ADDRESS] . Таким чином, вищезазначене майно, було придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя для спільного сімейного використання та володіння. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] », ринкова вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] становить 579200,00грн, відповідно вартість 1/2 частини квартири становить 289600,00грн. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-технічний статус», ринкова вартість нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0478 га кадастровий номер 3220882600:04:001:0639 становить 67 100,00грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0478га, кадастровий №3220882600:04:001:0639, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишинки»; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,217 га, кадастровий №322-884001:01:028:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 23.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 29.01.2020 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що після розірвання шлюбу у сторін залишилося майно набуте подружжям під час шлюбу, а саме: квартира [ADDRESS] ; земельну ділянку 0,0478га в Київській області, Бориспільському районі, Гнідивська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишенька», кадастровий номер: 3220882600:04:001:0639; земельна ділянка площею 0,20га [ADDRESS] ; транспортний засіб, марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідачем до первісного позову додано, звіт про проведення незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна. Однак, позивач за зустрічним позовом вважає результати звіту необґрунтованими, незаконними, недостовірними, а вартість земельної ділянки навмисно знижена. Також, позивач за первісним позовом, приховав інформацію, що на земельній ділянці, яку позивач за первісним позовом просить виділити в особисту приватну власність знаходиться жилий будинок, будівництво якого закінчено та експлуатується за своїм функціональним призначенням та є об`єктом спільної власності подружжя. Суб`єктом оціночної діяльності встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0478га, наявні такі земельні поліпшення, як садовий будинок, огорожа, замощення. Позивач за первісним позовом приховав і той факт, що транспортний засіб, марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому є їхньою спільною власністю. Малолітня донька [PERSON] [INFO] , на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] . Відповідач допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.10.2018, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач не виконує зобов`язання зі сплати аліментів, за ним утворилася заборгованість, що підтверджується із Єдиного реєстру боржників, номер ВП57841843. У зв`язку з викладеним просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0478 га, кадастровий №3220882600:04:001:0639, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишинки»; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,217га, кадастровий №322-884001:01:028:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної власності на транспортний засіб, марки -«MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 18.05.2020 було вирішено прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 07.10.2020 до суду надішли додаткові пояснення від [PERSON] відповідно до яких зазначив, що позовні вимоги, які визначені в позовній заяві [PERSON] та зустрічній заяві [PERSON] збігаються, крім вимог щодо поділу квартири [ADDRESS] . [PERSON] вимагає виділення 100% квартири [ADDRESS] у приватну власність, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] не піклується про неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Щодо несплати аліментів на неповнолітню доньку, в матеріалах справи присутній документ про відкриття виконавчого провадження по сплаті аліментів № 57841843/1. Згідно квитанції №0.0.1311527511 1 «Приватбанку» від 29.03.2019 сплачено за ВП №57841843/1 - 3500грн, згідно квитанції №0.0.1348189422 1 «Приватбанку» 10.05.2019 сплачено за ВП №№57841843/1 - 3500грн. Також, у якості обґрунтування своїх вимог [PERSON] визначає, що вартість земельної ділянки площею 0,0478 га в Київській області, Бориспільському районі, Гнідинська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишеньки» разом з садовим будиночком та автомобіль марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] співмірні по вартості с земельною ділянкою та квартирою, які вона просить залишити у своїй приватній власності. [PERSON] стверджує в зустрічному позові, що на земельній ділянці, яка оформлена на [PERSON] є дачний будинок зі зручностями для нормального проживання. Згідно фотокартки № 1 та фотокартки № 2 це непристосований до постійного проживання літній будиночок зі зручностями на вулиці без водовідведення. Крім того, автомобіль марки -«MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] не знаходиться у власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 19.06.2019. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить суд відмовити в задоволені зустрічного позову та задовольнити вимоги первісного позову. 01.12.2020 до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача - адвоката Авєріної Л.Ю. відповідно до яких зазначено, що [PERSON] відчужив транспортний засіб марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , що перебував у спільній сумісній власності подружжя, на користь третьої особи, без відома та згоди [PERSON] . Слід зазначити, що оригіналу зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] надано не було. [PERSON] . Також не надав суду інформацію про те, що на земельній ділянці площею 0,0478 га в Київській області, Бориспільському районі, Гніденська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишеньки» кадастровий номер 3220882600:04:001:0639, що зареєстрована на його ім`я знаходиться садовий будинок, побудований за час перебування у зареєстрованому шлюбі, та у прохальній частині позову просить виділити у його приватну власність згадану лише земельну ділянку. Вартість земельної ділянки без врахування вартості будинку становить 202 197,00грн. Будинок, хоча й не був введений в експлуатацію, однак облаштований усім необхідним для життя та періодично використовувався для проживання сім`ї, тобто фактично є ще одним об`єктом нерухомості. Надалі, у додаткових письмових поясненнях [PERSON] вже підтверджує факт наявності згаданого будинку, однак заперечує проти його характеристик та вартості. [PERSON] повсякчас ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріального утримання малолітньої дитини у повній мірі. Позивачка за зустрічним позовом самостійно утримує дитину, а саме: забезпечує відповідними умовами проживання, сплачує додаткові витрати на малолітню дитину, придбає продукти харчування, одяг, оплачує навчання, відпочинок тощо. Загалом сума сплачених аліментів на утримання малолітньої дитини за період з 17.10.2018 по 01.01.2020 складає 23 306,00грн. У 2020 році [PERSON] аліменти не сплачував. Зі свого ж боку, для забезпечення малолітній дитині відповідних умов для проживання, на сьогодні [PERSON] , орендує квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно цивільно-правового Договору оренди квартири від 07.03.2020. Розмір орендної плати складає 1800 Польських злотих щомісяця, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2020 року становить 13 429,98грн. 25.02.2021 до суду надішли додаткові пояснення від [PERSON] відповідно до яких зазначено, що він заборгованості по сплаті аліментів не має. Таким чином, свої зобов`язання по сплаті аліментів виконує в повному обсязі. Крім того, заперечує проти тверджень представника, що [PERSON] приховував наявне у подружжя спільне майно. На транспортний засіб марки -«MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] позивачка за зустрічним позовом не претендувала та за домовленістю сторін, цей автомобіль залишався у власності [PERSON] . Крім цього, з огляду на ідентифікацію об`єкта оцінки, згідно Звіту від 21 січня 2020 року, який надано в матеріали справи в цілях оцінки земельної ділянки площею 0,0478 га в Київській області, Бориспільському районі, Гнідинська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишеньки»; кадастровий номер 3220882600:04:001:0639, ділянка розглядалася як умовно не забудована, а вартість визначалася без урахування земельних поліпшень. Вартість земельних поліпшень можлива при наданні необхідної вихідної інформації і може бути проведено окремо. Проте, оцінка будинку (будівельних матеріалів) не може бути проведена, так як зазначалося вище право установлюючи документи та інша супутня інформація щодо нього відсутня. Крім того Позивач за зустрічним позовом не надав інших доказів вартості будівельних матеріалів. Тому вважаємо, що вимога представника Відповідача за первісним позовом відступити від засади рівності часток подружжя з метою поділу спірної квартири за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, безпідставна. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - адвокат Алєксєєва С.А., вимоги первісної позовної заяви підтримала в повному обсязі, одночасно просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на обставини, що викладені у додаткових поясненнях. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (представник позивач за зустрічним позовом) - адвокат Авєріна Л.Ю. заперечувала щодо задоволення первісного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, одночасно просила задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вислухавши пояснення учасників справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що первинний позов підлягає задоволенню, а зустрічний підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 16 січня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2018, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському району головного територіального управління юстиції у Сумській області. Від шлюбу сторони мають дітей: повнолітнього [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . 27.10.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., зареєстровано в реєстрі за №4034у. 28.12.2007 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] продав та передає у власність земельну ділянку, а [PERSON] купила та прийняла у власність земельну ділянку площею 0,217 гектарів, яка розташована в [ADDRESS] , договір посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Шакодько О.П., зареєстровано в реєстрі за № 6307. 20.07.2012 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавці [PERSON] , [PERSON] передають, а покупець [PERSON] приймає у власність земельну ділянку, що розташована в садовому товаристві «Мрія» СМ «Вишеньки» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер: 3220882600:04:001:0639, договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 3333. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] », наданою позивачем за первісним позовом ринкова вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] становить 579200,00грн, відповідно вартість 1/2 частини квартири становить 289600,00грн. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-технічний статус», наданою позивачем за первісним позовом ринкова вартість нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0478 га кадастровий номер 3220882600:04:001:0639 становить 67100,00грн. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертзабезпечення», наданою позивачем за зустрічним позовом ринкова вартість нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0478 га кадастровий номер 3220882600:04:001:0639 становить 202197грн. Згідно незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертзабезпечення», наданою позивачем за зустрічним позовом ринкова вартість нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,217 га, що розташована в [ADDRESS] становить 123378грн. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя та яке використане саме в інтересах сім`ї. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. [PERSON] просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за нею, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, а саме має заборгованість по сплаті аліментів, і те, що у [PERSON] є будинок, який розташований в Київській області, Бориспільському районі, Гнідивська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишенька». Однак позивач за зустрічним позовом не заперечує про визнання права власності на земельну ділянку 0,0478га в Київській області, Бориспільському районі, Гнідивська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишенька», кадастровий номер: 3220882600:04:001:0639 на якій розташований вищезазначений будинок за [PERSON] . Суд ставиться критично до зазначених вище тверджень позивача та її представника за зустрічним позовом, оскільки судом беззаперечно встановлено, що у [PERSON] станом на 01.03.2021 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), а будинок, який розташований на земельній ділянці в Київській області, Бориспільському районі, Гнідивська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишенька» не має всіх необхідних умов для проживання, що підтверджується фотокартками, які знаходяться в матеріалах справи, інших належних та допустимих доказів, спростовуючи неналежні умови для проживання відсутні. Також суд критично ставиться до посилання [PERSON] , що суд повинен взяти до уваги проживання дитини разом з мамою, яка знаходиться на її утриманні та в інтересах дитини відійти від рівних часток поділу квартири, оскільки судом встановлено, що дитина разом з мамою проживає за межами держави Україна, спірна квартира не є постійним місцем проживання та користування, як мами так і дитини, а батько сплачує аліменти встановлені рішенням суду, а тому відсутні підстави відступлення від засади рівності часток подружжя. До того ж суд зауважує, що Звіти про експертну грошову оцінку спірного майна подружжя, які приєднані до матеріалів справи зі сторони [PERSON] та [PERSON] , маючи однакову правову базу для визначення виконання експертної оцінки, але оцінна вартість об`єктів відрізняється, а тому не можуть слугувати доказами спростування поширеного правового режиму спільного сумісного майна на спірні об`єкти. Учасникам справи судом роз`яснений поряд звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для встановлення вартості об`єктів спірного майна, однак сторони не скористалися своїм правом, відповідно до ст. 103 ЦПК України та відповідного клопотання не подали. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу в інтересах сім"ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Також суд бере до уваги згоду сторін, які дійшли висновку про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0478га, кадастровий №3220882600:04:001:0639, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська Рада, садове товариство «Мрія» садівничий масив «Вишинки» та визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,217га, кадастровий №322-884001:01:028:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] , і вважає що такий поділ не обмежує та не порушує права сторін. Щодо транспортного засобу марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , як спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов до такого. Судом установлено, що в спільній власності подружжя перебував транспортний засіб марки - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності якого було зареєстровано за [PERSON] . Однак судом беззаперечно встановлено, що 19.06.2019 [PERSON] , відчужив добровільно транспортний засіб - «MERCEDES-BEBZ», модель - 316, колір - білий, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продаж транспортного засобу. Продаж зазначеного автомобіля відбувся майже через десять місяців після розірвання шлюбу, суду не надано доказів про заперечення зі сторони [PERSON] щодо відчуження без її згоди транспортного засобу - «MERCEDES-BEBZ». Зокрема відповідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). У разі недосягнення такої згоди між подружжям може застосовуватися стаття 365 ЦК України за наявності для цього відповідних підстав і суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому - грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею. Судом установлено, що [PERSON] не заявляла вимог до [PERSON] в порядку ст.71 СК України та ст. 365 ЦК України про припинення права на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації або в порядку ст. 387-388 ЦК України щодо витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12,13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що вимога зустрічного позову містить визнання права власності на транспортний засіб - «MERCEDES-BEBZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON] , а останній автомобіль в добровільному порядку без встановлених порушень норм закону відчужив третій особі, тому зазначені обставини є підставою для відмови в позовній вимоги про визнання права власності на автомобіль за [PERSON] , оскільки судом не встановлено порушення, невизнання або оспорювання прав сторін. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Таким чином, аналізуючи викладене вище, суд вважає правильним та справедливим задовольнити вимоги первісного позову, оскільки вони є більш обґрунтовані та доведені, а вимоги зустрічного позову задовольнити частково. Відповідно до вимог статей 133 та 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які сплачені позивачем за первісним позовом в розмірі 4335,40грн та позивачем за зустрічним позовом в розмірі 3150,00грн, враховуючи задоволення первісного позову повністю, а зустрічного позову частково, підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 1185,40грн = (4335,40 - 3150,00).

Outcome: partial