Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

03 січня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про її вселення та вселення неповнолітньої [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 вересня 2005 р. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] .Відразу після реєстрації шлюбу їх сім`я почала проживати, а потім після смерті чоловіка вона та їх дочка, проживали в квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає, що її чоловік [PERSON] був власником 1/3 частки у вказаній квартирі. Батьки чоловіка, відповідач [PERSON] з чоловіком в квартирі не проживали з 2006 року, постійне місце їх проживання в дачному будинку в Садівничому товаристві в с. Шевченкове Броварського району Київської області. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . В установлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Броварської райдержнотконтори з заявою про прийняття спадщини. Видані свідоцтва про право на спадщину, що складається з 1/15 частки квартири під [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 р. Право власності на вказану частку квартири зареєстровано Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" в книзі: 95, номер запису: 1-17737. Свідоцтво про право на спадщину на 3/15 частки квартири видано відповідачу [PERSON] [INFO] , третій особі [PERSON] . Спірна квартира є трикімнатною. Всі кімнати в квартирі є ізольовані. Після смерті чоловіка [PERSON] , вона із донькою займала в квартирі найменшу кімнату площею 9,6 м.кв. Позивач зазначила, що вона із донькою не може проживати у спадковій квартирі з 13 липня 2019 року, оскільки відповідач [PERSON] , без попередження, змінила замок на вхідних дверях квартири, чим умисно створила перешкоди для подальшого проживання у квартирі. Позивач посилається на те, що вона неодноразово спілкувалася з відповідачем щодо вселення у квартиру [ADDRESS] та проханням надати ключі від зміненого нею замку на вхідних дверях квартири, оскільки іншого житла не має. Однак дійти спільної згоди щодо користування квартирою не вдалося. З приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] , [INFO] ,вона звернулася з заявою до Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, та повідомила, що вона та її донька, як власники не можуть потрапити до квартири оскільки мати покійного чоловіка [PERSON] , змінила замок на вхідних дверях квартири і не впускає їх до квартири, чим чинить перешкоди, як власникам у користуванні квартирою. За результатами перевірки 26.07.2019 р., Броварським ВП ГУ НП в Київській області був наданий висновок про відсутність в діях [PERSON] , ознак кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду з позовом про вселення. Позивач вказує на те, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, для проживання з неповнолітньою дитиною вона змушена орендувати квартиру, вартість проживання одного місяця в якій складає 6000 грн., на оренду квартири вона витрачає практично весь свій заробіток. 16 січня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08 квітня 2020 року. 14 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позов у якому відповідач зазначає, про наступне. Відповідач зазначила, що позивач стверджує про те, що вона 13 липня 2019 року без попередження змінила замки в спірній квартирі, чим створила перешкоди в подальшому проживанні позивача у квартирі. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки позивач разом з дочкою проживала в спірній квартирі до квітня 2019 року. Після смерті сина відповідача, [PERSON] проживаючи в квартирі разом із нею та її чоловіком постійно вчиняла сварки, погрожувала їй фізичною розправою. Вела антисоціальний спосіб життя. На початку квітня 2019 року позивач зібрала необхідні їй речі і добровільно покинула помешкання, при цьому повідомила, що втратила ключі від квартири. Відповідач зазначає, що даний факт змусив їх із чоловіком змінити замки на вхідних дверях. 13.07.2019 року відповідачу дійсно зателефонували із поліції та повідомили про те, що [PERSON] звернулась до органів поліції із заявою. Відповідач вказує, що це для неї було несподіванкою. В усній розмові з співробітником поліції, вона повідомила, що ніхто [PERSON] не виганяв, вона добровільно покинула помешкання. Окрім того, вона особисто не чинила їй будь яких перешкод. Відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як [PERSON] безпідставно стверджує про те, що ніби відповідач не надає їй можливості володіти, користуватися, розпоряджатися квартирою. Позивач не має бажання проживати в спірній квартирі, так як тривалий час проживає із співмешканцем в орендованій квартирі. Тим більше, що звернення до органів поліції було 13.07.2019 року, а до суду остання звернулася лише на початку січня місяця 2020 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити. На питання представника відповідача [PERSON] , чому при зустрічі у квартирі в травні та восени 2019 року вона не виявила бажання проживати у квартирі, а навпаки приїхала до квартири, зібрала свої речі, речі дитини, письмовий стіл, знову покинула житло, та пояснила, що побоювалась, що її у квартирі можуть закрити. На пропозицію отримати ключі від квартири та там проживати заперечувала, оскільки бажає щоб з цього приводу було рішення суду. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважають його безпідставним. Суду пояснили, що у будь який спосіб відповідачем не чинились перешкоди у користуванні, володінні квартирою ні позивачу, ні її донці, тільки однією із вимог було те, щоб [PERSON] проживаючи у квартирі сплачувала комунальні платежі, розрахувалась за борги, які там накопичила, дбайливо ставилась до речей, що там знаходяться. Крім того, відповідач суду пояснила, що [PERSON] постійно з нею вчиняла сварки, погрожувала їй розправою, але навіть при такій поведінці впродовж довгого часу вона їй не заперечувала проживати у квартирі. Після того, як [PERSON] почала проживати у квартирі із сестрою [PERSON] , і вони не сплачували за комунальні послуги, відповідач попросила позивача, щоб сестра у квартирі більше не проживала. Так як у [PERSON] був один комплект ключів від квартири, та попросила відповідача надати їй комплект для сестри, щоб та в будь-який час могла забрати свої речі, на що відповідач погодилась та віддала ключі. У травні 2019 року відповідач попросила зустрітись та щоб [PERSON] повернула їй ключі, на що остання їй повідомила, що ключі втрачені. Відповідач пояснила, що зважаючи на це, вона була змушена замінити замки до вхідних дверей. Потім у травні 2019 року вони знову зустрілись із [PERSON] біля парадного, та хотіла забрати із квартири деякі речі, але відмовилась отримати ключі, сказала, що їй не потрібні тепер ні ключі, ні борги. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] , [PERSON] та її донька продовжували проживати у квартирі [ADDRESS] . Ще до його смерті між [PERSON] та [PERSON] виникали напружені стосунки, тому вони із чоловіком вирішили поїхати на дачу у с.Шевченково. Після смерті дядька взагалі від [PERSON] на адресу відповідача лунали погрози, і бабуся [PERSON] боялась ходити самостійно до квартири. За комунальні послуги виникли великі борги, так як [PERSON] не хотіла їх оплачувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у квітні 2019 року [PERSON] у квартирі вже не було. Свідок суду пояснила, що [PERSON] попросила [PERSON] , щоб із квартири вибралася її сестра [PERSON] , оскільки вони за комунальні послуги не платять, на що [PERSON] попросила ключі щоб [PERSON] змогла виїхати із квартири, і [PERSON] їй віддала. В травні 2019 року біля парадного зустрілись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивач у справі [PERSON] для того, щоб [PERSON] відділа [PERSON] ключі, але та сказала що ключі були втрачені, тому [PERSON] була вимушена замінити замок у дверях. Потім [PERSON] зателефонувала, щоб їй відкрили квартиру, так як в квартирі залишились її речі та речі дитини і вона їх хоче забрати. Їй відкрили двері, вона забрала свої речі, ключі отримати [PERSON] відмовилась, сказала що їй вже нічого не потрібно "ні ваших ключів, ні боргів". Допитана у судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона [PERSON] знає дуже давно близько 30 років. Після смерті [INFO] і другого сина [PERSON] - 1974 року народження, у квартирі залишились проживати [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що так як [PERSON] залишилась зовсім одна, вони нею постійно опікувались. Свідок [PERSON] суду пояснила, що крім того [PERSON] запросила до квартири проживати і свою сестру з дитиною. Сестра із дитиною проживала у квартирі з 2017 року два роки. Позивач ніколи не сплачувала за комунальні послуги, все завжди оплачувала її свекруха, відповідач у справі [PERSON] . Відповідач неодноразово просила [PERSON] платити за комунальні послуги, якими вона користується, оскільки відповідач [PERSON] є пенсіонеркою і не має змоги оплачувати послуги з електроенергії, водовідведення, які використовувались [PERSON] , дитиною [PERSON] , сестрою позивача та її дитиною, на що отримувала відповіді у грубій формі. Між [PERSON] та [PERSON] виникли непорозуміння, [PERSON] навіть на поминках висловлювала свої невдоволення до [PERSON] , казала, що вона господарка у квартирі, а [PERSON] тут ніхто. Дійшло до того, що від [PERSON] поступали погрози [PERSON] , які чула і свідок, зокрема "Чи серце ще тьохкає, так скоро перестане?", "Залишишься тут ночувати і горло переріжу і очі виколимо?" [PERSON] попросила, щоб квартиру залишила сестра [PERSON] та для цього відділа свої ключі, щоб та могла в любий час виїхати із квартири, але [PERSON] так їй ключі не повернула. Доступу до речей [PERSON] ніхто не мав, оскільки остання закривала кімнату де проживала на ключ. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на початку весни приблизно у квітні 2019 року позивач познайомилась та переїхала проживати до чоловіка, самостійно зібрала речі, ніхто її не виганяв. Факт не проживання [PERSON] підтверджується актом складеним депутатом, [PERSON] після себе залишила квартиру у занедбаному стані, холодильник взагалі потік та був неприємний запах, заборгованість за комунальні послуги були близько шести тисяч гривень. У травні 2019 року [PERSON] та [PERSON] хотіли потрапити до квартири, та попросили дати їм ключі, на що [PERSON] їм відмовила, тому [PERSON] вимушена була замінити замок у квартирі, про що повідомила [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що ще до смерті сина [PERSON] , переїхала проживати на дачу в с.Шевченково, так як між нею та [PERSON] виникли неприязні відносини. Після смерті сина [PERSON] , відносини стали ще напруженіші. Коли відбули рік по [PERSON] , їй ввечері дзвонить [PERSON] та розстроєна каже, що [PERSON] у квартирі стукає по столу кулаком та кричить що вона тут господарка. [PERSON] проживала у квартирі разом із своєю сестрою [PERSON] , за комунальні послуги відмовлялась сплачувати. На вимогу [PERSON] позивач [PERSON] квитанцій їй не надавала, то казала, що втратила, то не приносили. Під час сварки десь у квітні 2019 року [PERSON] крикнула [PERSON] , що:" [PERSON] скоро тут не буде, мене заберуть". У квітні 2019 року [PERSON] відвідала [PERSON] у квартирі та помітила, що відсутні мікрохвильова та кофеварка, на питання до [PERSON] де поділись ці речі, остання їй сказала, що і сама не знає, а також повідомила, що мабуть [PERSON] тут вже не проживає. Також свідок [PERSON] суду повідомила, що у квітні 2019 року відводила онука до дитсадка " [INFO] " та побачила, як [PERSON] йшла разом із [PERSON] до будинку по [ADDRESS] , там же вона потім побачила і автомобіль який раніше належав [PERSON] . Через спільних знайомих дізналася, що [PERSON] та [PERSON] винаймають двохкімнатну квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] працює на фірмі "Галід". Свідок [PERSON] суду пояснила, що ніхто [PERSON] із квартири не виганяв, не забороняв там проживати. Вона в квартирі проживала після смерті чоловіка [PERSON] два роки, та самостійно звідти виселилась, так як знайшла іншого чоловіка та почала з ним проживати. Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини, і дійшов наступного висновку. Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 435, та Відділом реєстрації актів цивільного стану Бровасркього міськрайонного управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 14 червня 2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку майна, а саме на 1/3 частки квартири під [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 року. Свідоцтво про право власності на спадщину на 3/15 частки квартири видано [PERSON] 04 жовтня 2017 року та [PERSON] 06 жовтня 2017 року. Свідоцтво про право власності на спадщину на 1/15 частку квартири ще не видано. 14 червня 2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку майна, а саме на 1/3 частки квартири під [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 року. Вказані частки зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про що видані Витяги - індексний номер витягу 170594340 від 14 червня 2019 року та індексний номер витягу 170594633 від 14 червня 2019 року. Згідно висновку від 26 липня 2019 року про результати перевірки по заяві від 13 липня 2019 року [PERSON] встановлено, що в ході перевірки гр. [PERSON] , повідомила, що 13.07.2019 року приблизно о 14:45 год., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] , вчинила протиправні дії, а саме змінила замки у вхідних дверях до квартири в зв`язку з чим [PERSON] , разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , не мала можливості потрапити до даної квартири. Також [PERSON] , додає, що після смерті її чоловіка гр. [PERSON] , вона вступила в спадщину та у неї склались неприязні відносини з його матір`ю [PERSON] . До поліції звернулась з метою фіксації даного факту для подальшого звернення до суду. В ході перевірки під час телефонної розмови за номером [NUMBER] власником якого є [PERSON] , остання повідомила, що надати письмове пояснення приводу скарги [PERSON] , не має можливості так як знаходиться за межами Броварського району та коли повернеться їй не відомо, але усно повідомила, що вона дійсно змінила замки вхідних дверей до квартири так як після смерті її сина [PERSON] , у неї склались неприязні відносини з [PERSON] , та онукою [PERSON] , так як останні постійно вчиняла відносно не протиправні дії, а саме ображали і висловлювали погрози фізичною розправою, а також не сплачували за комунальні послуги в зв`язку з чим виникла заборгованість. Враховуючи вищевикладене [PERSON] , висловилась проти спільного проживання із [PERSON] , та [PERSON] , так як побоюється за своє здорові та життя. Як вбачається із матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] без зазначення дати його підписання, укладений договір оренди житлового приміщення, а саме двохкімнатної квартири в [ADDRESS] , із розміром орендної плати 6000 грн. Вказаний договір діє з 25 серпня 2019 року по 25 лютого 2020 року із можливістю продовжити його дію. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19 червня 2019 року, складеного депутатом [PERSON] , встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрована та фактично проживає [PERSON] , разом із своїм чоловіком [PERSON] . Інші особи, які також зареєстровані за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] , фактично у вказаній квартирі не проживають, так як змінили своє місце проживання. Залишили вказану квартиру у занедбаному, неохайному стані (потребує ремонту та санітарної обробки). Під актом також проставили свої підписи сусіди [PERSON] (проживає за адресою [ADDRESS] ) та [PERSON] (проживає за адресою [ADDRESS] ). Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до глави 23 ЦК України громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Згідно ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Із обставин встановлених в ході розгляду справи, підтвердженими доказами та показами свідків вбачається, що позивач добровільно залишила спірну квартиру [ADDRESS] , забравши свої речі та речі дитини, та переїхала проживати в орендовану двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Дійсно в судовому засіданні було встановлено, що і не заперечує відповідач, що вона змінила у травні 2019 року замки до вказаної квартири, так як [PERSON] їй повідомила про втрату ключів, але також у судовому засіданні встановлено, що підтверджено показами свідків, що позивач [PERSON] відмовилась від отримання ключів від квартири, також [PERSON] заперечувала їх отримати і під час вже розгляду справи. Таким чином, позивачем не доведено належними, достовірними та допустими доказами, що їй та її донці чиняться перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Крім того, суд звертає увагу на те, що окрім висновку за результатами перевірки Броварським ВП ГУ НП в Київській області розгляду заяви [PERSON] від 13.07.2019 року, від позивача за період часу з травня 2019 року по січень 2020 року будь яких звернень у порушенні її прав щодо користування вказаною квартирою не надходило. А восени 2019 року про що не заперечує сама позивач, на її прохання [PERSON] їй відкрила квартиру, вона зайшла до квартири, відкрила свою кімнату, яка замикається на ключ, зібрала теплі речі для себе та доньки, а також письмового стола та добровільно покинула квартиру, що спростовує твердження позивача наведені у змісті позовної заяви, що їй зі сторони [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні кватирою. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed