Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 52165,16 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.12.2013 року приблизно о 19 год. 00 хв. на 3км+400м дороги «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» номерний знак [NUMBER], порушив вимоги ПДР України, що призвело до наїзду на пішоходів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знаходились на нерегульованому пішоходному переході. В результаті наїзду [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, а [INFO] не приходячи в себе від отриманих травм померла. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.04.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес-Бенц», номерний знак [NUMBER] була застрахована у страховій компанії ПрАТ «СК Провідна». На утриманні загиблої знаходилася дитина [PERSON], [INFO]. Страховик має сплатити [PERSON] 70120,32 грн., частина з яких вже виплачна. Шкода, пов'язана з лікуванням складається з витрат на ліки та лікарські засоби, що становить у відповідності до доданих чеків і призначень 67428,84 грн., страхова компанія за рішенням суду повинна виплатити [PERSON] 15263,68 грн., а тому відповідач повинен відшкодувати [PERSON] 52165,16 грн. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути також судові витрати у розмірі 1280,00 грн. Ухвалою суду від 07.02.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 07.06.2017 року провадження у справі було зупинено до вирішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільної справи № 450/99/15-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди завданої злочином. 27.02.2018 року протокольною ухвалою суду провадження було відновлено. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили та пояснили, що 04.12.2013 року приблизно о 19 год. на 3 км + 400 м.дороги «Західний обхід м.Львова», поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем „Мерседес Бенц" д.р.н. [NUMBER] порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5, 1.10; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 12 п. 12.1, 12.3, Роздіду 18 п. 18.4. Порушення вказаних пунктів ПДР призвело до того, що водій [PERSON] із моменту виявлення небезпеки для руху, яка виникла з початку гальмування невстановленого досудовим розслідуванням транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, який рухався попереду нього, своєчасно не застосував гальмування, а прийняв рішення об'їхати його ліворуч, у результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішоходів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знаходились на нерегульованому пішохідному переході. В результаті наїзду [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, та [INFO] не приходячи в себе померла. Після вчинення вище вказаного ДТП відповідач всіляко намагався відшкодувати заподіяну шкоду, спочатку оплачував витрати її батьків на лікування, а потім взяв всі витрати на поховання. А тому вимога про стягнення витрат на лікування померлої [PERSON] не має жодних правових підстав. Потерпілими у кримінальному провадженні були визнані батьки [PERSON], а не позивач [PERSON], а тому за відсутності такого статусу у позивача, йому не може бути відшкодована шкода, завдана злочином. Крім того, станом на момент звернення до суду сплив строк позовної давності, у межах якого позивач міг звернутися до суду за захистом прав. ДТП, внаслідок якої заподіяно шкоду позивачеві, є тим днем, коли починається перебіг строку позовної давності за позовом про відшкодування шкоди як до безпосереднього її заподіювача, так і до страхової компанії. Оскільки позивач пред'явив вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, а не вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, яке є окремим видом відповідальності у деліктних правовідносинах, на які не поширюється позовна давність, то сторона відповідача просить застосувати позовну давність. Просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Як вбачається вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.04.2014 року [PERSON] 04 грудня 2013 року приблизно о 19 год., керуючи автомобілем „Мерседес Бенц" д.р.н. [NUMBER] та рухаючись ним по автодорозі «Західний об"їзд м. Львова» у напрямку до м. Пустомити зі сторони м. Яворів, при проїзді її ділянки в районі 4 км + 400 м., що поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5, 1.10; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 12 п. 12.1, 12.3, Роздіду 18 п. 18.4 Правил Дорожнього Руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості із урахуванням дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, із моменту виявлення небезпеки руху, яка виникла з початку гальмування невстановленого досудовим розслідуванням транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, який рухався попереду нього, своєчасно не застосував гальмування, а прийняв рішення об'їхати його ліворуч, у результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішоходів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знаходились на нерегульованому пішохідному перехресті. Внаслідок порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України [PERSON] відбулась ДТП, в результаті яких пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя та здоров'я в момент спричинення. У результаті ДТП [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження і [INFO], не приходячи до свідомості померла. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Загибла [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою ВСС України від 08.11.2017 року, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - задовольнено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь [PERSON] 15263 грн. 68 коп. відшкодування витрат на ліки та лікарські засоби, а також 2030 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 152 грн. 64 коп. три відсотки річних, а загалом 17446 (сімнадцять тисяч чотириста сорок шість) грн. 36 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. За правилами статей 1167, 1168 та 1200 ЦК України якщо деліктне зобов'язання виникло із факту смерті фізичної особи, кредиторами можуть бути чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), особи, що проживали однією сім'ю з особою, яка померла. Зазначені особи як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого, який в подальшому від отриманих травм помер. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15. Таким чином посилання сторони відповідача на відсутність у позивача права на звернення до суду за захистом своїх прав у зв'язку з ненаданням йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні не може братися до уваги суду. Відповідно до ст. п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію. А тому вимоги сторони відповідача щодо застосування строку позовної давності є безпідставними. Згідно ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2016 року, яке набрало законної сили встановлено, що витрати на лікування [PERSON] в сумі 67428,84 грн., які складаються з витрат на ліки та лікарські засоби, підтверджуються відповідними чеками та призначеннями. Стороною відповідача не заперечується розмір витрат на ліки та лікарські засоби у сумі 67428,84 грн., однак відповідач зазначив, що надавав кошти на лікування [PERSON] та передав її батькам 50000 грн. за відшкодування моральної шкоди. В матеріалах справи відсутні відомості про оплату відповідачем лікування та ліків для [PERSON], а тому посилання сторони відповідача на відшкодування таких витрат не приймається до уваги судом. При розгляді справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 червня 2016 року в справі №6-192цс16, згідно якого завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Крім того, 26 жовтня 2016 року Верховний Суд України зробив правовий висновок в справі № 6-954цс16, відповідно до якого потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. При розгляді справи №6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2016 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь [PERSON] 15263 грн. 68 коп. відшкодування витрат на ліки та лікарські засоби, розмір витрат на лікування [PERSON] складав суму 67428,84 грн., то з відповідача слід стягнути різницю між затраченою сумою витрат та відшкодованою СК «Провідна», яка складає 52165,16 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач поніс витрати на правничу в розмірі 1280,00 грн. Оскільки в силу вимог п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі такого до суду, то судовий збір в розмірі 640,00 грн. (мінімальна ставка для даної категорії справ станом на день подачі позовної заяви) підлягає стягненню в доход держави з відповідача.

Outcome: approved