Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

31.07.2018 р. позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою до ПАТ КБ Приватбанк за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в якій просив виконавчий напис № 10227, вчинений 26.10.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з нього на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором у розмірі 53975,93 євро (за курсом НБУ від 08.08.2017 р. 1 641 408,03 грн.) визнати таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що виконавчий напис вчинено на підставі нормативних актів, які визнані судом незаконними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14, а саме п.2 постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.Окрім того, банком не доведена безспірність заборгованості на виконання вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат. На підтвердження цих доводів зазначив, що ним та поручителем сплачено близько 30 000 євро в еквіваленті від 1,13 до 30,00 грн/1 євро. У додаток до сплаченої суми у листопаді 2017 р. банком було реалізовано будинок, що був предметом іпотеки на суму 537 949,00 грн., при цьому банк не повідомив державного виконавця про те, що було продано будинок та сума боргу не зменшена. На підтвердження надав копію чека про сплату на погашення конфіскату (іпотеки) на 537 949,00 грн. від 20.11.2017 р. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його участі (а. с. 54). Відповідач у судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав на електронну адресу суду заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на те,що виконавчий напис вчинений з дотриманням ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 2 Переліку документів, за яким проводиться стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості (а. с. 49-52). Треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Державний виконавець Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції [PERSON]А, [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, пояснень по суті позовних вимог у порядку ст.181 ЦПК України не надали. Відповідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Повно, всебічно та обєктивно зясувавши всі обставини справи, на підставі безпосередньо досліджених у судовому засіданні наданих сторонами доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їх змісту правовідносини. 26.10.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на підставі ст. ст. 34,87,88,89 Закону України Про нотаріат та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року, про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк невиплачених у строк відповідно умов кредитного договору № ZRZOGK07373968 від 23.07.2007 р. грошових коштів згідно розрахунку заборгованості станом на 08.08.2017 р. в сумі 53 975, 93 євро, що за курсом НБУ складає 1 641 408,03 грн. Спірні правові відносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України Про нотаріат, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.1, п.3.2\~гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. (далі-Перелік документів № 1172) \~ \~ \~ \~ Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено перелік документів новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Разом з тим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі за № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 р., визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно ч.5 ст.254 КАС України, у редакції на час вирішення судами справи № 826/20084/14, постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. У силу ст.129-1 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Заперечення відповідача про те, що виконавчий напис вчинено з дотриманням п.2 Переліку документів № 1172 є непереконливими та спростовується тим, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса від 26.10.2017 р. пункт 2 Переліку документів у частині розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнаний судом незаконним та нечинним. Отже, нотаріусом вчинено виконавчий напис без дотримання вимог п.3.1, 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. ст. 87,88 Закону України Про нотаріат Відхиляючи доводи відповідача про те, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів з посиланням на відповідну правову позицію Верховного суду України від 20.05.2015 року по справі № 6-158цс15, суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У даній справі суд встановив, що виконавчий напис нотаріуса вчинено нотаріусом за період виникнення заборгованості з 23.07.2007 р. по 08.08.2017 р., тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що суперечить ст. 88 Закону України Про нотаріат. Водночас доводи позивача на підтвердження наявності спору щодо заборгованості у звязку зі сплатою на користь банку 537 949,00 грн. за наслідками реалізації будинку суд відхиляє та вважає, що вони підтверджені неналежними доказами, оскільки безспірність заборгованості має бути визначена на момент вчинення виконавчого напису, тобто станом на 26.10.2017 р., при цьому оплата коштів по чеку на суму 537 949,00 грн. була здійснена 20.11.2017 р., тобто після вчинення виконавчого напису. Однак дані обставини не впливають на висновок суду щодо визнання напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними вимоги позивача у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст.4,12,13,76-81,141,264,265,273,354, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України,

Outcome: approved