Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

24.06.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2002 року позивачка одружилася з відповідачем. Шлюб зареєстровано у Виноградівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 45. Від шлюбу у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя, між ними виникали сварки та непорозуміння. Тривалий час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейних стосунків не підтримують. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду із даним позовом та просить суд постановити рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати і залишити й шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, де вказує, що у шлюбі з позивачкою у них народилося двоє дітей, оскільки старшу дочку [PERSON] він удочерив. Ствердив, що дійсно вони з позивачкою проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Молодші діти проживають разом з ним. На розірвання шлюбу він згідний. Відповідачем [PERSON] до суду подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка ухвалою суду від 31.07.2019 року об`єднана в одне провадження із первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] заявлені вимоги мотивує тим, що молодші діти - син [PERSON] та дочка [PERSON] протягом восьми місяців проживають з ним в с.Затисівка, де навчаються в місцевій школі та знаходяться на повному його утриманні. Відповідач [PERSON] дітей не відвідує, та не допомагає дітям матеріально. Крім дітей на утриманні позивача знаходиться його перестаріла мати і йому одному важко забезпечувати дітей всім необхідним. Відповідач офіційно не працевлаштована, має нерегулярний заробіток, працює на тимчасових роботах. За таких обставин позивач за зустрічним позовом просить винести рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, первісний позов підтримує та просить суд задоволити; вимоги за зустрічним позовом визнає частково та згідна сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн щомісячно. Відповідач за первісним позовом будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача за первісним позовом визнає, на розірвання шлюбу згідний, вимоги за зустрічною заявою підтримує та просить задоволити, розгляд справи просить провести у його відсутність. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення первісного позову та позовних вимог за зустрічним позовом з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.05.2002 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Виноградівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 45. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Також згідно копії повторного свідоцтва про народження від 24.01.2019 року відповідач є батьком дочки позивачки [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя. Це призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. З грудня 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач за первісним позовом остаточно визначився та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач за первісним позовом на розірвання шлюбу згідний. Крім того між сторонами відсутня домовленість щодо надання відповідачкою матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , які згідно довідки Чепівської сільської ради від 22.07.2019 року за № 02-21/515, проживають в с.Затисівка разом з батьком, позивачем за зустрічним позовом. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка за зустрічним позовом є молодою, здоровою людиною, ніде не працює, має мінливий дохід, а тому суд вважає, що вона, як мати зобов`язана брати участь в утриманні неповнолітніх сина та дочки. Також з довідки Чепівської сільської ради від 22.07.2019 року за № 02-21/515 встановлено, що на утриманні позивача за зустрічним позовом перебуває перестаріла мати [PERSON] , [INFO] . З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки за первісним позовом розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу. Відповідач за первісним позовом також згідний на розірвання шлюбу. Відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхніх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню і шлюб, укладений між сторонами слід розірвати. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Відтак у зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу позивачці за первісним слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] , як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved