Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

25.09.2014 року [PERSON], звернувся суду з позовом. Просив змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду, встановивши йому до сплати 1/4 частину всіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 03.01.2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно. Оскільки на теперішній час його майновий стан змінився - він з 03.01.2014 року працевлаштований на ТОВ „Зерногрупа ЛТД" в якості сторожа, має фіксовану постійну зарплату /близько 1200 гривень/, тому, посилаючись на ст.192 СК України, просив задоволити позов. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 06.11.2014 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлених за попереднім рішенням суду, та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь відповідачки на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та неналежну оцінку доказів, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення по справі. Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Ружинського районного суду від 03.01.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.6-7). На даний час відповідач офіційно працевлаштований та має середньомісячний дохід в розмірі 1253,32 грн. (а.с.9). Частиною 1 ст.192 СК України передбачено зміну розміру аліментів, визначеного, зокрема, за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Така ж правова позиція викладена і у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріальне становище позивача на даний час змінилося, оскільки він має постійне місце роботи. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд не звернув уваги на те, що вимоги позивача стосувалися зміни способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину та помилково визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Такі висновки суду суперечать положенням ч.1 ст.184 СК, згідно з якими у твердій грошовій сумі аліменти стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В даному випадку платник аліментів має постійний дохід, тому розмір аліментів має встановлюватися у частковому відношенні від заробітку позивача, а не в твердій грошовій сумі. За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову [PERSON] Визначаючи величину частки заробітку позивача, що підлягає стягненню в якості аліментів, суд враховує, що розмір його заробітної плати є невеликим, інших утриманців він не має та рівність обов"язку утримувати дитину двома батьками.

Outcome: partial