Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В поданому позові позивачка зазначає, що починаючи з 02 жовтня 1996 року вона разом зі своєю тіткою [PERSON] постійно мешкала в житловому будинку [ADDRESS]. При цьому вони разом вели господарство, разом харчувалися, вона доглядала за [PERSON] [INFO] її тітка [PERSON] померла. Вона, позивачка, поховала її за свої кошти та після її смерті залишилась проживати в житловому будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: а саме будинок з господарськими будовами за адресою [ADDRESS], який належав їй на праві приватної власності. Починаючи з листопада 1996 року позивачка стала проживати сама в будинку, за власні кошти значно покращила загальний стан всього житлового будинку, проводе поточний та капітальний ремонт, утримуючи будинок в належному стані та сплачуючи відповідні комунальні платежі, але позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися цим будинком. А тому, враховуючи те, що вона протягом десяти років відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, в поданому позові просить суд визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок з усіма господарськими спорудами за набувальною давністю. До початку судового розгляду позивачка надала до суду письмову заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Представник відповідача - Тошківської селищної ради Попаснянського району - позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. При цьому особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. А відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Наведене узгоджується з правовою позицією, вказаною в Постанові № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р., в п.9 якої вказано, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У відповідності до п.13 вказаної Постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Із наданих позивачем доказів (а.с.9-11) судом встановлено, що дійсно починаючи з 1996 року вона постійно мешкала в житловому будинку [ADDRESS], який належав на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]. У серпні 2016 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, вона змушена була переїхати до сина, але продовжує утримувати будинок в належному стані. Крім цього, згідно акту депутата Тошківської селищної ради від 10.04.2017 року( а.с.14) встановлено, що [PERSON] володіє домоволодінням з 1996 року і по теперішній час. Протягом 10 років зробила ремонт в будинку, сплачує комунальні послуги, утримує будинок в належному стані. В серпні 2016 року за станом свого здоров"я вимушена була переїхати до свого сина, але продовжує утримувати будинок в належному стані. Також судом встановлено, що позивачка протягом усього часу мешкала в цьому будинку, утримуючи будинок в належному стані, та земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений будинок, при цьому, права та свободи інших громадян та Тошківської селищної громади ніяким чином не порушуються. Але, в дійсний час позивачка не може розпоряджатися житловим будинком за власним розсудом, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Судом встановлено, що рішенням позачергової сесії Тошківської селищної ради Попаснянського району Луганської області від 02.12.2016 року "Про перейменування вулиць у смт.Тошківка" адреса за якою знаходиться спірний будинок зміниласья на [ADDRESS]. Таким чином судом встановлено, що позивачка протягом більш десяти років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.331,344 ЦК України, ст.ст.2-4,12,19,48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved