Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідачки з тих підстав, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. 13.05.2013 року у сторін народився син-Росоха [PERSON]. Спільне життя у позивача із відповідачкою не склалося, і відповідачка залишивши дитину, поїхала до себе додому в смт.Добровеличківку, Кіровоградської області, після чого лише декілька разів приїздила провідати свого сина, протягом півтора року. Таким чином, сімейне життя із відповідачкою [PERSON] не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідачка не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням, жодним чином не намагається забезпечити нормальні умови для її розвитку. Позивач на даний час займається вихованням сина, отримує мінімальну заробітну плату, в зв'язку з чим не в змозі сам утримувати свого сина, тому і звертається до суду із даним позовом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такий задоволити, стягнувши із відповідачки аліменти в розмірі по 450 грн.. Відповідачка [PERSON], будучи допитаною в порядку окремого судового дорученняДобровеличківським районним судом Кіровоградської області, заявлений до неї позов визнала частково, а саме просила стягувати із неї по 200 грн. на утримання сина, крім того зазначила, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хвору престарілу матір, а також повідомила, що знаходиться на п»ятому місяці вагітності від позивача [PERSON]. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до часткового задоволення із-за таких підстав. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на піставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу, - «Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Ч.9 ст.7 передбачено, що - «Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства». Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. 13.05.2013 року у сторін народився син-Росоха [PERSON]. Спільне життя у позивача із відповідачкою не склалося, і відповідачка залишивши дитину, поїхала до себе додому в смт.Добровеличківку, Кіровоградської області, після чого лише декілька разів приїздила провідати свого сина, протягом півтора року. Таким чином, сімейне життя із відповідачкою [PERSON] не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідачка не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням, жодним чином не намагається забезпечити нормальні умови для її розвитку. Позивач на даний час займається вихованням сина, отримує мінімальну заробітну плату, в зв'язку з чим не в змозі сам утримувати свого сина, тому і звертається до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Крім того, згідно ч.1 ст. 182 CK України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.92 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням здоров»я когось із них. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що йому на даний час важко утримувати дитину, а відтак він просить суд стягнути з відповідачки аліменти на сина в розмірі по 450грн. на дитину і до досягненню дитиною повноліття. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дітей та враховуючи, що відповідачка, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на її утриманні та догляді перебуває пристаріла та важкохвора мати, а також те, що як стверджує відповідачка, знаходиться на п»ятому місяці вагітності від позивача [PERSON], а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 грн. на дитину і до досягненню нею повноліття Відповідно до вимог ст.ст.92, 180, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved