Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] звернулися до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України -у зв'язку із ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов'язків. Посилаються на те, що позивач [PERSON] доводиться рідною тіткою малолітнього [PERSON], який є сином її рідної сестри - [PERSON], яка померла [INFO] року та відповідача по справі - [PERSON] На момент смерті матері дитини [PERSON], яка померла [INFO] року, її син проживав разом з нею. Малолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, її чоловіком та двома їх синами, з якими з дитинства росли як рідні. Відповідач впродовж багатьох років практично не спілкувався з сином, не проявляв батьківського піклування та турботи, не цікавився станом здоров'я сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина. На прохання дитини, він залишився проживати в родині позивачки, де і на даний проживає. Відповідач має проблеми зі здоров'ям, захворювання головного мозку, хворіє на туберкульоз, часто має приступи та госпіталізується. Також у відповідача є нова сім'я, він одружений та має маленьку дитину віком до 3 років. Вважають, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками перед сином. Позивач [PERSON], представник позивача-адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Додатково пояснила, що [PERSON] сином не опікувався і за життя сестри і після її смерті він не поцікавився дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає та пояснив, що дійсно в нього незадовільний стан здоров»я, часто приступи, тому він періодично змушений госпіталізуватись. Сина востаннє бачив, коли йому було 5 років. Був в дитячому садку в 2011 році. Він сплачує аліменти з рішенням суду, проте не знає в якому розмірі, оскільки вони стягуються з пенсії. Не приходив до сина, оскільки йому забороняла мати дитини. В нього нова сім»я, малолітня дитина. Забезпечити умови проживання, навчання та життя, які має його син [PERSON], проживаючи в сім»ї тітки в м.Тернополі, він не має змоги. Прийняв таке рішення в інтересах самої дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Соболь В.І. в судовому засіданні пояснив, що вважає, що позов підставний. Під час бесіди з [PERSON] було встановлено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2016 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області (а.с.13). 14 липня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.2009 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с.14). [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2018 року, яке видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.15). Позивач по справі [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], [INFO], про що свідчать відповідні копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.04.1998 року та серії [NUMBER] від 02.03.2001 року (а.с.11-12). Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає на одному подвір»ї, де за життя проживали [PERSON] з своїм малолітнім сином [PERSON]. Батько дитини [PERSON] - [PERSON] не з'являвся до сина. Вона останній раз бачила відповідача по місцю проживання сина дев»ять років назад. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона приходилася матері [PERSON] - [PERSON] двоюрідною сестрою. Останній раз відповідача вона бачила коли вони розлучались з [PERSON], тоді дитині було 3 роки. Покійна [PERSON] розповідача їй, що [PERSON] відвідував дитину один раз, коли синові було біля чотирьох років. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] № 02-1510/02-16 від 30.10.2018 року орган опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник служби в справах дітей Гусятинської РДА Соболь В.І. в судовому засіданні підтримав Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо. В роз'ясненнях п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання батьківського обов'язку має місце коли вони не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що має місце винна поведінка [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. А саме, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не приділяє батьківської уваги, свідомо не бажає опікуватись та спілкуватись з сином, не приймає участі у вихованні та не виконує інших батьківських обов'язків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Звідси, суд приходить до висновку, що саме в інтересах малолітньої дитини, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved