Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

28 березня 2017 року позивач Факультет № 2 - підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту № 3 Національної академії внутрішніх справ звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Позивач зазначив, що з 14.08.2013 по 26.03.2014 року [PERSON] навчався на факультеті внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ. Під час навчання на факультеті відповідач знаходився на державному забезпеченні. Під час навчання між відповідачем [PERSON] та Міністерством внутрішніх справ в особі заступника начальника інституту - начальника факультету підготовки фахівців для внутрішніх військ навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та внутрішніх військ Національної академії внутрішніх справ був укладений контракт про проходження громадянами військової служби відповідно до ст. 19 ЗУ «Про військовий обов'язок та військову службу», пп. 8-15 «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України». Контракт набрав чинності з 14.08.2013 року. Відповідно до Контракту відповідач [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання проходити військову службу за контрактом у Міністерстві внутрішніх справ України протягом строку дії цього Контракту згідно вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим Контрактом, сумлінно виконувати вимоги статутів, накази командирів та начальників. Згідно п. 3 цього Контракту строк його дії складав 4 (чотири) роки. Під час навчання відповідач [PERSON] не дотримувався умов Контракту. 09.03.2014 відповідач надав рапорт на ім'я ректора Національної академії внутрішніх справ Коваленко В.В. з проханням відрахування у зв'язку із небажанням продовжувати навчання, так як він помилявся у виборі професії. Наказом заступника начальника інституту-начальником факультету підготовки фахівців для внутрішніх військ Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ № 60 від 26.03.2014 року було розірвано Контракт між позивачем та відповідачем, про навчання за п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту), відраховано з числа курсантів та звільненого у запас Збройних Сил України і направлено на військовий облік до Хотинського РВК Чернівецької області. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов'язання за Контрактом та не закінчив навчання у вищому навчальному закладі. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права і підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача Рева О.О. у судове засідання не з'явився, хоча надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.08.2013 по 26.03.2014 [PERSON] навчався на факультеті внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ. Під час навчання на факультеті відповідач знаходився на державному забезпеченні (а.с.7, 8). Під час навчання між відповідачем та Міністерством внутрішніх справ в особі заступника начальника інституту - начальника факультету підготовки фахівців для внутрішніх військ навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та внутрішніх військ Національної академії внутрішніх справ був укладений контракт про проходження громадянами військової служби (а.с.6). Судом досліджено копію рапорта відповідача [PERSON] від 09.03.2014р. на ім'я ректора Національної академії внутрішніх справ Коваленко В.В. з проханням відрахування у зв'язку із небажанням продовжувати навчання, так як він помилявся у виборі професії (а.с.9). Пунктом 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Також, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються у повному розмірі: особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" - за весь період навчання (п.5 Постанови). Згідно п.7 цієї постанови у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Відповідач [PERSON] навчався на факультеті внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ з 14.08.2013 по 22.03.2014 року і відповідно у цей час здійснювалося його утримання. Витрати Факультету внутрішніх військ, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі становлять 17 085 (сімнадцять тисяч вісімдесят п'ять) гривень 83 копійок. Розрахунок цих витрат здійснено відповідно до п.п. 5,6 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» (а.с.12-16). З розрахунком заборгованості за навчання відповідач [PERSON] був ознайомлений, але з часу звільнення продовжує ухилятися від зазначеного відшкодування. Станом на 01.03.2017 року залишок боргу [PERSON] становить 9 042 ( дев'ять тисяч сорок дві) гривні 18 копійок. Відповідачем протилежного не доведено та не спростовано наявність заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 1600,00 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved