Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 листопада 2005 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №132/Кв-05, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14\~000 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 16.11.2005 до повного погашення кредиту. 30 червня 2010 року між ТОВ « Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку». З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 16 листопада 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір № 132/Zквіп-05, згідно з яким предметом іпотеки є квартира № 45, що знаходиться в м. Рівне по вул. Відінській, 21, загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. Позичальник умови кредитного догору належним чином не виконує, про що н6еодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов"язань згідно умов кредитного договору. Однак, зобовязання не виконуються, у звязку із чим станом на 19.06.2014 року за ним наявна заборгованість у сумі 197\~981, 35 грн., яка складається з: 118\~113,89 грн. тіло кредиту та 79\~867,46 грн. відсотки. 05 грудня 2014 року [PERSON] подав до суду заперечення в яких вказав, позивачем при поданні позовної заяви не було враховано, що ним фактично на виконання умов кредитного договору було утримано тримано 3000 доларів США, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що сума заборгованості, включаючи, заборгованість за тілом кредиту та відсотками становить 17\~201,74 грн. В той же час згідно довідки, виданої начальником управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» [PERSON] від 19.06.2015 року сума заборгованості лише за тілом кредиту складає 118\~113,98 грн., що не відповідає фактичним обставинам справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити повністю. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не визнав повністю, просить суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у запереченнях, вказує на співмірність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16 листопада 2005 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №132/Кв-05, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14\~000 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 16.11.2005 до повного погашення кредиту. 30 червня 2010 року між ТОВ « Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 132/Кв-05 від 16.11.2005 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 16 листопада 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір № 132/Zквіп-05, згідно з яким предметом іпотеки є квартира № 45, що знаходиться в м. Рівне по вул. Відінській, 21, загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. Як було зазначено представником позивача в судовому засіданні та згідно позовної заяви, зобовязання згідно кредитного договору позичальником не виконуються, у звязку із чим станом на 19.06.2014 року за ним наявна заборгованість у сумі 197\~981, 35 грн., яка складається з: 118\~113,89 грн. тіло кредиту та 79\~867,46 грн. відсотки. Проте, як пояснив представник відповідачів [PERSON] відповідачем [PERSON] на виконання умов кредитного договору було отримано у банку лише 3000 доларів США, а не 14\~000 доларів США, як зазначає представник позивач. Із отриманої суми 1991,65 доларів США основного боргу відповідач [PERSON] сплатив банку. Також даний факт встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що сума заборгованості, включаючи, заборгованість за тілом кредиту та відсотками становить 17\~201,74 грн. В той же час згідно довідки, виданої начальником управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» [PERSON] від 19.06.2015 року сума заборгованості лише за тілом кредиту складає 118\~113,98 грн., що не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Як розяснено у п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до п.1.3. договору іпотеки, сторони договору оцінили предмет іпотеки у 151 500,00 грн. Крім того, судом встановлено, що узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки значно перевищує суму заборгованості за договором позики, іпотечним майном є квартира, відповідачі проживають і зареєстровані в цій квартирі, іншого житла не мають, умови договору позики частково виконали. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed