Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Домбоківська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Орган опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] . Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у Домбоківській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради з 23.02.2012 року і по теперішній час, на повному державному утриманні (навчанні та вихованні) знаходиться неповнолітній [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що відомості про батька дитини записані за вказівкою матері в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Крім того позивач зазначає, що мати хлопця - [PERSON], [INFO] рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.09.2010 року позбавлена батьківських прав, що не звільняє її від обов'язку щодо утримання дитини. Оскільки дитина позбавлена батьківського піклування, на момент подачі позовної заяви не досягла 18 річного віку, та враховуючи те, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча повинна надавати відповідно до закону, функцію опіки і піклування здійснює заклад, в якому перебуває неповнолітня особа, позивач Домбоківська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 385,00 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, які стягувати на особовий рахунок дитини № [NUMBER], відкритий у філії Державного ощадного банку. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі , в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Орган опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав на адресу суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Розгляд справи проведено за відсутності сторін, які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписуючим технічним засобом. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] перебуває на повному утриманні (навчанні та вихованні) в Домбоківській спеціальній школі-інтернаті, як дитина позбавлена батьківського піклування, що стверджується даними довідки №308 виданою 08.12.2015 року Домбоківською спеціальною Загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради./а.с.17/ Як встановлено судом, [PERSON] є матір'ю неповнолітнього - [PERSON], [INFO], що стверджується даними у свідоцтві про народження виданим 13.02.2004 року серія [NUMBER], відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, копія якого приєднана до матеріалів справи. /а.с. 7/ Судом встановлено, що [PERSON] позбавлено батьківських прав, відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на підставі рішення Ужгородького міськрайонного суду від 15.09.2010 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. /а.с. 4/ Судом встановлено, що функції опікуна згідно ст. 245 Сімейного кодексу України, щодо дітей, які постійно проживають у Домбоківській спеціальній школі-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради покладені на директора закладу [PERSON], яка призначена наказом департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації від 12.01.2016 року № 12-к (паспорт серії [NUMBER], виданий Мукачівським РВ УМВС України в Закарпатській області 28.07.2002 року), яка проживає за адресою [ADDRESS], що стверджується даними довідки №02-26\\86 виданою 20.01.2016 року Мукачівською районною держаною адміністрацією Закарпатської області та наказом №12-к від 12.01.2016 року виданим Департаментом освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, копії яких приєднані до матеріалів справи./а.с.31,34/ Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено судом, рішення про стягнення аліментів з відповідача не приймалось під час позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей про місце роботи відповідача та про розмір доходів відповідача відсутні. Позивач вважає, що з відповідача [PERSON], [INFO], мають стягуватися аліменти на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 385 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Призначені аліменти стягнути на особовий рахунок дитини № [NUMBER], відкритий у філії Державного ощадного банку. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2016 рік" затверджено на 2016 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1167 гривень ; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1455 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України . Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнена. Згідно п.8 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служби у справах дітей мають право: представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах, у їх відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості , з врахуванням вимог ст.182 СК України, зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO], на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO] на особовий рахунок дитини № [NUMBER], відкритий у філії Державного ощадного банку, у розмірі 385 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернувся 27.11.2015 року аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved