Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка також діє в інтересах недієздатної [PERSON] . звернулися до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про його виселення з квартири [ADDRESS] , обгрунтовуючи вимоги тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищезазначеної квартири. 19.11.2011р. відповідач уклав шлюб з [PERSON] та на даний час проживає в спірній квартирі. Проте, позивач, як співвласник, згоди на проживання відповідача в спірній квартирі не давала. Між позивачем та відповідачем часто виникають конфлікти, що унеможливлює їх спільне проживання та суперечить інтересам позивача як співвласника спірної квартири, що дає підстави для виселення відповідача. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, позивач пояснила, що відповідач є чоловіком її доньки - третьої особи [PERSON] , проживає в спірній квартирі, але не зареєстрований у зв`язку з відсутністю згоди інших співвласників. Відповідач веде себе агресивно, б`є позивачку, своїх дітей, які також проживають в цій квартирі, вживає наркотики. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Відзиву на позовну заяву не направляв. Також не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції позивача та його представника, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2007р. Святошинською районною у м. Києві радою було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками (кожен по 1/4 частині) квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2019р. спадкоємцями майна, а саме 1/4 частки квартири [ADDRESS] , померлої [INFO] [PERSON] , 1931 р.н., є її доньки [PERSON] та [PERSON] . Видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири [PERSON] та на 2/12 частки квартири [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.10.2018р., актовий запис № 882. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2019р. спадкоємцями майна, а саме 1/4 частки квартири [ADDRESS] , померлого [INFO] [PERSON] , 1936 р.н., є його доньки [PERSON] та [PERSON] . Видано свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири [PERSON] та [PERSON] кожній. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2019р. [PERSON] та [PERSON] належать на праві спільної часткової власності кожній по 1/8 частині квартири [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2018р. [PERSON] , [INFO] , визнано недіїздатною. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2019р. [PERSON] призначено опікуна її сестру [PERSON] , [INFO] Отже, із вище зазначених правовстановлюючих документів вбачається, що позивач [PERSON] та недієздатна [PERSON] , та третя особа [PERSON] є співвласниками кв. [ADDRESS] . Тоді як, з"ясовано, що відповідач [PERSON] не є співласником вказаної квартири, в ній не зареєстрований, оскільки згідно довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 22.11.2018р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований: [ADDRESS] , проте в ній фактично проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] без згоди на те іншого співвласника цієї квартири, зокрема позивача [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, аналіз зазначених норм права свідчить про те, що власність охороняється Законом та Конституцією України. Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою спільною згодою, що передбачено ст. 358 ЦК України, а не кожним окремо на власний розсуд. А право на вселення в таку спільну власність будинок (квартиру) члена своєї сім"ї в займане ним жиле приміщення, який не є членом сім"ї іншого співвласника також виникає за спільною згодою усіх співвласників житла, оскілки в іншому випадку без такої згоди будуть порушені права одного із співвласника, що згідно норм права допускається лише в одному випадку, коли таке вселення стосується неповнолітніх дітей до своїх батьків, про що прямо зазначено у ч.2 ст. 156 ЖК України. Отже, оскільки відповідач проживає у спірній квартирі квартирі [ADDRESS] без згоди одного із співвласника такої квартири, зокрема позивача, тому такий вважається таким, що самовільно його зайняв, а тому, в силу вище зазначених норм, підлягає виселенню з нього без надання їм іншого жилого приміщення. Крім того, при прийнятті вказаного рішення суд враховує і те, що відповідач має у користуванні житло, зокрема за адресою: [ADDRESS] , де є зареєстрованим згідно довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 22.11.2018р. А тому, останній в результаті такого виселення з квартири позивачів фактично не опиниться на вулиці без житла. Враховується судом і те, що в матеріалах справи наявні пояснення позивача до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 30.01.2016р. з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень та погрози фізичної розправи з боку [PERSON] та протокол чергового Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 30.01.2016р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. На підставі постанови від 02.02.2016р. слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві лікар судово-медичний експерт провів судово-медичну експертизу № 270 за матеріалами кримінального провадження № 12016100080001041 від 31.01.2016р. [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що 29.01.2016р. зять [PERSON] руками стискав шию, повалив на підлогу. При огляді у [PERSON] виявлено синці по передній поверхні шиї справа в середині та нижній третинах. Вказані ушкодження спричинкені тупим предметом (предметами), могли утворитись 29.01.2016р. Внаслідок не менше 2-х травматичних впливів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Отже, оцінюючи в сукупності досліджені судом докази, вбачається системна протиправна поведінка відповідача в частині дотримання правил соціалістичного співжиття, що робить неможливим для співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] спільного проживання з [PERSON] . Тоді як, заходи запобігання такій поведінці відповідача виявились безрезультатними. Оскільки, незважаючи на вжиті заходи попередження з боку правоохоронних органів, відповідач належних висновків не зробив і продовжує свою антисоціальну поведінку. Враховується судом і те, що за таких обстаин, власники житла, тобто позивач [PERSON] , яка також діє в інтересах недієздатної [PERSON] , не мають змоги вільно і без остраху володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю з проживанням в квартирі відповідача, який чинить перешкоди у користуванні майном і робить неможливим їх спокійне проживання у квартирі. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved