Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1997 року, який був розірваний Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції 29.03.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно працевлаштований, а тому, на, її думку, він має можливість, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дитину на її користь, але не менше 30% прожиткового мінімуму, передбаченого на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення їхнім сином повноліття. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1997 року, який був розірваний Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції 29.03.2007 року, актовий запис № 90. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач у справі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою КЖЕП-24 № 4339 від 06.10.2014р. Відповідно до ст.182 СК України, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює в локомотивному депо "Миколаїв" та отримує стабільну заробітну плату, а тому суд стягує аліменти в частці від доходу. Враховуючи стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, який офіційно працює та має стабільну зарплатню, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved