Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

12.11.2013 року [PERSON] звернулась суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 10919 грн. та 15000 гривень моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03 травня 2012 р. внаслідок ДТП, яка мала місце на трасі Київ-Чоп в с. Банюнин, Кам'янка -Бузького району, Львівської області вона отримала травму у вигляді закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, а також закритий перелом шийки лівої плечової кістки. Зазначена ДТП сталася з вини відповідача, за що його було засуджено Кам'янка -Бузьким районним судом Львівської області за ч.1 ст. 286 КК України. Вважає, що з вини відповідача їй завдано матеріальну шкоду а саме: 2202,44 затрати на лікування, що підтверджується наявністю чеків, 1053,45 грн. витрати на паливо-мастильні матеріали, 1100 грн. витрати на доїзд в лікарню у м. Львів, окрім того у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності допомога становить 6564 грн., а всього просить стягнути з відповідача 10919,95 грн. матеріальної шкоди. Крім цього їй також завдана і моральна шкода, через зазначені травми вона довгий час лікувалась, змушена була змінити звичний ритм її життя, зазнала душевних страждань. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно доручення виконаного Клинцковським міським судом Брянської області, стосовно заявленого позову заперечив вказавши, що шкоду відшкодувала СК «Згода», просив суд розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи СК «Згода» судове засідання не з'явився, згідно доручення виконаного Радянським районним судом м.Брянська, просили суд розглядати справу у їх відсутності, вказавши при цьому, що позивач в СК «Згода» не зверталась. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з"ясувавши обставини, на які він посилається та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, мотивуючи це наступним. Судом встановлено, що 03.05.2012р. з вини відповідача який керував автопоїздом у складі автомобіля-тягача марки «ДАФ» моделі «XF 105410», реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «Шмитц» моделі «SPR 24/L-13.62», реєстраційний номер [NUMBER], порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу спричинивши позивачці тілесні ушкодження середньої тяжкості. Зокрема [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно -мозгової травми, струсу головного мозку, закритого перелому шийки лівої плечової кістки та була госпіталізована у Буську ЦРЛ де перебувала на лікуванні до 07.05.2012року. З пояснень позивача в судовому засіданні, вбачається, що після виписки з лікарні вона продовжувала лікуватись амбулаторно, отримувала курс масажної терапії з метою відновлення роботи плечової кістки, тимчасово втратила працездатність. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, відповідач [PERSON] є особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду завдану дією джерела підвищеної небезпеки. Ч. 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. В судовому засіданні позивач вказала, що відповідач не допоміг їй в оплаті лікування, вона тривалий час продовжувала лікуватись, що вимагає значних коштів, а також тимчасово втратила працездатність на шість місяців. Зазначила, що матеріальні витрати на придбання медикаментів складають 2202,44 грн. та на підтвердження таких надала копії касових чеків, вартість паливно-мастильних матеріалів на поїздку в лікарню склала 1053,45 грн, 1100 грн. витрати на доїзд в лікарню у м. Львів, а також у зв'язку з отриманими травмами частково було втрачено працездатність, а саме на шість місяців, а тому з урахуванням розміру мінімальної плати просить стягнути відшкодування в розмірі 6564грн. Відповідно до ст. 58 ЦК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оглянувши надані позивачем касові чеки про придбання медикаментів суд дійшов висновку, що такі не можуть бути прийняті як належні докази понесених позивачем витрат саме на придбання ліків, необхідних для її лікування, оскільки не надано рецептів на придбання саме тих лікарських засобів, які зазначені в наданих позивачем касових чеках, а тому дана позовна вимога до задоволення не підлягає. Позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача коштів, витрачених позивачкою в сумі 1100 грн. на доїзд в лікарню у м. Львів, то такі не підлягають до задоволення, оскільки вони не підтверджуються жодними письмовими доказами. Факт, що необхідність у витратах на пальне на вказану у чеках суму була зумовлена саме отриманим ушкодженням здоров»я, позивачем взагалі не обґрунтована і не доведена жодними належними та допустимими доказами, тому суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Що стосується відшкодування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності то така нараховується наступим чином. Згідно статті 13 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 №4282-VI встановлені такі показники мінімальної заробітної плати в 2012 році: за місяць: з 1 квітня - 1094 грн; - з 1 липня - 1102 грн; - з 1 жовтня - 1118 грн; Враховуючи, що позивач втратила заробіток за шість місяців, слід стягнути з відповідача на її користь 6612 грн. (1094+1094+1102+1102+1102+1118). Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення в її користь з відповідача 15000 грн. моральної шкоди, така на думку суду підлягає частковому задоволенню з врахуванням наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи характер та ступінь тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, що завдали їй фізичного болю, глибоких емоційних страждань, порушення звичайного способу життя, негативний впливі на стан здоров'я, виходячи з вимог розумності і справедливості суд вважає, що з відповідача в користь позивача необхідно стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 1225,95 грн.

Outcome: partial