Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі №2-2671 від 30.08.2005, витягу № 8278650 від 08.09.2005 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, належить будинок № 81 по вулиці Ломоносова у місті Торецьку Донецької області. За вказаною адресою також з 05.09.2006 року зареєстрований [PERSON], який є приятелем позивача. З 2006 року відповідач не проживає у будинку, однак з реєстрації не знімається, особистих речей його в будинку немає, комунальні платежі не сплачує, поточних ремонтів в будинку не проводить. Позивачу невідомо місце перебування [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаному будинку, позбавлений права оформити пільги на оплату комунальних послуг, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком за адресою: Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), вул. Ломоносова, буд. №81. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі №2-2671 від 30.08.2005 та витягу № 8278650 від 08.09.2005 про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить будинок № 81 по вулиці Ломоносова у місті Торецьку Донецької області. Разом з тим, згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 16.05.2018 року № 4792, наданою Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області за вищевказаною адресою, крім позивача [PERSON] також зареєстрований [PERSON], родинних звязків не мають. Відповідо до акту вуличного комітету від 23.05.2018 [PERSON] фактично не проживає за адресою реєстрації: Донецька область, м. Торецьк, вул. Ломоносова, буд. №81 з моменту самої реєстрації. У звязку з чим, суд зазначає. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.\~379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Згідно з положеннямист.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрований, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Враховуючи те, що на даний час позивач є законним власником будинку № 81 по вулиці Ломоносова у місті Торецьку Донецької області, а зареєстрований у вказаному будинку відповідач в ньому не проживає тривалий час та не перебуває з позивачем у родинних відносинах, суд вважає, що позов є обґрунтованим, ґрунтується на вимогах закону, у звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, залишає їх за собою. На підставі ст.ст.\~\~319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved