Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11378,38 грн., зазначивши, що між Приватбанком та відповідачем 26.05.2008 року було укладено кредитний договір, де відповідач отримав кредит в розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується на той же строк у тому разі, якщо кожна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.04.2014 року становить 11378,38 грн., в тому числі : заборгованість за кредитом - 5087,23 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 4188,61 грн., заборгованість по комісії - 1322,62 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (відсоткова складова) - 529,92 грн., а також просить стягнути 243,60 грн. судового збору. Представник позивача Назаренко С.М. в судове засідання не з"явився, подавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що не згідний з сумою боргу, а саме, щодо нарахування йому комісії в сумі 1322,62 грн., оскільки згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, термін позовної давності по стягненню пені складає 1 рік. Тому, прохав застусувати до цього виду нарахування позовну давність. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 627 та ст.3 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання між сторонами договору припиняється з підстав, передбачених договором або законом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Судом встановлено, що 26.05.2008 року відповідачу було відкрито картковий рахунок за кредитним договором № б/н, укладеним сторонами у формі заяви про відкриття рахунку та надання кредитної картки з кредитним лімітом 5500 грн. та Умов і правил надання банківських послуг. З даними Умовами і правилами надання банківських послуг відповідач був ознайомлений, про що свідчать його підписи в заяві про відкриття карткового рахунку. Крім того, відповідно до п.9.3 картковий рахунок відкрито на невизначений термін. Відповідно до п. 9.12 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується на той же строк у тому разі, якщо кожна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідно до п.3.13 та п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг сторони досягли згоди щодо автоматичної пролонгації договору у разі відсутності заяви про відмову позичальника від продовження строку його дії. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не звертався до установи банку із заявою про припинення дії договору. Щодо посилань відповідача на те, що термін позовної давності по стягненню пені складає 1 рік, тому банк безпідставно нарахував йому комісію в сумі 1322,62 грн., то судом встановлено наступне. Банківська комісія - це винагорода банку за надання клієнту банківських послуг, яка встановлюється внутрішніми документами кожного конкретного банку окремо та зазначається в договорі про надання послуг. Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом, пенею, як різновидом неустойки, є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Пеня обчислюється у відсотках від вуми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. До вимоги про стягнення пені застосовується позовна давність строком в один рік. А згідно розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано 1322,62 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а не пені, як він стверджує. Тому, суд вважає, що виконання позивачем умов договору та порушення його умов відповідачем, наявність заборгованості підтверджена в судовому засіданні як розрахунком заборгованості, відповідно до якого станом на 30.04.2014 року становить 11378,38 грн., в тому числі : заборгованість за кредитом - 5087,23 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 4188,61 грн., заборгованість по комісії - 1322,62 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (відсоткова складова) - 529,92 грн., так і іншими матеріалами справи. Таким чином, у зв'язку з невиконанням свого грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними у суді. Судові витрати, понесені позивачем та підтверджені квитанцією в сумі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved