Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 47750 грн., моральну шкоду у розмірі 150000 гривень, витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1800 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Позивач, разом з своєю матір`ю [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від «06» квітня 1998р. В квартирі також зареєстрована та проживає дружина Позивача [PERSON] . 08 червня 2020р. з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище квартири [ADDRESS] , було залито квартиру [ADDRESS] водою гарячого водопостачання. В квартирі [ADDRESS] постійно проживає Відповідач - [PERSON] . 15 червня 2020р. комісією в складі працівників дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» було проведено обстеження залитої квартири Позивача з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди та складено Акт про залиття, аварії, що сталися на системі центрального опалення, гарячого (холодного) водопостачання. Згідно Акту огляду квартири в результаті комісійного обстеження квартири за вищевказаною адресою виявлено наступне: у квартирі [ADDRESS] є сліди залиття у кімнаті, коридорі, кухні, ванній кімнаті на стелі та стінах. Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири дружина Позивача звернулася до ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» з проханням провести експертне будівельно- технічне дослідження та з товариством було укладено Договір № 06/07-1 від 06.07.2020р. на визначення вартості відновленого ремонту та матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок залиття квартири. Відповідно Акту огляду квартири та Звіту працівником ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» встановлено наступне: коридор площею 6,9 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою), пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум) пошкоджена грибком, деформована, здуття; двері (МДФ) деформовані, пошкоджена поверхня; санвузол площею 2,3 м2: стеля (натяжна) були зроблені ремонтні роботи по відкачці води; двері (МДФ) деформовані, пошкоджена поверхня; кухня площею 5,7 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою, шпалери на 1 стіні) -розводи від води, відклеювання, пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум) пошкоджена грибком, деформована, здуття, спальня площею 13,2 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою, шпалери, фотошпалери на 1 стіні) - відставання від стін шпалер, розводи від води, пошкоджені грибком; залиття стелі (оздоблена шпаклівкою, шпалери) - розводи від води, пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум, дерево) пошкоджена грибком, деформована, дерево - порушення геометрії, тріщини, здуття. Відповідно до звіту експертного дослідження ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить: 47750,00 гривень без урахування ПДВ. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 23/07/1 від 23.07.2020р. оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 06/07-1 від 06.07.2020р. становить 1800,00 гривень. Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу та його дружині, було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що квартира стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб життя Позивача та життя його дружини, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 15000 грн. Відповідач не бажає відшкодовувати завдану шкоду, для захисту та відновлення своїх порушених прав Позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Зуб Світлани Юріївни, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 002280 від 24.10.2018р. та уклав з нею договір про надання правової допомоги. У ході судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляла, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що позивач разом з [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від «06» квітня 1998р. 08 червня 2020р. з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище квартири [ADDRESS] , було залито квартиру [ADDRESS] водою гарячого водопостачання. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка подала заяву про вступ на спадщину на зазначену квартиру. 15 червня 2020р. комісією в складі працівників дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» було проведено обстеження залитої квартири Позивача з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди та складено Акт про залиття, аварії, що сталися на системі центрального опалення, гарячого (холодного) водопостачання. Згідно Акту огляду квартири в результаті комісійного обстеження квартири за вищевказаною адресою виявлено наступне: у квартирі [ADDRESS] є сліди залиття у кімнаті, коридорі, кухні, ванній кімнаті на стелі та стінах. Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири дружина Позивача звернулася до ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» з проханням провести експертне будівельно- технічне дослідження та з товариством було укладено Договір № 06/07-1 від 06.07.2020р. на визначення вартості відновленого ремонту та матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок залиття квартири. Відповідно Акту огляду квартири та Звіту працівником ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» встановлено наступне: коридор площею 6,9 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою), пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум) пошкоджена грибком, деформована, здуття; двері (МДФ) деформовані, пошкоджена поверхня; санвузол площею 2,3 м2: стеля (натяжна) були зроблені ремонтні роботи по відкачці води; двері (МДФ) деформовані, пошкоджена поверхня; кухня площею 5,7 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою, шпалери на 1 стіні) -розводи від води, відклеювання, пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум) пошкоджена грибком, деформована, здуття, спальня площею 13,2 м2: залиття стін (оздоблені шпаклівкою, шпалери, фотошпалери на 1 стіні) - відставання від стін шпалер, розводи від води, пошкоджені грибком; залиття стелі (оздоблена шпаклівкою, шпалери) - розводи від води, пошкоджені грибком, порушена цілісність шпаклівки; підлога (лінолеум, дерево) пошкоджена грибком, деформована, дерево - порушення геометрії, тріщини, здуття. Відповідно до звіту експертного дослідження ТОВ «ПРОМЕКСПЕРТ» розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить: 47750,00 гривень без урахування ПДВ. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Розмір збитків, спричинених позивачу внаслідок залиття квартири складає 47750 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів того, що залиття належної позивачам квартири, відбулося з вини інших осіб, а не відповідачів, та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, суду не надано, у зв`язку з чим відповідачі в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в часті відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З вини відповідачів відбулося залиття квартири позивача, що завдало позивачу моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призвело до моральних страждань, які вимагали додаткових зусиль для організації життя, що спричинило у нього тривалий стресовий стан та душевні переживання, фізичний та моральний дискомфорт. Врахувавши зазначене, вимоги розумності та справедливості, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн. У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи: пов`язані з витребуванням доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 141 ЦПК України. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 23/07/1 від 23.07.2020р. оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 06/07-1 від 06.07.2020р. становить 1800,00 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, та застосовуючи положення п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат, суд вважає, що з позивача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджено документально. На підставі викладеного і

Outcome: partial