Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , 3-ті особи: Кіндрашівська сільська рада Куп`янського району Харківської області, [PERSON] про захист права дитини, надання дозволу на реєстрацію дитини з матір`ю без згоди батька, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який за рішенням суду від 13 серпня 2019 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , місце проживання дитини не зареєстровано. На теперішній час дитина постійно проживає разом з позивачем за адресою : [ADDRESS] . Позивач бажаючи зареєструвати дитину за місцем своєї реєстрації звернулася до органу реєстрації Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, однак їй було роз`яснено, що для реєстрації її сина необхідна письмова згода відповідача на реєстрацію дитини. Відповідач по теперішній час не приймає жодної участі у вихованні дитини, тому отримати письмову згоду позивач не має можливості, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2021 року позовна заява була прийнята в провадження судді Клімової С.В. та по справі було відкрито провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено судового розгляду. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2021 року по справі було залучено в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2021 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надавши суду письмову заяву, згідно якої просять суд розглянути справу у їх відсутність, підтримали позовні вимоги, які просять суд задовольнити, у разі неявки відповідача просять винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання та адресат не проживає». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Так, рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2019 року підтверджується, що шлю між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 13 вересня 2019 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12 жовтня 2016 року. Довідкою за № 236 від 01.03.2021 року виданою Виконавчим комітетом Кіндрашівської сільської ради підтверджується, що [PERSON] , 1993 року народження проживає та зареєстрована за в [ADDRESS] . Договором купівлі - продажу житлового будинку від 20.11.2001 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № І-5400 підтверджується, що [PERSON] , що діє за [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок. Комісійним актом обстеження умов проживання від 10.06.2021 року підтверджується, що комісія в складі начальника служби у справах дітей Мариненко Н.В., спеціаліста служби у справах дітей Григорової Н.М., старости Просянського старостинського округу Демидова С.Ю. провели обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , житло складається з 3-х кімнат і кухня. На момент обстеження встановлено, що для проживання дитини мається окрема кімната в якій знаходяться меблі та приладдя необхідні для дитини, а саме: ліжко, стіл та стілець для подальшого навчання, комп`ютер, полиці з книжками, іграшками та розвивальними іграми. Кімната та весь будинок знаходяться в порядку, в будинку охайно та чисто, вказане житло повністю придатне для проживання дитини. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за зазначеною адресою, [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації. Між членами сім`ї стосунки задовільні. Комісія вважає, за доцільне зареєструвати дитину за місцем мешкання матері [PERSON] так як умови мешкання добрі та відповідають нормам законодавства ( а. с. 11-22,72). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 11 Правил, орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання, підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил № 207). Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію малолітнього сина. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене вище, суд вважає що позов в частині надання дозволу на реєстрацію дитини підлягає задоволенню, оскільки позивач має намір зареєструвати малолітнього сина за своїм місцем проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що відповідає як найкращим інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини на його реєстрацію суд розцінює як порушення права дитини на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Що стосується вимоги позивача в подальшому знімати з реєстрації дитину та реєструвати за іншою адресою, суд вважає, що в даній частині позов задоволенню не підлягає, оскільки для надання даного дозволу необхідно конкретизувати за якою саме адресою буде зареєстрована дитина.

Outcome: partial