Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 127 317,99 грн. за розпискою та судових витрат, мотивуючи тим, що 30.10.2013 року року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 106 000,00 грн., що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався повернути кошти таким чином: до 30.01.2014 року - 50 000 гривень, до 30.03.2014 року - 56 000 гривень. Проте, відповідач не виконав своїх зобов'язань належним чином, сплативши лише: 04.07.2014 року - 500 грн., 18.07.2014 року - 500 грн., 01.08.2014 року - 400 грн., що становить - 1400 грн. У встановлений в договорі строк грошові кошти позивачу повернені не були, а тому він просить суд стягнути їх з відповідача з урахуванням: процентів від суми позики, трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції. Позивач 11.12.2014 року подав до суду уточнення до позовної заяви збільшивши розмір позовних вимог. Після спливу дат, зазначених у розписці як кінцева дата для сплати першої та другої частин боргу, а саме: 30.01.2014 та 30.03.2014 року, позивач неодноразово пред'являв відповідачеві усні вимоги щодо повернення заборгованості, на що відповідач ніяким належним чином не реагує, свої зобов'язання за розпискою у повному обсязі не виконує. Розписка на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, складена у письмовій формі та підписана відповідачем - [PERSON] при цьому, в цій розписці зазначена сума грошового зобов'язання, дата складання розписки та дата повернення відповідачем боргу, зміст розписки не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а отже, дана розписка відповідає та складена відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України. Станом на сьогоднішній день, відповідач так і продовжує ухилятись від повернення суми боргу за розпискою, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Позивач в судовому засіданні уточнені вимоги позову підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду повідомив, що працює з позивачем у компанії "Ланжирон і К". По роду своєї діяльності вони надавали відповідачу [PERSON] товар, а той в свою чергу повинен був за нього розрахуватись. Стверджує, що [PERSON] прийняв гроші як фізична особа, про що було складено розписку та передано гроші від [PERSON] до [PERSON] у присутності свідка. Відповідач зобов"язався повернути гроші у строки згідно розписки, проте, до сьогоднішнього дня не повернув. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 44, 58, 62-64, 70). З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики (розписки), внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 30.10.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким позикодавець (позивач) надав, а позичальник (відповідач) отримав грошові кошти в розмірі 106 000,00 грн. Умовами договору встановлений кінцевий термін повернення позики до 30.01.2014 року - 50 000грн, до 30.03.2014 - 56 000грн. Факт передачі вказаних в договорі грошових коштів підтверджується розпискою позичальника від 30.10.2013 року (а.с. 7) та наданими в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики від 30.10.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов'язання, боржник, згідно до ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Проте по даний час відповідач в повному обсязі не виконав свого обов'язку по поверненню коштів. Таким чином, за відповідачем наявна заборгованість за договором позики в розмірі 104 600 грн. 00 коп.(106 000,00 грн. -1 400 грн.). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на сьогоднішній день, відповідач так і продовжує ухилятись від повернення суми боргу за розпискою, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Відповідно до 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, статтею 1048 ЦКУ передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Для вірного розрахунку розміру процентів, які визначаються на рівні облікової ставки НБУ необхідно виходити із облікової ставки НБУ, що діяла за період прострочення виконання зобов'язань, а саме: з 13.08.2013р. по 14.04.2014р.- 6,5% ; з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. - 9,5 %; з 17.07.2014р. по 12.11.2014р.- 12,5 %; з 13.11.2014р. по 10.12.2014 рр.- 14%. Оскільки, Відповідач мав повернути суму боргу двома частинами то проценти за користування коштами будуть розраховуватись із моменту прострочення першого та другого платежів окремо. Відтак перший платіж Відповідач повинен був здійснити 30.01.2014 року у сумі 50 000 грн., однак, порушив свої зобов'язання, тому відповідно до ст. 530 ЦК України, прострочення Відповідачем своїх зобов'язань (невчасне повернення першого платежу) повинно рахуватись із наступного дня, після дати належного повернення, тобто з 31.01.2014 року. Крім того, необхідно враховувати, що Відповідач повернув частину від суми першого платежу, а саме: 50 000 гри., - з 31.01.2014 року; 50 000 - 500 (повернута сума) = 49 500 грн., - з 04.07.2014 року ; 49 500 -500 (повернута сума) = 49 000 грн., - з 18.07.2014 року; 49 000- 400 (повернута сума) = 48 600 грн., - з 01.08.2014 року. Тому, підрахунки процентів за прострочення плати першого платежу будуть вираховуватись виходячи із дати зміни суми заборгованості, тобто від: - 31.01.2014 - у сумі розміром 50 000 грн., - 04.07.2014 - у сумі розміром 49 500 грн., - 18.07.2014 - у сумі розміром 49 000 грн., - 01.08.2014 - у сумі розміром 48 600 грн. При цьому із урахуванням дат зміни відсоткової ставки НБУ, які ставались в зазначені періоди, з 13.08.2013 - по 14.04.2014 рр. - 6,5 %, з 15.04.2014 - по 16.07.2014 рр. - 9,5 %, з 17.07.2014 - по 12.11.2014 рр. - 12,5 %, з 13.11.2014 - по (сьогодні) 10.12.2014 рр. -14%. Таким же способом буде здійснюватись розрахунок за другим платежем, за виключенням урахування дат зміни суми боргу 56 000 грн., з 01.04.2014 року, оскільки, Відповідачем не було здійснено погашення вказаної суми. Для розрахунку відсотків від суми позики використовується наступна формула: (сума першого/другого боргу) х (ставку НБУ) :365 х (кількість днів прострочки) = сума відсотків за користування коштами. Відповідно до проведених позивачем розрахунків, які нічим не спростовані відповідачем розмір відсотків за користування грошовими коштами становить 8 711,33 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вказаних норм 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання становитиме: 3% річних - 2 434,10 грн. ((сума боргу) х 3% річних : 365 х (кількість днів прострочки зобов'язання) та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання - 20 362,00 грн. ((сума боргу) х (індекс інфляції за період прострочки)) - сума боргу. Таким чином за Боржником наявна заборгованість в розмірі 136 107,43 грн.з яких: 104 600,00 грн. сума заборгованості за договором; 8 711,33 грн. % за користування коштами; 2 434,10 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання; 20 362,00 грн. індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики та доводів позивача суду не представлено. Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; Згідно із ст.85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Як зазначено у ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи та квитанцій, що додані до уточненої позовної заяви, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1273,18 грн. за подачу позову; 88,04 грн. за уточнення позову; 121,8 грн. за забезпечення доказів; 121,8 грн. за забезпечення позову, на квитки з м.Одеси до м.Івано-Франківська позивачем витрачено - 1846,95 грн., що всього становить 3451,77 грн. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 85, 88 ЦПК України,

Outcome: approved