Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивачем як органом опіки та піклування подано до суду позов в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] ніде не працює, власного житла не має, зловживає спиртними напоями та з 2018 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та належного забезпечення неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Оскільки, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виконання відповідачкою обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, тому позивачем і подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача не з`явилася, подала до суду письмову заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася через невручення рекомендованих поштових відправлень, які було повернуто до суду Укрпоштою за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] та адресою місця проживання: [ADDRESS] . Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачка [PERSON] , згідно з довідкою Краслянської сільської ради від 10 березня 2020 року проживає одна без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає, за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989 року), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також, інших нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..». Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 червня 2005 року, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю записана [PERSON] . У графа про батька зазначено: документом не підтверджено. (а.с.7). В інформації Замістянської ЗОШ І-ІІ ступенів від 27 лютого 2020 року зазначено, що [PERSON] навчається у 9 класі. Мати дівчинки її навчанням не цікавиться, школу не відвідує, спілкування з педагогами не підтримує. (а.с. 9). Довідка виконкому Краслянської сільської ради Прилуцького району від 10 березня 2020 року №31 підтверджує, що [PERSON] проживає одна без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10). Акт обстеження матеріально побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 10 березня 2020 року свідчить, що особистої власності на території Краслянської сільської ради у відповідачки не має. Донька з матір`ю не проживає. Вихованням дитини мати не займається. Згідно інформації Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 30 жовтня 2018 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків. (а.с. 12). Згідно повідомлення служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації від 19 березня 2020 року, неповнолітня [PERSON] з 04 грудня 2018 року перебуває на обліку у службі як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. З 04 грудня 2018 року, протягом дев`яти місяців, дівчинка перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в селі Хмільниця Чернігівського району. Після реабілітаційного центру дівчина проживає у своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13). Неповнолітня [PERSON] та її бабуся [PERSON] написали письмові заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав. (а.с. 15-16). [PERSON] до служби у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації написала заяву про позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Посила справу про позбавлення її батьківських прав розглядати в суді за її відсутності. З рішенням суду вона погоджується. (а.с. 16). 19 березня 2020 року за № 1-15/126 Прилуцькою районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, складено Висновок, згідно якого вбачається, що 27 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] написали до служби заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Провівши перевірку за зібравши необхідні матеріали, служба у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації склала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , так як це відповідає інтересам дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз`ясненнями п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] як мати неповнолітньої [PERSON] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, що необхідно для нормального самоусвідомлення дитини, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає допомоги на її матеріальне утримання. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки, остання за зареєстрованим місцем проживання не проживає, веде бродячий спосіб життя, зловживає алкоголем та її фактичне місце перебування не відомо, за час перебування дитини в реабілітаційному центрі та у бабусі по батьковій лінії, не телефонувала, не приїздила, не цікавилася її життям, розвитком та станом здоров`я дитини. Відповідач має реальну можливість допомагати дитині, утримувати та належним чином її виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю. Таким чином, у суду є всі підстави вважати що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини в розумінні положень Сімейного кодексу України, а тому, позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь держави у сумі 840 грн. 40 коп.

Outcome: approved