overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міськог осуду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Рівненським РАЦС, 09.08.1986 року, актовий запис №1251; викликати в судове засідання свідків [PERSON], [PERSON]; судові витрати поділити між сторонами в рівних частинах. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Допитата в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що сторони у справі доводяться їй батьками, які протягом довгого часу не проживають однією сім"єю та не підтримують шлюбних стосунків. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з позивачем працював разом. Йому відмомо, що між сторнами відсутні будь-які шлюбні сімейні стосунки, кожен з них живе своїм життям. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 серпня 1986 року між сторонами було зареєстровано шлюб Рівненським РАЦС, актовий запис № 1251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 431981. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимоги позивача про розподіл судових витрат в рівних частинах між сторонами, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 275, 60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду зазначивши, що сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв"язку з тим, що не зійшлися характерами, у сім"ї постійно виникали сварки. З серпня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо один від одного. Зазначаючи, що спору про розподіл майна сторони не мають, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, дитину залишити разом з матір"ю. Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, належним чином повідомлена про день слухання справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін - [PERSON]. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного уравління юстиції Донецької області, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка за домовленістю проживає та знаходиться на утриманні відповідачки. Спору про розподіл майна вони не мають. Встановлено, що з серпня 2011 року сторони фактично припинили шлюбні відносини в зв'язку з тим, що не зійшлися характерами. Судом надавався строк на примирення, але, в цей час вони не приймали будь-яких заходів для збереження сім`ї. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, взаємоповага між ними втрачена і надалі вони не бажають відновляти сімейні відносини, на даний час проживають окремо, що реальна перспектива збереження сім`ї втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO], стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, але він не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча рішенням Жовтневого райсуду м. Харкова від 25.06.2012 року позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На підставі розпорядження Київської рай адміністрації від 01.03.2013 року та путівки управління освіти та науки Одеської міськради від 18.03.2013 року [PERSON], [INFO] влаштована до державного закладу - шкоди-інтернату №5. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що він не є батьком дитини. [PERSON] пояснив, що з матір"ю дівчинки - [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 14.03.2001 рік, від цього шлюбу подружжя [PERSON] мають сина [PERSON],[INFO] (з 2000 року хлопчик проживає з батьком, рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 13.08.2003 року мати [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON]). [INFO] у [PERSON] народилась дочка [PERSON]. Мати реєстрацію народження дитини оформила відповідно до вимог ч.2 ст.122 СК України. Відповідач надав письмові заяви [PERSON] за 2002 рік і 2003 рік, у яких мати визнає, що [PERSON] не є батьком її дочки- [PERSON]. Крім того, відповідач надав рішення Малиновського райсуду м. Одеси, ухвалене 12 березня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Київський відділ РАЦС Одеського міського управління юстиції про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. [PERSON] також пояснив, що ніколи не виконував батьківських обов"язків відносно неповнолітньої [PERSON]: вони не проживали разом, він не утримував дитину, не приймав участі у її вихованні, тому як шлюбні стосунки з матір"ю дівчинки вони припинили задовго до народження дитини. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і дійшов висновку, що позовні вимоги школи-інтернат №5 не підлягають задоволенню з наступних підстав: Підставою для виникнення аліментних правовідносин є походження дитини від батьків, що посвідчується в установленому законом порядку. У даному випадку суд отримав письмові докази, що відповідач не є батьком дитини, на утримання якої позивач вимагає стягнути аліменти. Судовим рішенням з актового запису про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO] виключені відомості про [PERSON] як батька дитини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою визнати, що він не є батьком [PERSON], [INFO], та виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису про її народження, посилаючись на наступні обставини. З відповідачкою по справі він зареєстрував шлюб 03.01.2007 року. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] В актовому записі про народження дитини № 1102 від 19.10.2007 року та в її свідоцтві про народження в графі „батько" зазначені його анкетні дані. В 2009 році вони з відповідачкою розлучились і 17.11.2012 року він одружився з іншою жінкою. В останній великій сварці відповідачка сказала, що донька [PERSON] не від нього і пропонувала відмовитись від дитини. Тому зараз він має сумнів стосовно свого батьківства. Тому він бажає, щоб в разі підтвердження того факту, що він не батько дитини, запис про його батьківство було виключено з актового запису. Тому звернувся до суду. У судовому засіданні 18.02.2014 року позивач позовні вимоги підтримав і просив суд призначити генетичну експертизу на батьківство. В судовому засіданні 23.05.2014 року, ознайомившись з результатами судово-медичної експертизи, просив суд винести законне рішення. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що ніколи не говорила позивачу, що [PERSON] не його донька. Просто просила його відмовитись від батьківства, бо він не виконує своїх батьківських обов"язків, не цікавиться донькою по півроку. Не надає коштів на її лікування тощо. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав і просив суд в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, оскільки біологічним батьком доньки його довірительки є позивач. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.01.2007 року по 2009 рік. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно висновку експерта № 71 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], народженої [PERSON]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак осіб, що не мають родинних зв"язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 % (а.с.21-24). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем 21.12.2007 року було укладено кредитний договір. Відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 5474,00грн, на умовах визначених договором. Станом на 17.11.2014року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 8634,75грн. Враховуючи вищезазначене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, стягнути судові витрати, та розглянути справу без присутності представника позивача, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідачка [PERSON] пояснила суду, що її єдиним доходом є заробітна плата в ПАТ «Новополтавський кар'єр» і на даний час вона виплачується нерегулярно і даних коштів їй не вистачає на забезпечення загальнолюдських потреб, погодилась що має заборгованість перед позивачем, заперечень проти позовних вимог не має. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню в повному обсязі , з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за тим же договором. 21.12.2007р. ПАТ " Дельта Банк " надав [PERSON] кредит у розмірі 5474,00 грн.. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконував, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 17.11.2014р. становить 8634,75 грн. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання по договору виконує неналежним чином, то сума заборгованості підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь ПАТ „Дельта Банк". В зв'язку з задоволенням основних вимог позивача, підлягають задоволенню і його вимоги про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, які понесені позивачем при подачі позову та підтверджені платіжною квитанцією (л.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем було укладено кредитний договір № R53700451152B від 12.08.2013 року, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у порядку та на умовах, визначених в даному договорі, в розмірі 40400,00грн.. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором і тому станом на 15.10.2014року він має заборгованість на загальну суму в розмірі 69465,41грн, яка складається з: · 39374,19 грн. - сума боргу за кредитом; · 9501,94 грн. - сума боргу за процентами; · 8193,12 грн. - сума боргу за комісією; · 12396,16 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів, кредиту та комісійної винагороди в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. Враховуючи вищезазначене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, стягнути судові витрати. Також позивач надіслав клопотання в якому просить розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідачка [PERSON] пояснила суду, що перебувала в декреті, і тому не мала заробітку і коштів для виплати по кредитному зобов'язанню, погодилась що має заборгованість перед позивачем, заперечень проти позовних вимог не має. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню в повному обсязі , з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за тим же договором. Згідно меморіального ордеру №31921 від 12 серпня 2013р. ПАТ "ВТБ Банк " надав [PERSON] кредит у розмірі 40400,00 грн. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором і тому станом на 15.10.2014року він має заборгованість на загальну суму в розмірі 69465,41грн. яка складається з: · 39374,19 грн. - сума боргу за кредитом; · 9501,94 грн. - сума боргу за процентами; · 8193,12 грн. - сума боргу за комісією; · 12396,16 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів, кредиту та комісійної винагороди в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання по договору виконує неналежним чином, то сума заборгованості підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь ПАТ „ВТБ Банк". В зв'язку з задоволенням основних вимог позивача, підлягають задоволенню і його вимоги про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, які понесені позивачем при подачі позову та підтверджені платіжною квитанцією (л.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача 379753 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що 22.09.2018 року між ПАТ "Альфа-банк" та [PERSON] було укладено Угоду про надання особистого кредиту № 501069099, відповідно до якого останній було надано кредит у сумі 300000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних строком до 24.09.2022 року. Відповідно до умов вищевказаного Договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти на користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 24.03.2020 року сума заборгованості становить 379753 грн. 63 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5696 грн. 30 коп. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 34, 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 30, 32). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З копії угоди про надання кредиту № 501069099 від 22.09.2018 року, анкети - заяви вбачається, що відповідач отримала кредит у сумі 300000 грн. (а.с. 6, 7). Відповідач скористався кредитом, однак порушує умови кредитного договору та згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501069099 від 22.09.2018 року, станом на 24.03.2020 року, заборгованість [PERSON] становить 379753 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 212093 грн. 00 коп. - строкова заборгованість; 68618 грн. 30 коп. - прострочена заборгованість; 7020 грн. 43 коп. - строкова заборгованість по нарахованими відсотках та комісях; 84221 грн. 90 коп. - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 7800 грн. - штраф (а.с. 12, 13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 5696 грн. 30 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 544368 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 27/К-ф від 25.07.2008 року, укладеного між ПАТ "Брокбізнесбанк" та [PERSON], останньому було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 152000 грн. терміном користування до 15.07.2018 року зі сплатою 22% річних. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 25.07.2008 року. Однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 18.04.2014 року сума заборгованості становить 544368,57 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просить стягнути з відповідача 667 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з оголошенням в газеті (а.с. 36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 41-42). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З копії кредитного договору № 27/К-ф від 25.07.2008 року вбачається, що відповідач отримав кредит у розмірі 152000 грн. 00 коп. на строк з 25.07.2008 року по 15.07.2018 року зі сплатою 22% річних. Позичальник здійснює повернення Кредиту в готівковій або у безготівковій формі на відкритий Банком Позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору (а. с. 4-6, 7). Однак, починаючи з 16.08.2008 року відповідач порушує умови кредитного договору, яким передбачено щомісячне погашення основного зобов'язання та процентів. З гідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27/К-ф від 25.07.2008 року, станом на 18.04.2014 року заборгованість [PERSON] складає 544368 грн. 57 коп. (а. с. 12-13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості та 667 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з оголошенням в газеті. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved