Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 6300,00 грн., 69\~298,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 100\~000,00 грн. моральної (немайнової) шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що за наслідками роботи комісії відповідача по зняттю натурних залишків у нього, як майстра бригади № 3 цеху підготовки і перекачування нафти, було виявлено нестачу газового конденсату в кількості 2,213 тонн. 07 серпня 2012 року відповідачем в Долинський РВ УМВС України із Долинської міжрайонної прокуратури було подано заяву з приводу його протиправних дій. В даній заяві відповідач звинувачував його в тому, що саме він зробив нестачу газового конденсату в кількості 2,213 тонн. Постановою Долинського РВ УМВС від 10.08.2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно нього в звязку з відсутністю в його діях будь-якого складу злочину. Однак, відповідач продовжив у своїх звинувачуваннях переслідувати його і упереджено ставитись до нього та видав наказ № 202 від 18 липня 2012 року «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани», в якому звинуватив його в неналежному виконанні трудових обовязків щодо приймання та відбору проб конденсату та допущення його нестачі в кількості 2,213 тонн і оголосив йому догану, з якою він навіть не був ознайомлений. Після цього, відповідач продовжував звинувачувати його в крадіжці газового конденсату в кількості 2,213 тонн, неправомірно переслідувати і 25.06.2013 року подав до Долинського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву у справі № 343/1858/13-ц, в якій також звинувачував його в розкраданні газового конденсату в кількості 2,213 тонн відповідно до ст. 135-3 КЗпП України та просив стягнути з нього майнову шкоду в розмірі 14\~583,67 грн. 11.11.2013 року Долинським районним судом по вищевказаній справі прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрнафта» про стягнення з нього матеріальної шкоди. Однак, відповідач з даним рішенням не змирився та подав апеляційну скаргу, в якій продовжував звинувачувати його в тому, що він не зберіг матеріальні цінності та вимагав стягнути з нього відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року апеляційну скаргу відповідача відхилено та залишено в силі рішення Долинського районного суду від 11.11.2013 року. Через неправомірні переслідування та звинувачення в крадіжці й нестачі газового конденсату, погрози відкриттям кримінальної справи та повідомлення про це працівникам НГВУ «Долинанафтогаз», він переніс нервові переживання й потрясіння, через що потрапив в Долинську центральну районну лікарню з діагнозом: гіпертонічна хвороба 3 стадія, ризик 3 високий, де стаціонарно лікувався з 12 лютого 2013 року по 20 лютого 2013 року, з 22 дютого 2013 року по 07 березня 2013 року. На придбання медикаментів ним було витрачено 34 089,00 грн. згідно накладної № 15 від 13.02.2013 року, виданої аптекою ПП [PERSON] та 35 208,69 грн. відповідно до фіскального чека від 23.02.2013 року, виданого аптекою ПП [PERSON], а всього витрачено коштів на загальну суму 69 297,69 грн. З моменту звинувачення його у нестачі газового конденсату в кількості 2,213 тонн до кінця розслідування справи в судах він переніс значний психологічний біль, пережив емоційні стреси, які супроводжувалися почуттями несправедливості звинувачення, розгубленості, образи, обурення, приниженої честі, гідності і ділової репутації, тривоги, страху за отримання несправедливого кримінального обвинувачення, страху за своє здоров'я та життя. В результаті цього в нього підвищився артеріальний тиск і виникла гіпертонічна хвороба. Наслідки перенесеної гіпертонічної хвороби призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: підвищеного тиску, аритмії серця, нервозності, психозу, порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниження настрою, пригніченості, дратівливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги і настороги, невпевненості в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривоги з приводу майбутнього. З урахуванням перенесених моральних страждань розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди оцінює в сумі 100\~000,00 гривень. Крім того, в рішенні Долинського районного суду від 11.11.2013 року зазначено, що участь в справі приймали адвокати [PERSON] та [PERSON], які надавали йому правову допомогу. Договори про надання правової допомоги, укладені ним з вказаними адвокатами та видані ними квитанції підтверджують, що сума понесених ним витрат на надання правової допомоги у суді першої і апеляційної інстанцій становить 6300,00 грн. В звязку з викладеним він змушений звернутись в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримав завялені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, а також збільшив їх та доповнив, просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, тобто витрат на лікування в розмірі 69\~298,00 грн., 200\~000,00 грн. моральної (немайнової) шкоди, 6300,00 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, 207,00 грн. витрат на заправку картриджа, копіювання та друк документів у даній справі, 211,16 грн. компенсації витрат на користь свідка [PERSON], які він поніс за явку до суду 28.11.2017 року, а також просив зобов»язати ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» негайно опублікувати в громадсько-політичному тижневику «Добра справа» інформацію жирним шрифтом на першій обкладинці такого змісту: «ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» проносить вибачення у [PERSON] за намагання в 2012 році порушити проти нього безпідставно кримінальну справу і за намагання притягнути його до кримінальної відповідальності за ст. 191 КК України та за безпідставні звинувачення [PERSON] у неіснуючій нестачі, розтраті/заволодінні газового конденсату в кількості 2,213 тонн та намаганні в 2013 році безпідставно стягнути з нього через суд майнову шкоду в розмірі 14\~583,67 грн. за неіснуючу недостачу газового конденсату НГВУ «Долинанафтогаз» та зобов»язати відповідача негайно вибачитися перед ним особисто на чергових зборах керівників цехів і адміністрації та на дошках оголошень у всіх цехах і підрозділах та в центральному адміністративному корпусі НГВУ «Долинанафтогаз» вивісити оголошення такого ж змісту, як і в газеті «Добра справа». Представник відповідача ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» за довіреністю № 10-760/д від 30.11.2016 року [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що вважає його безпідставним та необґрунтованим. Відповідачем не вчинено жодних дій по переслідуванню та звинуваченню позивача в крадіжці і нестачі газового конденсату, чи погроз порушити кримінальну справу. ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» в 2012 році правомірно звернулося до Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з метою проведення розслідування для встановлення можливого факту крадіжки, оскільки комісією було виявлено нестачу газового конденсату на підприємстві в кількості 2,213 тонн. Будь-яких звинувачень на адресу позивача у вказаному зверненні (заяві) не має, а є тільки прохання до правоохоронних органів провести перевірку та за наявності достатніх правових підстав, що вказують на наявність ознак злочину, притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб. Таке право передбачене ст. 40 Конституції України і вони вимушені були звертатися до правоохоронців, оскільки було виявлено нестачу матеріальних цінностей. Той факт, що у вказаній заяві згадано прізвище позивача, пояснюється тим, що він був матеріально відповідальною особою за збереження газового конденсату, нестачу якого встановила комісія підприємства. Однак, будь-яких звинувачень на адресу позивача відповідач не висував і ніяким чином його не переслідував. В процесі розгляду вказаної заяви працівники міліції опитували багато осіб, в тому числі і працівників Долинського ГПЗ, які поставляли вказаний газовий конденсат, і чому позивач все сприймає на свою адресу, йому не відомо. Також незрозуміло, яким чином звернення з позовом до суду про стягнення з матеріально відповідальної особи відшкодування шкоди, допущеної нестачею матеріальних цінностей, можна трактувати як переслідування, тим більше, що суд в задоволенні позову відмовив, хоч і підтвердив факт нестачі газового конденсату в кількості 2,213 тонн. Посилання позивача на те, що через неправомірні дії відповідача в нього погіршився стан здоров»я і тому з 12.02.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ є безпідставним, оскільки зподаних ним медичних документів вбачається, що позивач на підвищення артеріального тиску хворіє останні два роки, а гіпертензією два-три роки, що свідчить про те, що згадані хвороби виникли задовго до обставин, якими він обґрунтовує матеріальну та моральну шкоду. Також неправдивими є його твердження про те, що внаслідок перенесених переживань, страждань, викликану цим гіпертонічну хворобу і соматогенну нейропатію він отримав другу групу інвалідності, оскільки позивач значно раніше отримав інвалідність, про що свідчать довідки МСЕК від 24.01.2008 pоку, від 13.02.2009 року, 04.03.2010 року, від 07.06.2011 року та від 23.08.2012 року. Таким чином жодних підстав для стягнення з відповідача відшкодування шкоди немає, оскільки будь-яких протиправних дій, які б могли завдати позивачу шкоди, відповідачем допущено не було. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у вигляді понесених ним судових витрат у справі № 343/1858/13-ц за отриману правову допомогу в сумі 6300,00 грн. не може бути задоволена. Щодо позовної вимоги про вивішення на дошках оголошень у всіх цехах і підрозділах та центральному адміністративному корпусі НГВУ «Долинанафтогаз» та опублікування в газеті «Добра справа» оголошення про вибачення перед позивачем, то вона також не підлягає до задоволення, оскільки спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. При цьому позивач не зазначає жодної обставини та не надає жодного доказу на підтвердження факту існування такої інформації та поширення її відповідачем. В звязку з вищенаведеним, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Одночасно просив застосувати позовну давність до вимог позивача в частині стягнення матеріальних витрат на лікування в розмірі 69298,00 грн. та стягнення матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на правову допомогу в сумі 6300,00 грн., оскільки ці позовні вимоги заявлені за межами трирічного строку з моменту виникнення підстав, що дають позивачу право на предявлення вимоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: У відповідності до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналогічні підстави для відшкодування моральної шкоди, передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В п.\~16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року вказано, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Судом встановлено, що 02.08.2012 року начальник НГВУ «Долинанафтогаз» [PERSON] звернувся в Долинську міжрайонну прокуратуру із заявою про те, що комісією підприємства 01.07.2012 року на його ім»я направлено службове подання про виявлення нестачі газового конденсату в кількості 2,213 тонн, за які відповідальний майстер бригади № 3 ЦПіПН НГВУ «Долинанафтогаз» [PERSON] (а.с. 137-138). В резолютивній частині даної заяві зазначено прохання провести перевірку та за наявності достатніх правових підстав, що вказують на наявність ознак злочину, притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.09.2012 року (а.с. 145), в порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON] відмовлено в звязку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України. В постанові зазначено, що нестача газового конденсату в кількості 2,213 тонн виникла в зв»язку з порушенням технологічного процесу. Факт виявлення комісією НГВУ «Долинанафтогаз» нестачі газового конденсату в кількості 2.213 тонн, матеріальна відповідальність за збереження якого була покладена на [PERSON], підтверджується також рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2013 року, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року, рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.06.2013 року (а.с. 12-17,157-159) та визнається сторонами по справі. Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2013 року та ухвали колегії судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.01.2014 року (а.с. 12-17), в задоволені позову ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14\~583,67 грн. за допущену нестачу газового конденсату в кількості 2,213 тонн відмовлено. Таким чином судом встановлено, що звернення відповідача до правоохоронних органів відбулося з метою перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами факту нестачі матеріальних цінностей та можливого вчинення правопорушення, що передбачено Конституцією та законами України і не може вважатися переслідуванням та звинуваченням позивача чи поширенням відомостей, які порочать його честь, гідність чи ділову репутацію. Доказів того, що для звернення до правоохоронних органів та суду у відповідача не було жодних підстав і воно не було викликано наміром виконати свій обов»язок та захистити свої права чи наявності в ньому завідомо неправдивих відомостей, сторонами не надано та в судовому засіданні не здобуто. За таких обставин суд вважає, що факту вчинення відповідачем неправомірних дій та спричиненням цим позивачу матеріальної та моральної шкоди в судовому засіданні не доведено, а тому його позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити. Одночасно суд критично оцінює пояснення позивача про те, що внаслідок перенесених переживань, страждань і викликаної цим гіпертонічної хвороби та соматогенної нейропатії він отримав другу групу інвалідності, оскільки встановлено, що інвалідність йому встановлено значно раніше, про що свідчать довідки МСЕК від 24.01.2008 pоку, від 13.02.2009 року № 0314466, від 04.10.2010 року, від 07.06.2011 року та від 23.08.2012 року № 581629 (а.с. 44-48). Що стосується позовної вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд також вважає її безпідставною, оскільки дану вимогу позивач обґрунтовує понесеними ним судовими витратами, повязаними із розглядом справи № 343/1858/13-ц. Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі\~статті 220\~ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Тобто, законом не передбачено право особи звертатися до суду з новим позовом про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в іншій справі, оскільки згідно з вимогами ст.ст. 88,89,214 ЦПК України суд зобов"язаний вирішити питання судових витрат під час ухвалення рішення, а також може вирішити його шляхом постановлення додаткового рішення у відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України. Отже, повязані з оплатою правової допомоги адвоката витрати, понесені особою у звязку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справ у порядку цивільного судочинства, процесуальним законом віднесено до судових витрат. Вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК і не можуть бути стягнуті за позовною вимогою про відшкодування шкоди. Таким чином вимога позивача про стягнення з ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» відшкодування витрат на правову допомогу у справі № 343/1858/13-ц в розмірі 6300,00 грн. до задоволення не підлягає. Також не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 207,00 грн. витрат на заправку картриджа, копіювання й друк документів у даній справі та 211,16 грн. компенсації витрат на користь свідка [PERSON], які він поніс за явку до суду 28.11.2017 року, оскільки ці вимоги випливають з основних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, які є безпідставними. При цьому, позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх повноважень звертатися в суд з вимогами в інтересах [PERSON] Що стосується вимог позивача про зобов»язання відповідача негайно опублікувати в громадсько-політичному тижневику «Добра справа» інформацію жирним шрифтом на першій обкладинці такого змісту: «ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» проносить вибачення у [PERSON] за намагання в 2012 році порушити проти нього безпідставно кримінальну справу і за намагання притягнути його до кримінальної відповідальності за ст. 191 КК України та за безпідставні звинувачення [PERSON] у неіснуючій нестачі, розтраті/заволодінні газового конденсату в кількості 2,213 тонн та намаганні в 2013 році безпідставно стягнути з нього через суд майнову шкоду в розмірі 14\~583,67 грн. за неіснуючу недостачу газового конденсату НГВУ «Долинанафтогаз» та зобов»язання негайно вибачитися перед ним особисто на чергових зборах керівників цехів і адміністрації та на дошках оголошень у всіх цехах і підрозділах та в центральному адміністративному корпусі НГВУ «Долинанафтогаз» вивісити оголошення такого ж змісту, як і в газеті «Добра справа», то вони також до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до ч.4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, в який вона була поширена. В обґрунтування зазначених вимог позивач не вказав жодної обставини та не надав жодного доказу на підтвердження факту існування такої інформації та поширення її відповідачем. Разом з тим слід відзначити, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено чинним законодавством. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» про відшкодування витрат на правову допомогу, матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, стягнення понесених витрат та зобов»язання спростувати інформацію і попросити вибачення слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. При цьому суд не приймає до уваги вимогу представника відповідача щодо застосування позовної давності до вимог позивача в частині стягнення матеріальних витрат на лікування в розмірі 69 298,00 грн. та стягнення матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на правову допомогу в сумі 6 300,00 грн., оскільки при встановленні безпідставності позовних вимог суд відмовляє в позові з цих підстав, а не в зв»язку з пропуском строку позщовної давності. На підставі викладеного, ст.ст. 40,55 Конституції України, ст.ст. 23,277,1166,1167 ЦК України, рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах»,

Outcome: dismissed