Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Стахановський завод феросплавів» про розірвання трудового договору та підтвердження факту припинення трудових відносин. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в липні 2014 року у м. Стаханова Луганської області розпочались бойові дії . 26 липня 2014 року на території підприємства з*явилися озброєння люді, що стало перешкодою для нормального функціювання заводу в зв*язку з чим завод був зупинений. З метою збереження свого життя та здоров*я 06 серпня 2014 року вона переїхала до міста Дніпропетровськ та припинила трудову діяльність з відповідачем. в жовтні 2014 року вона отримала на руки свою трудову книгу, однак запис про звільнення в ній відсутній. З метою розірвання трудового договору № 48, укладеного 03 липня 2012 року між нею та ПАТ «Стахановський завод феросплавів» [PERSON] направила заяву про розірвання трудового договору, однак в звязку з бойовими діями пошта в м. Стаханова Луганської області припинила свою діяльність. Тому позивач просила суд розірвати трудовий договорі та підтвердити факт припинення трудових відносин між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця знаходження, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали, про причину неявки суд не повідомили. Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Відповідно до п. 2 ч.1ст. 221 КЗпП України, незалежно від форми трудового договору, трудові спори, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Судом встановлено, що 03 липня 2012 року наказом № 48 [PERSON] була прийнята до ПАТ «Стахановський завод феросплавів» на посаду начальника фінансово економічного управління, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 7-9/. У серпня 2014 року в зв*язку з проведенням антитерористичної операції позивач була змушена покинути місто Стаханов без припинення трудових відносин, а саме: звільнення з роботи та внесення про це відповідного запису до трудової книжки. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України 1706-VII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua) Публічне Акціонерне Товариство «Стахановський завод феросплавів» на день розгляду позовної заяви має місцезнаходження у м.Стаханові, (Адреса електронної пошти: info@sfz.com.ua). Відповідно до офіційної інформації на сайті УДППЗ «Укрпошта» (адреса http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/80FD7A165908C0E8C2257D790036178D?OpenDocument&year=2014&month=11 не забезпечується надання послуг поштового звязку зокрема у місті обласного значення Стаханов. У звязку із ситуацією, що склалася на території Луганської області, позивачем на даний час не можливо виконати вимоги п.4 ст.7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з підстав незалежних від неї, що призводить до порушення її конституційних прав. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги та розірвати трудовий довір, укладений між ПАТ «Стахановський завод феросплавів» та [PERSON] на підставі ст.38 КЗпП України, у зв'язку з переїздом в іншу місцевість, з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001, який зареєстровано в Міністерстві юстицій України 27.06.2001 за №554/5745 зі змінами та доповненнями, покладено на державну службу зайнятості функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно з п. п. 6, 7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Мінпраці України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2013 року "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються, отримують соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та припинили трудові відносини у судовому порядку, пред'являють відповідне рішення суду. Враховуючи те, що заявник переселилася з території проведення антитерористичної операції, не може продовжувати працювати за трудовим договором, не має можливості розірвати договір з незалежних від нього підстав, в порядку передбаченим зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає заявлені вимоги про встановлення факту припинення [PERSON] трудових відносин з відповідачем обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved