Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.09.1983 року по 27.02.2015 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". 27.02.2015 року позивача було звільнено за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію. В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 18.03.2015 року йому вперше встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 185 від 29.12.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та загазованості. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача- Супрун Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача Журавльова М.В. позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Окрім цього, позивач пропустив без поважних причин 3-х місячний строк звернення до суду, передбачений нормами КЗпПУ. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.09.1983 року по 27.02.2015 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6-8). 27.02.2015 року позивача було звільнено за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію. 29.12.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 158 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та загазованості. (а.с.9). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: ХОЗЛ І ст. токсико-пилової етіології, фаза загострення. Емфізема легень І ст. Легеневанедостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму на виробництві. (Основний діагноз). Хронічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 2. Остеохондроз попереково-криживого віділу хребта, стадія нестійкої ремісії. Хронічний фарингіт, хронічний тонзиліт.(Супутній діагноз) (а.с.8) Згідно довідки МСЕК від 18.03.2015 року та акту МСЕК від 18.03.2015 року внаслідок первинного огляду позивачу встановлено 30 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.10,19-22). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 5 000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial