Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

20 грудня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу (а.с.1-4), в якій посилаючись на викладені обставини та обґрунтування просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму заборгованості за угодою №364381 в розмірі 288 383,09 грн. та судовий збір в сумі 4 325,78 грн. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] (а.с.94). Учасники справи про день, час та місце судового засідання повідомлялись відповідно до положень ст.ст. 128-129 ЦК України. Позивач до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.99). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надавав. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 15 березня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] укладено угоду №300118 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, предметом якої є надання позивачу послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля (а.с.5). Статтею 1 договору визначено, що договір укладається шляхом підписання сторонами угоди додатку №1, 2, які є невід"ємною частиною договору. Згідно додатку №1 позивач має намір придбати автомобіль марки «Chery Tiggo» вартістю 100 720,00 грн. та зобов`язується щомісячно сплачувати внески у розмірі 0,8333% вартості автомобіля, внески в оплату послуг, страхового платежу (а.с. 6). В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаною вище угодою, 13 квітня 2010 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого кожен із спів поручителів зобов`язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань , що виникають з угоди. В разі невиконання боржником зобов`язань за угодою, боржник і кожен із спів поручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.10). 26 липня 2013 року [PERSON] в порядку передбаченому п.12 Угоди, передала [PERSON] свої права та обов`язки за угодою №300118 від 15.03.2010 року, у зв`язку із чим між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] укладено угоду №334390, відповідно до умов якої останній придбав у розстрочку автомобіль марки «Chery» модель «Tiggo Т11», д/н [NUMBER] , через систему придбання у групах АвтоТак та взяв на себе зобов`язання по сплаті грошових коштів (а.с.47,48). Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Chery» модель «Tiggo Т11», д/н [NUMBER] (а.с.55). Відповідно до п.12.1, 12.2 Угоди, учасник має право передати свої права та обов`язки за угодою іншій особі. Учасник, що передає права та обов`язки за угодою та особа, що їх приймає (Правонаступник), мають повідомити про це АВТО ПРОСТО, заповнивши та підписавши бланк-повідомлення, визначеної форми, який АВТО ПРОСТО надасть йому з цією метою. Правонаступник зобов`язаний укласти нову угоду з АВТО ПРОСТО. За умовами угоди №334390 від 26.07.2013 року [PERSON] придбав вказаний вище автомобіль та щомісячно сплачувати внески у розмірі 0,8333% вартості автомобіля, внески в оплату послуг, страхового платежу. Жодних забезпечень його зобов`язання за вказаною угодою укладено не було. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, так як угода №300118 від 15.03.2010 року укладена із [PERSON] жодним чином не стосується відносин, що виникли між позивачем та [PERSON] , зважаючи на передачу [PERSON] своїх прав та обов`язків останньому, про що у свою чергу позивачу достовірно відомо, тому що між ним та [PERSON] укладено угоду №334390 від 26.07.2013 року, на виконання положень ст..12 Угоди. У відповідності до вимог ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду справи позивач предмет позову не змінював, не зважаючи на його процесуальне право передбачене ст.. 49 ЦПК України, де зазначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Згідно із положеннями ст.. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованим, недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed