Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

18 жовтня 2019 [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 21 серпня 2019 року сталося залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач. Залиття відбулося з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище та належить [PERSON] 22 серпня 2019 року комісією у складі Голови ОСББ «Велика Діївська 46» Плаксіна Т.М., члена комісії [PERSON] , сантехніка [PERSON] у присутності позивача та відповідача складено Акт залиття, згідно з яким причиною залиття квартири [ADDRESS] є розрив гнучкого шлангу у квартирі [ADDRESS] . Вказаний акт підписано відповідачем без зауважень. На замовлення позивача проведено експертне будівельно-технічне дослідження від 30 вересня 2019 року, відповідно до якого причиною залиття квартири позивача є розрив гнучкого шлангу трубопроводу водопостачання на змішувачі умивальника у ванній кімнаті вище розташованої квартири [ADDRESS] та встановлено розмір завданої матеріальної шкоди внутрішнім приміщенням квартири [PERSON] внаслідок її залиття - 34 650,00 грн. Також позивач зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виявилася в значних душевних хвилюваннях внаслідок пошкодження майна. Оскільки власник майна зобов`язаний контролювати та слідкувати за технічним станом свого майна, а в разі якщо не впорався з даним обов`язком повинен відповідати за спричинення шкоди внаслідок залиття, позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 44070 грн., з яких: 34 650,00 грн. - майнова шкода внутрішнім приміщенням квартири [PERSON] , 9 420 грн. - вартість експертного дослідження, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 06 березня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що його вини в залитті квартири позивача немає, докази, надані позивачем є неналежними (а.с.70-73). 26 березня 2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] , в якому він заперечував проти аргументів, викладених у відзиві на позов, та просив позов задовольнити. 15 квітня 2021 року ухвалою суду, постановлено без виходу до нарадчої кімнати, клопотання відповідача про допит свідків задоволено частково. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у письмовій заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Окрім того, явку свідків, заявлених у своєму клопотанні, яке було підтримано ним у судовому засіданні та задоволено судом частково, відповідач не забезпечив. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Враховуючи викладене, суд вважає можливим, розгляд справи провести за відсутності сторін. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 01 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1876 (а.с.8-10). Відповідно до акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 22 серпня 2019 року комісією у складі [PERSON] (кв.82), сантехніка [PERSON] , [PERSON] (кв.78), затвердженого Головою ОСББ «Велика Діївська 48» Плаксіної Т.М., о 21 годині 21 серпня 2019 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] . Причиною залиття в даному акті зазначено «розрив гнучкого шлангу трубопроводу холодного водопостачання вмивальника ванної кімнати кв. [ADDRESS] ». Акт містить підпис відповідача, що свідчить про ознайомлення з ним (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] замовлено незалежне судове експертне дослідження, за проведення якого останнім сплачено 9 420 грн., що підтверджується листом-замовленням № 1272-09 від 22 серпня 2019 року, договором № 1272-09 на здійснення послуг з незалежного судового експертного дослідження від 22 серпня 2019 року, рахунком № 1272-09 від 22 серпня 2019 року, актом виконаних робіт від 30 вересня 2019 року та квитанцією про сплату 9 420 грн. (а.с.12-16). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження № 1272-09, складеного 30 вересня 2019 року судовим експертом Івченко В.В. причиною залиття 2-х кімнатної квартири на 3-му поверсі у будівлі житлового будинку літ. А-9, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке відбулося 21 серпня 2019 року, є розрив гнучкого шланга трубопроводу водопостачання на змішувачі умивальника у ванній кімнаті вище розташованої квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідальним за обслуговування та ремонт (заміну) і утримання в незалежному стані гнучкого шланга трубопроводу водопостачання на змішувачі умивальника у ванній кімнаті вище розташованої квартири [ADDRESS] є індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна) квартири [ADDRESS] . Розмір завданої матеріальної шкоди внутрішнім приміщенням квартири на 3-му поверсі у будівлі 9-ти поверхового житлового будинку літ. А-9, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які виникли внаслідок її залиття 21 серпня 2019 року, становить 34 650 грн. (а.с.17-31). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.50). Згідно із ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вина відповідача щодо залиття квартири позивача підтверджується актом про залиття від 22 серпня 2019 року та висновком експертного дослідження № 1272-09. Відповідач свою вину заперечував, на підтвердження своїх заперечень надав копію сертифіката відповідності (а.с.76), однак, суд не приймає до уваги вказаний документ, оскільки встановити, що даний сертифікат стосується саме гнучкого шланга, розрив якого став причиною залиття квартири позивача, неможливо. Інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оскільки відсутність вини відповідача як власника квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у залитті квартири позивача належними та допустимими доказами не доведено [PERSON] , суд доходить висновку про наявність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири. Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У позові [PERSON] просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 44 070 грн., з яких: 34 650,00 грн. - матеріальна шкода внутрішнім приміщенням квартири [PERSON] , розмір якої підтверджено висновком експертного дослідження № 1272-09, 9 420 грн. - вартість експертного дослідження. Відповідач у добровільному порядку завдану позивачу матеріальну шкоду не відшкодував. У спростування вищезазначеного відповідачем будь-яких доказів не надано. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 44 070 грн. З урахуванням тієї обставини, що судом встановлено порушення прав позивача винними діями відповідача, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не наведено доказів на обґрунтування її розміру в сумі 10 000 грн. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт наявності моральної шкоди в узагальненому вигляді моральних страждань і приходить до висновку про необхідність її задоволення у розмірі 5000 гривень, що відповідає характеру моральних страждань позивача, завданих внаслідок порушення його прав, що передбачено ст.23 ЦК України, а також з урахуванням принципів розумності та справедливості. Враховуючи зазначене, суд задовольняє позов [PERSON] частково, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає майнова шкода в розмірі 34 650,00 грн., вартість експертного дослідження в розмірі 9 420 грн., а також моральна шкода в розмірі 5 000 грн., а всього: 49070 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати. З урахуванням того, що позов задоволено частково з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 54), понесені позивачем пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1 394,69 грн. (49070 грн. * 1536,8 грн./ 54 070 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial