Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтував тим, що [INFO] в с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також право на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю, серія ВН № 05850. За життя спадкодавець, на випадок своєї смерті зробила заповіт, відповідно до якого заповіла позивачеві земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Зозівської сільської ради. Вказаний заповіт було посвідчено 04 березня 2008 року Зозівською сільською радою, Липовецького району, Вінницької області, зареєстровано в реєстрі № 42. Ще при житті спадкодавець взамін сертифікату отримала державний акт серії ВН № 05850, площею 4,08 га, однак переробити заповіт не встигла. Позивачем, [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, шляхом подачі письмової згоди нотаріусу з боку рідного брата позивача [PERSON], який прийняв спадщину шляхом спільної реєстрації із спадкодавцем [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса Кицюк О.П. Липовецької державної нотаріальної контори від 21 січня 2015 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, оскільки у заповіті позивачеві заповідано земельну часту (пай), тобто згідно сертифікату, а він вже має державний акт. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує, суду пояснив, що не являється непрацездатним та не претендує на спірну земельну ділянку. Дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Книгою Шостою „Спадкове право" Цивільного кодексу України 2004 року, глава 85. Судом встановлено, що [INFO] в с. Зозівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено актовий запис № 21 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 4). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла своєму синові - [PERSON] (а.с. 6). Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 21 січня 2015 року № 02-31/17 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки у заповіті позивачеві заповідано земельну часту (пай), тобто згідно сертифікату, а він вже має державний акт від 20 березня 2001 року, що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 56, земельна ділянка площею 4,08 гектарів (а.с. 7). Як вбачається із листа відділу Держземагенства у Липовецькому районі № 01-07/72 від 29 січня 2015 (а.с. 9) [PERSON] отримала сертифікат, серія ВН № 0252734 на право на земельну частку (пай) площею 3,70 умовних кадастрових гектара та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 434 від 14 жовтня 1997 року, взамін якого видано державний акт на право власності на землю, серія ВН № 05850, площею 4,08 га. на ім'я [PERSON](а.с. 7). Відповідно до п. 17 «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Належності [PERSON] даної земельної ділянки підтверджується державним актом (а.с. 7), який в силу ст. 126 ЗК України та положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є правовстановлюючим документом та витягом з технічної документації з нормативно грошової оцінки земель (а.с. 10) згідно яких вона перебувала у власності померлої та розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Відповідно до інформаційної довідки за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 21). Згідно приписів ст. 126 ЗК України, державний акт на право приватної власності на землю являється правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позивач, будучи спадкоємцем [PERSON] успадкував її право на земельну ділянку площею 4,08 га. Крім того, відповідач, який спадщину прийняв, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, у разі визнання сторонами фактичних обставин справи, такі обставини не підлягають доказуванню судом. На підставі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини вказані ним в позовній заяві належними та допустимими доказами доданими до позовної заяви, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 1217 - 1223, 1225, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved