Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

16 серпня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 10 травня 2007 року в загальній сумі 181819, 88 грн. В позовній заяві зазначав, що 10 травня 2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір кредиту № 07/МК/3/2007-840 на суму 25000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення повернення кредиту [PERSON] виступив поручителем, про що 10 травня 2007 року був укладений договір поруки. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідачка не виконала належним чином його умови, через що станом на 17 липня 2013 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 22747,39 доларів США, що еквівалентно 181819, 88 грн., тому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. Під час провадження в справі [PERSON] подала зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи це тим, що у відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки такий строк сплив, тому договір поруки також припинив своє існування. В судовому засіданні представник первісного позивача свій позов підтримала та просила його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки за умовами договору поруки він діє до повного виконання зобов'язань. [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, уповноважила захищати свої інтереси представника [PERSON], який в судовому засіданні просив зустрічний позов задовольнити, а первісний позов просив задовольнити частково в межах строку позовної давності. Відповідач за первісним позовом [PERSON] до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що первісним позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов - повному задоволенню, з наступних підстав. 10 травня 2007 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (яке в той час мало статус відкритого акціонерного товариства) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 07/МК/3/2007-840 (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його основні умови. Згідно Договору [PERSON] отримала кредит в сумі 25000 доларів США на споживчі цілі. Відповідно до умов Договору Банк зобов'язався надати їй кредит в сумі 25000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 14,4 % річних. Строк надання кредиту - по 9 травня 2012 року (п.п. 1.1-1.4 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору вона повинна була здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування ним шляхом сплати чергового мінімального платежу в розмірі 603,39 доларів США щомісячно. Також, розділом 9 Договору була передбачена відповідальність позичальниці у разі порушення термінів сплати кредиту та процентів за його користування у виді пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в гривневому еквіваленті, якщо кредит надавався в іноземній валюті, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Цим же розділом була передбачена відповідальність позичальниці у разі порушення строків сплати кредиту та відсотків у виді штрафу в розмірі 25 % від суми прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Крім цього, положення статей 546, 548-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання, в тому числі неустойкою у виді пені та порукою. Так, 10 травня 2007 року, для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між [PERSON] та Банком був укладений договір поруки, за яким він поручився за виконання позичальницею всіх кредитних зобов'язань. Даний договір вона також підписала як позичальниця. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період часу, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У договорі поруки, укладеного з поручителем [PERSON], не визначено конкретний строк, після якого порука припиняє свою дію, однак в кредитному Договорі визначено, що кредит повинен був бути поверненутий до 9 травня 2012 року включно, тому строк, з якого кредитор мав можливість пред'явити вимоги до поручителя почав текти 10 травня 2012 року, а закінчився 10 листопада того ж року. Позов Банка був пред'явлений тільки в серпні 2013 року, тобто з пропуском цього строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України. Тому порука [PERSON] за договором поруки від 10 травня 2010 року є припиненою, а зустрічний позов - задоволенню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Банком, заборгованість відповідачки за кредитним договором від 10 травня 2007 року станом на 17 липня 2013 року складається з наступного: - основний борг в сумі 13049,47 доларів США, що еквівалентно 104304,41 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 3796. 76 доларів США, що еквівалентно 30347, 53 грн., - пеня - 1689, 60 доларів США, що еквівалентно 13504, 95 грн., - штраф - 4211, 56 доларів США, що еквівалентно 33662, 99 грн. З розрахунку заборгованості та інформації про повернення кредиту, наданих Банком, вбачається, що у визначений Договором термін відповідачка кредит повністю не повернула. Тому борг підлягає стягненню з неї в межах строку позовної давності, а саме: основний борг та борг по відсоткам - в межах загального трирічного строку позовної давності, а неустойка - в межах річного строку (ст. 257 ЦК України). Так, борг по пені був нарахований Банком за період з 17 липня 2012 року по 16 липня 2013 року в сзагальній сумі 1689,60 долара США, що еквівалентно 13504,95 грн. Однак позов був пред'явлений до суду 16 серпня 2013 року, тому борг по пені, в межах заявлених позовних вимог має бути стягнутий за період з 16 серпня 2012 року по 16 серпня 2013 року в сумі 1573,74 долара США (пеня за період з 8 вересня 2012 року по 16 серпня 2013 року в сумі 1480,16 доларів США + пеня за період з 16 серпня по 7 вересня 2012 року (23 дня) в сумі 93,58 доларів США). Пеня за період з 16 серпня по 7 вересня 2012 року розрахована наступним чином: 9764,87 (борг) х 15 (розмір облікової ставки) : 100 % х 23 (дня) : 360 (днів у році). Нарахована пеня за період з 7 липня по 8 серпня 2012 року стягненню не підлягає, оскільки вона нарахована за межами річного строку позовної давності. Що ж стосується вимог по стягненню неустойки у виді штрафу, то суд зазначає, що в дев'ятому розділі Договору передбачена відповідальність позичальниці за порушення строків сплати кредиту та відсотків у виді сплати неустойки різних видів - пені та штрафу. Однак це суперечить положенням ст. 61 Конституції України, яка не допускає подвійної відповідальність за вчинення одного й того ж правопорушення. Тому в задоволенні вимог по стягненню штрафу слід відмовити. Таким чином з відповідачки підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 18419,97 доларів США. Крім того з неї підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам (81 %). Посилання представника Луць на те, що строк позовної давності по стягненню кредиту слід відраховувати з вересня 2010 року не приймається судом, оскільки позичальницею кредитні платежі здійснювалися частково по 9 серпня 2011 року і виходячи з положень ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривався і починався заново. Виходячи з того, що договір поруки слід вважати припиненим, тому заборгованість підлягає стягненню тільки з відповідачки [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial