Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.01.1977 року по 17.06.2011 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК 30.06.2011 року йому вперше встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності, 22.06.2012 року підтверджено ці відсотки втрати працездатності з продовженням на 2 роки, а 16.06.2014 року збільшено стійкої втрати професійної працездатності на 65% та встановлено 3 групу інвалідності безтерміново. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 22 від 14.04.2011 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 13 000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на ряд захворювань. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Окрім цього, позивач пропустив без поважних причин 3-х місячний строк звернення до суду, передбачений нормами КЗпПУ. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов позивача обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.01.1977 року по 17.06.2011 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.3-4). 14.04.2011 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 22 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у що [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості (а.с.7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст., пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень іі ст. Легенева недостатність іі ст. професійне Захворювання (вперше встановлено ППВЭК НДІ ГТ і ПЗ ХНМУ 03.03.2011р.) Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації другого ступеня у формі вегтативно-сенсорної поліневропатії верхн-їх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними нарущениями на кистях і частими ангиоспазмами пальців рук у поєднанні з миофиброзом м'язів плечового пояса і рук, двосторонній плече-лопатковий периартроз, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктьових і променезап'ясткових суглобів з мелкокистозной перебудовою в кістках зі стійким вираженим больовим синдромом і значним порушенням функції верхніх кінцівок. Професійне захворювання від тривалого впливу локальної вібрації і вимушеної робочої пози, (вперше встановлено ППВЭК НДІ ГТ і ПЗ ХНМУ 03.03.2011р.) Нейросенсорна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) професійного характеру від впливу шуму на виробництві (вперше встановлено ППВЭК НДІ ГТ і ПЗ ХНМУ 03.03.2011р.)» (а.с. 8) Згідно довідки МСЕК від 25.06.2014 року внаслідок повторного огляду позивачу встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безтерміново (а.с.9-14). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 10 000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial