Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 04.08.2008 року у виконкомі Тюдівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 10. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2018 року шлюб між ними розірваний. За час їх спільного проживання із відповідачем в шлюбі, за спільні кошти подружжя було придбано наступне майно: стрічкова пилорама вартість якої вони за взаємною згодою оцінюють в 23560 грн. , автомобіль ВАЗ-2108, вартістю 42000 грн., мотоцикл вартістю - 28000 грн., гладкоствольну рушницю вартістю 14000 грн., нарізний карабін вартістю 22400 грн., холодильник вартістю 4000 грн., електричну плиту вартістю 2500 грн., пральну машинку (автомат) вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 3000 грн., дитячу меблеву стінку вартістю 5500 грн., двері міжкімнатні в кількості 2 шт. по 1250 грн. загальною вартістю 2500 грн., дошки дубові на двері в кількості 2 м.куб., вартістю 15000 грн., підвіконники пластикові (євро) в кількості 10 шт., вартістю 2000 грн., карнизи на вічна в кількості 10 шт. вартістю 1000 грн., тюль 15 метрів, вартістю 2000 грн., ліжко дитяче вартістю 3000 грн. Зазначене майно не є остаточним так як за їх спільні кошти та за її особисті кошти було відновлено після пожежі житловий будинок в господарстві відповідача в с.Розтоки Косівського району. Оскільки вони із відповідачем не дійшли спільної згоди про розподіл спільно нажитого майна, то такий спір підлягає розгляду в судовому порядку. Просить в порядку розподілу майна подружжя виділити їй із спільно придбаного майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності : стрічкову пилораму вартістю 23560 гривень, холодильник вартістю 4000 грн., пральну машину (автомат) вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 3000 грн., дитячу меблеву стінку вартістю 5500 грн., дитяче ліжко вартістю 3000 грн., а всього на суму 41560 грн . Відповідач в справі [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він в добровільному порядку міг передати позивачці в справі майно на яке вона претендує та не заперечує в задоволенні позову та виділення їй із спільно придбаного майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності: холодильник вартістю 4000 грн., пральну машину (автомат) вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 3000 грн., дитячу меблеву стінку вартістю 5500 грн., дитяче ліжко вартістю 3000 грн. Що стосується виділення [PERSON] стрічкової пили-пилорами вартістю 23560 гривень заперечує, так як вказана пилорама хоч і була придбана за час їх перебування в шлюбі однак за кошти його батька [PERSON] із грошей подарованих на весілля. А тому вважає, що вказана стрічкова пилорама не може бути об`єктом поділу та просить виключити із переліку майна спільної сумісної власності та в цій частині позовних вимог просить в позові відмовити. Суд вислухавши сторони, та вивчивши матеріали справи вважає вимоги позову [PERSON] такими, що підлягають до задоволення виходячи із наступного: Як встановлено в судовому засіданні, сторони в справі, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.08.2008 року, у виконавчому комітеті Тюдівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10. За час проживання сторін в шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Косівського районного суду від 15 серпня 2018 року стверджено, що шлюб між сторонами в справі розірвано а неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . За час спільного проживання сторонами в справі, колишнім подружжям набуто майно, яке підлягає розподілу, як спільна сумісна власність подружжя, а саме позивачка в справі стверджує, що за спільні кошти подружжя було придбано наступне майно: стрічкова пилорама вартість якої вони за взаємною згодою оцінюють в 23560 грн. , автомобіль ВАЗ-2108, вартістю 42000 грн., мотоцикл вартістю - 28000 грн., гладкоствольну рушницю вартістю 14000 грн., нарізний карабін вартістю 22400 грн., холодильник вартістю 4000 грн., електричну плиту вартістю 2500 грн., пральну машинку (автомат) вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 3000 грн., дитячу меблеву стінку вартістю 5500 грн., двері міжкімнатні в кількості 2 шт. по 1250 грн. загальною вартістю 2500 грн., дошки дубові на двері в кількості 2 м.куб., вартістю 15000 грн., підвіконники пластикові (євро) в кількості 10 шт., вартістю 2000 грн., карнизи на вічна в кількості 10 шт. вартістю 1000 грн., тюль 15 метрів, вартістю 2000 грн., ліжко дитяче вартістю 3000 грн. Наявність та придбання вказаного рухомого майна за час перебування в шлюбі визнається відповідачем. Таким чином вищевказане рухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя та таким, що підлягає розподілу між сторонами. Позивачкою в справі [PERSON] заявлено вимогу про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя, на Ѕ частину якого вона претендує: стрічкову пилораму вартістю 23560 гривень, холодильник вартістю 4000 грн., пральну машину (автомат) вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 3000 грн., дитячу меблеву стінку вартістю 5500 грн., дитяче ліжко вартістю 3000 грн., а всього на суму 41560 грн . Відповідачем в справі не заперечуються вимоги [PERSON] щодо виділення їй із спільної сумісної власності подружжя вказаного позивачкою майна окрім стрічкової пили пилорами, яку як ствердив [PERSON] , було придбано для них його батьком. Разом із тим суд звертає увагу, що фактично відповідачем в справі визнається сам факт придбання за час їх із позивачкою перебування в шлюбі, вказаної стрічкової пилорами пили, що не підлягає окремому доказуванню. Твердження відповідача , що вказану стрічкову пилу пилораму було придбано для них його батьком нічим не підтверджено та доведено жодними належними та допустимими доказами а відтак вказане рухоме майно слід віднести до спільної сумісної власності подружжя, що підлягає розподілу. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування. Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором. Відповідно до п.п. 23, 24\~Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року,\~\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно з`ясовувати, коли саме сторони припинили ведення спільного господарства, обсяг спільного майна, нажитого на час припинення ведення спільного господарства, джерела придбання цього майна, наявність боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Як встановлено в судовому засіданні періодом перебування сторін в шлюбі є саме період із 04.08.2008 року по серпень 2018 року . У відповідності до п.1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Окрім того як передбачено\~ п.3 ст.368 ЦК України , майно , набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю п.2 ст. 372 ЦК України передбачено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4\~ст.65 СК України) . Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що фактично між сторонами досягнуто згоди щодо розподілу майна їх спільної сумісної власності, при чому відповідач не заперечив щодо виділення позивачці рухомого майна заявленого нею в позовній заяві, окрім стрічкової пили - пилорами , яку як стверджує [PERSON] було придбано для них його батьком [PERSON] . Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Таким чином, враховуючи, що спірне рухоме майно стрічкова пила - пилорама набута сторонами за час шлюбу , що визнається самим відповідачем, а тому і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем в справі не подано жодного доказу в підтвердження факту придбання його батьком за власні кошти спірної стрічкової пили пилорами а відтак заперечення вимог в цій частині є неоґрунтованим та не доведеним. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку , що заявлене позивачкою рухома майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане за час шлюбу. Крім того, доказів, які б спростовували дані обставини, стороною відповідача суду надано не було. За наведених вище обставин, суд вважає таким, що враховує інтереси обох сторін по справі та ніяким чином не звужує та не обмежує гарантовані Законом права сторін по справі як бувшого подружжя при виділені частки та розподілі майна, придбаного за час перебування останніх в шлюбі. Враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, відповідно таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про поділ між сторонами спільного майна подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати . \~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного ст.ст. 60, 69-72 СК України ст. ст183, 368, 370 ЦК України та

Outcome: approved