Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 113430,31 грн. та судових витрат в розмірі 1762 грн. Позивач посилається на те, що 13.03.2018 між Публічним Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501011277. Згідно умов договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 95 250,00 грн., а відповідач зобов'язався виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумах та в термінах, строках та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено Договором відповідач зобов'язаний повернути наданий йому кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені Договором і Графіком, проте, відповідач свої зобов'язання не виконав. Станом на 13 вересня 2018 року заборгованість склала 111 430,31 грн., яка складається з наступного: - 93 266,32 грн.- заборгованість за кредитом; - 7 372,09 грн. - заборгованість за відсотками; - 11 191,90 грн. - комісія. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов Договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту або сплати процентів, відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку. Станом на 13 вересня 2018 року розмір неустойки становить: штраф 1600 грн.. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Альфа-Банк» та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно. Надіслав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його участі. Позов визнає частково в розмірі заборгованості по кредиту на суму 93 266, 32 грн. та відсотків за кредитом на суму 7 372, 09 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення комісії на суму 11 191,90 грн. та штрафу у сумі 1600 грн. просить відмовити. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що 13.03.2018 між Публічним Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501011277. Згідно умов Договору банк надав відповідачу кредит в сумі 95250,00 грн., строком до 31.03.2021, а [PERSON] зобов"язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки в розмірі 18,99%. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов'язання перед [PERSON] надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості та випискою по особовим рахункам з 13.03.2018 по 13.09.2018. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені кредитним договором свої зобов'язання не виконував. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за Договором від 13.03.2018 відповідач [PERSON] станом на 13 вересня 2018 року заборгував перед Банком кошти у сумі 102 238, 41 грн., яка складається з наступного: 93 266,32 грн.- заборгованість за кредитом; 7372,09 грн. - заборгованість за відсотками. Окрім того, станом на 13.09.2018 розмір неустойки становить: штраф 1600 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Проте, суд вважає, що вказана сума комісії не підлягає стягненню з таких підстав. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за здійснення розрахунково - касових операцій, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.12. 2018 № 695/3474/17. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним 13.03.2018 між сторонами, то з нього на користь позивача АТ «Альфа - Банк» необхідно стягнути заборгованість в розмірі 102 238, 41 грн., (за виключенням суми комісії), Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1762 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ «Альфа - Банк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1762 грн. Керуючи ст.ст.509, 525, 526, 530, 549, 598, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 223, 229, 247, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд ,-

Outcome: partial