Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

29.08.2019 р. в суд подано зазначений позов з таким обґрунтуванням вимог. Позивачка уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 р., у справі № 2-21/2010. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати з позивачкою На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.01.2010 року у справі № 2-21/2010, з відповідача на користь позивачки проводиться стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , 2005 р.н., та сина [PERSON] , 2003 р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.10.2009 року і до досягнення найменшою дитиною повноліття. Позивачка вказує, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів витрати на утримання неповнолітніх дітей зросли, з огляду на такі обставини. Діти сторін вже є підлітками та завершують навчання у школі, готуються до вступу до вищих навчальних закладів. За цих підстав потреби дітей збільшилися, такі потребують індивідуальні заняття з репетиторами, додаткової літератури для навчання, повноцінного харчування та належного матеріального забезпечення для їх життєдіяльності, розвитку у культурних та спортивних заходах. Відповідач, незважаючи на те, що законом визначена гарантована сума аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка не може бути меншою за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, продовжує сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. на кожну дитину та не бажає добровільно збільшити розмір аліментів на утримання дітей. Позивачка вказує, що з часу присудження аліментів матеріальне становище відповідача значно покращилося, такий придбав нерухомість - квартиру в м.Ужгороді, працює за кордоном в Республіці Чехії та не має інших утриманців, а тому може сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, який є рекомендований законом та становить один розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На основі викладеного позивачка просить застосувати норми статей 180-184, 192 Сімейного кодексу України і ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей і визначити новий розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що буде відповідати розміру 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01.01.2019 року. Відповідач у видзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив вказав, що позов [PERSON] визнає частково, а саме, погоджується сплачувати аліменти на утримання окремо кожної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця, що зараз є більшим мінімального розміру аліментів на дитину у віці від 6 до 18 років. Заперечив вимоги позивачки повністю з таких обґрунтувань. Відповідач при можливості, і на прохання самих дітей, яким відповідно 16 і 14 років, надає їм як фінансову так і матеріальну допомогу. Відповідач є громадянином України і в Чеській Республіці постійного місця роботи не має, а відтак його доходи є нерегулярні, мінливі. Позов [PERSON] вважає надуманим та не підтвердженим належними доказами. Згідний сплачувати аліменти у новомі (збільшеному) розмірі з дня пред`явлення позову до суду. Позивачка в поданій до суду відповіді на відзив вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Додатково вказала, що відповідач починаючи з 17.05.2017 року зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі не меншому за 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак добровільно аліменти у більшому розмірі не сплачував, а тому просить присудити стягнення аліментів у новому розмірі з 01.01.2019 року. Також, позивачка просить узяти до уваги, що матеріальне становище відповідача є добрим, бо він працює за кордоном, має власний автомобіль, бізнес в с.Пилипець Міжгірського району, у виді прокату лиж в зимній період; відчужив квартиру в м.Ужгороді, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі визначеному законом - 100 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно. Важкість майнового стану відповідач не підтвердив. Судом постановлено в справі такі ухвали. 05.09.2019 року відкрито провадження в справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (без участі) сторін. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.09.2019 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів та витребувано: з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України гр. [PERSON] у період з 01.01.2017 по 01.08.2019; від державного реєстратора Міжгірської с/ради Закарпатської області інформацію про зареєстровані речові права на нерухоме майно за гр. [PERSON] . Оцінивши зміст позову, доводи сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з огляду на таке обґрунтування. Позивачкою заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів за минулий період (починаючи з 01.1.2019). Позовна вимога [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення з огляду на таке. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Після розірвання шлюбу сторін їх неповнолітні діти мешкають з позивачкою. 13.01.2010 року Міжгірський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 2-21/2010, яким присуджено стягнути з [PERSON] (відповідача) в користь [PERSON] (позивачки) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.10.2009 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття. 03.02.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-21/10 виданого Міжгірським районним судом 13.01.2010, старшим державним виконавцем ВДВС Міжгірського РУЮ Глеба В.І. відкрито виконавче провадження № 17163259 про стягнення з [PERSON] (відповідача) аліментів в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на користь [PERSON] (позивача). Згідно довідки Міжгірського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 05.09.2019 року, яка видана [PERSON] , у боржника [PERSON] за виконавчим листом № 2-21/2010 від 13.01.2010 року відсутня заборгованість по аліментним зобов`язанням. [PERSON] за період з 01.01.2019 по 01.09.2019 року сплатив на користь [PERSON] аліменти на загальну суму 4800 грн., по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта номер інформаційної довідки 181568552 від 19.09.2019, сформованої [PERSON] реєстратором Міжгірської с/ради Міжгірського району Закарпатської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження наявні такі відомості щодо фізичної особи [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , наявна така актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: - квартира, загальною площею 50,1 кв.м., житлова площа -27,4 в.м., на дві житлові кімнати, за адресою: [ADDRESS] , дата державної реєстрації 29.07.2019 року, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 29.07.2019 ; форма власності приватна в цілій частці, власник [PERSON] ; - земельна ділянка кадастровий номер 2122485200:09:001:0057, площа 0,023, цільове призначення - для індивідуального садівництва, дата державної реєстрації 12.10.2016, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 12.10.2016, форма власності приватна в цілій частці, власник [PERSON] ; - квартира, загальною площею 62,3 кв.м., житлова площа - 40,0 в.м., за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, б/н від 11.01.2006, видане органом приватизації Міжгірської с/ради за № 380 на підставі рішення 11 сесії 4 скликання цієї ради від 29 грудня 2003 року; форма власності приватна спільна часткова, частка власності [PERSON] - 1/7. З письмових відомостей від 05.09.2019 головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (Витягу), вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , в період з 13.01.2017 по 30.07.2019 регулярно здійснював перетин державного кордону України, а саме більше 17 разів. Отже, позивачка довела суду, що майнове становище відповідача з часу присудження аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей значно покращилося і що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач [PERSON] на ствердження своєї позиції не подав суду жодного доказу щодо свого джерела доходу, не вказав суду походження коштів за які ним було придбано нерухоме майно в період з 2016-2019 років (земельна ділянка, квартира). [PERSON] інших утриманців, окрім дітей народжених у шлюбі з позивачкою, не має, є молодий віком, працездатним та здоровим. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані нести однакові витрати на утримання дітей. Статтею 7 закону «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років має становити: з 1 січня - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини, та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Подані сторонами докази і доводи, системний аналіз правових норм сімейного законодавства, застосованого судом, переконують суд у тому, що позов [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованим та підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів суд також керується інтересами дитини, яка має мати гідний рівень матеріального забезпечення, така правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС від 25.09.2019 № 755/14148/18. Суд, відхиляє заперечення - позицію відповідача щодо нестабільності його доходів та неможливості в майбутньому сплачувати аліменти у розмірі 100 % прожиткового мінімуму на одну дитину щомісяця, що призведе до зростання заборгованості по їх сплаті, оскільки у разі погіршення матеріального стану або зміни сімейного стану, погіршення здоров`я, відповідач має право, на підставі ст. 192 СК України, звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою заявлено вимогу про присудження аліментів у новому - збільшеному розмірі з 01 січня 2019 року, тобто про стягнення аліментів за минулий період починаючи з 01.01.2019 року. В цій частині позов [PERSON] до задоволення не підлягає з таких підстав. Відповідач заперечив вимогу позивачки про стягнення аліментів у новому розмірі за минулий період та вказав у поданому суду 25.09.2019 запереченні (на відповідь позивачки на відзив), що відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що починаючи з 08.07.2017 року розмір аліментів, який сплачує відповідач за рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області у справі № 2-21/2010 від 13.01.2010, є значно меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ст. 182 СК України (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). Позивачка звернулася до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів 29.08.2019 року. Відповідачем у вересні 2019 року (17.09.2019) сплачено на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 600 грн.. Отже, відповідач свідомо продовжує сплачувати аліменти у розмірі меншому за мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ст. 182 СК України, що погіршує матеріальне становище дітей сторін. За цих підстав, суд, у даному випадку, не бере до уваги висновки викладені у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно яких у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки така позиція ВСУ була висловлена до прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, яким було внесено зміни щодо правового статусу аліментів та підвищення їх до мінімального гарантованого розміру - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і суперечить вимогам ст.182 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини та ущемляє права дітей сторін. За цих підстав та позиції відповідача щодо даної позовної вимоги, суд присуджує стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позивачкою вимоги до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тобто з [INFO] . Згідно з положеннями статті 141 ч.1 ЦПК України, законом «Про судовий збір» судові витрати у виді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави.

Outcome: approved