Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, на обґрунтування якого повідомила, що з нею проживає її малолітня онука - [PERSON], [INFO] раку народження, батьками якої є відповідачі по даній справі: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ладижинського міського суду від 23.03.2012 р. шлюб між відповідачами було розірвано. Батьки дитини ухиляються від виконання передбачених чинним законодавством обов'язків по її вихованню та утриманню. Не проживають з дитиною, не приймають участі у її вихованні, утриманні, не допомагають матеріально, не цікавляться життям та здоров'ям дитини, не готують її до самостійного життя. Мати дитини - [PERSON] ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Батько дитини - [PERSON] більше трьох років проживає окремо та має іншу сім'ю. У зв'язку з чим просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO] р. н., призначити її опікуном відносно дитини та стягувати з відповідачів аліменти на її користь на утримання дитини у розмір 50% від прожиткового мінімуму. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду подав заяву, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, а справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи за її відсутності до суду не направила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 13 „Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей "Сімейного кодексу України. За змістом ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 ст. 157 СК України встановлює норму, якою закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У судовому засіданні встановлено, що батьки дитини: [PERSON]. та [PERSON] ухиляються від виконання передбачених чинним законодавством обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Зокрема, вони не проживають з дитиною, не приймають участі у її вихованні, утриманні, не допомагають матеріально, не цікавляться життям та здоров'ям дитини, не готують її до самостійного життя. Мати дитини - [PERSON] ніде не працює. Батько дитини - [PERSON] більше трьох років проживає окремо та має іншу сім'ю, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не відвідує її, вихованням малолітньої не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям.. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.01.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області видно, що [PERSON] народилася [INFO]., про що зроблено актовий запис № 9. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] Із рішення Ладижинського міського суду Вінницької області у справі № 211/339/12 від 23.03.2012 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із договору купівлі - продажу квартири № 108 від 20.02.2012 року видно, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] вінницької області. Відповідно довідки міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради від 21.08.2017 року малолітня [PERSON] проживає з бабусею та дідусем, які займаються її утриманням та вихованням. Мати дитини уже більше трьох місяців додому не приходить, продовжує вести аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, проживає окремо, не відвідує її, вихованням малолітньої не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям. За інформацією Ладижинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 02-13/087 від 02.08.2017 року сім'я [PERSON] з 15.05.2017 року перебуває під соціальним супроводом. У місті зустрічали її в нетверезому стані. Мати [PERSON] повідомляла, що її донька більше двох місяців не ночує дома, донькою не займається. За інформацією класного керівника 1-А класу Ладижинської ЗОШ І-ІІІ ст. № 3 від 08.08.2017 року, у якому навчається малолітня [PERSON], мати дитини виходила до школи лише на свята та один раз на батьківські збори (з шести проведених), а усі питання навчально-виховного процесу дитини вирішує бабуся. Батько дитини за час навчання жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, не цікавився життям та здоров'ям своєї доньки. Із висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 24.07.2017 року видно, що [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON]., [INFO]. Із рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 243 від 21.08.2017року видно, що комітет пропонує суду кандидатуру [PERSON] для призначення опікуном над малолітньою дитиною. Із подання виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 2-20-2755 від 28.08.2017 року видно, кандидатуру [PERSON] рекомендовано суду для призначення опікуном над [PERSON] Із довідки серії ІАА № 0146306, виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України видно, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася. Із довідки № 4253 від 29.06.2017 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Із довідки № 207/03-3-18/3 від 29.09.2017 року видно, що [PERSON] отримує пенсію за віком. Із висновку про стан здоров'я заявника від 20.07.2017 року, виданого КП «Ладижинське міське територіальне медичне об'єднання» видно, що [PERSON] без протипоказань. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням чинного законодавства та ніким не оскаржуються. При вирішенні спору про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Поведінку [PERSON] та [PERSON] суд розцінює, як ухилення від виховання дитини та покладених на них законодавством обов'язків, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачкою було заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму, однак за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно пункту 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення в цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України); застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (частина п'ята статті 216 Цивільного кодексу України). Таким чином, враховуючи те, що позивачка має право на отримання аліментів від відповідачів на утримання малолітньої дитини, щодо батьківських прав якої вони позбавляються, а також з урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у твердій грошовій сумі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з відповідачів, що буде становити 888,50 грн. з кожного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору по 640 грн. за кожну із двох вимог, що в сумі складає 1280 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України та

Outcome: approved