Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, 3-тя особа - Відділ опіки та піклування виконкому Кіровської районної в м. Донецьку Ради «про позбавлення батьківських прав". Свої вимоги мотивує наступним, що він на протязі двох років займається вихованням та утриманням дитини [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO], про що відкрита актова запис від 27.04.2011 р. №403 у відділу РАЦС Петровського РУЮ у м. Донецьку. Відповідачка не виявила бажання оформити пенсію по втраті годувальника на дитину. Не оказує матеріальної допомоги , не цікавиться життям та духовним розвитком дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, а саме не забезпечує необхідними продуктами харчування, медичним обслуговуванням, не спілкується з дитиною. Крім того, відповідачка в присутності спеціалістів служби по справам дітей надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав у відношенні дитини. Відповідачка сумісно з дитиною не проживає, не працює, постійного догляду не має, матеріально дитини не забезпечує , вихованням дитини не займається , не цікавиться , не проявляє інтерес до неї, тобто відповідачка уклоняється від виховання дитини, тому вимушений звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та просить їх задовольнити, крім того просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі ? частини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідачка у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у відношенні дитини та стягнення з неї аліментів на утримування дитини. Представник 3-ї особи - Відділ опіки та піклування виконкому Кіровської районної в м. Донецьку Ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законному порядку. В судовому засіданні Прокурор Кіровського району м. Донецька Коблякова М.О. позовні вимоги підтримала й в обґрунтування своєї позиції пояснила, що є підстави передбачені законом для позбавлення батьківських прав відповідача так як вона не намагається брати участь у вихованні своєї дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Заслухавши думку прокурора, пояснення сторін, дослідивши надані докази в межах заявлених позивних вимог, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що Позивач на протязі двох років займається вихованням та утриманням дитини [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO], про що відкрита актова запис від 27.04.2011 р. №403 у відділу РАЦС Петровського РУЮ у м. Донецьку. Відповідачка не виявила бажання оформити пенсію по втраті годувальника на дитину. Не оказує матеріальної допомоги , не цікавиться життям та духовним розвитком дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, а саме не забезпечує необхідними продуктами харчування, медичним обслуговуванням, не спілкується з дитиною. Крім того, відповідачка в присутності спеціалістів служби по справам дітей надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав у відношенні дитини. Відповідачка сумісно з дитиною не проживає, не працює, постійного догляду не має, матеріально дитини не забезпечує , вихованням дитини не займається , не цікавиться , не проявляє інтерес до неї, тобто відповідачка уклоняється від виховання дитини. Вище перераховані факти свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських прав. Крім того вище перераховані факти підтверджується висновком служби по справам дітей Кіровської районної у м. Донецьку Ради по питанню позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] над її неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO] від 23.04.2014 року № 122/1. Відповідачка повністю ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини, з цього свідчить що відповідачка по справі не відчуває яких-або батьківських прав до дитини. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимогає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України "мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ... 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, 3) жорстоко поводяться з дитиною". У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, що закріплено у ст. 182 Сімейного кодексу України. Оцінивши представлені сторонами в силу ст. 57 ЦПК України докази, суд вважає, що відповідач не виконує у відношенні неповнолітньої дитини передбачені Сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухиляється від прийняття участі в утриманні матеріальної або якої - не будь іншої форми та суд приходить до висновку, що відповідачка маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, за відомо, навмисно ухиляється від його виконання у відношенні неповнолітньої дитини. Звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, з обліком сімейного і майнового положення відповідача суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини від всіх видів заробітку щомісячно, що підлягають стягненню з усіх видів доходів її батька, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved