Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У травні 2020 р. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення боргу в сумі 4062,60 грн., який виник внаслідок безпідставного призначення та виплати пенсії. Позов обґрунтований\~тим,\~що [PERSON] ,\~який перебуває\~на обліку\~в ГУ\~ПФУ України\~в м.\~Києві та\~отримує пенсію\~по інвалідності,\~призначену відповідно\~до Закону\~України «Про\~пенсійне забезпечення\~осіб,\~звільнених з\~військової служби\~та деяких\~інших осіб»,\~при перерахунку\~пенсії внаслідок\~допущеної програмної\~помилки було\~невірно визначено\~розмір пенсії\~та за\~період з\~01.01.2018\~по 31.03.2018\~було надміру\~виплачено кошти\~в розмірі\~4062,60\~грн.\~Позивач направив\~відповідачу листа\~з пропозицією\~добровільно сплатити\~борг,\~проте даний\~лист відповідач\~проігнорував. Зайво сплачені відповідачу кошти підлягають стягненню відповідно до положень статей 326, 1166, 1212 ЦК України. Ухвалою від 25.05.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі, від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він виклав заперечення проти позову. Однак зважаючи на те, що відсутні підтвердження надсилання копії відзиву і копій доданих до нього доказів позивачу, суд не бере до уваги пояснення, викладені відповідачем у відзиві, та надані ним докази, і вирішує справу на підставі пояснень та доказів позивача. Дослідивши наявні\~у справі\~матеріали,\~суд встановив\~такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої [INFO] довідки про грошове забезпечення від 13.03.2018 № ФА 145574, де розмір грошового забезпечення на 01.03.2018 року склав 15 428, 00 грн.. На виконання вищевказаної постанови відповідачу у квітні 2018 р. було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 на підставі довідки Київського віськогового комісаріату. Внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії відповідача з надбавками склав 16\~438,40 грн., а сума пенсії після перерахунку 13\~730,00 грн. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» розмір пенсії відповідача, з якої має проводитись підвищення, мав би обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, що на той час становило 13\~730 грн. З позовної заяви вбачається, що через програмну помилку було невірно визначено загальний розмір пенсії відповідача, з якого мало проводитись підвищення, у зв`язку з чим за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 йому було надміру виплачено кошти в розмірі 4 062,60 грн. Управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва відповідачу пропонувалось добровільно сплатити борг (а.с. 13), проте борг ним не повернуто. Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення статті 1212 ЦК України, відповідно до приписів якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким. Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом диспозиції цієї норми правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата, та сумлінність поведінки одержувача презумуються, а отже тягар доказування рахункової помилки та/або недобросовісності дій набувача покладається на особу, яка заявляє вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів. Підстави та механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за приписом якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов`язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а належних доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні. Що стосується посилань позивача на ст. 1166 ЦК України, то вони є хибними, оскільки вказана норма встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань, а відтак на спірні прававовідносини її положення не поширюються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed