Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Банк просить стягнути з [PERSON] 24149 грн. 26 коп .заборгованості за кредитом та іншими платежами і 241 грн. 49 коп. судових витрат. Позов мотивовано не виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним договором. Представник Банку позов підтримав, просив вимоги задовольнити у повному обсязі. Наполягав, що договір укладався саме з [PERSON], останній користувався грошима Банку за карткою, знімав готівку 19.06.2008 під час його перебування у Польщі. Відповідач позов не визнав. Категорично заявляв, що він жодного договору з Банком не укладав, лімітну картку не отримав, грошима Банку не користувався. Документи Банку на отримання кредитного ліміту він особисто не отримував, вони надавалися Банком скопом для усіх ТОВ ММ ЛТД, де він на той час працював. Свої заперечення обґрунтував висновком судово-почеркознавчої експертизи, за яким спірний договір підписано не [PERSON], а іншою особою, а також даними свого закордонного паспорту про перебування в Україні на момент зняття грошових коштів за карткою Банку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають зобов'язальному праву. Суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивності. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення у справі і щодо яких у сторін виникае спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування свого позову Банк надав суду заяву від 29.04.2008, якою було підтверджено, що вона разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою є договором, анкету де у відповідних графах міститься прізвище відповідача, завірені останнім сторінки копії паспорту, ідентифікаційного коду(а.с.78 - 84). А також дані про отримання кредиту у розмірі 1000 доларів США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11-18). За розрахунком Банку внаслідок користування коштами за цим договором за [PERSON] рахується заборгованість по кредиту - 915.69 доларів США, відсотках - 1442.14 доларів США, комісії - 460 доларів США, штраф (фіксована частина) - 62.55 доларів США, штраф (процентна складова) - 140,89 доларів США, а всього на суму 3021,28 доларів США , що у гривневому еквіваленті складає 24149 грн. 06 коп. (а.с.7-10). У разі укладення кредитного договору банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). За правилами ч.4 ст.203 ЦК України, даний правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. У ч.2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Поряд з цим відповідно до висновку експерта від 27.02.2014 підписи на заяві про отримання кредиту від 29.04.2008 виконані не [PERSON], а іншою особою. Окрім цього рукописні записи на копіях сторінок його паспорту, ідентифікаційного номеру написом «Копія вірна» , а також підписи, що розташовані після цього написи виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 92-95). Не знайшли свого документального підтвердження і твердження Банку про зняття відповідачем грошових коштів за лімітною карткою 19.06.2008 у Польщі, так як дослідженням в суді закордонного паспорту відповідача, з"ясовано, що протягом червня 2008 року за межами державного кордону України [PERSON] взагалі не перебував. Таким чином, суд вважає, що Банк не довів належними і допустимими доказами укладання наведеного договору саме з відповідачем, та користування ним грошовими коштами Банку, а тому він не стороною у зобов"язанні(ст.ст.509,510 ЦК України). Наведене е є підставою для відмови у задоволенні позову. У контексті ст.ст. 88-89 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати стягуються з позивача, у тому числі витрати установи за проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.97).

Outcome: approved