Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 21.12.2018 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість у розмірі 77404,87 грн. за кредитним договором №DNABRX10070137 від 26.06.2007 та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що на підставі вищезазначеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4584,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2008. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить 77404,87 грн., яка складається з наступного: 4584,00 грн. - заборгованість за кредитом; 44203,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 742,56 грн. - заборгованість з комісії; 27875,23 грн. - заборгованість з пені. Позивач зазначив, що оскільки Відповідачі на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, а тому у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців і таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язаннями. Дізнавшись про смерть позичальника, банк 23.12.2015 направив претензію кредитора до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори, та 18.01.2016 отримав від нотаріуса відповідь, з якої зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". Позивач вказує, що Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як Відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, яку мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 02.09.2014 по 02.03.2015. При цьому, Позивач зазначає, що згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 09.11.2018 банком було направлено до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] лист-претензію, в якому Позивач пред`явив свої вимоги до відповідачів, але ніяких дій останніми не було виконано, тому позивач просить стягнути заборгованість зі спадкоємців особи, яка отримувала кредит. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 25.01.2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 22.02.2019, яке надалі продовжено. Незважаючи на те, що справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представник позивача в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи за відсутності представника та про погодження із заочним розглядом справи до суду не надходило. Порядок виклику відповідачів до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, але відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Судом ухвалено рішення про розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, та в заочному порядку відповідно до ст.ст.280-282 ЦІПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.40 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з положеннями ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. За приписами п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні відносини не допускають правонаступництва. Судом встановлено, що 26.06.2007 між позивачем та [PERSON] дійсно було укладено договір № DNABRX10070137, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка) (Стандарт), згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4584,00 грн. /а.с.6, 8-11/. [PERSON] своїм підписом на відповідній заяві підтвердив, що погодився отримати кредит на відповідних умовах та зобов`язався виконувати його належним чином в установлені договором строки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданого Інгулецьким відділом ДРАЦС 18.09.2014, позичальник [PERSON] помер [INFO] /а.с.15/. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за вказаним кредитним договором становить 77404,87 грн., яка складається з наступного: 4584,00 грн. - заборгованість за кредитом; 44203,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 742,56 грн. - заборгованість з комісії; 27875,23 грн. - заборгованість з пені. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 23.12.2015 була направлена претензія кредитора до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори /а.с.17, 20/. Згідно з повідомленням П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 13.01.2016, яку позивач отримав 18.01.2016, вбачається, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо боржник помер, то в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до ч.2 цієї статті, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразовою платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідачі у справі - [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично прийняли її, оскільки суд не може вважати належними доказами цієї обставини копії паспортів осіб, в яких місцем їх зареєстрованого проживання зазначена адреса: [ADDRESS] , оскільки позивачем не зазначено за яких підстав він отримав копії цих паспортів, а тому суд не бере ці докази до уваги, як такі, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, відповідно до положень ст.78 ЦПК України. Крім того, як вбачається із наданих позивачем копій паспортів, прізвища позичальника ( [PERSON] ) не співпадає з прізвищами осіб, що зазначені відповідачами ( [PERSON] , [PERSON] ), а тому суд ставить під сумнів родинні стосунки цих осіб. При цьому суд враховує, що позивач жодного клопотання стосовно витребування доказів в ході розгляду справи не надав, в тому числі і щодо відкриття спадкової справи після померлого позичальника за заявою відповідачів станом на час звернення позову до суду, незважаючи на неодноразові повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, а відповідально до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Водночас, позивачем не надано жодних доказів, які свідчать про отримання відповідачами майна у спадщину та його вартість. За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed