Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-27 00:00:00

В березні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26\~грудня 2013\~року між\~публічним акціонерним\~товариством «ТЕРРА\~БАНК» та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит № КФ/2013-28-48, за умовами якого [PERSON] надано кредит в розмірі 487500 грн на строк до 26 грудня 2034 року зі сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами. Посилаючись на\~те,\~що [PERSON]\~умови договору\~не виконує, а також те, що Державна іпотечна установа набула права вимоги за вказаним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась за період з 29 липня 2016 року по 17 січня 2017 року , в сумі 114469,99 грн, в тому числі: заборгованість за нарахованими відсотками 40725,68 грн, заборгованість за пенею 73744,31 грн. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 26\~грудня 2013\~року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № КФ/2013-28-48, за умовами якого банк надав відповідачу кошти в сумі 487500 грн строком до 26 грудня 2034 року зі сплатою 18 % річних за користування цими коштами. 28\~січня 2014\~року ПАТ «ТЕРРА БАНК» та Державна іпотечна установа уклали договір відступлення права вимоги № 29, відповідно до якого останній передано право вимоги за договором про іпотечний кредит № КФ/2013-28-48. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2016 року, з [PERSON] стягнуто заборгованість за даним договором про іпотечний кредит, яка існувала станом на 29 липня 2016 року у розмірі 520968,65 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 481960,79 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 36565,47 грн, заборгованість за пенею 2227,37 грн, а також інфляційні витрати 215,02 грн. Рішення набрало законної сили 17 січня 2017 року. Згідно статті 599 Цивільного кодесу України (далі ЦК України) зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з частиною першою 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Внаслідок несвоєчасного та неповного\~ виконання\~\~відповідачем зобовязань за договором про іпотечний кредит, після ухвалення судового рішення (за період з 29 липня 2016 року по 17 січня 2017 року), утворилася заборгованість в сумі 114469,99 грн, яка складається із заборгованісті за нарахованими відсотками у розмірі 40725,68 грн та 73744,31 грн пені за прострочення сплати кредитних коштів. Пеня за прострочення сплати кредитних коштів в свою чергу, згідно розрахунку наданого позивачем, складається з пені нарахованої на заборгованість згідно рішення суду, що становить 71478,76 грн та 2265,55 грн пені на нараховані відсотки. Згідно пункту 6.2 договору про іпотечний кредит № КФ/2013-28-48 від 26 грудня 2013 року, за порушення взятих на себе зобов"язань з повернення суми Кредиту та/або сплати відсотків за користуванням Кредитом та/або сплати платежів, Позичальник зобов"язується сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідач доводи позивача щодо невиконання ним зобовязань за договором не спростував, з огляду на це майнові права Державної іпотечної установи підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 40725,68 грн. Водночас\~з [PERSON]\~слід стягнути пеню за прострочення заборгованості за нарахованими відсотками, що становить 2265,55 грн. В частині позовних вимог позивача щодо стягнення пені нарахованої на заборгованість згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2016 року у сумі 71478,76 слід відмовити за безпідставністю, оскільки вказана сума не є простроченою заборгованістю за договірним зобов"язанням. Правовідносини, щодо стягнення уже присудженої заборгованості регулюється законодавством, яке стосується виконання судових рішень. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 42991,23 грн заборгованості за договором про іпотечний кредит, в тому числі: 40725,68 грн заборгованості за нарахованими відсотками та 2265,55 грн пені за прострочення сплати нарахованих відсотків. За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial