Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] із урахуванням змінених позовних вимог звернулися до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. Свої вимоги мотивували тим, що чоловіком позивачки [PERSON] - [PERSON] у 1954 році в с. Велика Буда Герцаївського району побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у погосподарській книзі Великобудської сільської ради за [PERSON], проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно останнім отримано не було. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер. [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - донька померлого, як спадкоємиці за законом, спадщину прийняли своєчасно, так як проживали у спірному будинку та у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на означене нерухоме майно, то позивачі вважають, що спірний житловий будинок має перейти до них в порядку спадкування за законом, а саме по ? частці кожній з урахуванням того, що треті особи по справі від прийняття спадщини відмовилися. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у 1954 [PERSON] було побудовано спірний житловий будинок. З 1959 року позивачка [PERSON] стала проживати з [PERSON] без реєстрації шлюбу, в яких у 1961 році народився син [PERSON] З 17 лютого 1966 позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі під час якого у них також народилися діти: [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]., що являється позивачкою по даній справі. Оскільки [INFO] [PERSON] помер, а його дружина [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі за справою залишилися проживати у спірному будинку та продовжують проживати у ньому, то спадкове майно спадкодавця має перейти до позивачів в рівних частках - по ? частці кожній. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій просила суд задовольнити її вимоги. Великобудська сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, так як проти задоволення позову не заперечують. Треті особи на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Згідно заяв останніх розгляд справи просили провести без їх участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши письмові матеріали, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по [ADDRESS] розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 39,10 кв.м, в тому числі 31,60 кв.м жилої площі, , літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. "В", "Г", "Д", "Ж", "И", убиральні літ. "Е", навіс літ. "К", криниці №1, ворота № 2, огорожі № 3, хвіртки № 4. Згідно даних погосподарської книги Великобудської сільської ради Герцаївського району, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1954 року (а.с. 19). У 1954 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Отже, зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в [ADDRESS] побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1954 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу останній був власником цього житлового будинку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 17 лютого 1966 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.79). [PERSON] - позивачка та [PERSON], [PERSON], [PERSON] - треті особи по справі, є дітьми померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Горбівської сільської ради серії [NUMBER]. Таким чином відкрилася спадщина, в т.ч. й на частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не склав, а тому спадкування має місце за законом. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON], 08 вересня 2015 року звернулися до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 57, 63 звороти) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 02 жовтня 2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.74 зворот, 75). Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом строку для прийняття спадщини, від її прийняття відмовились. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті [PERSON] вищевказаний спірний будинок рахується в сільській раді за останнім, то вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлового будинку за кожним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України,

Outcome: approved