Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

14 липня 2017 року до суду звернувся позивач ТОВ « Унірем-Агро [PERSON]» з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки не дійсним до відповідачів [PERSON] та СФГ «Романцівське", третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON] 30.08.207 року отримано довідку про місце реєстрації відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду на 18.10.2017 року. 18.10.2017 розгляд справи відкладений в зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначений на 06.12.2017 року. 06.12.2017 року у розгляді справи оголошено перерву за клопотанням представника відповідача СФГ «Романцівське», в зв'язку з необхідністю з'ясувати позицію щодо розгляду справи в зв'язку із встановленими в судовому засіданні фактами. Розгляд справи призначений на 18.01.2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 18 січня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог заявник просить:визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 6.548 га., кадастровий номер 1221081800:01:053:0542, укладений між [PERSON]В та СФГ «Романцівське», зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14883810 від 03.06.2016 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу. Скасувати державну реєстрацію права на оренду, зареєстрованого 03.06.2016 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу [PERSON]А в державному реєстрі речових прав не нерухоме майно за № 14883810, що виникло на підстави вищезазначеного договору оренди земельної ділянки. Зобов'язати СФГ «Романцівське» не чинити перешкод у користуванні ТОВ «Унірем-Агро [PERSON]» вищезазначеною земельною ділянкою В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 04.06.2010 року між ТОВ «Унірем-Агро [PERSON]» та [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК за № 041011900741 від 04.06.2010 року. Згідно розділу 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6.58 га., з яких 6.58 га., рілля, за рахунок земель, яка знаходиться у власності [PERSON], на підставі державного акту на власність на земельну ділянку ДП № 091739. Договір оренди укладено строком на 15 років, починаючи з дати його реєстрації, тобто до 04.06.2025 року. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, який є невід'ємною частиною договору оренди, на виконання договору оренди [PERSON], було передано в користування позивачу зазначену земельну ділянку. Протягом всього строку користування земельною ділянкою, з моменту його укладання позивач належним чином та сумлінно виконував свої обов'язки за договором оренди, в тому числі по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою. 23.03.2015 року [PERSON], померла. Спадкоємицею її майна, а саме земельної ділянки, що знаходиться на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського районну Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:053:0542, площею 6.5800 га.. стала [PERSON], якій відомо про наявність чинного договору оренди земельної ділянки, також нею було отримано орендну плату в 2015 та 2016 році. Проте у лютому 2017 року Позивачу стало відомо, що [PERSON], без відома та згоди позивача, при наявності чинного договору оренди земельної ділянки уклала з СФГ «Романцівське» договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2016 року, номер запису 14883810, вчинений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу [PERSON] На поточну дату договір оренди земельної ділянки, укладений 04.06.2010 року між позивачем та [PERSON], не розірваний і діє по теперішній час Укладення договору оренди земельної ділянки між [PERSON]В, та відповідачем СФГ «Романцівське» грубо порушує майнові права та інтереси позивача, має на меті створення перешкод у правомірному користуванні спірною земельною ділянкою та не відповідають чинному земельному законодавству України, що й стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Пояснивши, що на сьогоднішній день земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Унірем-Агро [PERSON]», але при наявності даного договору його сторони, а саме - відповідачі по справі, в будь-який момент можуть витребувати дану земельну ділянку. Крім того ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно» передбачено, що реєстрація договору оренди, яка вчинена у спосіб, який існував на час укладання договору є чинною до закінчення строку оренди. Внесення відомостей про договір оренди земельної ділянки до Єдиного реєстру реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є правом, а не обов'язком орендаря. І не внесення відомостей про наявний договір оренди земельної ділянки до Державного реєстру реєстрації речових прав на нерухоме майно не припиняє його дію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та м місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача СФГ «Романцівське» проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки між [PERSON]В,. та СФГ «Романцівське» посвідчувався нотаріусом. При цьому нотаріус перевіряв відомості у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому не було відомостей про реєстрацію договору оренди між позивачем та попереднім власником даної орендної ділянки, тому і був укладений вищевказаний договір. Щоб уникнути такої ситуації позивач повинен був своєчасно зареєструвати відомості про договір оренди земельної ділянки у Єдиному державному реєстрі. Крім того на даний час земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, тому будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу не чиниться. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу проти задоволення позовних вимог заперечувала. При цьому пояснила, що до нотаріуса, звернувся представник сторін з документами для реєстрації договору оренди земельної ділянки. Нотаріусом був проведений пошук у Єдиному державному реєстрі реєстрації речових прав на нерухоме майно, і відомостей про наявність чинного договору оренди земельної ділянки там не було знайдено. Після прийняття ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуси не зобов'язані перевіряти відомості про договори оренди земельної ділянки у книгах державного земельного кадастру. Тому запит до відділу держгеокадатсру у Верхньодніпровському районі не подавався. Так як відомостей про наявний договір оренди земельної ділянки у Єдиному державному реєстрі реєстрації речових прав на нерухоме майно не було виявлено, нотаріус не мав права відмовити у посвідченні договору оренди земельної ділянки між [PERSON], та СФГ «Романцівське» Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають із оренди землі. Як встановлено в судовому засіданні між позивачем ТОВ «Унірем - [PERSON]» та [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК за № 041011900741 від 04.06.2010 року, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки та копією книги державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК в якій під номером 537 зареєстровано зазначений договір оренди земельної ділянки. Згідно розділу 2 договору оренди земельної ділянки, орендарем [PERSON], в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6.58 га., з яких 6.58 га., рілля, за рахунок земель, яка знаходиться у власності [PERSON], на підставі державного акту на власність на земельну ділянку ДП № 091739. Договір оренди укладено строком на 15 років, починаючи з дати його реєстрації, тобто даний договір оренди земельної ділянки є чинним до 04.06.2025 року, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, який є невід'ємною частиною договору оренди, на виконання договору оренди [PERSON], було передано в користування позивачу вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується копією акту прийому-передачі земельної ділянки. Протягом всього строку користування земельною ділянкою, з моменту його укладання позивач належним чином та сумлінно виконував свої обов'язки за договором оренди, в тому числі по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою. До даного висновку суд приходить з того, що протягом користування позивачем належною [PERSON], земельною ділянкою, остання не ставила питання про його розірвання, не пред'являла вимоги про стягнення орендної плати, повернення земельної ділянки, тощо 23.03.2015 року [PERSON], померла. Спадкоємицею її майна, а саме земельної ділянки, що знаходиться на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського районну Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:053:0542, площею 6.5800 га.. стала [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину та витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином судом встанволено, що за правовою природою сторони уклали договір оренди землі - строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та\~Цивільним кодексами України,\~Законами України "Про оренду землі", «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. \~\~\~\~Ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. \~\~\~\~Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України). \~\~\~\~Згідно зі\~ст.14 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. \~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст.124, ст.125 ЗК України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. \~\~\~\~Відповідно до\~ст.35 Закону України «Про оренду землі»\~спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до розділу 12 укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору. Аналогічне положення міститься в ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі»,згідно якої - Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином набувши право власності на земельну ділянку [PERSON], в порядку спадкування до відповідача [PERSON], перейшли і права та обов'язки, що існували за договором оренди земельної ділянки, укладеним між позивачем та [PERSON] Проте, [PERSON], якій було відомо про наявність чинного договору оренди земельної ділянки, так як нею було отримано орендну плату в 2015 та 2016 році, у червні 2016 року без відома та згоди позивача, при наявності чинного договору оренди земельної ділянки уклала з СФГ «Романцівське» договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2016 року, номер запису 14883810, вчинений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу [PERSON] На поточну дату договір оренди земельної ділянки, укладений 04.06.2010 року між позивачем та [PERSON], не розірваний і діє по теперішній час. Відповідно судом встановлено, що час розгляду даної цивільної справи існують два чинних договори оренди земельної ділянки площею 6.58 га., кадастровий номер 1221081800:01:053:0542, яка на даний час належить [PERSON] А саме: укладений з позивачем в червні 2010 року, та укладений з відповідачем СФГ «Романцівське», в червні 2016 року. При цьому хоч сторони не надали суду договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON]ВА. та СФГ «Романцівське» та не заявили клопотання про його витребування, але його існування визнали. Так як і представник СФГ «Романцівське» і представник приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу [PERSON]. в судовому засіданні підтвердили факт укладення даного договору та наводили доводи правомірності його укладення. Так як даний факт визнається сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. \~\~\~\~Відповідно до\~ст.203 ЦК України \~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Укладення спірного договору оренди землі створило позивачу перешкоди в реалізації свого права, що виникло із укладення договору оренди землі в червні 2010 року. Так як даний договір оренди земельної ділянки є чинним до 2025 року. При укладенні спірного договору оренди землі були порушені також норми\~ст.24, 32 Закону України «Про оренду землі»\~та ст.ст.13,\~525 ЦК України. Представник відповідача обґрунтовуючи правомірність укладення спірного договору посилається на те, що відомості про даний договір не були внесені до Єдиного реєстру реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Проте, відповідно до п.1,2 ч. 3 ст.3 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Судом встановлено, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки між позивачем та [PERSON], його реєстрація була проведена в 2010 році відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення. Таким чином зазначений договір оренди земельної ділянки є дійсним та є обов'язковим для виконання як позивачем ТОВ «Унірем-Агро [PERSON]» так і правонаступником орендодавця [PERSON] Виходячи із вищевикладеного, та у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, з яким погоджується суд, суд вважає, що спірний договір оренди землі необхідно визнати недійсним, оскільки на момент його укладення існував договір оренди землі, який не був розірваний та земельна ділянка не була витребувана із володіння позивача. Укладення спірного договору оренди землі створило позивачу перешкоди в реалізації здійснення його прав, що передбачені укладеним договором оренди земельної ділянки. Так як суд приходить до рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. загальною площею 6.58 га., кадастровий номер: 1221081800:01:053:0542, укладений між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством «Романцівське» м зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14883810 від 03.06.2016 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу [PERSON], суд вважає за потрібне прийняти рішення і про скасування його державної реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позовні вимоги, що до усунення перешкод ТОВ «Унірем-Агро [PERSON]» в користуванні земельною ділянкою загальною площею 6.58 га., кадастровий номер: 1221081800:01:053:0542, яка належить на праві власності [PERSON], на думку суду не підлягають задоволенню, так як позивачем не доведено наявність перешкод у користуванні даною земельною ділянкою. Навпаки, з пояснень учасників розгляду справи встановлено, що дана земельна ділянка на час розгляду справи продовжує перебувати в користуванні позивача і будь-яких перешкод в її користуванні на даний час не чиниться. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1600 грн., вважає за можливе стягнути з в відповідачів [PERSON], та СФГ «Романцівське» по 500 грн., з кожного на відшкодування понесених судових витрат. Залишок 600 грн., покласти на позивача відповідно до розміру позовних вимог у задоволенні яких позивачу відмовлено

Outcome: partial