Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду із позовом який , поданий його представником адвокатом Тараненком С.О. до Зіньківської міської ради Полтавської області та комітету спілки власників майнових та земельних часток ( пай) бувшого КСП ім. Енгельса про визнання права власності . З позову вбачається, що позивач [PERSON] [INFO] 24.09.1987 року був прийнятий в члени КСП ім. Енгельса на посаду слюсаря тракторної бригади ( протокол № 15 рішення правління колгоспу від 24.09.1987 року. ) З членів колгоспу [PERSON] не виключався. Але позивач помилково не був внесений до списку громадян -членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса , то йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай ) розміром 3, 01 в умовних кадастрових гектарах і не було виділено земельну частку пай в натурі. З даного приводу [PERSON] звернувся до комітету спілки власників майнових земельних часток паїв бувшого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса про внесення його до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса , але йому було повідомлено про відсутність на даний час вже повноважень на внесення до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації КСП ім. Енгельса в зв`язку з чим було рекомендовано звернутись до суду про внесення до списку. Тому [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив включити його до списку громадян - членів КСП ім. Енгельса , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації КСП ім. Енгельса та визнати за ним право на право на земельну частку пай в колективній власності колишнього КСП ім. Енгельса розміром 3, 01 в умовних кадастрових гектарах і зобов`язати Зіньківську міську раду Зіньківського району Полтавської області виділити із земель запасу земельну частку пай за межами населеного пункту , призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Ухвалою суду від 15.09.2020 року було відкрито загальне позовне провадження , підготовче судове засідання призначене на 01.10.2020 року . В підготовче судове засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином , від позивача та його представника надійшла заява в якій вони просять розглянути справу у їх відсутність , позовні вимоги підтримують в повному обсязі,( а.с. 27, 29) від відповідачів надійшли заяви про те, що вони визнають позовні вимоги та просять розглянути справу у їх відсутність, повідомлені належним чином. ( а.с. 25-26, 28) Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі. Також відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] [INFO] ( а.с. 6-7) 24.09.1987 року був прийнятий в члени КСП ім. Енгельса на посаду слюсаря тракторної бригади ( протокол № 15 рішення правління колгоспу від 24.09.1987 року. ) З членів колгоспу [PERSON] не виключався. ( а.с. 8) [PERSON] помилково не був внесений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса , то йому не було видано сертифікат на право на земельну частку. (пай ) ( а.с. 9) Розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації від 30.09.2004 року № 414 затверджено вартість та уточнений розмір земельної частки паю по колишньому КСП ім. Енгельса на території Зіньківської міської ради Зіньківського району Полтавської області , розмір земельної частки паю по колишньому КСП ім. Енгельса становить 3, 01 умовних кадастрових гектара , а вартість земельної частки паю по колишньому КСП ім. Енгельса на території Зіньківської міської ради станом на 01.01.2020 року із урахуванням коефіцієнтів індексації становить 102 757, 52 грн. ( а.с. 13) Зіньківська міська рада проінформувала [PERSON] , що на території Зіньківської міської ради є в наявності землі запасу площею 16, 82 га , які на сьогодні надані в оренду ( а.с. 11) Комітет спілки власників майнових земельних часток паїв бувшого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса на звернення [PERSON] повідомив, що немає можливості включити його в списки бувшого КСП ім. Енгельса ( а.с. 10) , районний трудовий архів Зіньківської районної ради Полтавської області повідомив, що згідно рішення другої сесії районної ради від 06.06.2006 року створено з 01.07.2006 року юридичну особу - районний трудовий архів Зіньківської районної ради Полтавської області , для зберігання документів з особового складу підприємств та установ та на даний час документи з особового складу колгоспу ім. Енгельса Зіньківського району Полтавської області передані на зберігання до районного трудового архіву в фонд № 68 ( а.с.12) . Тобто [PERSON] на сьогодні не має можливості в поза судовому порядку бути включеним у списки до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса, тому звернувся до суду із позовом до Зіньківської міської ради Зіньківського району Полтавської області та до комітету спілки власників майнових та земельних часток паїв бувшого КСП ім. Енгельса про включення його до списку громадян - членів КСП ім. Енгельса , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації КСП ім. Енгельса та визнати за ним право на право на земельну частку пай в колективній власності колишнього КСП ім. Енгельса розміром 3, 01 в умовних кадастрових гектарах і зобов`язати Зіньківську міську раду Зіньківського району Полтавської області виділити із земель запасу земельну частку пай за межами населеного пункту , призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно- правовими угодами; (пункт «а» частини першої статті 81 із змінами, внесеними згідно із Законом № 997-У від 27.04.2007); б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-ІУ від 05 червня 2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Не внесення до зазначеного вище списку особи, які були членами КСП на час передачі у колективну власність землі,не можуть позбавити їх права на земельну частку пай. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України. Статтею 41Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від18.12.2009року №14«Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ст.1Закону України«Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об"єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ч.10 цієї статті Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Ч. 4 цієї статті - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформаваними незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до п. 8 пп.2, 3 Перехідних положень Розділу Х ЗК України доповнених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення , запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» № 2498 - VІІІ від 10.07.2018 року який вступив в силу з 01.01.2019 року - члени КСП розташованих на території відповідної ради , а також пенсіонери з їх числа , які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку пай мають право на їх приватизацію в порядку , встановленому статтями 25 та 118 ЗК . Відповідно до п. 21 Перехідних положень Розділу Х ЗК України встановлено , що з дня набрання чинності ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення , запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств , що припинені ( крім земельних ділянок , які на день набрання чинності зазначеним законом перебували у приватній власності вважаються власністю територіальних громад , на території яких вони розташовані .Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки , сформовані за рахунок земель , які в силу закону переходять до комунальної власності . Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 9 Закону розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 13 Закону невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. Отже, на даний час земельна частка (пай) площею 3,01 умовних кадастрових гектар, на території Зіньківської міської ради Зіньківського району Полтавської області, є невитребованою, яка за рішенням міської ради може бути виділена в натурі (на місцевості), передана в оренду тощо. Таким чином, Зіньківська міська рада Зіньківського району Полтавської області є належним відповідачем у справі, оскільки саме цей суб`єкт уповноважений на розпорядження спірною земельною часткою (паєм) по бувшому КСП Стаття 1 Першого протоколу, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності ( рішення у справі «Броньовський проти Польщі»). У кожній справі, в якій ідеться про порушення права власності, Євросуд перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи. Насамперед, спираючись на те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»). Для оцінки поведінки держави в контексті дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що мета конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Серед іншого, встановлюється наявність спірної ситуації. При цьому, коли питання суспільної користі дійсно виникає у справі, ЄСПЛ вимагає від державних органів влади «реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю» (див. рішення у справах «Василеску проти Румунії» та «Бейлер проти Іспанії») . При таких обставинах , що один з відповідачів є органом місцевої влади, на території якої розташоване нерухоме майно та має право розпоряджатись даним майном , а саме землями бувшого КСП - визнав позов , та не застосування інституту позовної давності сторонами - а тому досягнуто між сторонами балансу як між загальними суспільними потребами та збереженням фундаментальних прав особи, враховуючи, що позивач [PERSON] був членом КСП ім. Енгельса на час паювання , та помилково не був включеним до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю при реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса - суд приходе до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Сторони , а саме позивач [PERSON] та відповідачі Зіньківська міська рада Зіньківського району Полтавської області та Комітет спілки власників майнових та земельних часток паїв бувшого КСП ім. Енгельса не скористались інститутом застосування строку позовної давності , позивач не прохав поновити пропущений строк позовної давності звернення з позовними вимогами до суду , а відповідачі не подали заяв про застосування строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved