Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що Міністерством юстиції України та Головним територіальним юстиції в Івано-Франківській області неналежним чином були розглянуті його скарги від 06 лютого 2017 року, 03 травня 2017 року та від 13.06. 2017 року, чим порушено Закони України «Про звернення громадян» та «Про інформацію», тому просить стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн.. В судове засідання не з"явився, просив розглядати справу в його відсутність. Представники відповідачів Міністерства юстиції України-Якименко Я.О., Департаменту ДВСМЮУ -Бортнік В.В. в судовому засіданні проти позову заперечували , вказували на безпідставність вимог. Представники відповідачів Державної казначейської служби України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з»явились , надали письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Встановлено, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2015 року скасовано постанову Івано-Франківського міського суду від 09.11.2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2013 року по справі за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] На розгляді в Івано-Франківському міському суді знаходиться справа за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Івано-Франківського міського управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Івано- Франківського міського управління юстиції, Головного управління юстиції в Івано-Франківській області , треті особи Державна казначейська служба України, Прокуратура Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії Міністерством юстиції України та Головним територіальним юстиції в Івано-Франківській області неналежним чином були розглянуті його скарги від 06 лютого 2017 року, 03 травня 2017 року та від 13.06. 2017 року, чим порушено на його думку Закони України «Про звернення громадян» та «Про інформацію». Міністерством юстиції України листом від 31.05.2017 року №К-13247/205-1 та Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області листом від 30.06.2017 року №К-273/01- 30 роз'яснювалося [PERSON] сфера застосування Закону України « Про звернення громадян». За положеннями ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова , моральна шкода , завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" , передбачено , що шкода , заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення , підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом , за рахунок держави. Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови пленуму «Оскільки питання відшкодування моральноїшкодирегулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.» Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 11.09.2013р. у справі № 6-48цс13. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином , головною підставою відшкодування моральної шкоди, відповідно до норм цивільного законодавства, у даному випадку, є наявність причинного звязку між незаконними діями субєкта владних повноважень та ушкодженням здоровя позивача, причому суд повинен визнати дії органу такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а позивач зобовязаний довести, що ушкодження здоровя сталися саме внаслідок таких дій, підтвердив це відповідними доказами. Ніяких доказів, які б це підтверджували, позивач не надав. Позивачі не надали суду доказів неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, представників МЮУ , що призвели до завдання шкоди , встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду). На підставі чого, суд приходить до висновку,що в підтвердження своїх пояснень та своєї позиції позивач , відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести суду ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів чи заперечень, доказів не надав. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги безпідставними , не знайшли підтвердження в судовому засіданнІ , не встановлено, що діями відповідачів спричинена моральна шкода, тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed