Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], релігійної громади «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів, статуту. Зокрема, позивач просить: 1) визнати протиправними (недійсними) та скасувати рішення загальних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія Святого [PERSON]» с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області від 19.03.2017 року в частині зазначення викладення статуту в новій редакції та виключити п.4, 5, протоколу № 3 від 19.03.2017 року загальних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія Святого [PERSON]» с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області; 2) визнати протиправним (недійсним) та скасувати Статут релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату в частині: пункту 1 Статуту - «Парафія являється правонаступником релігійної громади з наданням їй усіх попередніх прав і обовязків, зареєстрованої рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212»; - нанесення напису на титульній сторінці Статуту - «ЗАРЕЄСТРОВАНО Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212». 3) виключити: - з пункту 1 Статуту релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату слова: «Парафія являється правонаступником релігійної громади з наданням їй усіх попередніх прав і обовязків, зареєстрованої рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212»; - з титульної сторінки вказаного Статуту релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату слова: «ЗАРЕЄСТРОВАНО Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212». Свої вимоги позивач мотивує тим, що релігійна громада Парафія Святого [PERSON] Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви здійснює свою діяльність в селі Котюжини Збаразького району Тернопільської області з 1991 року. Внутрішня організація парафії УПЦ врегульована її статутом, що був зареєстрований рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25.08.1991 року № 212 та затверджений керуючим Тернопільською єпархією Української православної церкви [PERSON] ([PERSON]). Релігійна громада у своїй діяльності керується її Статутом, Статутом про управління УПЦ, указами настоятеля та єпархіального архієрея. На початку 2017 року у селі Котюжини Збаразького району відбувся поділ релігійної громади УПЦ, а саме частина осіб побажала вийти зі складу релігійної громади УПЦ та утворила, хоча і не реєструвала, іншу релігійну громаду - Української православної церкви Київського патріархату. Відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] 19 березня 2017 року було оформлено від імені релігійної громади УПЦ протокол №3 загальних зборів віруючих релігійної громади (парафії) УПЦ Парафія Святого [PERSON] с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області. Статут релігійної громади прийнято в новій редакції. Незаконним рішенням загальних зборів від 19.03.2017 року відповідачі мають на меті позбавити правосубєктності юридичну особу релігійну громаду Парафія Святого [PERSON] с.Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви, перереєструвати статут УПЦ в УПЦ КП, на основі якого релігійної громада УПЦ с.Котюжини здійснює свою діяльність з 1991 року та який визначає її правоздатність і дієздатність у відносинах з іншими юридичними особами, органами державної влади та місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення загальних зборів релігійну організацію УПЦ с.Котюжини (юридичну особу) буде перереєстровано в цілком іншу релігійну організацію (юридичну особу) УПЦКП. Рішення загальних зборів від 19.03.2017р. с.Котюжини в частині внесення змін (прийняття нової редакції) до статуту Релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви є протиправними та підлягає скасуванню з наступного. Відповідно до ст. 1 статуту парафії УПЦ с.Котюжини Релігійна громада «Парафія Святого [PERSON]" села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» є первинним структурним підрозділом Української Православної Церкви, який в канонічних питаннях безпосередньо входить до складу Тернопільської Єпархії УПЦ. Згідно з ст. 4, 7, 9 статуту парафії УПЦ с.Котюжини парафія здійснює свою діяльність при дотриманні діючого законодавства і цього Статуту. Парафія має права юридичної особи у рамках, визначених Законом України „Про свободу совісті та релігійні організації і цим Статутом. Парафія має штамп та печатку зі своєю назвою. Відповідно до ст.10, 11 статуту парафії УПЦ с.Котюжини органами парафіяльного управління є Парафіяльні збори, очолювані настоятелем та Парафіяльна рада, підзвітна настоятелю. Парафіяльні збори складаються з православних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, в канонічних питаннях визнають обов'язковість Статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. Відповідно до абз.2 ст.15, п.п. «б», «в», «д» ст.16 статуту парафії УПЦ с.Котюжини усі офіційні документи Парафії підписуються настоятелем та головою Парафіяльної ради. Настоятель: повноважно представляє парафію при вирішенні канонічних, богослужбових, катехізичниих, благодійних та церковнопарафіяльних питань; скликає Парафіяльні збори; повноважно представляє Парафію перед органами державної влади, органами місцевого самоврядування та в суді. Згідно із ст. 37, 38 статуту парафії УПЦ с. Котюжини парафія може припинити свою діяльність у зв'язку з її реорганізацією або ліквідацією. Реорганізація або ліквідація Парафії здійснюється відповідно чинного законодавства. Зміни та доповнення до цього Статуту реєструються в тому ж порядку, що і Статут. Таким чином зміни до статуту УПЦ мали право бути внесені лише вірянами УПЦ та затверджуватися митрополитом [PERSON]. Таким чином, парафія УПЦ с.Котюжини очолюється настоятелем, який скликає та головує на парафіяльних зборах, підписує протоколи парафіяльних зборів, скріплює їх печаткою, представляє парафію у вирішенні канонічних питань (ст. 10, абз.2 ст.15, п.п. «б», «в», «д» ст.16 Статуту). Парафіяльні збори при прийнятті рішень керуються Статутом парафії, Статутом УПЦ, чинним законодавством (ст. 4, 11 Статуту). 19 березня 2017 року загальні збори не проводилися релігійною громадою УПЦ с.Котюжини, оскільки порядок проведення зборів, прийняття та оформлення рішень зборів не відповідає вище зазначеним положенням статуту УПЦ с.Котюжини. 105 членів релігійної громади виступили категорично проти переходу з УПЦ до УПЦ КП. Відповідно до протоколу №2 парафіяльних зборів релігійної громади Української православної церкви від 11.02.2017 року 97 членів релігійної громади обговорили ситуацію, що склалася навколо релігійної громади УПЦ та прийняли рішення не змінювати канонічну приналежність релігійної громади га залишитись у складі Тернопільської єпархії УПЦ, а також не вносити зміни до діючого статуту релігійної громади. Відповідно до протоколу №5 парафіяльних зборів релігійної громади Української православної неркви від 09.04.2017 року 97 членів релігійної громади УПЦ підтвердили своє членство в УПЦ с. Котюжини та прийняли рішення не змінювати канонічну приналежність з УПЦ до УПЦ КП. За таких обставин, рішення загальних зборів від 19.03.2017р. в частині викладення статуту УПЦ с. Котюжини в новій редакції є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до п.6 розділу І Статуту про управління Української Православної Церкви установи Української Православної Церкви: Київська Митрополія Української Православної Церкви, синодальні установи, управління єпархій, парафії, монастирі, духовні навчальні заклади, місії, братства і сестринства мають цивільну правоздатність і є юридичними особами з моменту реєстрації їхніх статутів в органах державної влади. Відповідно до пп. «и», «й», «к», «щ» розділу VII А, здійснюючи управління єпархією, єпархіальний архієрей: має право скликання Парафіяльних зборів та затверджує їхні рішення; затверджує протоколи Парафіяльних зборів; затверджує обраних Парафіяльними зборами голів Парафіяльних рад (інших посадових осіб); підтверджує належність до його єпархії тих парафій, монастирів та інших структурних підрозділів, що входять до єпархії. Відповідно до п.2 розділу VIII парафія становить частину єпархії, яка перебуває під керівним наглядом свого єпархіального архієрея і керується священником-настоятелем, який призначається єпархіальним архієреєм. Відповідно до пп. «е» п.З розділу VIII А, до обовязків настоятеля належить скликання Парафіяльних зборів та головування на них. Відповідно до п.п. 1, 8, 9, розділу VIII Г: парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель парафії, є вищим органом управління парафії; парафіяльні збори працюють на основі порядку денного, поданого настоятелем спільно з Парафіяльною радою; роботою Парафіяльних зборів керує настоятель згідно з ухваленим регламентом; З врахуванням вказаного рішення загальних зборів від 19.03.17р. в с.Котюжини, що оформлені протоколом №3 в частині викладенням в новій редакції статуту парафії УПЦ не приймалося в порядку встановленому статутом УПЦ, суперечить зазначеним положенням Статуту, тому є протиправним. Окрім цього, відповідно до рішення [PERSON] УПЦ від 11.02.1991 року керуючим Тернопільською єпархією призначено єпископа [PERSON] ([PERSON]) нині митрополит [PERSON]). Разом з цим, будь-яких документів, що єпархіальний архієрей Української Православної Церкви, митрополит [PERSON] надав згоду на внесення змін (прийняття в новій редакції) до Статуту релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви та затвердив нову редакцію Статуту чи протокол зборів немає. Водночас Статут релігійної громади УПЦ КП с.Котюжини в новій редакції був затверджений архієпископом Тернопільським, Кременецьким і [PERSON], який на момент його затвердження був та надалі є ієрархом Української православної церкви Київського патріархату, а тому, не мав повноважень вчиняти такі дії з урахуванням іншої канонічної належності Церкви, яку він очолює. Парафія УПЦ с.Котюжинн не приймала рішення про внесення змін до Статуту парафії УПЦ с.Котюжини шляхом викладенням в новій редакції, в тому числі не приймала рішення щодо передачі її прав та обовязків до релігійної організації УПЦ КП, тобто рішення про правонаступництво парафії УПЦ релігійною організацією УПЦ КП - не приймалося. За таких обставин, рішення загальних зборів від 19.03.2017р. про прийняття нової редакції статуту є протиправним, оскільки позбавляє релігійну УПЦ с.Котюжини мати свій власний статут, бути юридичною особою та володіти юридичною правоздатністю і дієздатністю. Не відповідає дійсності та є протиправними (незаконним) положення п.1 Статуту релігійної громади «Парафія Святого [PERSON]» села Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату в тому, що: «Парафія являється правонаступником релігійної громади з наданням їй усіх попередніх прав і обовязків, зареєстрованої рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212», та напис на титульній сторінці вказаного статуту (мовою оригіналу): «ЗАРЕЄСТРОВАНО Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року №212». Враховуючи зазначене позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 20 лютого 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін та відповідачам надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. У своєму відзиві на позов представник релігійної громади «Парафії Святого [PERSON]» с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Так, 10 березня 2017 року релігійна громада УПЦ с.Котюжини, шляхом проведення загальних зборів віруючих громадян, внесла зміни до статуту «Парафії Святого [PERSON]» фактично змінивши канонічне підпорядкування. Релігійна громада «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви та релігійна громада «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату» є однією і тією ж юридичною особою. Зміни до статуту були прийняті відповідно до вимог закону та самого статуту. Будь-яких порушень вимог закону при зміні статуту релігійної громади не було допущено, а тому позовні вимоги є безпідставними. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] відзиви на позовну заяву не надходили. Згідно\~ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно ст. 4 Закону України\~«Про свободу совісті та релігійні організації» громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов'язків. Заміна виконання одного обов'язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України. Згідно ст. 8 цього ж Закону, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.\~\~ Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов'язковим. Згідно ст.14 цього ж Закону, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної державної адміністрації.\~\~ Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень). Відповідно до ст. 15 цього ж Закону, у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству. Рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України. Судом встановлено, що 25 серпня 1991 року зареєстровано Статут релігійної громади «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви. Протоколом № 3 загальних (парафіяльних) зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафії Святого [PERSON] с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області» було вирішено: змінити юрисдикцію, вийти зі складу Тернопільсько-Кременецької єпархії УПЦ та перейти до Тернопільської єпархії УПК КП; прийняти статут релігійної громади у новій редакції із назвою «Парафія Святого [PERSON] с.Котюжини Збаразького району Тернопільської єпархії Київського патріархату»; від імені громади звернутись із відповідною заявою до органів державної влади для здійснення дій, необхідних для реєстрації статуту. Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 27 червня 2017 року зареєстровано статут релігійної організації «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату. Право релігійної громади на зміну канонічної належності, що мало місце 19 березня 2017 року на парафіяльних зборах, свідчить про дотримання визначених ст.8 Закону України\~«Про свободу совісті та релігійні організації» принципів на спільне задоволення релігійних потреб і на вільну зміну підлеглості у канонічних питаннях. Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14 червня 2007 року у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» зазначив, що в той час,\~\~як свобода віросповідання -\~\~це,\~\~перш\~\~за\~\~все,\~\~особиста справа кожного,\~\~вона також означає,\~\~серед\~\~іншого,\~\~свободу\~\~"сповідувати\~\~релігію"\~\~ самому\~\~ або\~в\~\~об'єднанні з іншими,\~\~публічно та в колі тих, хто поділяє цю віру. Оскільки\~\~релігійні\~\~ громади\~\~ традиційно\~\~ існують\~\~ у\~\~ вигляді\~\~організованих\~\~структур,\~\~стаття 9 має тлумачитися в світлі статті \~11 \~Конвенції, \~яка \~захищає\~ об'єднання від\~невиправданого втручання з боку держави. Будь-які\~ \~повноваження\~ \~держави \~\~оцінювати\~ \~легітимність\~ \~релігійних поглядів є несумісними з її\~ \~обов'язком, \~визначеним\~ у\~ \~практиці суду,\~ бути\~ нейтральною та безсторонньою. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно ст. 279 ЦПК України при розгляді справ в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи. Позивачем не підтверджено та не надано суду доказів, що статут або прийняте рішення релігійної громади «Парафії Святого [PERSON]», с.Котюжини Збаразького району Тернопільської області Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату суперечить чинному законодавству та прийняті з порушеннями, а тому суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки право релігійної громади на зміну канонічної належності є непорушним.

Outcome: dismissed