Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Автобусна, буд.24, м.Нововолинськ Волинської області, про що свідчить договір довічного утримання від 20 липня 2000 року. У вказаному житлі зареєстровані його батьки та колишня дружина [PERSON] яка на даний час не є членом його сімї. Шлюб між ними розірвано рішенням Нововолинського міського суду від 06.03.2017. З 2015 року відповідач їздить на заробітки у Польщу, відповідно з цього часу припинила користування вказаним житловим приміщенням, не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Оскільки реєстрація відповідача в спірній квартирі є перешкодою у вільному розпорядженні ним своєю власністю, а добровільно відповідач знятись з реєстрації не бажає, тому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул.Автобусна, буд.24, м.Нововолинськ Волинської області, та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком №24 по вул. Автобусній у м.Нововолинську Волинської області, а такожстягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті "Волинь-нова" від 21.10.2017 №116-117, причину неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що відповідач [PERSON] більше двох років не проживає в спірному житловому будинку, їздить на заробітки в Польщу. Йому не відомо, щоб позивач чинив перешкоди [PERSON] у користуванні житлом, сварок між ними не чув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що проживає по сусідству із позивачем [PERSON] і вже протягом кількох років не бачив відповідача [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [INFO], і взагалі не бачив її у місті, чув, що вона поїхала на заробітки. Йому не відомо, що позивач чинив перешкоди [PERSON] у користуванні даним житлом. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню у звязку з наступним. З копії договору довічного утримання від 20 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Нововолинської нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що житловий будинок №24 по вул. Автобусній у м.Нововолинську Волинської області, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.3). Згідно копії будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO](а.с.4-5). Як вбачається із акту від 04 квітня 2017 року, складеного ЖКП №1 Нововолинської міської ради, відповідач [PERSON] за місцем реєстрації: вул.Автобусна, буд.24, м.Нововолинськ Волинської областіне проживає з листопада 2015 року (а.с.6). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права на користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 401 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-2931цс16 право особи на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої\~статті 406 ЦК України, якщо така особа не являється членом сім"ї власника. В порядку ч.2\~ст.406 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника спірного житла позивача [PERSON], між сторонами відсутня угода про користування ними спірним жилим приміщенням. Будучи зареєстрованою у спірній квартирі, проти чого власник житла [PERSON] заперечує, відповідач [PERSON] порушує його права та законні інтереси. Створювані нею перешкоди полягають у тому, що її реєстрація у вказаному житловому будинку позбавляє позивача як власника можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що є обставиною, яка має істотне значення. Відтак, суд вважає докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог переконливими та приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не відноситься\~\~до членів сімї позивача [PERSON], договірні відносини щодо її проживання в будинку з власником [PERSON] відсутні,\~тому приходить до висновку про необхідність усунунення перешкод позивачу [PERSON] у користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул.Автобусна, буд.24, м.Нововолинськ Волинської області та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком №24 по вулиці Автобусній у місті Нововолинську Волинської області. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved