Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До суду звернувся Позивач [PERSON] з позовом до ПАТ «Криворіжгаз» про зобовязання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди. В подальшому уточнивши позовні вимоги, позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначають, що з Відповідачем ПАТ «Криворіжгаз» був укладений договір відповідно до якого останній надає послуги з газопостачання за адресою м. Кривий Ріг, вул. Арістова, 40, а споживач зобовязується їх сплачувати своєчасно та в повному обсязі. Фактичним споживачем послуг за адресою вул. Арістова, 40 м. Кривий Ріг є [PERSON], який зареєстрований та фактично проживає у будинку, що знаходиться за зазначеною адресою. Позивачем 2 надавані послуги з газопостачання оплачувались справно та своєчасно про. Проте 13.06.2014 р. (пятниця) Відповідач відключив від газопостачання домоволодіння розташоване за адресою м. Кривий Ріг, вул. Арістова, 40 на підставі того, що нібито за вказаним домоволодінням наявна заборгованість за послуги з газопостачання. [PERSON] жодним чином не були проінформовані про таке відключення. Отже підстав для відключення від газопостачання не має, оскільки Позивач, як споживач, належним чином виконує обовязки передбачені пунктами «Правил надання населенню послуг за газопостачання» (далі-Правил). Заборгованість, на яку Відповідач посилається, за надані послуги з газопостачання, є спірною, та в судовому порядку, не встановленою, а отже вина Позивачів, як споживачів, в несплаті за послуги з газопостачання не доведена. Звязку з чим, просить суд зобовязати ПАТ «Кріворіжгаз» відновити газопостачання домоволодінню за адресою м. Кривий Ріг, вул. Арістова, 40. Стягнути з Відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 гривень, судові витрати покласти на Відповідача. Позивач 1 [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягає. Позивач 2 [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Зазначив, що відключення від газопостачання проведено незаконно. У звязку з відключенням від газопостачання йому завдано матеріальні збитки та моральні страждання. Крім того, Позивачі жодним чином не були проінформовані про таке відключення, а ні по пошті, а ні по телефону, а ні особисто, крім того наявні квитанції свідчать про те, що надані послуги справно оплачувались. Отже підстав для відключення від газопостачання не має, оскільки Позивач, як споживач, належним чином виконує обовязки передбачені п. 29 Правил і виконує їх в період передбачений п. 17 Правил. Моральна шкода полягає у його душевних переживаннях, завданих незаконним відключенням. Представник відповідача [PERSON] заперечувала з приводу позовних вимог, зазначила, що вимоги Позивачів не обґрунтовані. Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], однак особовий рахунок відкрито на власника домоволодіння [PERSON]. Так, 30.05.2008 року [PERSON], з якою було укладено договір про надання послуг з газопостачання 22.11.2006 року, знята з реєстрації за адресою: вул. Аристова, 4 в м. Кривий Ріг. Отже, споживачем природного газу є особа, з якою укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання. Для укладення договору, відповідно до Правил, необхідно предявити документи, що підтверджують право власності на будинок або право користування ним. Отже, позивачі не знаходяться в договірних правовідносинах з ПАТ «Криворіжгаз». В жовтні 2013 року газопостачання вищевказаного будинку було припинено шляхом опломбування ввідного газопроводу за борг, який на показники лічильника газу 8852 м3 складав суму 30 200,30 грн. В подальшому, в лютому 2014 року представниками ПАГ «Криворіжгаз» було встановлено факт зриву пломби за адресою вул. Аристова, 40, про що складено відповідний акт-претензія. В березі 2014 року власнику домоволодіння [PERSON] було направлено повідомлення про нарахування матеріального збитку та попереджено про необхідність сплати заборгованості на протязі 10 днів з моменту отримання повідомлення. Проте, заборгованість не булу сплачена, тому 13.06.2014 року газопостачання зазначеного будинку було припинено шляхом механічного відєднання газопроводу будинку від діючого газопроводу. Тому вважає, що дії представників ПАТ «Криворіжгаз» щодо відключення будинку № 40 по вул. Аристова у м. Кривому Розі від системи газопостачання відповідали вимогам діючого законодавства та Правил, оскільки позивачі не являються власниками вищезазначеного домоволодіння, а за даною адресою рахується заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 42 313,02 грн.. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що ніколи не проживав у [INFO]. Між ним та Позивачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, однак він укладений формально, в дійсності вони не мали наміру перепродавати будинок. Всі оригінали документів на будинок знаходиться у [PERSON] і тому він не має жодного відношення до заборгованості. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] її сусід. Вона придбала будинок, ще у 2009 році і [PERSON] разом зі своєю родиною вже проживали поряд. Про громадянина [PERSON] свідок ніколи не чула та ніколи його не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав аналогічні покази з приводу того, що він є сусідом позивачем, громадянина [PERSON] він не знає і ніколи його не бачив. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Перелік можливих способів захисту міститься в\~ст.16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно з п.4 ч.2 цієї статті є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до матеріалів справи домоволодіння № 40 по вул. Аристова у м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 09.07.2008 року належить третій особі у справі [PERSON] (а.с.57-58). Судом встановлено, що 22 листопада 2006 року між Позивачем 1 та Відповідачем укладено договір № 7084884 про надання послуг з газопостачання у будинку № 40 по вул. Аристова у м. Кривому Розі (а.с.3). Позивачі у справі та їх дитина [PERSON] [INFO] проживають у [INFO] та являються споживачами газу, який постачає їм ПАТ «Криворіжгаз», що вбачається з домової книги, акту фактичного проживання від 23.06.2015р. та підтверджується показами свідків наданими в судовому засіданні (а.с. 49). Враховуючи вище викладене, в судовому засіданні встановлено, що Позивач 1 та Позивач 2 є фактичними споживачами послуг з газопостачання, що узгоджується з нормами ст. 20 ЗУ «Про житлово комунальні послуги». Відповідно до розрахунку суми заборгованості з індексом інфляції та 3% річних за адресою Позивачів рахується заборгованість, яка виникла за період з 01.12.2006 року по 01.06.2014 року і станом на 31.10.2014р. складає 42313,02 грн. (а.с. 22). \~Так, згідно положень п.19 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246\~(з послідуючими змінами та доповненнями в редакції на 24.04.2014 р.), "якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі несплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. \~\~В матеріалах справи відсутня вимога про сплату заборгованості за спожитий природний газ на суму 42313,02грн., також відсутнє попередження про припинення газопостачання у разі відсутності оплати за спожитий природний газ у 10-днівний строк 10 жовтня 2013 року газопостачання будинку за вищевказаною адресою було припинено шляхом опломбування ввідного газопроводу за борг, який на показники лічильника газу 8852м3 складав суму 30200,30 грн.. Відповідно до п. 6 Правил газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлені в п. 10, 17 даних Правил. Припинення постачання газу споживачеві в житлових будинках залежно від обставин здійснюються шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб перед газовим приладом або на ввідному газопроводі. У разі самовільного відновлення споживачем газопостачання здійснюється механічне відєднання відводу газопроводу від діючого газопроводу. Так, 07 лютого 2014 року представниками ПАТ «Криворіжгаз»\~\~складено\~\~акт-претензію, у якому встановлено факт зриву пломби за адресою вул. Аристова, 40 м. Кривий Ріг (а.с. 23). Відповідно до п. 2 Постанови НКРЕ N 475 від 29.05.2003 року, у разі самовільного відновлення газопостачання розрахунок збитків здійснюється за нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, з дня припинення газопостачання до дня виявлення самовільного відновлення газопостачання, але не більше ніж за 6 місяців, з урахуванням кількості самовільно підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі те кількості проживаючих осіб. На підставі акту-претензії, в березні 2014 року були нараховані матеріальні збитки, які складають 15 068,66 грн., про що повідомлено власника домоволодіння [PERSON] та запропоновано останньому оплатити завдані підприємству збитки (а.с.85). Відповідно п.6.1.2 Договору укладеного між сторонами договору про надання населенню послуг з газопостачання Виконавець має право вимагати від Споживача відшкодування збитків згідно з порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення Споживачем природного газу Правил надання населенню послуг газопостачання (а.с.81). Нормами\~ст. 60 ЦПК України\~встановлено, що Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, в матеріалах справи відсутні відомості про належне сповіщення Споживача, а саме отримання останнім повідомлення про завдання збитків. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», постачальник має право припинити постачання природного газу споживачам у разі наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) визнання аварійним стану систем газопостачання у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в нафтогазовому комплексі; 2) порушення строків оплати спожитого природного газу та послуг з його постачання, передбачених укладеним договором; 3) несанкціонований відбір природного газу. Несанкціонованим відбором природного газу вважається відбір: з магістральних газопроводів, газорозподільних мереж або підземних сховищ газу за відсутності закуплених відповідно до договору обсягів природного газу; без укладення відповідного договору з постачальником; спричинений самовільним під'єднанням, споживанням природного газу з навмисно пошкодженими приладами його обліку або поза охопленням приладами обліку. Як встановлено 13.06.2014 року газопостачання будинку № 40 по вул. Аристова у м. Кривому Розі було припинено шляхом механічного відєднання газопроводу будинку від діючого газопроводу. Само по собі складення працівниками газопостачальної організації акту - претензії про порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, розрахунку збитків заданих таким порушенням, є лише фіксацією такого порушення, яке було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил. З матеріалів справи та з пояснень сторін вбачається, що у сторін виник спір з приводу нарахування боргу за спожитий природний газ та відновлення газопостачання. Вирішуючи спір, що виник між сторонами у справі, суд враховує наступне. Правовідносини між сторонами врегульовано нормами Цивільного Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання населенню послуг з газопостачання» затверджених 09.12.1999 року Постановою Кабінету Міністрів України № 2246. Статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі статями 19, 20, 21 Закону України «Про житло комунальні послуги», визначено обовязки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, виконавець зобовязаний надавати житлово комунальні послуги вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготувати та укласти із споживачем договір на надання житловокомунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог ст. ст. 509, 510 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п.п. 28, 32 Правил споживач має право на: проведення у строки, передбачені пунктом 10 цих Правил, звіряння фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу з підписанням відповідного акта, а газопостачальне підприємство зобов'язане: проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків; надавати споживачам інформацію щодо тарифів на постачання газу, ціни газу, порядку плати за спожитий газ, переліку послуг з газопостачання і виконавців послуг, розміру плати за виконання додаткових робіт, правил підключення до газових мереж та методики розрахунку плати за підключення до газових мереж, нормативних та фактичних параметрів якісних показників газу та його тиску в газовій мережі тощо. Таким чином, право на відключення споживача від газопостачання у даному випадку виникає у відповідача після звірки обсягів та періоду використаного газу та надання фактичного розрахунку заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.1163 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З 01.01.07. постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19.12.2006 року №1672 «Про роздрібні ціни на природний газ що використовуються для потреб населення» затверджені роздрібні ціни на природний газ для населення, які залежать від річних обсягів споживання природного газу та наявності або відсутності лічильника газу. Як вже судом було встановлено, Позивачі не отримували письмові попередження про заборгованість за спожитий природний газ. Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не представлено суду належних доказів про надіслання та отримання позивачами таких попереджень Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Враховуючи наведене та те, що при розгляді справи судом встановлено, що газопостачання до домоволодіння Позивачів припинено безпідставно, без дотримання встановленої процедури, без попереднього попередження, та за відсутності власника житла, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо зобовязання ПАТ «Кріворіжгаз» відновити газопостачання домоволодінню за адресою м. Кривий Ріг, вул. Арістова, 40 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог суд відмовляє, з урахуванням наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобовязані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як на заперечення проти позову. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання\~ \~ (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).\~ Враховуючи вимоги\~ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позивачем не наведено суду та не надано належних та допустимих доказів, які прямо стверджують, що саме через неправомірні дії відповідача, а саме вторгнення на приватну територію без дозволу Позивачів спричинили моральні страждання та хвилювання членів сім'ї. Виходячи із положень ст. 509-526, 23, 1167 ЦК України, Закону України Про житлово-комунальні послуги, та враховуючи існування між сторонами у спорі склались фактичні договірні відносини, суд приходить до висновку, що стягнення моральної шкоди в даних договірних правовідносинах діючим законодавством не передбачено, крім того позивачем не було обґрунтовано, з якого розрахунку позивачі виходили встановлюючи відповідний розмір моральної шкоди, не надали доказів на підтвердження таким обставинам, а тому в задоволенні цієї частини позовних необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial