Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 01.03.2013 року між ним та відповідачем укладений кредитний договір № 52205/31/к, за яким банк\~ надав відповідачеві кредит на споживчі потреби в розмірі 25000,00 гривень строком на 36 місяців до 01.03.2016 року зі сплатою 27% відсотків річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38% річних.\~ Однак відповідач не виконує умови договору, в звязку з чим наявна сума заборгованості за даним кредитним договором станом на 20.09.2016р. складає 10329,08 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 4845,00 гривень, відсотків у сумі 1966,69 гривень, 577,68 пеня на тіло кредиту, 245,91 гривень пеня на відсотки, 193,80 гривень інфляційні нарахування на тіло кредиту, 2500,00 гривень штраф, які просив стягнути з відповідача на свою користь, та також позивач просить стягнути на свою користь з відповідача судовий збір 1378 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності,\~ позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову в повному обсязі наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності. З позовними вимогами згодна частково, просила суд застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Суд,\~ дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і чинного законодавства. На підставі ст.ст. 610,\~ 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Ст. 625 ЦК України передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання,\~ на вимогу кредитора\~ сплатити суму боргу. У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,\~ та сплати процентів. З кредитного договору № 52205/31/к від 01.03.2013 року, який укладений між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк"\~\~ та фізичною особою [PERSON] вбачається, що банк взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредит на споживчі потреби в розмірі 25000,00 гривень строком на 36 місяці до 01.03.2016 року зі сплатою 27 % відсотків річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38% річних, а він\~ зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути його банку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до\~ договору позичальник взяв на себе обовязок починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладений договір, щомісяця\~ частково погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит не 01 березня 2016 року, сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця . Однак відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за договором кредиту та станом на 20.09.2016р. складає 9505,49 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 4845,00 гривень, відсотків у сумі 1966,69 гривень, 193,80 гривень інфляційні нарахування на тіло кредиту, 2500,00 гривень штраф. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за пенею слід зазначити наступне. Так, 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно цього Розпорядження смт. Ольгінка Волноваського району Донецької області, де зареєстрована та проживає відповідач входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено смт. Ольгінка. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час смт. Ольгінка, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачів і звільняють їх від обовязку по оплаті пені на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк»», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. Отже, позивачем за період з 31.03.2016 по 31.08.2016 року безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані пеня в сумі 823,59 грн., а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено вірну суму судового збору в розмірі 1378,00 грн. і суд задовольнив 92% заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути пропорційно на користь позивача суму судового збору пропорційну розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1267,76 грн., решта суми судового збору пропорційна розміру позовних вимог, в яких позивачу відмовлено, стягненню на користь останнього не підлягає. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 526, 610, 611,\~ 625, ч.2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: partial