Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 27 грудня 2015 року в м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 1 автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП у результаті якої автомобіль марки «SKODA RAPID» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до довідки поліції про ДТП та постанови Соломянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем правил Дорожнього Руху України. Позивач на підставі зібраних документів по справі враховуючи умови договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 76 577, 57 грн. Цей факт підтверджується платіжним доручення про виплату страхового відшкодування №1163 від 17 лютого 2016 року. На підставі вищевказаного просив суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна» 76 577, 57 грн. витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати . Представник позивача направив до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача направив до суду письмовий відзив згідно якого просив застосувати до вимог позову строк позовної давності та відмовити у вимогах позову в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову,обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. На підставіст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.ст.993,1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також у відповідності дост. 27 Закону України «Про страхування»до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 349254 від 27.12.2015 року, [PERSON] 27.12.2015 року о 04.10 год. в м. Києві по просп. Повітрофлотському, 1 керував автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі приладу «Драгер» в присутності 2 свідків, результати тесту- 1,83 ‰. Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 349255 від 27.12.2015 року, [PERSON] 27.12.2015 року о 04.10 год. в м. Києві по просп. Повітрофлотському, 1 керував автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки « Шкода» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130 ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Позивач на підставі зібраних документів по справі враховуючи умови договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 76 577, 57 грн. Цей факт підтверджується платіжним доручення про виплату страхового відшкодування №1163 від 17 лютого 2016 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правовва відповідальність відповідача, була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5531852. Відповідно до умов полісу № АІ / 5531852 ліміт страхової відповідальності ПАТ «СК «СКАЙД» становить 50 000 грн. 00 коп., франшиза 0 грн.00 коп. Згідно ст. 38. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно Правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, визначено що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Отже, згідно положень Закону право регресної вимоги переходить до Відповідача, так як останній на момент ДТП керував автомобілем ««Ford Fiesta», д/н [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином судом приходить до обґрунтованості вимог позивача, оскільки відповідач згідно приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» несе відповідальність за заподіяну ним шкоду. Щодо посилань представника відповідача на строки позовної давності то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 256 ЦК України передбачає що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається що відповідач був визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно рішення суду від 16 лютого 2016 року. Згідно поштового конверту позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в грудні 2018 року. А отже строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України позивачем не був пропущений. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved