Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 30 січня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Після припинення спільного проживання з колишньою дружиною їхній син [PERSON] залишився проживати з нею за адресою: Дніпровський район, село Любимівка, вул. Богданова, буд. 63-А. З відповідачкою у нього склалися складні стосунки, вона постійно чинила перешкоди в спілкуванні йому з сином. Крім того, мати дитини не приділяла належної уваги навчанню дитини. В грудні 2011 року синові [PERSON] обласним психолого-медико педагогічним центром було рекомендовано навчання за програмою 1 класу спеціальної школи. В зв'язку з таким висновком з 03.05.2012 року син навчається в Комунальному закладі освіти "Навчально-реабілітаційний центр "Горлиця" [PERSON] обласної ради. Зараз син закінчив 7 клас. Вдома він знаходиться тільки на вихідних, та канікулах. Мати забороняє синові спілкуватися з ним, але, незважаючи на це, майже всі вихідні він самостійно приїздить до нього зі школи. З початком літніх канікул він не має можливості спілкуватися з сином. В сім'ї матері син не відчуває сімейного тепла, затишку, нормального, до себе ставлення. За своїм розвитком син потребує особливої уваги та турбота, але, він цього, в сім»ї матері позбавлений. Син хоче проживати з ним. З його дружиною та малолітньою дитиною у [PERSON] дуже теплі стосунки. В його сім'ї він з усіма знаходить спільну мову, його всі розуміють і підтримують. Він всім необхідним забезпечений в повному обсязі. На вихідних він разом з дитиною займається домашнім завданням, вони разом проводять час, займаються тим, чим бажає син. Його мати - бабуся сина також до нього дуже добре ставиться, вона багато свого вільного часу приділяє онукові. Син бажає проживати з ним в його сім'ї. Проти його спілкування з матір'ю він заперечувати не буде. Навпаки, буде створювати для цього сприятливі умови. Зараз синові виповнилося 13 років. Згідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З матір'ю дитини неможливо вирішити питання визначення місця проживання дитини з ним, так як вона проти цього категорично заперечує. Тому спір може бути вирішений тільки в судовому порядку. Він звертався до органу опіки та піклування Самарської районної в місті Дніпро раді і отримав акт обстеження умов проживання моєї сім'ї, яким встановлено, що в нього є всі належні умови для проживання дитини. На початку 2017 року відповідачка [PERSON] виїхали за межі України (можливо на заробітки в Польщу), тому фактично залишила дитину, яка потребує особливої уваги та піклування. Він матеріально забезпечений, має постійну роботу, тому може матеріально забезпечити сина. Він має житловий будинок, який його сім'я також використовує для проживання. Він звертався з заявою до органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації для отримання висновку щодо проживання сина з ним, але йому в усній формі було роз'яснено, що такий висновок може бути наданий на запит суду. При вирішення питання визначення місця проживання дитини необхідно виходити перш за все з інтересів дитини, яка бажає проживати з батьком. Просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 47, кв. 41. Не погодившись з позовом, відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона по 30 січня 2007 року перебувала з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30 січня 2007 року, [PERSON] І-КИ № 053570. В шлюбі народилась дитина - [PERSON], 10 жовтня 2003року народження. Після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу їхній син залишився проживати з нею за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Богданова, буд. 63-а. Тобто на час припинення спільного проживання та розірвання шлюбу вони з відповідачем погодили, що їхня спільна дитина, яка не досягла десяти років залишається проживати з нею. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. Зараз дитина проживає разом з відповідачем, який без її відома та погодження в грудні 2017 року забрав сина, на той час вона виїжджала на заробітки до Польщі, так як фактично мала на меті заробити коштів, для більшого становлення та розвитку її дітей. На утриманні відповідача перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу. Вона не згодна із тим, щоб їхній син проживав із відповідачем, наполягає на визначенні місця проживання [PERSON] разом з нею. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, а не з батьком. Вона на цей час працює в Комунальному закладі «Оздоровлення та відпочинок діти Дніпра». Може відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом зі своєю працездатною матір'ю за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Богданова, буд. 63-а. Мати працює в ДТЕК Придніпровська ТЕС та отримує стабільний дохід. Будинок в якому вони проживають має загальну площу 70 кв.м., в будинку 4 (чотири) кімнати. З ними також проживає її донька [PERSON], [INFO]. В будинку для кожної дитини є своє спальне місце, стіл для занять, шафа, телевізор, комп'ютер. В будинку є кухня (холодильник, газова плита, вода), ванна кімната. В будинку зроблений ремонт, будинок утеплений, стоять металопластикові вікна. Їхня сім'я займається птицею, які несуть яйця. Є сад та город. Її мати має сили і бажання допомагати у догляді та вихованні сина. Доки її нема вдома (на роботі), вона це і робила, коли син перебував у неї, а вона знаходилась на роботі. Вона ніколи не заперечувала та не заперечує на сьогоднішній день, щоб батько бачився з дитиною, спілкувався з нею та брав участь (займався) у її вихованні та утриманні. Відповідач до Органу піки та піклування з питання усунення перешкод у спілкування та вихованні дитини не звертався. Так як фактично цих перешкод не існувало з її сторони. Поки дитина проживала з нею вона весь час приділяла її вихованню, розвитку та утриманню. Купувала одяг, та речі. Брала участь у всіх витратах, які пов'язані розвитком здібностей дитини, її хворобою та ін.. За весь час, коли дитина проживала з нею, батько не купив їй жодної речі, не брав участі у її вихованні та розвитку. Також може додати, що їхня дитина має слабку розумову відсталість та потребує особливої уваги до її розвитку, а саме проведення індивідуальних спеціальних занять з відповідними спеціалістами, проте наскільки їй відомо на теперішній час Відповідач не займається цим, що значно негативно впливає на дитину у досягненні її повноцінного розвитку та освіті. В неї дитині були забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною, бабусею склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і до того часу як відповідач забрав дитину здійснювала тільки вона. Школу відповідач не відвідував. В культурних, оздоровчих закладах та закладах відпочинку з дитиною не перебував жодного разу. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. На сьогоднішній день їй не відомо чи слідкує батько за цим. Їй не зрозуміло на якій підставі відповідач в грудні місяці 2017 року забрав дитину до себе, якщо практично не брав участь у її вихованні та розвитку. З часу, коли батько забрав дитину (22 грудня 2017 року) їй бачитись, спілкуватись, виховувати її не дає, а також не надає можливість брати участь в утриманні дитини. Таким чином, проживання сина разом з нею відповідає його інтересам. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. Вважаю, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров'я. Хоче дати дитині освіту і добробут. За таких умов сину буде краще з нею. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї для виховання, розвитку, проживання та утримання сина - [PERSON] у неї забезпечені всі необхідні умови. Просить суд визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район. с. Любимівка. вул. Богданова, буд. 63-а. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та додала, що [PERSON] (син позивача) зателефонував батькові сам, щоб той його забрав, тому що мати поїхала на заробітки за кордон, а бабуся постійно на нього кричить, тому батько і забрав сина до себе у свою сім»ю. Матір хлопчика постійно, 2017, 2018 роки працює за кордоном, дізнавшись про існування позову влаштувалась на роботу, але не зрозуміло, як вона там рахується, оскільки сама відповідач в судовому засіданні не спростовує, що повертається в Україну для того, щоб отримати нову робочу візу, та тим більше підтвердила на технічний запис судового засідання, що збирається знову їхати до Польщі, також відповідачка підтвердила на технічний запис, що була обізнана про наявні рішення суду, яким зняті аліменти з батька дитини, яке нею не оскаржувалось і яким встановлено, що з 01 листопада 2017 р. [PERSON] мешкає з батьком та що мати хлопця самоусунулась від його виховання, також на час розгляду даної цивільної справи є рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на користь батька, тому вимоги позивача є обґрунтованими, послідовними та достовірними. Позивач за первісним позовом, який раніше був присутнім в судових засіданнях підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував. У відкритому судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали, проти задоволення первісного позову заперечували. Відповідач пояснила, що вона дійсно їздила на заробітки до Польщі, але на даний час вона працює не закордоном, а в КП «Оздоровлення та відпочинок» на посаді прибиральника службових приміщень з 06.06.2018 року. У відкритому судовому засіданні було допитано неповнолітнього [PERSON] в присутності педагога, який пояснив, що він проживає разом з батьком та надалі бажає проживати з батьком. В сім»ї батька до нього добре відносяться, йому там подобається. Матір постійно їздить за кордон на заробітки, а він залишається з бабусею. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася, але до його початку надали висновок щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] З'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], згідно свідоцтва про народження серія 1-КИ №235654 від 21.10.2003 року. Шлюб між сторонами розірвано 30.01.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-КИ №053570 від 30.01.2007 року. Після припинення шлюбних відносин син [PERSON] став проживати разом зі своєю матір»ю [PERSON] за адресою: Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Богданова, буд. 63-А. Згідно довідки виданої Навчальним закладом освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» [PERSON] обласної ради» №266 від 03.10.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається з 03.05.2012 р. по теперішній час в КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» [PERSON] обласної ради» у 7 класі. В судовому засідання встановлено, що з 01 листопада 2017 року [PERSON] припинив проживати разом з матір»ю та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: вул. Чаплинська, 243, с. Чаплі, м. Дніпро. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 23 січня 2017 року за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 47/41 вбачається, що квартира необхідними меблями, побутовою технікою, предметами тривалого вжитку. В квартирі проживають: [PERSON] - батько, [PERSON] син, [PERSON] співмешканка батька, [PERSON] син, [PERSON] бабуся. Стосунки у сім»ї доброзичливі. Умови для проживання та виховання малолітньої дитини створені належним чином. (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], [INFO] від 05 червня 2018 року за адресою: Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Богданова, 63-А вбачається, що вона проживає в будинку матері [PERSON] в будинку загальною площею 70 кв.м.. В будинку 4 кімнати у кожної дитини є своє спальне місце, стіл для занять, шафа, телевізор, комп»ютер. В будинку є кухня, ванна кімната, зроблений ремонт, будинок утеплений. Подвір»я безпечне для дитини. (а.с.72). Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, з 15 лютого 2018 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], що стягуються на підставі рішення Самарського районного суду міста [PERSON] від 20 лютого 2008 року. Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 липня 2018 року. Стягнуто з [PERSON] у дохід держави 704,80 грн. судового збору. В матеріалах справи є висновок Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вих.№1-39-451/0/290-18 від 14.03.2018 року щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що мати неповнолітнього [PERSON] вже рік як залишила дитину на свою матір (бабусю дитини) та виїхала до Польщі. З 01 листопада 2017 року дитина проживає зі своїм батьком [PERSON], [INFO] за адресою: Дніпропетровська область, Самарський район, м. Дніпро, вул. Чаплинська, 243, тому вважають за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з татом [PERSON] [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. За ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев'ятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29\~ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час судового розгляду дитина сторін [PERSON], [INFO], досяг повних пятнадцяти років, проживає разом з батьком, позивачем [PERSON] за адресою: м. Дніпро, с. Чаплі, вул. Чаплинська, 243 та згідно ст.29 ЦК України, ст.160 СК України має можливість визначати своє місце проживання самостійно. Відповідачкою [PERSON] належним чином та належними доказами не обґрунтовано заперечення щодо можливості встановлення місця проживання сина з батьком. На час звернення до суду місце проживання [PERSON] було за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 47, кв. 41, але під час розгляду справи його місце проживання змінилося та стало за адресою: м. Дніпро, с. Чаплі, вул. Чаплинська, 243, що також підтверджується висновком Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вих.№1-39-451/0/290-18 від 14.03.2018 року щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO]. Отже, враховуючи ставлення самого неповнолітнього та його бажання проживати разом з батьком та участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має можливість утримувати неповнолітнього сина матеріально, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини [PERSON] з його батьком, за адресою реєстрації позивача, а саме: м. Дніпро, с. Чаплі, вул. Чаплинська, 243, тому первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають. Судові витрати, згідно ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial