overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати на загальну суму 18239,72 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 01.04.1981 року він працював на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", тобто знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 04.09.2013 року був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з ним у день звільнення та по теперішній час не провів. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 18239,72 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 01.04.1981 року по 04.09.2013 року та був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримав повного розрахунку. Розрахунковими листками ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення [PERSON] на загальну суму 18239,72 гривень, які підлягають примусовому стягенню. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати на загальну суму 21843 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 10.04.2012 року він працював на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", тобто знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 07.11.2013 року був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з ним у день звільнення та по теперішній час не провів. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 21843 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 10.04.2012 року по 07.11.2013 року та був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримав повного розрахунку. Розрахунковими листками ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення [PERSON] на загальну суму 21843 гривень, які підлягають примусовому стягенню. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на загальну суму 26000,80 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 02.03.2011 року він працював на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", тобто знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 04.02.2014 року був звільнений у зв'язку із ліквідацією підприємства за ст. 40 ч. 1 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з ним у день звільнення та по теперішній час не провів. Крім того, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивач вмотивував, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені складає 16346,00 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити та стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 8020,20 гривень, суму вихідної допомоги в розмірі 1634,60 гривень та 16346,00 гривень заробітку за весь час затримки розрахунку, а всього 26000,80 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 02.03.2011 року по 04.02.2014 року та була звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримав повного розрахунку. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» за лютий 2014 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення [PERSON] на загальну суму 9654,80 гривень (а.с. 12). Разом з тим, встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 16346,00 гривень, яка виражається у середній заробітній платі. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 26000,80 гривень розрахунку, який ним не був отриманий при звільненні. Згідно ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 260,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на загальну суму 37337,04 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 25.07.1988 року вона працювала на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", тобто знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. 04.02.2014 року була звільнена у зв'язку із ліквідацією підприємства за ст. 40 ч. 1 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з нею у день звільнення та по теперішній час не провів. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 7469,84 гривень. Крім того, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивач зазначила, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на день звернення до суду складає 29867,20 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 25.07.1988 року по 04.02.2014 року та була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» за лютий 2014 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення [PERSON] на загальну суму 7469,84 гривень, які підлягають примусовому стягенню. Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 29867,20 гривень, яка виражається у середній заробітній платі з дня звільнення та до дня звернення позивача до суду. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 37337,04 гривень заробітку, який ним не був отриманий при звільненні та нарахований за весь час затримки розрахунку. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 373,37 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

В грудні 2015 року Виконавчий комітет ММР звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням кім. № 125 в гуртожитку по пров. Горького, 2-Б в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є наймачем зазначеної кімнати. Він зареєстрований за вказаною адресою, проте в кімнаті не проживає з 2014 р. Також представник позивача зазначав, що місцями загального користування блоку, в якому знаходиться кімната [PERSON], відповідач не користується, в спільних заходах щодо належного санітарного утримання місць загального користування участі не приймає, його робоче місце на кухні відсутнє. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування кімнатою № 125 в гуртожитку по пров. Горького, 2-Б в м. Миколаєві, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1\~218 грн. 00 коп. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно Довідки КП СКП «Гуртожиток» за вих. № 2290 від 19.08.2015 р. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], кім. №125. Згідно Виписки з особового рахунку №4081 заборгованість [PERSON] за квартирну плату станом на 13.08.2015 р. становить 1\~422 грн. 74 коп. Відповідно до Акту за вих. № 491 від 17.08.2015 р., складеного працівниками КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, в кім. № 125 гуртожитку в буд. № 2-Б по вул. Горького в м. Миколаєві відповідач не проживає з 2014 р., кухнею не користується, витрат на благоустрій приміщень спільного користування не несе. Відповідно до ст. ст.\~71, 72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради\~ про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнати, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1\~218 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В грудні 2016 року Виконавчий комітет ММР звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням кім. [ADDRESS] Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка є наймачем зазначеної кімнати. Вона зареєстрована за вказаною адресою, проте в кімнаті не проживає вже тривалий час. Також, представник позивача зазначав, що місцями загального користування блоку, в якому знаходиться кімната [PERSON], відповідачка не користується, в спільних заходах щодо належного санітарного утримання місць загального користування участі не приймає, її робоче місце на кухні відсутнє. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] а також стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно Довідки КП СКП «Гуртожиток» за вих. № 3395 від 09.09.2016 р. [PERSON], [INFO], зареєстрована з 16.10.2013 р. за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Актів, складених працівниками КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, за вих. № 571 від 02.12.2015 р. та вих.. № 837 від 11.10.2016 р., в кім. [ADDRESS] відповідачка не проживає з 2013 р. , витрат на благоустрій приміщень спільного користування не несе. Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що 22 лютого 2017 року померла її баба\~ - [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на пільгових умовах немає можливості, оскільки у свідоцтві про народження її матері прізвище баби зазначено - [PERSON], заявник\~просить суд\~ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] являється її бабою. В судове засідання заявник, її представник та заінтересована особа,\~ які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не зявилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, представник заявника заяву підтримав, а заінтересована особа проти\~\~її задоволення не заперечила. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи\~ вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд\~ вправі встановити факт\~ родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. 19 листопада 2015 року секретарем Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області було посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого все своє майно остання заповіла [PERSON] У свідоцтві про народження заявника у графі "мати" зазначено [PERSON], дошлюбне прізвище якої - [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], матір"ю останньої зазначено [PERSON]. Окрім цього, слід зазначити, що до часу своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: вул. [PERSON] (Леніна),53 смт. Биківка Романівського району Житомирської області, що на даний час являється зареєстрованим місцем проживання заявника. Наведені вище обставини на переконання суду свідчать про обґрунтованість доводів заявника, щодо наявності родинних відносин між нею та [PERSON] Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки вказаний факт повязаний з реалізацією її спадкових прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, оскільки на вказаний будинок відсутній правовстановлюючий документ вона не може отримати його у спадок. Тому просила визнати за нею право власності на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач - садове товариство "Художник" в судове засідання представника не направив, просив слухати справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жуковська О.Р. в судове засідання не з`явилась, надіслала пояснення відповідно до яких заперечень проти позову не має. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією заповіту (а.с.9, 13-14). Позивачка в порядку спадкування після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.13). З копії технічного паспорта вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться садовий будинок, 1986 року побудови (а.с.9-11) право власності на який не зареєстроване, що підтверджується копіями технічного паспорта на садовий (дачний) будинок та інформаційної довідки, виданої КП КОР "Північне бюро технічної інвентаризації (а.с.12). З інформаційного листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жуковської О.Р. вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.15). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право власності на садовий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

В грудні місяці 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів зазначивши, що 09 червня 2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси, Черкаського міського управління юстиції та мають від шлюбу неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що дітина потребує матеріальної підтримки, а відповідач не надає її в добровільному порядку, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на його утримання 1/3 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання подала письмове клопотання з проханням розглянути позов без її участі та задовольнити його в повному обсязі. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з»явився клополтань про відкладення розгляду справи на іншу дату, від нього до суду не надходило тому суд вважає неявку останнього, як без поважної причини та проводив розгляд справи заочно. Суд, дослідививши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, що підтверджено довідкою сільської ради за № 1541 від 17.12.2015 року. Факт родинних стосунків відповідача та дитини підтверджено в судовому засіданні свідотством про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 2012 року де в графі батько зазначено прізвище ім я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що дитина дійсно потребує матеріальної підтримки . Згідно змісту ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов"язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному випадку, відповідач являється фізично здоровим, працевлаштований, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дитині в розмірі визначеному судом. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача по справі.

Outcome: approved