Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 4 344,81 грн. збитків у вигляді витрат, не покритих страховим відшкодуванням, на відновлювані ремонтні роботи та на запчастини автомобіля [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності, 8000 грн. втрат у вигляді моральної шкоди, а також 1102,40 грн. сплаченого судового збору. Позов обгрунтовано тим, що постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), яке сталося 29 жовтня 2015 року. Зокрема визнано, що неправомірні дії відповідача призвели до ДТП: зіткнення його автомобіля [NUMBER] з автомобілем позивача марки «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 травня 2013 року ([NUMBER]), внаслідок чого автомобіль позивача було суттєво пошкоджено і тому потребував відновлюваного ремонту. Зазначено, що позивач сплатив вартість відновлюваних ремонтних робіт та запчастин до власного автомобіля на загальну суму 17 797,62 грн. на користь ремонтної компанії - ТОВ «Промавтотехсервіс», однак, страхова компанія ПРаТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс Груп» надала позивачу відшкодування лише на суму 13 452,81 грн. згідно Полісу цивільно-правової відповідальності відповідача АЕ-4781090. Як вказав позивач, сума його власних витрат, непокритих страховим відшкодуванням, відповідно складає 4 344,81 грн. Крім того, вказав, що є літньою людиною, зазначене ДТП, судові справи, пов'язані з нею, завдало йому не тільки матеріальних збитків, але й моральної шкоди, яка обумовлена моральним стражданням (фізичними болем і стражданнями) з приводу пошкодження автомобілю та витрат на відновлювані ремонтні роботи і запчастини з огляду на малий розмір його пенсії, оскільки, інші доходи в нього відсутні, а також переживання з приводу можливого невідшкодування страховою компанією його витрат. Внаслідок таких страждань, які супроводжуються тривалими депресією і стресами, суттєво погіршився стан здоров'я позивача, а тому він вимушений був звернутися за медичними обстеженнями, за результатами яких, зокрема, виявилося погіршення його кровоносної системи. Вказав, що ці обставини є тривалими, оскільки, обстеження продовжуються, що тепер потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та додаткового догляду за ним з боку близьких родичів. На думку позивача, зазначеним вище обґрунтовується розмір моральної шкоди у сумі 8 000,00 грн. Ухвалою судді від 03.06.2016 у справі відкрито провадження. У липні 2016 року на адресу суду надійшли заперечення від [PERSON], в яких останній вказав, що позовні вимоги визнає частково. Вказав, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними з огляду на наступне. Зазначено, що СК ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій відповідачем було застраховано власну цивільно-правову відповідальність перед третіми особами за заподіяну шкоду відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 4781090, позивачеві було сплачено 13 452,81 грн. страхового відшкодування. Згідно даного Полісу його цивільно-правова відповідальність на момент вчинення дтп була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з лімітом відповідальності 50 тис. грн.. за шкоду, заподіяну майну, та нульовою франшизою. Згідно позову, вартість фактичних витрат позивача на відновлювальний ремонт не перевищує ліміту страхового відшкодування, передбаченого договором страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між мною та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому [PERSON] вважає, що нього не може бути покладено обов'язок відшкодування компенсації частини завданих збитків позивачеві, якщо повна вартість фактичних витрат на відновлювальний ремонт його автомобіля не перевищує ліміту страхового відшкодування страховика. Крім того, посилався на те, що матеріали справи не містять будь-якого належного доказу розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку, завданого автомобілю позивача, оскільки, позивачем до позовної заяви було долучено лише копії Актів виконаних робіт №ЗА-0005478 від 24.11.2015 р. та № ЗА-0005605 від 30.11.2015 р., наданих ТОВ «Промавтотехсервіс». Щодо вимог позивача про стягнення з нього моральної шкоди, просив суд врахувати, що він є людиною похилого віку, живе на одну пенсію, постійно хворіє, щиро розкаявся в скоєнні ДТП за участю автомобіля позивача, його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу застрахована і, на думку відповідача, позивач отримає від страхової компанії повну компенсацію його витрат на ремонт автомобіля, тому вважає, що виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи відсутність заперечень з його боку щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди в принципі, просить суд зменшити розмір відшкодування з нього моральної шкоди на користь позивача з 8 000 грн. до 500 грн. Протокольною ухвалою суду від 24.11.2016 у справі залучено третю особу - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 06.02.2017 на адресу суду надійшли пояснення від представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яких зазначено, що 19.08.2015 між ним та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АЕ/4781090, за яким забезпечено т.з. Хюндай, д.р. № [NUMBER], строк дії 20.08.2015 - 19.08.2016, ліміт відповідальності по майну 50 000,00 грн., франшиза 0,00 грн. Представник третьої особи посилався на те, що згідно Звіту № 4440/4 від 15.11.2015 вартість відновлювального ремонту пошкодженого у дтп 29.2015 авто «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER], з урахуванням зносу та з ПДВ становить 14 649,40 грн. Зазначено, що позивач у заяві на виплату вказав про отримання коштів по системі «ПриватМані» ( на реквізити СТО). Представник третьої особи посилався на те, що відповідно до ст. 36.2 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, при виплаті страхового відшкодування було утримано ПДВ в розмірі - 1 196,59 грн., а 11.03.2016 складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування в сумі 13 452, 81 грн. Крім того, в даних поясненнях представник третьої особи просив проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідач у судовому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.10.2015, близько 10 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Єреванській, 7, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 травня 2013 року [NUMBER], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль останнього. Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29.12.2015 у справі №760/21488/15-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyindai Tucson» д.н.з. [NUMBER], на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4781090 на момент дтп була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до акту виконаних робіт №ЗА-0005605 від 30.11.2015, вартість виконаних робіт ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER] становить 16 248,88 грн. (сума без ПДВ 16 248,88 грн.) та акту виконаних робіт №ЗА-0005478 від 24.11.2015, вартість виконаних робіт становить - 1548,74 грн. (сума без ПДВ 1290,62 грн.). [PERSON] було сплачено ТОВ «Промавтотехсервіс» кошти за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля у сумі 16 248,88 грн., що підтверджується квитанцією від 03.12.2015 та 1548, 74 грн., що підтверджується чеком №3555 від 24.11.2015. Відповідно до Звіту ТОВ «ЕАК «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER] від 15.11.2015 №4440/4, вартість матеріального збитку станом на 09.11.2015 дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ 14 649, 40 грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи №150000045533, виконаного ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 11.03.2016, сума страхового відшкодування становить 13 452,81 грн. Судом встановлено, що 11.03.2016 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено страховий акт №150000045533, з призначення платежу: [PERSON], ІПН [NUMBER], [NUMBER], «Privat Money», згідно якого сума страхового відшкодування становить 13 452,81 грн. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачу було сплачено вищевказане страхове відшкодування. Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, непокриті страховим відшкодуванням, у сумі 4344,81 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд України у Постановах від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16, від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16 та від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, які в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими до виконання судами, зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] є особою, винними діями якої трапилася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, тому саме він повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача збитки, завдані внаслідок ДТП автомобілю «Chery QQ 311» д.н.з. [NUMBER], а саме: витрати у розмірі 4344,81 грн. ( 16 248, 88 грн. + 1548,74 грн.) - 13 452,81 грн.), оскільки, дані витрати позивач поніс для відновлення свого порушеного права, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 8000 грн. моральної шкоди, на що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки, позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, що виникли в результаті вказаної дтп. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення матеріальної шкоди та про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати, пов'язані зі зверненням до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 551,20 грн.

Outcome: partial