Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

19 березня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстровані вона та відповідачі, а саме: онука - [PERSON] , правнук - [PERSON] , правнучка - [PERSON] , які за місцем реєстрації не проживають з 31 липня 2018 року. Зазначає, що всі матеріальні витрати по утриманню будинку вона несе самостійно. Реєстрація відповідачів в будинку створює перешкоди у здійснені права користування і розпорядження належним їй нерухомим майном. Ухвалою судді О.В.Андріянова від 18 квітня 2019 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін. (а.с.35-36). 30 липня 2019 року, у вказаній цивільній справі, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено іншого суддю. Ухвалою судді від 07 серпня 2019 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та призначено справу до судового засідання на 11 вересня 2019 року. (а.с.73-74). Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.(а.с.75) Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не надала. Законний представник відповідачів, малолітніх [PERSON] та [PERSON] , в судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судових засідань повідомлена в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи без самостійних вимог - виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, до суду не з"явився, надав суду висновок про визнання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. (а.с.57). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали від 11 вересня 2019 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19 лютого 1987 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.10-12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища внаслідок реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] 04.11.2010 останній присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с.8). Із акту перевірки паспортного режиму від 22 лютого 2019 року, вбачається, що відповідачі, онука позивача - [PERSON] , правнук [PERSON] та правнучка [PERSON] з 31 липня 2018 року за місцем реєстрації не проживають. (а.с.14). Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб, виданої виконавчим комітетом Власівської селищної ради від 21.02.2019 позивач [PERSON] та відповідачі є зареєстрованими у житловому будинку [ADDRESS] . (а.с.13). Із акту обстеження житлово-побутових умов від 05.09.2017 року по [ADDRESS] , [PERSON] слідує, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , [PERSON] та співмешканкою [PERSON] . Дитина [PERSON] відвідує дитячий садок "Букварик". Діти забепечені необхідними речами. Умови проживанні дітей задовільні. (а.с.17). Із акту обстеження житлово-побутових умов від 23 листопада 2018 року за місцем проживання [PERSON] , вбачається, що [PERSON] без реєстрації місця проживання фактично проживає за адресою: [ADDRESS] квартирі, власником якої є мати [PERSON] - [PERSON] , проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] . Зі слів матері [PERSON] - [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з батьком. Дитину, [PERSON] , [INFO] , забрала мати дитини, [PERSON] . (а.с.18). У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради від 07.06.2019, визнано малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право коритсування житловим приміщенням. (а.с.58). Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Суд вважає, що є підстави визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, право відповідачем не оспорюється, відзив на позовну заяву до суду не подано. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання осіб такими, що втратило право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved