Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 14 червня 2017 року [PERSON] звернулась вся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 28 лютого 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку БуруянеЄлизавету Тоадерівну, [INFO] та сина буруяне [PERSON], [INFO]. Позивач мотивуючи свої позовні вимоги вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні цінності, медоти виховання дітей. Внаслідок чого в сім"ї стали виникати сварки та конфлікти, за якими спостерігали діти, що негативно впливало на їх психічний стан та самопочуття. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим , таке становище суперечить інтересам позивача, тому вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, в якому прохає розірвати шлюб . Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву в які прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] Тоадер в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином(згідно ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 28 лютого 2009 року та зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №064145, від 28 лютого 2009 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище на "Буруяне" (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія І-ЖС №117038, та серії І-ЖС № 211761 відповідно (а.с.6,7). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося. Намагання зберегти сімю ні до чого не призвели та не дали позитивного результату. Сторони з липня 2016 року проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду справи немає. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON], як особа яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, в позовній заяві прохала надалі залишити їй це саме прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Outcome: approved