Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

02 квітня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просив розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02 листопада 1996 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім"ї, актовий запис № 1300. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.11.1996 року. Від цього шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тому, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких : позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просив здійснити у її відсутність, а відповідач позов визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 1996 року [PERSON] та [PERSON] у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім"ї зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 1300. Наведене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02 листопада 1996 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім"ї (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають трьох дітей : [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 вересня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району міста Києва (а.с.6); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а.с. 7); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 травня 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.8). Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком №000120058 00007 від 01.04.2021 року (а.с. 11). Відповідач визнав позов та не заперечує щодо його задоволення, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved