Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований відділом запису актів цивільного стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за №365. Визнати за нею, [PERSON], право власності на 1\\2 частину в спільному майні подружжя, що складається з: частини земельної ділянки під номером 45, площею 0,0031 га, що розташована в місті Одесі по вул. Бригадній, та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; частини земельної ділянки під номером 45, площею 0,0344 га, що розташована в місті Одесі по вул. Бригадній, та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; частини земельної ділянки під номером 45, площею 0,0153 га, що розташована в місті Одесі по вул. Бригадній, та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 47, житловою площею 37,2 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; автомобілю марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер [NUMBER]; автомобілю марки Mercedes-benz А150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер [NUMBER]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 15.09.2017 року, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулися до суду з клопотанням, в якому просили прийняти до провадження суду зустрічну позовну заяву, виділити в окреме провадження спір про розірвання шлюбу та розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою суду від 15.09.2017 року було прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву та розєднано вимоги про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримала. Позивач за зустрічним позовом / відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що на теперішній час збереження родини вважає не можливим, оскільки він вже створив нову сімю з іншою жінкою. У звязку з чим наполягав на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29 червня 1984 року Відділом запису актів цивільного стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний актовий запис № 365, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІІ-ЖД № 359338. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у сторін відсутні які-небудь почуття один до одного, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON], та жінки [PERSON], й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе, що також, зокрема, підтверджується первісним та зустрічним позовом. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved