Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2017 року на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття; - відкликати з Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області виконавчий лист № 235/4302/17, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] має аліментні зобов`язання перед [PERSON] з надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). За посиланням [PERSON] батьківський обов`язок утримувати неповнолітніх дітей свідомо розуміє, від сплати аліментів не ухиляється, заборгованості не має, однак на теперішній час змінився його сімейний та матеріальний стан, що впливає на можливість перераховувати кошти в присудженому розмірі. Позивач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та тимчасово непрацездатну дружину [PERSON] , яка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку. Крім того, наразі позивач вимушено несе витрати на винаймання житлового приміщення в м. Святорівськ Донецької області за місцем несення служби. [PERSON] вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів до 1/5 частини доходу, та посилаючись на ст. 192 СК України, звернувся до суду за судовим захистом своїх прав та інтересів (а.с. 2-3). \~ \~ \~ \~Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] в порядку та строк, передбачений ст. 278 ЦПК України, на позовну заяву подано відзив з висловленням безпідставності вимог [PERSON] , в позові просить відмовити. Позиція відповідача обґрунтовується посиланням на наступні факти та відповідні правовідносини. Так, відповідач вважає помилковими доводи позовної заяви, що укладення [PERSON] шлюбу та народження в нього [INFO] доньки є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки фактично позивач проживає з дружиною однією сім`єю, ведуть спільне господарство, мають загальний бюджет, дані про утримання з доходу позивача аліментів відсутні. Недоведеними відповідач також вважає доводи про несення витрат на оплату оренди житла, оскільки за відомостями декларації про майновий стан та доходи [PERSON] (офіційно оприлюдненої в реєстрі) позивач мешкає у м. Святогірську в будинку, який належить батькам його дружині [PERSON] . [PERSON] зазначає, що [PERSON] виключно у вигідному для себе аспекті зазначає про сплату гідного рівня аліментів на неповнолітніх дітей у серпні 2019 року в сумі 15097,00 гривень, в вересні 2019 року в сумі 20421,00 гривень, про цьому не надає інформації, що попередньо суми щомісячних виплат на сина [PERSON] , 2002 року народження та доньку [PERSON] , 2007 року народження не перевищували 3,5 4 тисячі гривень щомісячно. Відповідач вважає, що матеріальний стан [PERSON] не погіршився, заробіток останнього як платника аліментів збільшився, відсутні дані про настання його непрацездатності, інвалідності або наявності захворювання, що перешкоджає продовженню колишньої роботи, - тому сплата аліментів на двох неповнолітніх дітей в колишньому розмірі 1/3 частки доходу не є обтяжливою для позивача. Відповідачем акцентується увага, що суд при розгляді справи про зміну розміру аліментів зобов`язаний первісно врахувати інтереси дітей, потребу в матеріальному утриманні. В контексті таких посилань, відповідач зазначила, що неповнолітній [PERSON] , 2002 року народження за станом здоров`я (хворіє на шкірне захворювання вітіліго) потребує довгострокового лікування, дотримання дієти, постійного підвищення рівня імунітету, оздоровлення не менше ніж два рази на рік санаторно-курортного відпочинку. [PERSON] зазначила, що загострення хвороби сина визначається з грудня 2018 року, назначено клінічне амбулаторне лікування, на яке в місяць витрачено понад 20\~000,00 гривень. Крім того, в серпні 2018 року неповнолітньому [PERSON] , 2002 року народження встановлено ортодонтичну конструкцію для виправлення прикусу зубів, - на таке лікування, протезування брекетів та скоб витрачено понад 15\~000,00 гривень. З огляду зазначеного, відповідач вважає, що зменшення аліментів призведе до того, що коштів на придбання дорогих ліків може не вистачати, що матиме наслідком порушення права дитини на гідне життя і виникне небезпека погіршення стану здоров`я. Окремо підлягають врахуванню потреби неповнолітньої доньки [PERSON] , 2007 року народження. В якості вільних пояснень відповідач закликає суд при ухваленні рішення врахувати, що держава визнає охорону здоров"я дітей як одне з найважливіших і необхідних умов фізичного і психічного розвитку; діти незалежно від їх сімейного і соціального благополуччя підлягають особливій охороні, включаючи турботу про їх здоровья і належний правовий захист, мають пріоритетні права при наданні медичної допомоги (а.с. 32-35). Позивачем [PERSON] на відзив відповідача [PERSON] подано відповідь (письмові пояснення). Так, позивач просив суд відхилити аргументи відповідача, що подача позову про зменшення розміру аліментів ґрунтується на формальних підставах, та начебто насправді має на меті ухилення від батьківських обов`язків утримувати неповнолітніх дітей. Позивач, акцентуючи безпосередньо увагу відповідача, що ніколи не відмовлявся від матеріального забезпечення своїх дітей, - зазначив, що отримує гідну заробітну плату, тому навіть у разі зменшення розміру аліментів син [PERSON] та донька [PERSON] не будуть відчувати брак грошових коштів. У разі ж виникнення підозри щодо нецільового використання відповідачем коштів, які мають витрачатися виключно для забезпечення потреб та задоволення інтересів дітей, - позивач розгляне питання встановлення контролю за цільовим витрачанням аліментів відповідно до ст. 186 СК України. Позивач повторно зазначив, що ініціювання питання про зменшення розміру аліментів пов`язано виключно зі зміною сімейного та матеріального стану, позивач одружився, в нього народжена третя дитина, дружина наразі не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трьох річного віку, що беззаперечно потребує несення позивачем суттєвих витрат. [PERSON] з огляду на позицію відповідача про розцінювання відомостей про найм (оренду) житла як неправдивих відомостей, зазначив, що будинок в м. Святогірську, в якому проживає його родина (дружина та малолітня донька) дійсно належить батькові дружині - [PERSON] . Проживання не є безкоштовним та позивач сплачує щомісячну оренду, таких домовленостей з тестем було досягнуто, оскільки будинок знаходиться в курортній зоні та здавався на свята та у літній період, що було сутєєвим прибутком. Крім того, позивач несе суттєві витрати на оплату комунальних послуг, будинок оснащений електричним опаленням, тому в зимовий період часу суми сплати таких послуг є досить суттєвими. [PERSON] оспорює доводи відповідача щодо отримання аліментів у розмірі 3500,00 4000,00 гривень, що об`єктивно не може відповідати дійсності, оскільки за попереднім місцем роботи (обіймав посаду заступника начальника Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області) отримував заробітну плату в сумі 16\~000,00 гривень 20000,00 гривень (в залежності від нарахованої премії), а тому аліменти складали (1/3 частини) не менше 6000,00 гривень 7000,00 гривень. Також позивач зазначив, що доводи відповідача недоцільності зменшення розміру аліментів з причини хворобливого стану неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження є безпідставними. Не оспорюючи, що у неповнолітнього сина [PERSON] діагностовано шкірне захворювання вітіліго, [PERSON] зазначає, що безпосередньо сприяє для санаторно-курортного відпочинку дитини, а саме двічі на рік син відпочиває в позивача в м. Святогірську, в свою ж чергу рекомендацій про поїздки сина на море [PERSON] не дотримується. Позивачем також надається інформація, що неповнолітній [PERSON] вже другий рік навчається в Донецькому військовому ліцеї з підвищеною фізичною підготовкою (розташованому в м. Макіївка, непідконтрольній території), умовою для вступу в який є гідний стан здоров`я учня. При цьому, син проживає в казармі 6 днів на тиждень, повністю забезпечений харчуванням, вдома буває лише один день на тижджень, - а тому посилання відповідача про щоденне несення значних додаткових витрат на лікування сина, харчування за спеціально призначеною дієтою знаходиться в розрізі з фактичними обставинами справи. Письмових пояснень на відповідь на відзив відповідачем [PERSON] не надано. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик до суду повторно не з`явилася, про дату, час проведення судового засідання повідомлена належним з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 4). Згідно довідки Управління соціального захисту населення № 0000581752 від 19.07.2018 року [PERSON] постановлений на облік як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідач [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 5). Згідно довідки № 1427001079 від 03.11.2014 року [PERSON] постановлена на облік як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] з 25.08.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 31.07.2013 року по справі № 2/271/326/13 (а.с. 9). Сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва а.с. 10), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва а.с. 11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі № 235/4302/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , 2002 року народження, доньки [PERSON] , 2007 року народження у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12). Виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду здійснюється Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54794373 від 27.09.2017 року а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту позовної заяви обставинами, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів є: - зміна сімейного стану (укладення шлюбу, народження дитини); - зміна матеріального стану (несення щомісячних витрат на оплату орендованого житлового приміщення). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку викладених [PERSON] обґрунтувань позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, сторони по справі (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] до досягнення повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дітей. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітніх дітей, які проживають разом з відповідачем, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі № 235/4302/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини (33 %) всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. В розумінні ст. 192 СК України (саме з цієї правової підстави заявлено позовну заяву) матеріальне становище і сімейний стан протягом часу існування аліментного зобов`язання не є незмінними чинниками як відносно особи, яка одержує аліменти та і для особи, зобов`язаної надавати дитині утримання. В зв`язку з вказаним, суд надає оцінку зміни (в розумінні погіршення / покращення) матеріального становища, сімейного стану позивача [PERSON] як платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2018 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] (копія свідоцтва а.с. 8). [INFO] народжена донька позивача [PERSON] (копія свідоцтва а.с. 14). За переконанням суду зміна сімейного стану позивач, народження в нього третьої дитини - є достатньою підставою для зміни розміру аліментів. Посилання відповідача [PERSON] щодо відсутності судових рішень про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2019 року підлягає відхиленню. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає з дружиною [PERSON] та малолітньою донькою однією сім`єю, тому потреба в визначенні позивачу аліментних обов`язків на утримання доньки не виникла. Право малолітньої [PERSON] , 2019 року народження на гідне матеріальне забезпечення зі сторони батька гарантується нормами СК України, та беззаперечно на [PERSON] покладено відповідальність за виховання, навчання і розвиток доньки. За таких обставин, позивач беззаперечно несе витрати на потреби малолітньої доньки [PERSON] , 2019 року народження. При цьому, суд звертає увагу, що утримання трьох неповнолітніх дітей позивача має бути рівнозначним, та не ущемленим відносно матеріального утримання одне одного. Суд вважає недоведеним факт перебування на утриманні [PERSON] дружини, яка, за поясненнями позивача, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому є тимчасово непрацездатною. Належних, достатніх доказів таких доводів (довідки з місця роботи про оформлення декретної відпустки, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків тощо) суду не надано. Дані про утримання аліментів в порядку ст. 84 СК України відсутні. Суд звертає увагу, що позиція захисту відповідача [PERSON] ґрунтується, що при розгляді позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів первісно необхідно врахувати інтереси неповнолітніх дітей, право на гідне матеріальне забезпечення зі сторони батька. Згідно довідки про доходи № б/н від 29.12.2019 року [PERSON] з 26.10.2018 року працює у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську та займає посаду начальника першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції), посадовий оклад становить 38764,00гривень, нарахована заробітна плата за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року склала 785881,58 гривень, в тому числі утримані аліменти 196278,00 гривень (січень: 0,00 гривень, лютий: 14314,13 гривень, березень: 13386,95 гривень, квітень: 13386,95 гривень, травень: 13386,95 гривень, червень: 12375,55 гривень, липень: 15097,78 гривень, серпень: 20421,93 гривень, вересень: 20167,05 гривень, жовтень: 40435,59 гривень, листопад: 15662,40 гривень, грудень: 17682,72 гривень (а.с. 54). Згідно виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за період з 20.04.2018 року по 27.12.2019 року проведено безготівкове зарахування аліментів: 25.04.2018 року 4727,76 гривень, 30.05.2018 року 4368,82 гривень, 26.06.2018 року 4626,09 гривень, 30.07.2018 року 4232,42 гривень, 29.08.2018 року 3953,83 гривень, 26.09.2018 року 3953,83 гривень, 29.10.2018 року 2704,02 гривень, 28.02.2019 року 14170,99 гривень, 29.03.2019 року 13253,08 гривень, 26.04.2019 року 13253,08 гривень, 31.05.2019 року 13253,08 гривень, 27.06.2019 року 12251,79 гривень, 31.07.2019 року 14946,80 гривень, 30.08.2019 року 20217,71 гривень, 30.09.2019 року 19965,38 гривень, 31.10.2019 року 40031,23 гривень, 29.11.2019 року 15466,18 гривень, 23.12.2019 року 17505,89 гривень (а.с. 61 74). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину віком від 6 до 18 років станом на час розгляду цієї справи складає 1013,50 гривень. Таким чином, аліменти, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2007 року народження в розмірі 1/3 частки доходу, що дорівнює в середньомісячному грошовому вираженні за 2019 рік 16356,50 гривень є суттєво більшим за розмір, який мінімально визначений ст. 182 СК України. Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. З довідки про доходи № 52 від 24.12.2019 року вбачається, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з підприємством, яке розташоване на непідконтрольній території м. Донецька, маючим назву (далі мовою оригіналу): «Структорное позразделение производство «Донецкгортеплосеть» ГП «Донбасстеплоэнерго» Донецкая народная республика», нарахований дохід складає за період з січня 2019 року по листопад 2019 року 150736,78 рублів (а.с. 51). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, суд обмежений надати належну оцінку матеріальному стану відповідача [PERSON] та її можливості матеріально утримувати неповнолітніх дітей. При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідачем [PERSON] не надано чеки, квитанції про понесені витрати на утримання неповнолітніх дітей в причино-наслідковому зв`язку, що при цільовому використанні сплачених [PERSON] аліментів коштів на потреби та задоволення інтересів сина та доньки не вистачає. За переконанням суду, відсутні підстави вважати, що на теперішній час сплачувана позивачем сума аліментів є недостатньою, та її не вистачає для забезпечення дітей при рівному наданні допомоги обома батьками. Серед інших обставин, на якій посилається позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів є зміна матеріального стану. Так, позивач [PERSON] з отримуваного доходу (заробітної плати) несе щомісячні обов`язкові платежі на оплату оренди житла. На підтвердження таких посилань суду надано відомості про відсутність у власності позивача та його дружини будь-яких об`єктів нерухомості, розташованих на підконтрольній території України. Згідно інформаційної довідки № 180434743 від 10.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16 17). Згідно інформаційної довідки № 180437946 від 10.09.2019 року за [PERSON] не зареєстровано жодних об`єктів нерухомості (а.с. 18). За таких обставин, позивач зазначає, що вимушений винаймати житловий будинок, розташований в м. Святогірськ, щомісячно сплачуючи орендну плату та комунальні послуги. Такі обставини відповідачем [PERSON] не визнано, та прийнято категоричну позицію відсутності у позивача щомісячних витрат на оренду житловому приміщення, оскільки будинок належить батьку дружині позивача. Суд зазначає, що підстави визнати доводи [PERSON] про стабільні щомісячні витрати на оренду житлового приміщення, як такі що в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України мають бути враховано як суттєві при визначенні розміру аліментів, - відсутні. Жодні документальні матеріали (договір про оренду житлового приміщення, чеки про перерахування орендної плати, квитанції про нарахування вартості комунальних послуг та оплати таких платежів) суду не надано, доказування не може ґрунтуватися не припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Що стосується заперечень відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів з огляду хворобливого стану здоров`я неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження, оскільки зменшення щомісячних платежів призведе до браку коштів на придбання дорогих ліків, дотримання рекомендацій лікарів, чим невиключно буде викликано небезпеку погіршення стану здоров`я дитини. На підтвердження зазначених аргументів відповідачем надано: довідку поліклініки Красноармійської центральної районної лікарні від 21.09.2015 року про встановлення [PERSON] , 2002 року народження діагнозу вітіліго (а.с. 82), виписку з історії хвороби № 365 про перебування [PERSON] , 2002 року на стаціонарному лікуванні з 17.04.2019 року по 02.05.2019 [INFO] в медичному закладі, маючому назву (далі мовою оригіналу): «Дерматовенерологический диспансер министерства здравоохранения донецкой народной республики», діагноз вугровий хвороба, папуло-пустулезна форма а.с. 79 (документи, видані лікарняними закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку - правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016 р.). В свою чергу позивачем [PERSON] на підтвердження задовільного стану здоров`я неповнолітньої дитини до матеріалів справи долучено копії дипломів, грамот, виданих на ім`я неповнолітнього [PERSON] , 2002 року народження про участь та отримання призових місць в проведених на території м. Донецька, м. Макіївка чемпіонатах по спортивному бойовому мистецтву (а.с.83-88). Суд надаючи оцінку таким доводам сторін, акцентує увагу, що доказів несення суттєвим грошових витрат на лікування неповнолітнього [PERSON] , 2002 року народження (вартості ліків, медичних препаратів, затрат на курортне оздоровлення тощо) позивачем не надано. Більш того, суд зазначає, що предметом розглядуваної позовної заяви є саме зміна (зменшення) розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, питання про участь батьків у додаткових витратах на дитину відповідно до ст. 185 СК України не охоплюється розглядом цієї справи. По суті інших доводів сторін (залишення позивачем після розлучення у володіння відповідача та неповнолітніх дітей квартири, розташованої в м. Макіївка; передача відповідачем у власність позивача придбаних в шлюбі транспортних засобів без отримання компенсації належної частки спільного майна; несплата / добровільне перерахування коштів на дітей до стягнення аліментів в судовому порядку; особисті відносини батьків з дітьми), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи сторін в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Сумуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення [PERSON] до суду з розглядуваним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. В частині визначення частки зменшення розміру стягуваних аліментів - суд керується наступним. Розмір аліментів утримуваних з позивача на користь відповідача наразі згідно рішення суду від 18.09.2017 року складає 1/3 частина всіх доходів (в ідеальній частці 33 %). Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів [PERSON] частково обґрунтованими, - вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/3 частини всіх доходів до 1/4 частини (25 %), що відповідатиме інтересам [PERSON] при утриманні неповнолітніх сина [PERSON] , 2002 року народження та доньки [PERSON] , 2007 року народження, та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки неповнолітнім дітям. Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. На підставі викладеного, ст. 191, ч. 1 ст. 192 СК України,

Outcome: partial