Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про визнання недійсними електронних торгів та скасування акту про проведені електронні торги, третя особа без самостійних вимог - Державне підприємство «СЕТАМ». Свої вимоги обґрунтував тим, що позивач є власником нерухомого майна в Україні, а саме власником Ѕ частки майстерні з допоміжними будівлями загальною площею 65,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Підставою набуття права власності є договір купівлі-продажу від 17.08.2009 року, засвідчений нотаріально та зареєстрований у державному реєстрі правочинів. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі прав власності 15.02.2013 року, номер об`єкта нерухомого майна в РПВН 27716551. Позивачу стало відомо про те, що Виноградівським РВ ДВС 19.12.2016 року було проведено аукціон з продажу майстерні в цілому. Аукціон було організовано ДП «СЕТАМ» шляхом електронних торгів через Інтернет ресурс, про що свідчить Протокол №221451, лот 185456. Оспорювані торги здійснювалися з метою реалізації майна попереднього власника Оробінського, який продав будівлю майстерні у 2009 році позивачу. Натомість позивач не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні. На час звернення до суду із даним позовом право власності на нерухоме майно переможця аукціону ще не було зареєстровано у відповідному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що проведення торгів з реалізації об`єкту нерухомого майна в цілому - грубо порушило його право власності. Тому з метою захисту його інтересів та порушеного права власності торги слід визнати недійсними, а акт слід скасувати. 26.03.2019 року до суду подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий колосок ЛТД». Третя особа без самостійних вимог ДП «СЕТАМ» 23.04.2019 року подало до суду пояснення по суті позову, в якому заперечують проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що право власності боржника Оробінського в цілому на спірний об`єкт нерухомого майна було підтверджено державним виконавцем додаванням до заявки на реалізацію арештованого майна Свідоцтва про право власності. При цьому організатор торгів, яким є ДП «СЕТАМ», не зобов`язаний перевіряти достовірність поданої державним виконавцем інформації. Тому ДП «СЕТАМ» вважає, що порядок проведення торгів порушено не було, відтак відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Неправомірні дії державного виконавця мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, з приводу чого висловився Верховний Суд. Акт про проведення прилюдних торгів є правочином, що зумовлює перехід права власності на майно від боржника до покупця-учасника прилюдних торгів. Відчуження майна з прилюдних торгів, як правочин з купівлі-продажу може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання на момент його вчинення вимог ЦК України. Оскільки порушення процедури проведення прилюдних торгів не відбулося, про такі не говорить позивач, то відсутні правові підстави для визнання торгів недійсними. 23.05.2019 року адвокат Стасюк Ю.П., що діє в інтересах позивача, подав до суду клопотання про залучення співвідповідача на підставі ст.51 ЦПК України - ТОВ «Золотий колосок ЛТД». Ухвалою суду від 23.05.2019 року до участі у цивільній справі у якості співвідповідача залучено ТОВ «Золотий колосок ЛТД». Проведено підготовче судове засідання, за результатами якого підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. 12.07.2019 року відповідач ТОВ «Золотий колосок ЛТД» подало письмове клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що відповідач подав до Господарського суду Закарпатської області позовну заяву до Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про визнання частково недійсними договору купівлі-продажу на електронних торгах та акту про проведення електронних торгів. За позовною заявою відкрито провадження 10.04.2019 року. Відповідач вважає, що до вирішення тієї справи розгляд цієї справи неможливий, оскільки об`єктом спору є те ж саме нерухоме майно. 31.07.2019 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Стасюк Ю.П., подав до суду заяву по суті справи, у якій заперечив проти зупинення провадження у справі, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи, на яку посилається співвідповідач. Крім того, доповнив обґрунтування позовних вимог, зазначивши, що законом встановлено особливий порядок реалізації об`єктів майна, що перебувають у спільній власності (ст.366 ЦК України). Цей порядок при вирішенні питання про реалізацію спірного майна, організації та проведенні торгів дотримано не було, чим грубо порушено права співвласника майна - позивача у справі. Відзиву на позов відповідачі до суду не подали. В судовому засіданні представник позивача Стасюк Ю.П. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити такі повністю на підставі наведених обставин та поданих доказів, оскільки торги проведені з порушенням підстав та порядку їх проведення. Особливий порядок реалізації майна, що перебуває у спільній власності грубо порушено. Представник відповідача ТОВ "Золотий колосок ЛТД" Глуговський А.П. заявив, що позовні вимоги визнає лише частково, а саме не оспорює право власності позивача на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на реалізований об`єкт нерухомого майна. Тому просить суд позов задовольнити частково з урахуванням збереження Ѕ частки позивача у праві власності на спірний об`єкт. Представник відповідача Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, будучи своєчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився на судовий розгляд справи повторно, заяв про відкладення судового засідання чи заяв іншого змісту не подано. За відсутності заперечень інших учасників справи розгляд справи проведено без участі відповідача, який не повідомив суд про причини неявки свого представника у судове засідання на судовий розгляд справи. Представник третьої особи - ДП «СЕТАМ» - будучи своєчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився на судовий розгляд справи повторно, заяв про відкладення судового засідання чи заяв іншого змісту не подано. За відсутності заперечень інших учасників справи розгляд справи проведено без участі третьої особи, яка не повідомила суд про причини неявки свого представника у судове засідання на судовий розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані докази, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON], громадянин Чеської республіки, є власником Ѕ частки у праві власності на об`єкт нерухомого майна - майстерні з допоміжними будівлями загальною площею 65,9 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] . Частка у праві спільної часткової власності набута позивачем на підставі Договору купівлі-продажу від 17.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І., зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 27.09.2012 року. Право спільної часткової власності позивача (1/2 частка) зареєстровано за номером 292398 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 15.02.2013 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18047921212. Право спільної часткової власності позивача в Ѕ частці на вказаний об`єкт нерухомого майна, набуте на підставі Договору купівлі-продажу від 17.08.2009 року, учасниками справи визнано та не оспорюється. 19 грудня 2016 року відбулися оспорювані позивачем електронні торги (Протокол №221451), організатором яких виступив ДП «СЕТАМ», на які виставлено лот №185456 - будівля майстерні з допоміжними спорудами літ.»В» загальною площею 65,9 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Продавець - Виноградівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. Встановлено, що Лот №185456 виставлено державним підприємством «СЕТАМ» на електронні торги за заявою Виноградівського РВ ДВС про реалізацію арештованого майна від 25.11.2016 року, згідно зі змістом якої майно боржника арештоване в рамках зведеного виконавчого провадження №52834067, де боржником виступає [PERSON] . Арешт на майно боржника [PERSON] накладено Постановами державного виконавця від 10.09.2013 року та від 10.04.2015 року. Належність лота №185456 боржнику [PERSON] визначена державним виконавцем на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.07.2009 року Виноградівською міською радою на підставі рішення виконкому Виноградівської міської ради від 24.06.2009 року №211. За результатами проведення електронних торгів державний виконавець Виноградівського РВ ДВС Гульпа І.І. 15.03.2017 року склав Акт, за змістом якого електронні торги з реалізації лота №185456 відбулися з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», переможцем електронних торгів визнано ТОВ «Золотий колосок ЛТД». Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує перехід права власності на лот до переможця торгів (а.с.64-65). Судом також досліджено матеріали Зведеного виконавчого провадження 52834067, надані відповідачем Виноградівським РВ ДВС. На підставі документів, що містяться у матеріалах ЗВП 52834067, що узгоджується зі змістом інших документальних доказів у справі та із обставинами, повідомленими позивачем, суд встановив, що 10 вересня 2013 року державним виконавцем Гульпа І.І. було винесено Постанову про арешт всього майна [PERSON] за ВП №39722279. 22 квітня 2016 року складено Акт опису і арешту майна, до складу якого ввійшла будівля майстерні з допоміжними спорудами загальною площею 65,9 кв.м., [ADDRESS] .(а.с.142-143). 25.11.2016 року державний виконавець звернувся до Закарпатської філії ДП «СЕТАМ» із заявою про реалізацію арештованого нерухомого майна боржника [PERSON] - будівлі майстерні з допоміжними спорудами (будівлями) літ. «В», [ADDRESS]» загальною площею 65,9 кв.м. (а.с.150-151) 29 березня 2019 року Постановою про перевірку виконавчого провадження начальника Виноградівського РВ ДВС Феделеш В.І., за наслідками перевірки ЗВП АСВП №52834067 - скасовано складений державним виконавцем акт про проведені прилюдні торги від 15.03.2017 року, складений на підставі протоколу проведення прилюдних торгів від 19.12.2016 року за №221451 організатором торгів ДП «СЕТАМ», в частині Ѕ частини майстерні з допоміжними спорудами площею 65,9 кв.м., [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності громадянину Чехії [PERSON]. Скасовано також Акт опису й арешту майна від 22.04.20196 року, Постанову про призначення експерта, заяву на реалізацію арештованого майна від 25.11.2016 року, - всі в частині Ѕ частини майстерні з допоміжними спорудами площею 65,9 кв.м., [ADDRESS] (а.с.160-163) За результатами перевірки начальник Виноградівського РВ ДВС констатував, що в процесі виконання судових рішень про стягнення заборгованостей із [PERSON] допущено порушення порядку накладення арешту на майно, оскільки частка у праві власності на дане майно належить [PERSON]. Відтак, Суд визнає доведеним той факт, що арешт на об`єкт нерухомого майна - майстерню з допоміжними будівлями по [ADDRESS] - накладено незаконно, оскільки це відбулося з порушенням встановленого законом порядку. З огляду на час виникнення фактичних обставин справи суд констатує, що в даному спорі слід застосувати норми ЦК України від 2004 року, нормативно-правові положення ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року до рішень, дій посадових осіб Виноградівського РВ ДВС здійснених до 05.10.2016 року, та норми ЗУ «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05.10.2016 року до рішень, дій що мали місце після 05.10.2016 року, та Порядок реалізації арештованого майна, затверджений Наказом Мінюсту від 29.09.2016 року № 2831/5 (далі-Порядок), норми Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 року. Відповідно до ч.1 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року, арешт, вилучення та примусова реалізація - це складові процедури звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до частин 5,6 цієї статті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. 05.10.2016 року набрав чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Відтак процедура примусової реалізації майна в даних правовідносинах відбувалася за нормами вказаного Закону. Відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного з 05.10.2016 року, реалізація арештованого майна здійснюється, зокрема, шляхом електронних торгів, порядок проведення яких визначається Міністерством юстиції України. Пункт 1 загальних положень Порядку, затвердженого Наказом Мінюсту N 2831/5 (далі-Порядок), електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Отже, придбання майна з електронних торгів є одним із способів набуття права власності. Стаття 650 ЦК закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Аналіз наведених норм у сукупності свідчить про те, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів. Відтак суд відхиляє доводи про те, що частка не є об`єктом цивільно-правового обороту. Разом із тим, суд погоджується із позицією сторони позивача, що звернення стягнення на майно, що перебуває у спільній власності, має свій особливий порядок, законодавчо визначений статтею 366 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 р. у справі N 6-116цс12, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах зазначено наступне: "Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо підготовки майна до реалізації та проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Отже, електронні торги є процедурою (дією), яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а саме припинення в однієї особи права власності на певне майно та, відповідно, виникнення такого права в іншої особи. Враховуючи те, що відчуження майна на електронних торгах належить до правочинів, то такий правочин може визнаватись недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Заперечуючи проти задоволення позову відповідач наголошував на тому, що оскільки процедуру проведення електронних торгів організатором торгів порушено не було, відтак правові підстави для визнання торгів недійсними відсутні. Проте, таке обґрунтування на думку суду є однобоким, а трактування судової практики звуженим, виходячи із наступного. Реалізація арештованого майна (предмет регулювання Порядку) є ширшим поняттям ніж процедура проведення електронних торгів та включає в себе також і визначений порядок дій посадових осіб державної виконавчої служби з передачі майна на реалізацію (п.п.3, 4 Порядку). Дійсність електронних торгів залежить не лише від дотримання самої процедури проведення електронних торгів, за організацію яких відповідає Організатор, а й від дотримання встановлених Порядком вимог до процедури передачі майна на реалізацію, які (вимоги) звернуті частково до Організаторів електронних торгів і частково до посадових осіб органу державної виконавчої служби (приватного виконавця). Пунктом 4 Порядку встановлено, що Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна. Зі змісту поданих учасниками справи документів вбачається, що Заява про реалізацію арештованого майна в рамках ЗВП №52834067 разом із доданими необхідними документами була передана Начальнику відділу РВ ДВС Бенца В.В. та ним підписана. Разом із тим, у березні 2019 року Начальник Виноградівського РВ ДВС Феделеш В.І. ініціював перевірку ЗВП АСВП №52834067, за результатами якої констатував, що в процесі виконання судових рішень про стягнення заборгованостей із [PERSON] допущено порушення порядку накладення арешту на майно, оскільки частка у праві власності на дане майно належить [PERSON]. Отже, у зв`язку із тим, що порядок накладення арешту на майно було порушено, до складу арештованого майна безпідставно ввійшла частка у праві спільної часткової власності [PERSON], то складений за результатами цієї виконавчої дії Акт опису та арешту майна є документом, що не відповідав вимогам законодавства. Крім того, проаналізувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що в ході процедури виявлення майна боржника та накладення на нього арешту посадовою особою органу виконавчої служби було допущено помилку щодо належного встановлення обставини належності цього об`єкту нерухомого майна на праві власності в цілому боржнику. Копія акта опису та арешту майна боржника є одним із обов`язкових документів, що додаються до Заявки на реалізацію арештованого майна (п.3 Порядку у редакції на час оформлення Заявки). Цей документ разом із іншими обов`язковими документами, доданими до Заявки, та зміст самої Заявки у відповідності до вимог п.4 Порядку належало перевірити на відповідність вимогам законодавства. Обов`язок перевірки було покладено на Начальника відділу державної виконавчої служби. Проте, очевидною є та обставина, що вимоги пункту 4 Порядку належно виконані не були. Проект заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію не були належно та повно перевірені на предмет їх відповідності вимогам законодавства, зокрема, не було звернуто увагу на порушення порядку накладення арешту на майно. Таким чином, суд констатує, що порядок реалізації арештованого майна на електронних торгах - будівлі майстерні з допоміжними спорудами по [ADDRESS] на електронних торгах, що відбулися 19.12.2016 року, - порушено в частині неналежного виконання посадовими особами Виноградівського РВ ДВС вимог пункту 4 Порядку. Крім того, суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що для звернення стягнення на майно, що є у спільній частковій власності, встановлено особливий порядок статтею 366 ЦК України. Так, відповідно до ст.366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Очевидно, що оспорюваний позивачем продаж майна на електронних торгах відбувся з недотриманням встановленого статтею 366 ЦК України порядку. Звернення стягнення на майно, що перебувало на той момент у спільній частковій власності, відбулося без виділення частки в натурі, без звернення до боржника із вимогою продажу частки (з забезпеченням права інших співвласників на переважну купівлю частки). Враховуючи те, що відчуження майна на електронних торгах належить до правочинів, то такий правочин може визнаватись недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки порядок реалізації (відчуження) майна на електронних торгах порушено, передання на примусову реалізацію майна, що не належить боржнику, суперечить закону та грубо порушує принцип непорушності права власності, звернення стягнення на майно, що перебувало у спільній частковій власності, відбулося без дотримання встановленого ст.366 ЦК України порядку, то це є достатньою правовою підставою для визнання оспорюваного правочину (продаж майна з електронних торгів) недійсним. Крім того, суд вважає за доцільне висловити наступні додаткові мотиви. Відповідно до змісту ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За результатами судового розгляду даної справи встановлено, що даний правочин (реалізація об`єкту нерухомого майна в цілому на електронних торгах) було вчинено під впливом помилки щодо обставини, яка має істотне значення, а саме щодо належності боржнику у Виконавчому провадженні даного об`єкту нерухомого майна на праві власності в цілому. Помилка була допущена посадовими особами органу державної виконавчої служби на стадії виявлення майна боржника, перевірки належності майна боржнику на праві власності, та накладення на майно арешту з метою забезпечення виконання виконавчих документів. Дана помилка не була виявлена та усунута посадовими особами органу державної виконавчої служби на виконання пункту 4 Порядку реалізації арештованого майна в рамках передання помилково арештованого майна на реалізацію організатору електронних торгів. Очевидно, що це є додатковою правовою підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів належать до стягнення судові витрати, понесені позивачем та підтверджені документально (судовий збір у розмірі 1536,80 грн) - у рівних частках із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved