Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] (зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ) про відшкодування до місцевого бюджету м.Львова витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в якому просить стягнути з [PERSON] до місцевого бюджету м.Львова Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м.Львова, правонаступником якої є комунальне некомерційне підприємство "8-а міська клінічна лікарня м.Львова", витрати в розмірі 2152,00грн. на лікування потерпілої від злочину [PERSON] ; судовий збір стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.10.2017 у справі №464/5824/17 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою [PERSON] . Так, судом встановлено, що відповідач 21.06.2017 року, близько 16.00 год., керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato»,\~д.н.з. [NUMBER] та рухаючись\~по проїзній частині вул. Зеленої від в`їзду в місто по напрямку до центральної частини міста Львова на перехресті із вул. Вулецькою порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до регульованого перехрестя вул. Зелена-Вулецька, в межах якого облаштовано регульований пішохідний перехід, не вжив заходів заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб мати змогу зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» при увімкненні забороняючого (червоного) сигналу світлофора чим створив перешкоду в русі пішоходу [PERSON] , яка переходила проїзну частину по вказаному нерегуйованому перехресті з права на ліво по напрямку руху на дозволений (зелений) сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення із нею, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді саден та обширного синця на обличчі, перелому передньої стінки лобної пазухи зліва, забою головного мозку, закритого перелому лівої ключиці, саден на кінцівках, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.Загальна сума витрачених коштів на лікування [PERSON] становить 2 152,00 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. З огляду на те, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідності, тобто з нереабілітуючих обставин, а відтак останній зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету м. Львова витрати Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова у розмірі 2152.00 гривень. Прокурор Межвінський Д.З. подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити. Представник позивача Львівської міської ради Бойко А.Р. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовими поясненнями, відповідно до яких позов підтримав та розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи,\~з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.10.2017 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, тобто з нереабілітуючої підстави. Так, судовим рішенням встановлено, що [PERSON] [INFO] року, близько 16.00 год., керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato»,\~д.н.з. [NUMBER] та рухаючись\~по проїзній частині вул. Зеленої від в`їзду в місто по напрямку до центральної частини міста Львова на перехресті із вул. Вулецькою порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до регульованого перехрестя вул. Зелена-Вулецька, в межах якого облаштовано регульований пішохідний перехід, не вжив заходів заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб мати змогу зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» при увімкненні забороняю чого (червоного) сигналу світлофора чим створив перешкоду в русі пішоходу [PERSON] , яка переходила проїзну частину по вказаному нерегуйованому перехресті з права на ліво по напрямку руху на дозволений (зелений) сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення із нею, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді саден та обширного синця на обличчі, перелому передньої стінки лобної пазухи зліва, забою головного мозку, закритого перелому лівої ключиці, саден на кінцівках, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.10.2017, та отримання потерпілим тілесного ушкодження середньої тяжкості, є встановленим та не підлягає доказуванню. Як вбачається з довідки Комунальної 8-ї клінічної лікарні м. Львова від 02.05.2019 №759, наданого на запит Львівської місцевої прокуратури №1, потерпіла [PERSON] , перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 22.06.2017 до 29.06.2017, вартість якого становить 2 152 грн. 00 коп. Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, комунальне некомерційне підприємство «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» є правонаступником Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова, засновником яких є Львівська міська рада. Положеннями ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 цієї статті якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Положеннями пункту 2 цього Порядку визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до пункту 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявність причинного зв`язку між вчиненням [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження відносно якого закрито у зв`язку зі звільнення від кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави, та перебуванням потерпілої [PERSON] на стаціонарному лікуванні в\~Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні м. Львова\~з 22.06.2017 по 29.06.2017, вартість якого становить 2152 грн. 00 коп., а відтак суд дійшов висновку, що з відповідача в користь місцевого бюджету м. Львова підлягають стягненню витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі, що становить 2152 грн. 00 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved