Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування сум переплаченої пенсії. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON], [INFO], з 01.06.2009 року перебував на обліку в УПФУ в Артемівському районі м. Луганська та отримував пенсію в разі втрати годувальника. До виповнення повноліття відповідача пенсію в разі втрати годувальника отримувала [PERSON] у м. Торезі Донецької області. Відповідно до ст.36 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається дітям померлого, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Згідно до ст.48 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" дітям, які перебувають на повному державному забезпеченні, виплачується 50% призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника та перераховується на їхні особові рахунки у банку. При цьому частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії у зв'язку з втратою годувальника, перераховується на банківський рахунок установи, де ця дитина перебуває на повному державному утриманні, і спрямовується виключно на поліпшення умов проживання дітей у цих установах. Згідно з довідкою від 06.09.2011р. № 229 [PERSON] наказом ректора ЛДУВС № 398 від 29.07.2008р. з 05.08.2008р. зарахований курсантом денного відділення Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренко зі строком навчання 4 роки і знаходженням на повному державному забезпеченні. Строк закінчення навчання - липень 2012 року. В зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не повідомив про перебування на повному державному забезпеченні у період з 05.08.2008р. по 31.05.2009р., утворилась переплата пенсії у розмірі 3793грн.49коп. Відповідно до ст.50 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду у сумі не більше 20% пенсії. Рішенням Міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ № 177 від 16.10.2009р. вирішено, що переплата підлягає поверненню по 20% від розміру пенсії. У зв'язку із закінченням строку навчання відповідача 31.07.2012р. сума переплати була стягнута Управлінням не в повному обсязі. Станом на 23.12.2013р. залишок переплати складає 653грн.32коп. Оскільки відповідач більше не отримує пенсію в разі втрати годувальника, подальше стягнення на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду неможливе. Відповідачу листами від 13.09.2013р. № 245/Т-12 письмово роз'яснено про переплату. По теперішній час питання з переплатою не вирішено, відповідач добровільно не бажає повернути переплату. Просить поновити строк позовної давності звернення до суду, так як управління було позбавлено можливості вчасно звернутися до суду у зв'язку з досудовим врегулюванням спору; стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська суму переплати пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 653,32 грн. (а.с.1,2). Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без його участі (а.с.26,33). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, в яких вказав, що пенсія у разі втрати годувальника у період з 27.10.1991 року по 31.05.2009 року виплачувалася УПФУ в м.Торезі, після його вступу до ЛУВС його мати [PERSON] продовжувала отримувати пенсію за місцем його постійної реєстрації у м.Торезі, що підтверджується довідкою УПФУ в м. Торезі. При досягненні ним повноліття та продовженні навчання на стаціонарі ЛУВС його пенсійна справа була направлена в УПФУ Артемівського району м.Луганська, при цьому УПФУ м.Тореза повідомило що переплати пенсії не було. УПФУ Артемівського району м.Луганська проводило виплати і без його повідомлення та згоди з жовтня 2009р. по травень 2012р. з нього здійснювалося стягнення. У теперішній час знову виникла сума переплати за той період, коли пенсію отримувала його мати, а не він. Він не може погодитися з позовними вимогами позивача, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, який відповідно до ст.257 ЦК встановлений у три роки, та сума переплати утворилася за період, коли він був неповнолітній і на його утримання пенсію отримувала його мати, тому вона повинна бути відповідачем по справі. Просив у позові відмовити (а.с.27). 04.06.2014 року відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги УПФУ Артемівського району м.Луганська до нього про стягнення переплаченої суми пенсії не визнає повністю, у їх задоволенні просить відмовити, просив у судове засідання його матір [PERSON] не викликати, у тому числі у якості відповідача; справу розглянути у його відсутність (а.с.36). Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з заявою від 01.07.2009 року [PERSON] звернувся до УПФУ в Артемівському районі про переведення на його ім'я пенсії, яку отримувала мати; вказав, що він навчається в ЛУВС (а.с.9). Розпорядженням УПФУ в Артемівському районі №475 від 09.07.2009 року [PERSON] прийнято на облік, вид пенсії - по втраті годувальника, з 01.06.2009 року (а.с.10). Згідно з довідкою Луганського державного університету внутрішніх справ ім.Е.О.Дідоренко від 06.09.2011 року наказом ректора №398 від 29.07.2008р. з 05.08.2008р. [PERSON] зарахований курсантом денного відділення ЛДУВС зі строком навчання 4 роки. В теперішній час є курсантом 4 курсу і знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.11). У рішенні №117 від 16.10.2009р. міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особистих рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги вказано, в результаті перевірки пенсійної справи [PERSON], який одержує пенсію по втраті годувальника в розмірі 398,26грн. на місяць встановлена переплата у сумі 3793грн.49коп., яка згідно з довідкою відділу пенсійного фонду утворилася за період з 05.08.2008р. по 31.05.2009р. у зв'язку з тим, що він навчався та знаходився на повному забезпеченні і отримував повний розмір пенсії. Переплата 3793грн.49коп. підлягає поверненню по 20% від розміру пенсії у зв'язку з несвоєчасним повідомлення про перебування на державному забезпеченні (а.с12). Розпорядженням від 20.10.2009 року на підставі п.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до рішення №177 від 16.10.2009 року вирішено утримати переплату в сумі 3793грн.49коп. по 20% від розміру пенсії щомісячно з [PERSON] (а.с.13). Згідно з довідкою позивача №499/03 залишок переплати по пенсійній справі [PERSON] на 01.07.2012 року становить 653,32грн.; за період з 01.07.2012 року по 23.12.2013 року до управління кошти на погашення цього боргу не надходили (а.с.14). У відомостях про відрахування по особистому рахунку [PERSON] вказано, що початковий борг - 3793грн.49коп., залишок боргу - 653грн.32коп., виплата заборгованості проводилася з листопада 2009 року по листопад 2011 року (а.с.15). У довідці про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] вказано, що за період з 05.08.2008 року по 31.05.2009 року йому фактично виплачено 7587грн.05коп., нараховано 3793грн.56коп., переплата склала 3793грн.49коп. (а.с.16). Тобто, заборгованість у сумі 3793грн.49коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, утворилася за період з 05.08.2008 року по 31.05.2009 року - за період, коли пенсію відповідач не отримував, а отримувала його мати. Згідно з довідкою УПФУ в м.Торезі [PERSON] знаходиться на обліку та отримувала на утримання [PERSON] пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, за період з вересня 2008р. по травень 2009р. отримала 6975,56грн. По пенсійній справі переплати на балансі не було (а.с.28). Відповідно до ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається дітям померлого, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Відповідно до ст.48 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дітям, які перебувають на повному державному утриманні, виплачується 50% призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника та перераховується на їхні особові рахунки у банку. При цьому частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії у зв'язку з втратою годувальника, перераховується на банківський рахунок установи, де ця дитина перебуває на повному державному утриманні, і спрямовується виключно на поліпшення умов проживання дітей у цих установах. Відповідно до ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], мати відповідача, з вересня 2008р. по травень 2009р. в УПФУ в м.Торезі отримувала на утримання неповнолітнього сина [PERSON] пенсію в разі втрати годувальника, УПФУ в м.Торезі повідомило, що по пенсійній справі переплати не було. З 05.08.2008р. [PERSON] зарахований курсантом денного відділення ЛДУВС зі строком навчання 4 роки. Розпорядженням позивача УПФУ в Артемівському районі від 09.07.2009 року відповідача [PERSON] прийнято на облік з 01.06.2009 року, з цього періоду він став отримувати пенсію. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 3793грн. 49коп., яка утворилася за період з 05.08.2008 року по 31.05.2009 року - за період, коли пенсію відповідач [PERSON] не отримував, а отримувала його мати, при цьому виплати пенсії здійснював не позивач УПФУ в Артемівському районі, а виплати пенсії здійснювала інша юридична особа - УПФУ в м.Торезі. Позивачем не надано і судом не здобуто доказів наявності права у позивача УПФУ в Артемівському районі - юридичної особи, звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення переплати пенсії, яка була здійснена іншою самостійною юридичною особою - УПФУ в м.Торезі. Також позивач не обґрунтував, чому свої вимоги пред'явив до відповідача, який особисто не отримував ту суму, яку позивач просить стягнути з нього. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Крім того, міжвідомчою комісією з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги постановлено рішення №117 від 16.10.2009 року, яким було стягнуто з відповідача на користь позивача суму переплат, яка утворилась за період з 05.08.2008 року по 31.05.2009 рік у розмірі 3793 грн. 49 коп. по 20% від розміру пенсії, оскільки, відповідач знаходився на повному державному забезпеченні і отримував повний розмір пенсії. Тобто позивачу стало відомо про порушення свого права у жовтні 2009 року, до суду з даним позовом позивач звернувся лише через більш ніж 4 роки. Відповідач посилається на порушення позивачем строку позовної давності звернення до суду з даними позовними вимогами, про що він зазначає у своєму письмовому запереченні, тобто просить про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду після закінчення строку позовної давності, який встановлений по справах даної категорії в три роки та не надав достатніх доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності звернення до суду. Посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості вчасно звернутися до суду у зв'язку з досудовим врегулюванням спору, судом не може бути визнано поважною причиною, оскільки направлення позивачу листів в порядку досудового врегулювання спору не перериває перебіг позовної давності і не заважає позивачу протягом трьох років звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фону України в Артемівському районі м. Луганська до [PERSON] про відшкодування сум переплаченої пенсії необхідно відмовити.

Outcome: dismissed