Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

10 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Маневицький районний сектор Управління державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтував тим, що в жилому приміщенні, яке належить йому на праві приватної власності, за адресою: [ADDRESS], разом з ним проживали та зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] хоча зареєстровані за даною адресою, але фактично там не проживає з травня 2014 року. Відповідачі хоча є зареєстрованими за даною адресою, але відповідно до ст. 405 ЦК України вони втратили право користування цим жилим приміщенням, оскільки без поважних причин не користуються ним понад один рік. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими особами, які втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві підтримав, пояснив, що відповідачі з травня 2014 року за адресою: [ADDRESS], не проживають, що підтверджується актами обстеження житла, і за місцем реєстрації не з'являються. Всі комунальні послуги за будинок сплачує він, позивач. Просить позов задоволити і визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими особами, які втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Щодо [PERSON] вимог про зняття з реєстрації не ставить, оскільки вона з реєстрації знята, про що йому стало відомо в судовому засіданні. Відповідач [PERSON], пояснила, що за адресою: [ADDRESS] знята з реєстраційного обліку, так як вона навчається в м. Рівне та зареєстрована в гуртожитку. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що їй з неповнолітніми дітьми на даний час немає можливості ніде зареєструватися. Не заперечує, що з травня 2014 року вона разом з дітьми в будинку позивача не проживає. ЇЇ малолітня дочка [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем проживає разом з нею. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Маневицький районний сектор Управління державної міграційної служби України у Волинській області в судове засідання не з'явився, але у своїй письмовій заяві на ім'я суду просить розглядати справу у його відсутності, що на думку суду є можливим. Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно вимог ст. 72 Житлового кодексу України провадиться в судовому порядку. Відповідно ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Про те, що будинок за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та у ньому зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак з травня 2014 року там не проживають, крім пояснень сторін, підтверджується, дослідженими судом: витягом з погосподарській книги № 1 за 2011 - 2015 рік по особовому рахунку № 0451, довідкою про склад сім'ї № 1545 від 24 липня 2015 року, виданих Красновільською сільською радою Маневицького району. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими за адресою [ADDRESS], без поважних причин не проживають і не користуються даним жилим приміщенням понад один рік, а саме з травня 2014 року. Дана обставина, крім визнання її сторонами, підтверджується, дослідженими судом актами обстеження житла від 03 листопада 2014 року та 19 березня 2015 року, якими констатовано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані по [ADDRESS], проте там не проживають. Таким чином, судом встановлено що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Визнання малолітньої [PERSON] такою особою не порушує її прав на житло, оскільки вона згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 червня 2014 року залишена проживати з матір'ю [PERSON] - відповідачем по справі. Відповідно ст. 7 Закону України ,,Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, відповідачі, як особи, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх понад встановлені строки, підлягають зняттю з реєстрації за старим місцем проживання. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання проводиться в безспірному порядку за рішенням суду відповідно вимог ст. 7 цього Закону то дублювання даної вимоги в рішенні суду є зайвим. Позивач ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не ставив вимог про стягнення з відповідачів, сплаченого ним судового збору, а тому ці вимоги відповідно ст. 88 ЦПК України суд залишає без розгляду.

Outcome: dismissed