Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві покликається на ту обставину, що в кінці червня 2014 року відповідач [PERSON] позичив у неї 100 (сто) доларів США та взяв на себе зобов"язання вказану суму коштів повернути їй у термін до 01 лютого 2015 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув, на вимоги повернути вказану суму коштів не реагує. Просить стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Уточнили позовні вимоги, просять стягнути з відповідача 100 доларів США, що станом на день подачі заяви до суду становить 2177 грн 04 коп згідно офіційного курсу НБУ, а також судові витрати згідно договору про надання правової допомоги у розмірі 800 грн та судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. Відповідач [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з"явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт позики коштів на вказану суму стверджується розпискою (а.с.4). Як вбачається із змісту розписки, відповідач взяв на себе зобов"язання повернути позивачці по справі гроші в сумі 100 доларів США до 01 лютого 2015 року. Як ствердила позивачка, борг їй на даний час не повернуто. За таких обставин справи суд приходить до висновку про доведеність, обгрунтованість та підставність позовних вимог, а тому задовільняє позов повністю. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved