Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

04.02.2020 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, буд.43, Житомирської області в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ''Ім. Крупської'' Бондарвської сільської ради Овруцького району Житомирської області розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2454,00 грн., яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ЖТ №0136947, виданого на підставі рішення Овруцької РДА від 05.03.1997 року №65, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 грудня 1997 року за №294. Мотивуючи тим, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий пай, оскільки в заяві про прийняття спадщини за законом від 16 вересня 1998 року відсутні підписи спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , що не надає можливості встановити ними факт прийняття спадщини. Позивач просить розглядати справу розглядати у її відсутність. Сільський голова надав заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради, позов визнає. Третя особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує, на спадкове майно не претендує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2020 року (а.с.5). Згідно довідки від 22.01.2020 року №99 виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області, [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] (а.с.6). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ''Ім. Крупської'' Бондарвської сільської ради Овруцького району Житомирської області розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2454,00 грн., яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ЖТ №0136947, виданого на підставі рішення Овруцької РДА від 05.03.1997 року №65, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 грудня 1997 року за №294. Позивач є дочкою та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 1956 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 серпня 1976 року та постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 24.01.2020 року №135/02-31 (а.с.6-8). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, про що свідчить постанова Овруцької державної нотаріальної контори від 24.01.2020 року №135/02-31, однак спадщину на земельну частку (пай) оформити не може, оскільки в заяві про прийняття спадщини за законом від 16 вересня 1998 року відсутні підписи спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , що не надає можливості встановити ними факт прийняття спадщини. Спадкоємець - [PERSON] , померла [INFO] , а [PERSON] , надала заяву в якій зазначила, що не претендувала і не претендує на спадкове майно (а.с.3). З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 10.02.2020 року №258/01-16, видно, що після померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №370/1998 року, у зв`язку з подачею заяви про прийняття спадщини за законом від дочок померлої гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , якій була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS], та гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS], яка померла [INFO] . В даній заяві відсутні підписи , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , що не надає можливості встановити ними факт прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтями 548, 549 ЦК України (1963 року) передбачено, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „ Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування '' роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на земельну частку ( пай). На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та

Outcome: approved