Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, яка порочить честь та гідність, й відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що під час слухання в Дніпровському районному суді м. Києва цивільної справи за позовом Садового товариства «Дніпровський - 2» до [PERSON] про захист честі й гідності та ділової репутації, й відшкодування моральної шкоди, в судовому засіданні, яке відбулося 26 червня 2013 року, [PERSON] сказала, що «[PERSON] за хабар дозволив йому ([PERSON]) «прихватизувати» півдороги в садовому товаристві», це 48-50 - ті хвилини звукозапису судового засідання, й далі 61-63 хвилини. Цю інформацію відповідачка продовжує розповсюджувати й надалі. Так, в приміщенні правління товариства, в присутності багатьох людей, в тому числі й голови правління [PERSON], членів правління та інших в черговий раз заявила, що «[PERSON] дозволив [PERSON] зайняти частину дороги, що прилягає до його ділянки». 17 листопада 2013 року на зборах садоводів в черговий раз [PERSON] кричала, що він «приватизував» півдороги, вартістю, за її словами, в десятки тисяч доларів США. Тобто відповідачка звинуватила його в дачі хабара, тобто в злочині. Вважає, що вказані звинувачення порочать його честь, гідність та репутацію, підривають його авторитет, впливають на взаємовідносини з оточуючими, завдають моральних страждань, які він оцінює в 20 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити: визнати заяви відповідачки про те, що «[PERSON] за хабар голови правління СТ «Дніпровський 2» захопив частину дороги товариства» такою, що не відповідає дійсності, порочить його честі, гідність та ділову репутацію; зобов»язати відповідачку спростувати вказану інформацію шляхом виступу на загальних зборах садового товариства, чи письмовою заявою на адресу правління товариства; стягнути з неї на його користь 20 000 грн. - моральних збитків. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні із наступних підстав. Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов'язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності. Судом встановлено, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом участі відповідачки в судовому засіданні по розгляду цивільної справи і в якому безпосередньо приймав участь позивач, з точки зору сприймання ним цих подій і поширених відповідачкою в залі судового засідання із застосуванням таких мовних засобів, які свідчать про те, що розповсюджена інформація є оціночними судженнями. Так, ці судження не висвітлені на будь-яких інформаційних носіях. При цьому, доказів тому, що відповідачка розповсюджувала оспорювану інформацію поза межеми судового засідання, матеріали справи не містять. За таких підстав суд вважає, що позивач не довів порушення його права шляхом розповсюдження відносно нього недостовірної інформації поза межами судового засідання, відповідно, ці доводи оцінюються судом, як припущення. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Відповідно до частин 1 і 2 статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи та наклепу, є висловлюваннями, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Інформація, висвітлена стороною у справі під час її пояснень в судовому засіданні, є підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації у разі, коли є звинувачення у скоєнні злочину чи образи, за винятком випадку, коли ця інформація була підставою пред'явленого позову, мала відношення до предмету позову, була доказом у справі та їм судом дана оцінка у судовому рішенні, а так само була предметом апеляційного чи іншого перегляду, в порядку встановленому процесуальним законом, та їм дана оцінка в судовому рішенні. Виклавши, на свій погляд, оціночні судження по доведенню своїх вимог по справі щодо захисту честі й гідності, відповідач скористався своїм правом на судовий захист, передбаченим цивільним процесуальним законодавством. При цьому, зміст вищезазначених та досліджених документів не містить нецензурних висловлювань чи брутальних слів. Критична оцінка відповідачем певних фактів, не може визнаватися відомостями, що порочать особу позивача. Дослідивши поширену інформацію в системному зв'язку з положенням чинного законодавства про захист честі й гідності, суд приходить до висновку, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом участі відповідачки в судовому засіданні по розгляду цивільної справи і в якому безпосередньо приймав участь позивач, з точки зору сприймання ним цих подій і поширених відповідачкою в залі судового засідання із застосуванням таких мовних засобів, які свідчать про те що розповсюджена інформація є оціночними судженнями, а тому, суд приходить до висновку, що ця інформація не носить негативний характер і не принижує честь та гідність позивача. Зазначені оціночні судження не є предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб'єктивної думки й поглядів відповідача, не можуть бути перевіреними на предмет відповідності їх дійсності. Оскільки за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутим до відповідальності, тому у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed