Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом (том 1, а.с. 1-4), який згодом неодноразово уточнювала (том 1, а.с. 110-113, том 2, а.с. 37-41, том 2, а.с. 59-63), остаточно просила суд: - визнати незаконним та скасувати наказ директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року про встановлення їй кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» 01 квітня 2002 року; - визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 22 вересня 2017 року № 273 «Про внесення змін до наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к»; - стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на користь [PERSON] суму незаконно утриманої заробітної плати у розмірі 842,86 грн., суму недоплаченої заробітної плати як спеціалісту першої категорії у розмірі 9 351,52 грн., а всього до стягнення 10 194,38 грн.; - вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги мотивує наступним. Вона з 01 червня 1981 року перебувала на педагогічній роботі на різних посадах. Згідно до атестаційного листа від 31 березня 1997 року їй була присвоєна кваліфікація «спеціаліст першої категорії», про що у її трудовій книжці було зроблено відповідний запис під № 14. 27 серпня 2002 року вона припинила педагогічну практику, займалася підприємницькою діяльністю, що і було основним видом її діяльності протягом п`ятнадцяти років. 07 лютого 2017 року вона була прийнята на роботу на посаду методиста методичного кабінету, що підтверджується наказом № 44-к від 03 лютого 2017 року. 14 червня 2017 року вона була звільнена у зв`язку з ліквідацією методичного кабінету. 27 червня 2017 року вона була прийнята на посаду методиста науково-методичного центру на визначений строк, згідно наказу № 290-к від 26 червня 2017 року. 22 вересня 2017 року відділом освіти і науки Нікопольської міської ради було винесено наказ № 273, яким були внесені зміни до наказу № 44 -к від 03 лютого 2017 року про прийняття її на роботу, а саме - оплату праці здійснювати у відповідності до п. 3.22 і 3.27 Типового положення про атестацію педагогічних працівників як методисту, який має кваліфікаційну категорію «спеціаліст другої категорії». Їй було проведено перерахунок заробітної плати, через що вона повернула надмірно виплачену заробітну у розмірі 842,86 грн. Згодом вона дізналася, що наказом № 50 від 29 квітня 2002 року по Нікопольському педагогічному училищу їй була встановлена друга кваліфікаційна категорія з 01 квітня 2002 року. Вважає, що даний наказ за № 50 від 29 квітня 2002 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки її кваліфікаційну категорію було понижено безпідставно, всупереч порядку, встановленому Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників України, затвердженим Міністерством освіти України 20 серпня 1993 року № 310 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 року за № 176. Також вважає, що, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ № 273 від 22 вересня 2017, яким відділом освіти і науки Нікопольської міської ради були внесені зміни до наказу № 44 -к від 03 лютого 2017 року про прийняття її на роботу, оскільки його було винесено на підставі першого. Крім того, враховуючи зазначене та посилаючись на норми ст. 235 КЗпП України вважає, що на її користь має бути стягнута з відділу освіти і науки сума коштів 10 194,38 грн., як недоотримана заробітна плата, до якої входить 842,86 грн. утриманої у неї заробітної плати та 9351,52 грн. недоплаченої заробітної плати як спеціалісту першої категорії. Ухвалою судді від 06 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі ( том 1, а.с. 67). Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи мається відзив Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на позов [PERSON] , що надійшов на адресу суду 07 серпня 2018 року, згідно якого вказаний навчальний заклад є неналежним відповідачем по справі, так як Нікопольське педагогічне училище як відокремлений структурний підрозділ ліквідовано з 01 січня 2017 року ( том 1, а.с. 68-69). Також в матеріалах справи мається відповідь на вказаний відзив, що надійшла від [PERSON] 10 серпня 2018 року (том 1, а.с. 79-80) та згідно якої на час виникнення спірних відносин Нікопольське педагогічне училище, як відокремлений структурний підрозділ відносилося до складу відповідача, а тому позов є обґрунтованим. Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року задоволено самовідвід судді, передано справу до канцелярії суду для визначення судді, згідно вимог ст. 33 ЦПК України (том 1, а.с. 92-93). 26 жовтня 2018 року начальником юридичного відділу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», О. М. Барчак подані до суду заперечення на відзив [PERSON] , (том 1, а.с. 146-148), в яких знову викладено обставини щодо неналежності відповідача по даній справі. 12 грудня 2018 року ректором Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», [PERSON] подано до суду відзив на позов [PERSON] , (том 1, а.с. 189- 190), згідно якого вказаний навчальний заклад не може бути відповідачем по даній справі, оскільки не є і не був роботодавцем для позивача. Ухвалою судді від 18 січня 2019 року залученоДержавний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» в якості правонаступника відповідача Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет»; залучено в якості співвідповідача Нікопольську міську раду; залучено в якості третьої особи Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради (том 1, а.с. 213-215). 01 вересня 2019 року на адресу суду ректором Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», Я.В. Шрамко подано відзив на позовну заяву [PERSON] ( том 2, а.с. 1-4), в якому вдруге викладено обставини щодо неналежності відповідача по даній справі. 18 вересня 2019 року на адресу суду представником виконавчого комітету Нікопольської міської ради О.О. Мкртчян подано пояснення щодо позовної заяви [PERSON] (том 2, а.с. 65-66), в яких вказано, що вимоги щодо стягнення з місцевого бюджету незаконно утриманої та недоплаченої заробітної плати, ніяким чином не стосуються органів місцевого самоврядування, оскільки Нікопольська міська рада і виконавчий комітет не є роботодавцем [PERSON] . Також 18 вересня 2019 року на адресу суду представником виконавчого комітету Нікопольської міської ради О.О. Мкртчян подано відзив на позовну заяву [PERSON] ( том 2, а.с. 71-72), згідно якого вдруге викладено обставини щодо стягнення з місцевого бюджету незаконно утриманої та недоплаченої заробітної плати та вказано, що позивачем не надано доказів порушення Нікопольською міською радою трудового законодавства, в тому числі в частині оплати праці з посиланням на відповідні норми законодавства. В матеріалах справи також наявні пояснення Начальника відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, [PERSON] від 19 вересня 2019 року (том 2, а.с. 76-79). Ухвалою судді від 19 листопада 2019 року задоволено самовідвід судді, передано справу до канцелярії суду для визначення судді, згідно вимог ст. 33 ЦПК України (том 2, а.с. 104-105). Протоколом повторного розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2019 року вказану справу передано судді Рунчевій О.В. (том 2, а.с. 108). 04 лютого 2020 року від в. о. начальника відділу освіти і науки Нікопольської міської ради В.В. Даниленко подано заяву про застосування строків позовної давності в частині скасування наказу № 273 від 22 вересня 2017 року (том 2, а.с. 128-130), яка вмотивована тим, що позивач 25 вересня 2017 року була ознайомлена з оскаржуваним наказом № 273 від 22 вересня 2017 року, про що свідчить відмітка на зворотній стороні наказу, тому строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП є пропущеним. 04 березня 2020 року Начальником відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, [PERSON] надано на адресу суду копію особової справи [PERSON] , надано повідомлення по справі (том 2, а.с. 158-185). 31 липня 2020 року від представника юридичного департаменту Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Н. В. Кушнірчук надано пояснення по справі (том 3, а.с. 4-5), крім того 04 серпня 2020 рокувід представника юридичного департаменту Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Н.В. Кушнірчук також надано пояснення по справі (том 3, а.с 20-21). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради - Даниленко В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Від представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Гречишникової В. В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства (том 3, а.с. 66-67). Представник державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано том 3, а.с. 62). Від представника Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», Поліщук О.С. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх представника ( том 3, а.с. 64-65). Представник юридичного департаменту Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Н.В. Кушнірчук у своїх поясненнях від 04 серпня 2020 року просила розглядати справу без участі їх представника, з урахуванням наданих пояснень, у відповідності до чинного законодавства України (том 3, а.с. 20-21). Представник Науково-методичного центру Нікопольської міської ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано (том 3, а.с. 58). Представник Нікопольського міжшкільного центру трудового навчання та технічної творчості до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано (том 3, а.с.70).. Представник Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа I-III ступенів №16» також у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі (том 3, а.с. 61). Вислухавши представника позивача [PERSON] , представника Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради - Даниленко В.В., допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому зсіданні встановлено, що позивач [PERSON] має вищу освіту, за спеціальністю біолог, викладач біології і хімії, з 01 червня 1981 року перебувала на педагогічній роботі на різних посадах ( том 1, а.с. 116-117; том 2, а.с. 179-180, а.с.183). З копії витягу з наказу № 76 по педучилищу від 11 жовтня 1994 року, що мається в матеріалах особової справи [PERSON] , вбачається, що її прийнято на роботу викладачем основ медичних знань з 11 жовтня 1994 року по 31 травня 1995 року з оплатою згідно тарифікації, як спеціаліста ІІ категорії ( том 2, а.с. 169). З копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] з датою заповнення від 01 жовтня 1980 року вбачається, що наказом № 23 від 17 березня 1995 року позивач переведена на постійну роботу викладачем училища, та на підставі атестаційного листа 10 квітня 1993 року їй присвоєно кваліфікацію спеціаліст другої категорії ( том 1, а.с. 117 на звороті). Згідно копії наказу № 13 по педучилищу від 01 квітня 1997 року, що мається в матеріалах особової справи [PERSON] , на підставі рішення атестаційної комісії викладачу училища [PERSON] змінено кваліфікацію на спеціаліст І категорії, підставою вказано атестаційні листи. Відповідний запис № 14 також мається у трудовій книжці позивача від 31 березня 1993 року (том 1, а. с. 117 на звороті, том 2, а.с. 170). Відповідно копії атестаційного листа від 31 березня 1997 року, що мається в матеріалах особової справи [PERSON] , атестаційною комісією вирішено, що [PERSON] відповідає посаді, яку займає, присвоїти кваліфікацію «Спеціаліст першої категорії» ( том 2, а.с. 181 на звороті). Згідно копії Витягу з наказу № 50 від 29 квітня 2002 року що мається в матеріалах особової справи [PERSON] , у відповідності до п. 3.2. Типового положення «про атестацію педпрацівників України» викладачу [PERSON] встановлено ІІ категорію з 01 квітня 2002 року ( том 2, а.с. 169). Відомості про ознайомлення [PERSON] з даним наказом в матеріалах її особової справи відсутні. Відповідно Витягу з наказу № 68 від 27 серпня 2002 року [PERSON] звільнено з посади з 28 серпня 2002 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України ( том 2, а.с. 169). Надалі позивач займалася підприємницькою діяльністю, яка була основним видом її діяльності протягом п`ятнадцяти років. Згідно копії наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 44-к від 03 лютого 2017 року «Про прийняття», позивача прийнято з 07 лютого 2017 року на посаду методичного кабінету на 0,5 ставки. Оплата позивачу здійснювалася згідно з п. 3.22. та п. 3.27Типового положення «про атестацію педагогічних працівників України» як методисту, який має кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії» (том 2, а.с. 177). Відповідно копії наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 47-к від 07 лютого 2017 року «Про тимчасове призначення» позивача, методистом методичного кабінету, призначено виконуючим обов`язки директора комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» з 08 лютого 2017 року тимчасово на період наявності вакантної посади директора КЗ «НСЗШ № 24» в порядку переведення (том 2, а.с. 176). Згідно копії наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 265-к від 14 червня 2017 року «Про звільнення від виконання обов`язків директора КЗ «НСЗШ № 24»», позивача, методиста методичного кабінету, на яку покладено виконання обов`язків директора комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24», звільнено від виконання обов`язківдиректора КЗ «НСЗШ № 24» та переведено з 15 червня 2017 року на посаду методиста методичного кабінету відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (том 2, а.с. 171). З 26 червня 2017 року позивач працювала за контрактом на посаді методиста науково-методичного центру відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (том 2, а.с. 172-175). У відповідності до копії наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 273 від 22 вересня 2017 року «Про внесення змін до наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к» внесено зміни до наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к про прийняття [PERSON] з 07 лютого 2017 року на посаду методиста методичного кабінету, а саме: оплату праці здійснювати згідно п. 3.22 і 3.27 Типового положення про атестацію педагогічних працівників як методисту, який має кваліфікаційну категорію «спеціаліст другої категорії». Централізованій бухгалтерії наказано здійснити відповідні перерахунки щодо заробітної плати [PERSON] (том 1, а.с. 222). Підставою даного наказу вказано лист ліквідаційної комісії Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 21 вересня 2017 року за № 12, наказ Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 29 квітня 2002 року № 50 про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії». Вказаний наказ позивач отримала 25 вересня 2017 року, про що мається відповідна відмітка (том 2, а.с. 167 на звороті), з цього часу позивач дізналася про порушення її прав, що підтвердилося у судовому засіданні поясненнями її представника [PERSON] . З копії листа ліквідаційної комісії Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 21 вересня 2017 року за № 12 (том 1, а.с. 224) вбачається, що збережено наступні архівні документи на [PERSON] - Копія витягу з наказу № 76 від 11 жовтня 1994 року «Про прийняття на роботу», Копія посвідчення № 2 від 23 листопада 1996 року «Про стажування при Запорізькому базовому педагогічному училищі № 1», копія наказу № 13 від 01 квітня 1997 року «Про результати атестації викладачів», копія витягу з наказу № 50 від 29 квітня 2002 року «Про встановлення другої кваліфікаційної категорії від 01 квітня 2002 року та Копія витягу з наказу № 68 від 27 серпня 2002 року «Про звільнення з посади». Інші копії документів відсутні (атестаційний лист) або термін їх зберігання закінчився (копія протоколу засідання атестаційної комісії - 5 років) та передані на державне зберігання в архівний відділ Нікопольської міської ради. Матеріалами справи підтверджується, що позивачу [PERSON] з вересня 2017 року заробітна плата нараховувалася згідно тарифікаційного списку, як спеціалісту ІІ категорії, нарахована заробітна плата [PERSON] як методиста методичного кабінету та як методиста науково-методичного центру за період з 07 лютого 2017 року по 31 серпня 2017 року становила суму 842, 86 грн. та була повернута у повному обсязі позивачем, відповідно до прибуткових ордерів № 80, 81 від 24 жовтня 2017 року за прибуткового ордеру № 83 від 26 жовтня 2017 року (том 1, а.с. 121-122, 221, том 2, а.с. 166). В обгрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] посилався, що кваліфікаційну категорію [PERSON] було понижено безпідставно, всупереч порядку, встановленому Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників України, затвердженим Міністерством освіти України 20 серпня 1993 року № 310 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 року за № 176, тому наказ Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 29 квітня 2002 року № 50 про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» та наказ Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради за № 273 від 22 вересня 2017 року «Про внесення змін до наказу Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к», що винесений на підставі наказу від 29 квітня 2002 року № 50, є незаконними та підлягають скасуванню, а утримана та недоплачена заробітна плата у загальному розмірі 10194,38 грн. підлягає стягненню у примусовому порядку. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] , представник Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради - Даниленко В. В. вказувала, що кваліфікаційна категорія «спеціаліст другої категорії» встановлена позивачу правомірно, у відповідності до п. 3.2 Типового положення про атестацію педагогічних працівників України. Так як позивач є педагогічним працівником, то вона підлягає обов`язковій атестації не рідше одного разу на п`ять років, вважаючи, що атестаційний лист наданий позивачем датований 1997 роком, а оскаржуваний наказ виданий у 2002 році, то є всі підстави вважати його виданим за результатами чергової атестації позивача. Зважаючи на обов`язковість атестації педагогічних працівників, позивач не могла не знати про атестацію у 2002 році. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах положень Закону України «Про загальну середню освіту», КЗпП України, Типового положенням про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом МОН України від 20.08.1993 р № 310 в редакції, чинній на день розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частинами 1, 2 ст. 27 Закону України «Про загальну середню освіту» атестація педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності є обов`язковою і здійснюється, як правило, один раз на п`ять років відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. За результатами атестації педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів визначається відповідність педагогічного працівника займаній посаді, присвоюється кваліфікаційна категорія (спеціаліст, спеціаліст другої категорії, спеціаліст першої категорії і спеціаліст вищої категорії) та може бути присвоєно педагогічне звання (старший учитель, учитель-методист, вихователь-методист, педагог-організатор-методист тощо). Положення про кваліфікаційні категорії та педагогічні звання затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону «Про освіту» від 23 травня 1991 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Відповідно п. 3.1 Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 20 серпня 1993 року (далі Типове положення), що діяв на момент винесення спірних правовідносин, атестація педагогічних працівників поділяється на чергову та позачергову. Відповідно п. 3.2. вказаного Типового положення, чергова атестація проводиться один раз у п`ять років, згідно з графіком, складеним безпосередньо в навчально-виховному закладі. Педагогічним працівникам, які пройшли чергову атестацію, визначається відповідність (відповідність за умови, невідповідність) посаді, яку займають, встановлюється або підтверджується (не підтверджується) одна з кваліфікаційних категорій, визначається посадовий оклад (ставка заробітної плати), а також може бути присвоєне, підтверджене (не підтверджене) педагогічне звання. Не розглянуті атестаційною комісією (не підтверджені або не змінені) протягом 5-ти років з дня встановлення (присвоєння) кваліфікаційні категорії, посадові оклади (ставки заробітної плати), педагогічні звання втрачають чинність. Педагогічним працівникам, які відмовились від чергової атестації, встановлюється кваліфікаційна категорія на ступінь нижча від тієї, яку вони мали за наслідками попередньої атестації (кваліфікаційна категорія "спеціаліст" у даному разі залишається без змін); працівникам, для яких не передбачені кваліфікаційні категорії, визначається оплата праці за нижчим посадовим окладом (ставкою заробітної плати); для працівників з педагогічним званням припиняється чинність відповідного звання. Не допускається відмова від атестації педагогічних працівників, щодо яких постало питання про їх невідповідність займаній посаді. Відповідно п. 4.1. вказаного Типового положення, за наслідками атестації встановлюються такі кваліфікаційні категорії: "спеціаліст", "спеціаліст II категорії", "спеціаліст I категорії", "спеціаліст вищої категорії"; присвоюються педагогічні звання: "старший учитель", "старший викладач", "старший військовий керівник", "майстер виробничого навчання I категорії", "майстер виробничого навчання II категорії", "вчитель-методист", "викладач-методист", "військовий керівник-методист", "вихователь-методист", "старший вожатий-методист". Відповідно п. 7.1., п. 7.2 вказаного Типового положення, атестаційна комісія узагальнює результати вивчення професійної діяльності, підвищення фахової компетентності та загальної культури, педагогічного працівника, який атестується, забезпечує об`єктивність експертних оцінок, дотримання основних принципів атестації педагогічних працівників. Атестаційна комісія при навчально-виховному закладі: - атестує і приймає рішення про відповідність (відповідність за умови, невідповідність) педагогічного працівника займаній посаді, встановлює, підтверджує (не підтверджує) одну із кваліфікаційних категорій: "спеціаліст", "спеціаліст II категорії", "спеціаліст I категорії", визначає відповідний посадовий оклад (ставку заробітної плати); Відповідно п. 8.1. вказаного Типового положення, до 20 вересня поточного року керівник навчально-виховного закладу знайомить педагогічний колектив з наказом про створення атестаційної комісії та атестацію педагогічних працівників у поточному навчальному році. Відповідно 8.2.вказаного Типового положення, до 10 жовтня атестаційна комісія приймає: а/ - заяву від педагогічних працівників щодо проходження, чергової або позачергової атестації; - заяву про відмову від чергової атестації. В заяві, крім основних даних, зазначаються результати попередньої атестації та кваліфікаційна категорія або педагогічне звання, на яке претендує педагогічний працівник. б/ - подання керівника або ради навчально-виховного закладу про позачергову атестацію педагогічних працівників, рівень навчально-виховної або методичної роботи яких нижчий від вимог, що пред`являються до кваліфікаційної категорії, встановленої їм за результатами попередньої атестації. Відповідно 8.3. вказаного Типового положення, до 20 жовтня поточного навчального року атестаційна комісія розглядає подані документи, затверджує графік проведення атестації і доводить його під розписку до відома осіб, які атестуються. Педагогічним працівникам, які підлягають черговій атестації, але не претендують на підвищення кваліфікаційної категорії чи посадового окладу (ставки заробітної плати), присвоєння більш високого педагогічного звання, визначених за результатами попередньої атестації, і не мають претензій до своєї роботи з боку керівників навчально-виховного закладу, батьків, учнів, атестаційна комісія може підтвердити встановлену їм кваліфікаційну категорію або посадовий оклад (ставку заробітної плати), педагогічне звання, що оформляється протоколом. Відповідно 8.3. вказаного Типового положення, до 20 березня поточного навчального року атестаційна комісія при навчально-виховному закладі завершує вивчення роботи педагогічних працівників і оформляє атестаційні листи у двох примірниках за формою, що додається. Результати підвищення кваліфікації педагогічним працівникам враховуються на підставі поданого посвідчення. Відповідно 8.5. вказаного Типового положення, керівники установ та органів освіти повинні не пізніше як за 10 днів до засідання атестаційної комісії ознайомити педагогічних працівників з їх атестаційними листами (під розписку). Відповідно 8.5. вказаного Типового положення, до 20 квітня поточного навчального року атестаційна комісія розглядає атестаційні листи, заслуховує працівників, які атестуються. На підставі всебічного розгляду наслідків їх педагогічної роботи, рівня фахової підготовки і професійної компетентності, рейтингу серед працівників районного (міського) методичного об`єднання (асоціації), оцінки працівникам педагогічного колективу навчально-виховного закладу, думки батьків, учнів приймає одне з рішень: "відповідає посаді, яку займає", "відповідає посаді, яку займає, за умови виконання певних рекомендацій", "не відповідає посаді, яку займає", встановлює (підтверджує, не підтверджує) відповідну кваліфікаційну категорію, присвоює (підтверджує, не підтверджує) педагогічне звання; встановлює (підтверджує, не підтверджує) посадовий оклад (ставку заробітної плати) працівникам, зазначеним у пункті 2.2 розділу II Типового положення, вносить пропозиції до заохочення педагогічних працівників. Відповідно 8.5. вказаного Типового положення,з усіх питань, пов`язаних з атестацією, атестаційна комісія приймає рішення таємним голосуванням, порядок якого визначається самою комісією. Воно вважається дійсним, якщо в засіданні комісії брало участь не менше 2/3 її членів. Результати голосування визначаються простою більшістю голосів присутніх членів атестаційної комісії. У разі однакової кількості голосів "за" і "проти" приймається рішення на користь працівника, який атестується. Якщо при голосуванні не підтверджена кваліфікаційна категорія або посадовий оклад (ставка заробітної плати), на який претендував педагогічний працівник, йому встановлюється кваліфікаційна категорія або посадовий оклад (ставку заробітної плати) до фактичного рівня професійної діяльності, визначеного атестаційною комісією. Працівник, який є членом атестаційної комісії, атестується на загальних підставах. Згідно п. 8.8. вказаного Типового положення, у випадку неявки педагогічного працівника, який атестується, на засідання атестаційної комісії без поважних причин комісія після з`ясування причин неявки може провести атестацію у його відсутності. Згідно п. 8.8. вказаного Типового положення, результати атестації (рішення, рекомендації) повідомляються атестованому працівникові на даному засіданні, оформляються протоколом за підписом голови та секретаря атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа. Атестаційний лист, заява або подання адміністрації про позачергову атестацію, копія кваліфікаційного посвідчення про підвищення кваліфікації зберігається в особовій справі педагогічного працівника. Другий примірник атестаційного листа не пізніше тижневого строку, вручається (під розписку) атестованому працівникові. Викладене свідчить, що пониження кваліфікаційних категорій педагогічним працівникам можливе тільки у визначених Типовим положенням випадках і не може бути застосовано без належного правового обґрунтування. Крім того, кваліфікаційна категорія, присвоєна педагогічному працівнику за рішенням атестаційної комісії, є чинною до прийняття наступного рішення атестаційної комісії та не може бути змінена особою чи органом, до компетенції яких не належить прийняття відповідних рішень. В той же час в матеріалах справи відсутні будь- які відомості про проведену атестацію у 2002 році, про те, чи була позивач включена у графік осіб, що підлягають черговій атестації у 2002 році, чи була ознайомлена з наказом про створення атестаційної комісії та її атестацію у 2002 році, чи писала заяву щодо проходження чергової або позачергової атестації або заяву про відмову від чергової атестації чи ознайомлювалася з її атестаційним листом тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що законних підстав для зниження кваліфікаційної категорії [PERSON] передбачених Типовим положенням № 310 від 20 серпня 1993 року та постановлення їй ІІ кваліфікаційної категорії наказом за № 50 від 29 квітня 2002 року керівництво Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» не мало, повноважень позбавити [PERSON] тієї категорії, яку вона отримала раніше на законних підставах, не було. За таких обставин наказ директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» з 01 квітня 2002 року є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того суд зауважує, що у трудовій Книжці [PERSON] відсутній запис щодо пониження їй категорії. Крім того судом встановлено, що в особовій справі [PERSON] відсутній оригінал наказу директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» з 01 квітня 2002 року. Також слід зазначити, що у судовому засіданні свідок [PERSON] зауважив, що з січня 2002 року по червень 2002 року він працював директором в Нікопольському педучилищі та ним ніколи не виносився наказ про встановлення [PERSON] . ІІ кваліфікаційної категорії у 2002 році. Слід визнати незаконним і скасувати наказ Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 22 вересня 2017 року № 273 «Про внесення змін до наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к», оскільки він виданий на підставі вищезазначеного наказу директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в цій часті є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказаними наказами були порушені конституційні права позивача щодо змісту та обсягу існуючих прав та свобод, передбачені ст. 22 Конституції України, порушено норми КзПП України та Закону України „Про оплату праці". Враховуючи вищезазначене, заробітна плата у розмірі 842 грн. 86 коп., яка була повернута [PERSON] згідно прибуткового ордеру № 80,81 від 24 жовтня 2017 року та прибуткового ордеру № 83 від 26 жовтня 2017 року (том 1, а.с. 122) є незаконно утриманою та підлягає стягненню на її користь у примусовому порядку. В той же час вимоги позивача про повернення недоплаченої заробітної плати у розмірі 9351,52 грн. - не відносяться до компетенції суду, є компетенцією роботодавця, тому не підлягають задоволенню. Щодо заяви про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно приписів ст.с т. 233-234 КЗпП України, працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Звертаючись до суду з даним позовом 27 листопада 2017 року та оскаржуючи наказ директора Нікопольського педагогічного училища Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» М. Байдацького за № 50 від 29 квітня 2002 року про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст другої категорії» з 01 квітня 2002 року та, після уточнення позовних вимог, наказ Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 22 вересня 2017 року № 273 «Про внесення змін до наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 03 лютого 2017 року № 44-к», на підставі якого позивачу було зменшено розмір заробітної плати в результаті пониження кваліфікаційної категорії, позивач зазначила, що дізналася про порушення свого права лише 25 вересня 2017 року, коли ознайомилася з наказом № 273 від 22 вересня 2017 року, про який їй не було відомо раніше, як і про те, що у 2002 році їй встановили кваліфікаційну категорію «спеціаліст другої категорії» з 01 квітня 2002 року. Враховуючи зазначене та те, що доказів зворотного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк на його оскарження. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

Outcome: partial