Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2014 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 930, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Позивач подала до суду заяву вх. №12005/20 від 10.03.2020 року про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву вх. № 1573/20 від 30.03.2020 року про розгляд справи без його участі, вказав, що не заперечує проти розлучення та просив винести рішення про безпрецедентне відвідування батьком, дідусем та бабусею дитини, [PERSON] , [INFO] . Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 05 лютого 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), серії [NUMBER] сторони 25 липня 2014 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 930. Від шлюбу у сторін є дочка, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, суд вважає роз`яснити відповідачу, що його вимога про відвідування, піклування ним та бабусею, дідусем, дитини не може бути розглянута судом, оскільки не є предметом позову. Відповідно до ч. 1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З огляду на викладене, суд звертає увагу відповідача на те, що останній не позбавлений права звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суту, їх слід стягнути з державного бюджету на користь позивача у розмірі 50% відсотків від суми, сплаченого судового збору відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України , що становить 420 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved