Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача з ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/8 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення [PERSON] навчання, а саме, до 31 грудня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.09.2019 і до закінчення ним навчання - 31 грудня 2020 року. Однак, з часу ухвалення судом рішення сімейний та матеріальний стан позивача змінився. 31 грудня 2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу подружжя має повнолітню дитину [PERSON] , 2001 р.народження, яка є студентом 3 курсу Коледжу інформаційних систем і технологій ДВНЗ «КНЕУ» ім. В.Гетьмана». Таким чином, на утриманні позивача перебуває двоє його повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Позивач працює, однак після сплати аліментів коштів, що залишилися на утримання родини не вистачає, тому позивач звернувся до суду та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2019 року з ј частини заробітку на 1/8 частину. Ухвалою судді від 30.03.2020 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем її проживання, скористалася своїм правом та подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. З копії рішення від 27 листопада 2019 року вбачається, що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 381/3393/19 2/381/1359/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів, за рішенням якого ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (13 вересня 2019 року) і до закінчення [PERSON] навчання (31 грудня 2020 року). Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.29-32). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно положень статей 141, 180-182, 199 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини на 1/8 частину посилаючись на те, що у нього на утриманні перебуває ще одна повнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 408 (а.с.12). Також, позивач зазначає, що 31 грудня 2019 року він уклав шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю його повнолітньої доньки [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.11). Окрім того, позивач зазначив, що обов`язок утримувати своїх двох повнолітніх дітей ставить його у скрутне матеріальне становище та не змогу забезпечувати родину, так як дані витрати становлять більше половини його заробітку, що, на його думку, суперечить чинному законодавству, але доказів про розмір свого заробітку (доходу), зокрема після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] від 27.11.2019, суду не надав. Також, жодних документальних підтверджень, що утримує свою доньку повністю, та що матеріальний стан повивача суттєво погіршився після ухвалення рішення від 27.11.2019, що впливає на спроможність сплачувати аліменти, позивач до суду не надав. Твердження позивача, що утримувані з нього аліменти на сина та забезпечення доньки становить більше 50% його заробітку, що суперечить чинному законодавству, є безпідставним та не підтверджено жодними доказами. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається позивач, передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Також, позивачем зазначено, що на його утриманні перебуває двоє дітей, а саме: [PERSON] та [PERSON] , але згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] (а.с.12) та на даний час навчається на 3 курсі Коледжу інформаційних систем та технологій ДВНЗ «КНЕУ ім. В.Гетьмана», що підтверджується наданою позивачем довідкою №134 від 10.03.2020 (а.с.13). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати свою доньку [PERSON] у позивача виник ще з 17 жовтня 2001 року, а її навчання оплачувати з 2017 року, тобто за довго до рішення суду про стягнення аліментів на другу дитину [PERSON] , яке було ухвалене 27.11.2019. Фактично позивач повинен сплачувати відповідачу аліменти на утримання сина [PERSON] лише в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Інших аліментів позивач не сплачує. Отже, на думку суду, позивач має фінансову можливість утримувати двох дітей, зокрема сплачувати аліменти в розмір ј частини від доходів на кожну дитину, а розмір відрахувань з його заробітку не перевищуватиме 50%. Таким чином, позивачем не доведено змін його матеріального становища, та інші обставини, які б впливали на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, розмір вже стягнутих аліментів, навіть при наявності ще однієї дитини, не є завищеним, обставини, на які посилається позивач у поданій заяві, не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги той факт, що згідно Консультаційного висновку спеціаліста від 18.03.2020 у [PERSON] пошкоджено задній рог медіального меніску лівого колінного суглобу, кіста-меніску, та він потребує операцію. Тобто, стан здоров`я [PERSON] погіршився, що потребує додаткових витрат. Згідно довідки КП Фастівської міської ради «Фастівської ЖЕК» за №07-248 від 17.04.2020 відповідач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та син знаходиться на повному утриманні своєї матері (а.с.33-34). Крім того, на утриманні відповідача [PERSON] перебувають непрацездатні батьки (пенсіонери) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копіями пенсійних посвідчень (а.с.37). Отже, зменшення розміру стягнутих аліментів за рішенням суду від 27.11.2019 призведе до погіршення матеріального становища [PERSON] . Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормам діючого Сімейного кодексу України. Інших доводів та доказів на підтвердження позиції позивача, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed