Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 5 тисяч 101 грн. 81 коп. як безпідставно отриманих відповідачкою грошових коштів, пославшись на те, що він згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 26 травня 2010 року сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 19.03.2010 року і до повноліття дітей. Що [INFO] року дочці [PERSON] виповнилось 18 років, однак у відповідності до правил частини 3 статті 183 Сімейного кодексу України про те, що „якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття". Однак з невідомих позивачу причин він сплачував відповідачці, а остання отримувала в період з травня 2012 року по червень 2013 року аліменти в розмірі 1/2 частини його доходів без зменшення розміру аліментів в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 СК України і розмір надміру сплачених ним аліментів склав 5 тисяч 101 грн. 81 коп. Вказав, що з вересня 2013 року і до червня 2014 року він звертався до судів, як в порядку цивільного, так і в порядку адміністративного судочинства, з вимогами до Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції, Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області, однак його питання не знайшло свого остаточного вирішення. Вказав, що від представника Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції йому стало відомо, що відповідачка відмовилась у добровільному порядку повернути надлишково отримані грошові кошти в розмірі 5 101,81 грн., тому він вимушений був звернутись з даним позовом до суду з вимогами про стягнення з відповідачки [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 5 101,81 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зобов"язання повернути надміру стягнені грошові кошти було відмовлено. У апеляцйній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2015 року та про постановлення нового рішення про задоволення його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд помилково прийшов до такого висновку, не звернувши уваги і не давши ніякої правової оцінки доказам про безпідставно отримані відповідачкою грошові кошти, які містяться в матеріалах справи. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.01.2014 року був зменшений розмір аліментів до 1/4 частини доходів по причині досягнення дочкою [PERSON] повноліття та знаходження на його утриманні сина [PERSON], який народився [INFO] року в іншому фактичному шлюбі. Тому, на думку суду, що оскільки зміна розміру аліментів з 1\\3 частини доходів на 1/4 частину доходів відбулась згідно з судовим рішенням, починаючи з 24.10.2013 року - у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача надміру стягнутих аліментів за період з 01.06.2012 року по 01.06.2013 року на загальну суму 5 101,81 грн., так як включно до 24.10.2013 року з позивача на користь відповідача необхідно було стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд. Відповідно до правил частини 3 статті 183 Сімейного кодексу України „якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття". Зі змісту ст.1215 ЦК України слідує, що за загальним правилом поверненню не підлягають безпідставно набуті аліменти за умови, що їх виплата проведена фізичною особою добровільно і за відсутності рахункової помилки з її боку та недобросовісності з боку набувача цих грошових коштів. З матеріалів справи слідує, що на підставі виконавчого листа № 2-2592, виданого Деснянським районним судом м.Києва 26 травня 2010 року з [PERSON] в користь [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO] з 19.03.2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12); що старша дочка сторін [PERSON] досягла повноліття [INFO] року (а.с.10). З оглянутих в засіданні апеляційного суду архівних матеріалів виконавчого провадження, відкритого у березні 2010 року в м.Києві і переданого у червні 2013 року до м.Чернігова, видно, що постановою державного виконавця від 16 червня 2013 року з урахуванням уточнюючих постанов державного виконавця від 27 червня і 08 липня 2013 року, з [PERSON] в користь [PERSON] було стягнуто 1/3 частину всіх видів заробітку (доходів) на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] і дочку [PERSON], які народились [INFO] року, з 01.07.2013 і до їх повноліття та що постановою державного виконавця від 27 листопада 2014 року дане виконавче провадження було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.49 Закону „Про виконавче провадження". Що в даний час з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] і [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 24.10.2013 року і до їх повноліття згідно з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07 листопада 2014 року на підставі виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 04 листопада 2014 року і постанови держвиконавця від 10 листопада 2014 року, що слідує з оглянутих в засіданні апеляційного суду матеріалів виконавчого провадження. З розрахунку стягнутих аліментів з позивача [PERSON] в користь відповідачки [PERSON] за період з листопада 2010 року по липень 2013 року, виконаного Деснянським відділом ДВС Чернігівського міського управління юстиції і датованого 07.11.2013 року за № 04-11/1744 (а.с.19, зі зворотом) вбачається, що за період з травня 2012 року по червень 2013 року включно переплата стягнутих з позивача [PERSON] і отриманих відповідачкою [PERSON] аліментів склала 5 101,81 грн. Суд вважає, що безпідставно набуті відповідачкою [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 101,81 грн. як надміру стягнуті з позивача [PERSON] аліменти, згідно з правилами пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] в користь позивача [PERSON] За таких обставин оскаржуване рішення місцевого суду не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог, не звернувши уваги і не давши ніякої правової оцінки доказам про безпідставно отримані відповідачкою грошові кошти, які містяться в матеріалах справи - підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України та Закону України „Про судовий збір" суд вирішує питання про судові витрати.

Outcome: approved