Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

22 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] на підставі договору про сплату аліментів, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. від 22.07.2013 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 гривень та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач послалася на те, що [INFO] вона народила дочку [PERSON], батьком якої є [PERSON], відповідач у справі. Неповнолітня дитина проживає разом з нею. Зважаючи на те, що з [PERSON] вони не перебували у шлюбі, 22.07.2013 року між ними було укладено договір про сплату аліментів. Умовам даного договору передбачено порядок та строки сплати батьком дитини аліментів та додаткових витрат на її утримання. Так згідно п.2 Договору аліменти у розмірі 1500 гривень (з урахуванням індексу інфляції) [PERSON] повинен сплачувати не пізніше 5 числа кожного поточного місяця за наступний місяць. П.3 Договору визначено обов»язок батька дитини не пізніше 20 числа кожного поточного місяця сплачувати додаткові витрати на дитину, так як вона є інвалідом з дитинства. Останнім часом боржник постійно порушує умови договору щодо строків та розміру перерахування коштів на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 14 листопада 2018 року в провадження суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву, в якому він зазначив, що зазначена позовна вимога не може бути задоволена, а факти, викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи: з 22.07.2013 року він щомісячно до 5 числа сплачує аліменти в розмірі 1500 гривень, у разі необхідності, у випадках викликаних особливими обставинами (проведення медичного обстеження кожні шість місяців у дитячій лікарні «охмадит» та Київській міській психіатричній лікарні № 1 ім.І.П.Павлова, лікування в приватних клініках в м.Києві всі витрати він сплачує особисто в повному обсязі. Разом з тим, щорічно надає грошові кошти на оздоровлення дитини. При прийняті рішення просить суд взяти до уваги викладені у відзиві обставини та залишити без змін розмір аліментів встановлених договором про сплату аліментів від 22.07.2013 року. В судове засідання позивач не з,явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з,явився, про час імісце розгляду справи повідомлявся особисто, причини неявки не повідомив, письмових заяв про відкладення розгляду справи не надав. Оскільки розгляд справи призначався неодноразово, то суд вирішив продовжити розгляд справи без відповідача та позивача, за наявними, письмови документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 19 січня 2011 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області [PERSON] народилася [INFO] у м. Славутич, про що в Книзі реєстрації народжень 19 січня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 8, батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.6). Стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов'язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма закону також закріплена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно договору про сплату аліментів від 22 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О., укладеного між [PERSON]та [PERSON], батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] встановлюється обов»язок Батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця з урахуванням індексу інфляції. Крім сплати суми аліментів Батько зобов»язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, її хворобою, каліцтвом тощо) (а.с.7-8). Згідно медичного висновку № 53 від 28 листопада 2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, дитина [PERSON], [INFO] є дитиною - інвалідом: дитячий аутизм, загальне порушення мови І-ІІ рівня (а.с.12). Неповнолітня дитина [PERSON], проживає з позивачкою, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання від 20.08.2018 року, виданої відділом адміністрування та дозвільних процедур управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради (а.с.13-14). Згідно довідки № 477 від 21.08.2018 року, виданої ДСП ЧАЕС, підтверджено, що [PERSON] працює на посаді бухгалтера 2 категорії. Її середньомісячна заробітна плата за період з квітня 2018 року по липень 2018 року становить біля 8351 гривні 54 копійки (а.с.15). В той же час відповідно до до посвідчення серії [NUMBER] категорії 2 вона є громадянкою евакуйованої у 1986 році із зони відчуження, тобто є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, і це потребує від неї додатвоких зусиль для підтримання свого стану здоров,я( а.с.9). Відповідно довідки про доходи № 1441/29/01-2018 від 19.10.2018 року [PERSON], відповідач у справі, працює начальником відділення поліції в Житомирській області, його середньомісячна заробітна плата з квітня 2018 року по вересень 2018 року, становить біля 10933гривні 61 копійка(а.с.54). Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст.27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я, наявність утриманців, та той факт, що позивачка має на утриманні неповнолітню дитину, яка є інвалідом дитинства, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та змінити розмір аліментів. Посилання відповідача, що він додатково утримує неповнолітню дитину та повнолітню дитину і витрачає кошти на аренду приміщення, в суді не знайшли підтвердження, а вимоги позивача є переконливи і знайшли підтвердження. З урахуванням чого суд вважає, що аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача будуть достатніми для нормального утримання і забезпечення неповнолітньої дитини, з урахуванням розрахунку наданого позивачем, довідки про заробітну плату відповідача, того що його середньомісячний дохід становить більше 10 тисяч гривень, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, є необхідним і забезпечать належну участь батька в утриманні дитини. Виходячи із змісту ст. 201, ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved