Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

04.04.2019 року позивач Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості у сумі 104787,73 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 08.06.2010 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Позивач керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanc.uа, згідно яких обслуговується Відповідач карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідач зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач [PERSON] станом на 31.01.2019 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 104787,73 грн., яка складається з наступного: -3411,69 грн. заборгованість за кредитом; -92209,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -4966,08 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Позивач просить також покласти на [PERSON] судові витрати. В судові засідання представник позивача не з`являвся, надав суду письмові пояснення щодо відзиву відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, що даний позов відповідач визнає частково, та пояснив, що відповідно до наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.06.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31.01.2019 року (надалі розрахунок), який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що базова процентна ставка станом на 17.03.2016 року (до 17.03.2016 року було заявлено клопотання, щодо застосування строків позовної давності по нарахованим відсоткам) була встановлена у розмірі 43,2% річних (3,6 % у місяць), надалі позивач процентну ставку не змінював. Заборгованість по тілу кредиту становить 3411 грн. 69 коп., з 17.03.2016 року по 31 січня 2018 року (685 днів) діяла процентна ставка 3,6% у місяць. Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, крім того формула по розрахунку нарахування відсотків розміщена на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/0670. Тіло кредиту * кількість днів у періоді * місячну процентну ставку * 12 місяців /360 днів у році / 100% Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил встановлено, що відсотки нараховуються із розрахунку 360 календарних днів у році. 12 постійна величина (кількість місяців у році) 3411 грн. 69 (сума заборгованості по кредиту) Х 685 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%) Х 3,6 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 2804 грн. 41 коп. Загальна заборгованість по процентам за користування кредитом складає: 2804 (дві тисячі вісімсот чотири) грн. 41 коп. Отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, лише в сумі 2804 (дві тисячі вісімсот чотири) грн. 41 коп. Заборгованість по пені. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач просить стягнути з відповідача пеню починаючи з 01 серпня 2013 року по 31 січня 2019 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду лише 17 березня 2019 року. Останні платіж по кредиту було зроблено 11 січня 2016 року, підстав для поновлення строку позовної давності не має. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного відповідач просить суд застосувати строк позовної давності щодо нарахованої пені, яку було нараховано до березня 2018 року та стягнути з нього пеню лише за останні 12 місяців. Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100 грн. 12 місяців Х 100 грн. = 1200 грн. На підставі викладеного відповідач визнає пеню лише у сумі 1200 грн. в іншій частині просить відмовити. В своєму позові позивач просить стягнути штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 4966 грн. 08 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Отже враховуючи те, що відповідачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Понесені судові витрати на момент подання відзиву відсутні. Документи, які не можуть бути подані разом з відзивом: відсутні. Ураховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають лише частковому задоволенню та відповідач заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності отже загальна сума, яка підлягає стягненню складає: 3411 грн. 69 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2804 грн. 41 коп. заборгованості за процентами; 1200 грн. заборгованість за пенею. Отже загальна сума яка підлягає стягненню становить 7416 грн. 10 коп.; Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Суд, вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного. Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.06.2010 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами кредитного договору встановлено повернення кредиту щомісячними платежами. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. З матеріалів\~цивільної справи\~вбачається,\~що позивач\~звернувся до\~суду 17.03.2019\~року.\~Ураховуючи,\~що відсотки\~за користування\~кредитом повинні\~сплачуватись щомісячно,\~останній платіж\~за кредитом\~було зроблено\~11\~січня 2016\~року,\~у позивача\~виникало право\~вимоги щодо\~несплати відсотків\~відносно цих\~платежів щомісяця,\~підстав для\~поновлення строку\~позовної давності\~не вбачається,\~на підставі\~цього відповідач\~просить суд\~застосувати строк\~позовної давності\~до нарахованих\~відсотків за\~користування кредитом,\~які були\~нараховані до\~17 березня 2016 року. В відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, зазначене посилання позивача є хибним оскільки матеріали справи не місять додаткової угоди до кредитного договору про збільшення позовної давності за наданим кредитом підписану позивачем та позичальником. У анкеті-заяві домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Підтвердження, що саме на ці умови та правила надання споживчого кредиту погодився відповідач позивачем не надано. Умови та правила, які містяться в матеріалах цивільної справи, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Зазначене узгоджується з правовими позиціями викладені в постановах Верховного суду України від 1 липня 2015 року по справі N 6-757цс15, від 04.11.2015р. у справі № 6-1926цс15 та від 11.03.2015 року № 6-16цс15. У відповіді на відзив позивач посилається, що ним правомірно нараховувались відсотки після січня 2018 року, але зазначене твердження позивача суперечить вимогам чинного законодавства оскільки строк кредитування збігається зі строком дії кредитної картки. У поданому до суду відповіді на відзив позивач визнає, що ним було видано відповідачу кредитну картку строк дії якої до січня 2018 року тобто до 31 січня 2018 року. Отже строк кредитного договору закінчився 31 січня 2018 року. Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за кредитом до 31 січня 2019 року. Отже оскільки 31.01.2018 року закінчився строк кредитування та нової картки відповідач у позивача не отримував, що підтвердив позивач у поданій відповіді на відзив та додаткової угоди про продовження строку кредитування з позивачем відповідач не підписував право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду який викладено у Постанові від 28 березня 2018 року справа 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). У поданій позивачем відповіді на відзив позивач зазначає, що ним начебто в квітні 2014 року було змінено формулу розрахунку відсотків за користування кредитом, але позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, щодо затвердження нової формули розрахунку відсотків за користування кредитом, крім того позивачем не було надано жодного доказу щодо ознайомлення позичальника з новою формулою за користування кредитом. В своєму відзиві на позов відповідачем надавалась роздруківка з офіційного сайту АТ КБ «ПриватБанк», на якій безпосередньо позивач розмістив формулу розрахунку відсотків за користування кредитними коштами та яка на цей час є чинною. Формула, яка вказана позивачем в відповіді на відзив на офіційному сайті не опубліковано та взагалі позивач не повідомлявся про зміну формули нарахування відсотків за користування кредитом. Також зі змісту позовних вимог вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача штраф 500, 00 грн. (фіксована частина) та штраф 4966,08 грн. (процентна складова). Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15). Отже враховуючи те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявив позовні вимоги щодо стягнення пені, то позовні вимоги щодо стягнення штрафів, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15, задоволенню не підлягають. Згідно ст.ст. 610,\~611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Понесені судові витрати стягнути зі сторін пропорційно відповідно до ст.. 141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial