Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року у справі №607\\10648\\15-ц у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, вимогу позивача задоволено частково - вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 30374,30 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 473,95 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Як вбачається із змісту позову, первісно [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 44395,16грн., стягнення витрат на проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 1000грн., а також стягнення з [PERSON] завданої йому моральної шкоди. Надалі, в судовому засіданні 19.02.2016 року, позивач уточнив вимоги - просив суд стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» суму заподіяної матеріальної шкоди в межах ліміту страхування, а надлишок коштів стягнути з відповідача [PERSON] Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області від 26.04.2016 року матеріали справи повернено до суду першої інстанції з метою ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання вимог позивача до [PERSON], оскільки як зазначає суддя апеляційного суду при розгляді спору по суті судом першої інстанції даних вимог вирішено не було. Вирішуючи питання ухвалення додаткового рішення суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення , якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Із змісту описової та мотивувальної частини рішення, а саме зворотної сторінки аркуша 156 справи, вбачається що судом зазначено наступне: «Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена ст.23 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Однак позов в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду є не доведеним, а тому в цій частині позовних вимог позов до задоволення не підлягає.» Окрім того із змісту передостаннього абзацу арк.. 156 справи вбачається, що суд дійшов до переконання про те, що розмір страхової виплати, що є сумою вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, у даному випадку складає 42360,76грн., з яких Страховиком сплачено 11986,46грн., тому з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» слід сягнути 30374,30грн недоплаченої страхової виплати, що не перевищує ліміту суми страхового відшкодування згідно договору. Відтак судом виключено не відображено в резолютивній частині рішення що відмова в решті задоволених позовних вимог стосується, в тому числі, вимог до відповідача [PERSON].

Outcome: dismissed