Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів суми вкладу в розмірі 5 000 Євро. Обґрунтовуючи позов посилається на те, що 24.09.2014 року між ним та ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" було укладено договір - заява про депозит №300937/58613/3-14. Згідно з п. 1 договору загальна сума вкладу (депозиту) складає 5 000 Євро. Банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти на строк з 24.09.2014 року по 24.12.2014 року включно зі сплатою процентів. Відповідно до п. 1 договору строк дії вкладу закінчився 24.12.2014 року. Позивач звернувся до банку з письмовою заявою про повернення вкладу через касу банку у валюті вкладу, але відповідач гроші не повернув. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з`являвся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї. Як встановлено в судовому засіданні, 24.09.2014 року між сторонами укладено договір - заяву №300937/58613/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 міс. в іноземній валюті, за умовами якого позивач розмістив вклад - грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 5 000 Євро строком з 24.09.2014 року по 24.12.2014 року. Вказаним договором сторони обумовили умови нарахування, виплати процентів та повернення коштів. Пунктом 4 договору сторони встановили, що поповнення вкладу не проводиться. Відповідно до п. 5 договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом зазначеного строку. Після закінчення строку розміщення вкладу, вклад повертається вкладнику - п.6 договору. Відповідно до копії меморіального ордеру №14241649 від 24.092014 року позивачем розміщено 5 000 Євро, призначення платежу: перерахування коштів на депозитний рахунок згідно зазначеного договору банківського вкладу (а.с.5). Позивачем було подано заяву про видачу вкладу відповідачу 23.12.2014 року, але не отримавши відповіді, позивач подав скаргу щодо проблем у взаємовідносинах з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Національного Банку України, про що отримав вичерпну відповідь від 29.01.2015 року за №47-605/5593. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. На день звернення до суду, термін дії договору вкладу закінчився. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та на належну якість продукції та обслуговування. Згідно з п.2.4 глави 2 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» № 516 від 03.12.2003 року, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму тапроценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положенням ч.1-2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами депозитних договорів передбачено зобов'язання банку повернути вклад зі спливом встановленого договором строку та право вкладника вимагати повернення такого вкладу, що відповідає положенням ст.1060 ЦК України. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Суд вважає, що [PERSON] надав суду належні та допустимі докази відкриття депозитного рахунку в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та знаходження залишку спірних грошових сум на ньому на час розгляду справи, а також докази того, що він у встановленому умовами договору скористався своїм правом отримання суми вкладу, повідомивши письмово відповідача про такий намір, проте відповідачем не вчинено дій щодо виконання зобов'язань за договором банківського вкладу та повернення суми вкладу. Крім того, суд вважає, що така позиція банку суперечить вимогам ст.41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що позовні вимоги про захист прав споживача та стягнення грошових коштів по договором вкладу - обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved