Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, які він сплатив КЖРЕП-6 в якості квартирної плати посилаючись на те, що він проживає в квартирі за адресою м. Чернівці, вул. Ковелська 11\\2. Спочатку він платив сам, а потім протягом тривалого часу відповідач вимагав від нього, щоб він платив квартирну плату за користування квартирою, яка належить йому на праві приватної власності. Але відповідач не надавав йому жодних послуг. Останній раз він сплатив відповідачу кошти в грудні 2012 р. Тому просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 1274,80 грн., які йому не потрібно було платити, а з урахуванням індексу інфляції ця сума складає 13502,68 грн. крім того діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яку оцінив в суму 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в своїх поясненнях підтвердив обвтсавини, викладені у власних запереченнях. Крім того вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду, тому просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає у звязку з наступним. Судом встановлено, що позивач проживає в квартирі за адресою м. Чернівці, вул. Ковелська 11\\2, яка належить йому на праві приватної власності. До 2012 року позивач сплачував відповідачу експлуатаційні витрати. Востаннє це було зроблено ним у травні 2012 р. ( а.с. 15, 43 ). Відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 23.03.2010 року №195\\5 "Про коригуавання тарифів на послуги з утримання будинків …», затверджені розміри тарифів, які застосовуються при визначенні рівня оплати утримання житла, що залежать від коефіцієнта класу будинку ( а.с. 38 ). Згідно з ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін /тарифів/ та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Проте позивач свої обов'язки по оплаті виконув не в повному обсязі. За вимогами ст. 24 ЖК України експлуатацію та утримання державного житлового фонду здійснюють спеціально створені житлово-експлуатаційні організації. Відповідач до 2016 року, коли будинок був знятий з балансу КЖРЕП-6, надавав позивачу послуги. Позивач від отримання таких послуг в установленому законом порядку не відмовлявся, а тому зобов'язаний був своєчасно оплачувати отримані послуги у строки, встановлені договором або законом. Підстави для звільнення відповідача від оплати нарахованої заборгованості відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21, п.п. 4, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Отже, законом визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Твердження позивача про те, що між сторонами не існує жодних договірних зобов'язань, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що позивачем є споживачем наданих відповідачем послуг. Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Пунктом 1 частини 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно зазначених норм законодавства власник квартири в багатоквартирному будинку, як споживач послуг, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, який повинен відповідати типовому договору, не може бути підставою звільнення власника квартири від оплатних послуг. Розмір комунальних платежів за послуги з утримання будинків і споруд та будинкових територій встановлюється рішеннями Чернівецької міської ради "Про затвердження розмірів тарифів на житлово-комунальні послуги" із врахуванням особливостей квартири. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. За наведених обставин, судом встановлено, що між сторонами виникли фактичні відносини щодо надання та отримання послуг. При цьому, позивач отримував послуги, ніяких заперечень щодо отримання цих послуг з його боку не було. До того ж позивач в судовому засіданні пояснив суду, що одного разу він отримував в КЖРЕП-6 довідку про склад сімї та реєстрацію у власній квартирі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV) утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів її власників. Відповідно до норм Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 19). Споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством (п. 5 ч. 1 ст. 20). Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону). У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника(ст.18). Виконавець зобовязаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості ( п.6 ч. 5 ст.21). Враховуючи вищенаведене суд вважає, що хоч позивач і проживає у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, але повинен був сплачувати відповідачу експлуатаційні витрати, що він і роббив протягом тривалого часу добровільно. Покази свідків [PERSON] і Кірячук в судовому засіданні про те, що відповідач не надавав позивачу жодних послуг на думку суду не можуть це підтвердити оскільки вони обоє працюють і в робочий час знаходяться на роботі, відповідно протягом робочого часу не мали можливості бачити чи надавались послуги позивачу відповідачем чи ні. Крім того суд вважає, що позивачем при зверненні до суду з позовом пропущено строк позовної давності оскільки останій раз ним було сплачено кошти в травні 2012 року, тобто саме тоді він почав вважати, що не повинен сплачувати кошти відповідачу. Але до суду позивач звернувся 23.11.2016р. Навіть враховуючи переше звернення позивача до суду з цим позовом в липні 2016 р. ( а.с. 24 ) він пропустив трьохрічний строк звернення до суду. Позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не зазначені обґрунтовані обставини і не надано жодних доказів поважності пропуску позовної давності, на застосуванні якої наполягає представник відповідача. За таких обставин суд вважає що в задоволенні позову також має бути відмовлено і у звязку з спливом позовної давності. Враховуючи вищенаведене немає підстав і для задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed