Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 05 листопада 2007 р. Бориспільським міськрайсудом Київської області розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 250 грн. на утримання доньки [PERSON], [INFO] В даний час це рішення не виконується так як є інше діюче рішення про стягнення аліментів. 01 червня 2010 р. Оболонським р \\ судом м. Києва Києва розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1 \\ 4 частини від усіх доходів на утримання доньки [PERSON], [INFO] На піставі виконавчого листа виданого Оболонським р \\ судом м. Києва ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві 05.07.2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів. Надаю суду копію постанови про відкриття провадження та постанови про арешт майна боржника. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в справі №6-143цс 13 : « З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Оскільки коштів, які присуджено попереднім судом недостатньо, відповідач взагалі не сплачує аліменти, ухиляється від сплати аліментів, приховує свої доходи, дитина росте і потребує значних коштів як для харчування, навчання, так і дозвілля та поза навчального процесу виховання, кошти потрібні для для належного утримання дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь для утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексування вказаної суми з дати подання позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав свої письмові заперечення, в яких зазначив, що 01 червня 2010 року Оболонським районним судом м.Києва, було винесено рішення, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів. Дане рішення виконується по сьогоднішній день. У зв'язку з чим, хочу надати пояснення наступного змісту: Стаття 182 Сімейного Кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1.При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини: 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В моєму випадку в мене на утриманні знаходиться мати ( майже не рухома) 1938 року народження ( копія виписки із медичної картки та з історії хвороби додається па восьми аркушах). Відповідно до положень статті 183 Сімейного Кодексу України, визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку я офіційно працевлаштований та отримую постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи Що стосується зміни розміру аліментів на тверду грошову одиницю, то ст. 184 Сімейного Кодексу України чітко дає. визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: 1.Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 2.Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 3.Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Я як зазначав вище, офіційно працевлаштований не один місяць, а тому стверджувати про отримання мною нерегулярний, мінливий дохід не має підстав да і позивач не навів жодних обставин в обгрунтування позову. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 01 червня 2010 р. Оболонським районним судом м. Києва Києва розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1 \\ 4 частини від усіх доходів на утримання доньки [PERSON], [INFO] На підставі виконавчого листа виданого Оболонським р \\ судом м. Києва ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві 05.07.2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів. Надаю суду копію постанови про відкриття провадження та постанови про арешт майна боржника. На даний час вищевказане рішення виконується. Із заперечень відповідача вбачається, що він дійсно працює та отримує стабільний дохід. За змістом ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається із тексту позовної заяви позивача та її представника, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, призначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року з 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця до 2 000 (двох тисяч) гривень щомісяця в зв'язку з покращенням матеріального стану відповідача. Однак вказана позовна вимога суперечить диспозиціям ч.3, ст.181 СК України, яка встановлює виключно два способи стягнення аліментів: у вигляді частки від доходу особи, з якої стягуються аліменти, та у твердій грошовій сумі, а також ч.1, ст.192 СК України, яка регулює тільки збільшення розміру аліментів, який уже визначений за рішенням суду, при цьому вказана норма права ніяким чином не змінює спосіб виконання стягнення аліментів. В даному випадку рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року вже встановлений спосіб стягнення аліментів у вигляді стягнення 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, а положення ч.1, ст.192 СК України у правовідносинах, що склались між сторонами, регулюють розмір дробового значення вже присуджених аліментів в частині їх збільшення або зменшення, а не зміни встановленого способу їх стягнення. Таким чином, в позові і поясненнях позивача та її представника мова фактично йдеться не про збільшення розміру аліментів, а про зміну порядку стягнення аліментів (з частки від доходу на тверду грошову суму). Позивач не просить суд збільшити „1/4 частину" на частку у більшому розмірі, а суд не має повноважень вийти за межі її позовних вимог. Разом з цим, відповідачем доведені свої заперечення в частині того, що він має утриманні матір 1938 року народження. Крім того, позивачкою по справі не надано суду будь-яких доказів в розумінні ст.57-59 ЦПК України покращення матеріального стану платника аліментів або погіршення стану здоров'я одержувача аліментів чи дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів, так як наявність в справі медичних документів різних медичних закладів не свідчить про зміну стану здоров'я та дитини, оскільки суду не відомо який був стан здоров'я дитини при ухваленні рішення про стягнення аліментів. Позивач не довела суду того, що стан здоров'я дитини погіршився і що вона потребує коштовного лікування. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. В зв'язку із чим, суд приходить до висновку про відмову у позовних вимогах.

Outcome: dismissed