overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 27 вересня 2013 року в с.Бежів, Черняхівського району Житомирської області померла [PERSON]. За життя, [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку кадастровий номер 1825680800:07:000:0108, площею 3,9813 га, розташовану на території Бежівської сільської ради Черняхівського району [PERSON] Спадкоємців першої черги спадкування за законом, утриманців [PERSON] не мала. 15 лютого 2018 року позивач звернулась до нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач пропустила строк для її прийняття. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила в зв"язку із юридичною необізнаністю та погіршенням стану здоров"я після смерті [PERSON] За таких обставин, позивач просила суд визнати поважною причину пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи - судове засідання також не з"явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з підготовчого судового засідання відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.8). Заповіт посвідчений секретарем Бежівської сільської ради Черняхівського району Житомрської області 14 грудня 2007року та зареєстрований в реєстрі за №89. Заповіт на даний час не змінений та не скасований. Оскільки сторонами не оспорюється поважність причин пропуску [PERSON] строку для подачі заяви про прийняття спадщини та підтверджується копіями медичних документів (а.с.16-19) позивача , суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що зареєструвала з вiдповiдачем шлюб 25 лютого 2010 року. Від шлюбу мають доньку : [PERSON], [INFO]. Просить суд розiрвати шлюб, покликаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, а також у нього є інша жінка. У судове засідання позивачка не з"явилася - подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з"яви вився - подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позов пiдлягає до задоволення, так як сторони втратили почуття любовi i поваги через небажання розумiти один одного. При таких обставинах подальше збереження сiм"i неможливе, а тому шлюб слiд розiрвати. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім»я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статтей 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 02 серпня 2010 року виконавчим комітетом Новомажарівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області актовий запис № 04. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім"ї стали часто виникати сварки, скандали на грунті недовіри одне одному, втрачено почуття кохання й взаємної поваги, шлюбні відносини не підтримують, тривалий час проживають окремо. Спору про розподіл майна, на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], місце проживання дитини визначити з нею, та після розірвання шлюбу лишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 02 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, визначається за спільною згодою батьків. Позивач і відповідач дійшли згоди про те, що їхня неповнолітня дитина буде проживати з матір"ю, і суд не має підстав до відмови у задоволенні і цієї вимоги позивача. Згідно ст. 113 СК України Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 08 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 17. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON] [INFO] місце проживання яких просить визначити з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, в сім»ї часто виникали неприязні стосунки, шлюбні стосунки на даний час не підтримують, тривалий час проживають окремо. Спору про розподіл майна на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть вважає, що сім»ю зберегти неможливо, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], місце проживання дітей визначити за нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно про, що в справі долучене повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Враховуючи вищевикладене, а також вимогам ст. 224 ЦПК України де зазначено, що „У разі неявки в судове засідання відповідача який належним чином повідомлений про розгляд справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів" вважає, що справу можливо розглянути без відповідача [PERSON] з подальшим виконанням ст. 227 ЦПК України - направлення йому копії заочного рішення суду. Розглянувши вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 08 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання неповнолітніх дітей необхідно залишити з позивачем, що відповідає положенню ст. 160 СК України. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського РУЮ Харківської області актовий запис № 44. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, в сім»ї часто виникали неприязні стосунки. Спору про розподіл майна на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть вважає, що сім»ю зберегти неможливо, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], місце проживання дитини визначити з нею, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. До суду від позивача [PERSON] надійшла заява в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно про, що в справі долучене повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Враховуючи вищевикладене, а також вимогам ст. 224 ЦПК України де зазначено, що „У разі неявки в судове засідання відповідача який належним чином повідомлений про розгляд справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів" вважає, що справу можливо розглянути без відповідача [PERSON] з подальшим виконанням ст. 227 ЦПК України - направлення йому копії заочного рішення суду. Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 09 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, визначається за спільною згодою батьків. Позивач і відповідач дійшли згоди про те, що їхня неповнолітня дитина буде проживати з матір'ю [PERSON] Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського РУЮ Харківської області актовий запис № 16. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім"ї стали часто виникати сварки, скандали на грунті недовіри одне одному, втрачено почуття кохання й взаємної поваги, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Спору про розподіл майна, на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] місце проживання дитини визначити з нею, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по наданню юридичної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 24 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, визначається за спільною згодою батьків. Позивач і відповідач дійшли згоди про те, що їхня неповнолітня дитина буде проживати з матір"ю, і суд не має підстав до відмови у задоволенні і цієї вимоги позивача. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрати по наданню юридичної допомоги в розмірі 300 грн., підлягають задоволенню оскільки підтверджені відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 24 липня 1993 року відділом РАГСу Зачепилівського району Харківської області, актовий запис № 35. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, в сім»ї часто виникали неприязні стосунки. Спору про розподіл майна на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть вважає, що сім»ю зберегти неможливо, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно про, що в справі долучене повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Враховуючи вищевикладене, а також вимогам ст. 224 ЦПК України де зазначено, що „У разі неявки в судове засідання відповідача який належним чином повідомлений про розгляд справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів" вважає, що справу можливо розглянути без відповідача [PERSON] з подальшим виконанням ст. 227 ЦПК України - направлення йому копії заочного рішення суду. Розглянувши вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 24 липня 1993 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання неповнолітньої дитини необхідно залишити з позивачем, що відповідає положенню ст. 160 СК України. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 30 січня 2011 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, в сім»ї часто виникали неприязні стосунки. Спору про розподіл майна на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть вважає, що сім»ю зберегти неможливо, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно про, що в справі долучене повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Враховуючи вищевикладене, а також вимогам ст. 224 ЦПК України де зазначено, що „У разі неявки в судове засідання відповідача який належним чином повідомлений про розгляд справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів" вважає, що справу можливо розглянути без відповідача [PERSON] з подальшим виконанням ст. 227 ЦПК України - направлення йому копії заочного рішення суду. Розглянувши вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 30 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання неповнолітньої дитини необхідно залишити з позивачем, що відповідає положенню ст. 160 СК України. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved