Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві вказав, що 10 грудня 2012 року між Публічним акціонерними товариством «Райффайзен банк Аваль» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання овердрафту № 015/1004/107812, відповідно до п.1.3 якого позичальнику було надано кредит у сумі максимального ліміту 91000.00 гривень, з остаточним терміном погашення кредиту - 09 грудня 2013 року, з виплатою 21 % річних. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення плати за користування. Пунктом 7 вказаного кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору або порушення строків погашення кредиту, передбачених графіком погашення. Зазначене дострокове погашення повинно бути здійснено позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банку з вимогою дострокового погашення. За невиконання або неналежне виконання позичальником обов»язків, позичальник, на вимогу банку, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь - яких грошових зобов»язань за кредитним договором - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором було укладено договір поруки за № 12/1004/107815 від 10 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. Пунктом 1.1 та 1.2 договору поруки передбачено обов»язок поручителя відповідати по зобов»язанням позичальника та у разі невиконання останнім належним чином зобов»язань, відповідати перед банком разом з позичальником, як солідарні боржники. Оскільки [PERSON], як позичальник, не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотків, з урахуванням збільшення суми заборгованості, відповідачам [PERSON] та [PERSON] були надіслані вимоги про дострокове виконання грошових зобов»язань, якими було зобов»язано у 30-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Але в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Станом на 27.03.2014 року розмір зазначеної заборгованості складає 35998 гривень 90 копійок, із яких: заборгованість за кредитом 32297 гривень 19 копійок, заборгованість по відсоткам 991 гривня 44 копійки, пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 2710 гривень 27 копійок, яку і просять стягнути в примусовому порядку, солідарно, з відповідачів, з урахуванням положень ст. ст. 526, 530 ч.1, 625, 611 ч.1 п.11, 1050 ч.2, 1054 ч.1, 553 ч.1,3, 554 ЦК України. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач - фізична особа - підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки позивач у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що «Оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов»язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної установи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих же правовідносин - отримання кредиту. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов»язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов»язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов»язання та іншими умовами договорів. Разом із тим, оскільки пред»явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов»язком банку, чи іншої фінансової установи (частина перша статті 534 ЦК), у разі пред»явлення позову до кожного з них окремо, суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Зокрема, позов банку (іншої фінансової установи) до юридичної особи - поручителя із залученням фізичної особи - позичальника як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства». Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено позов до солідарних боржників: фізичної особи - підприємця, як основного боржника та фізичної особи, як поручителя, тому розгляд вказаної справи здійснюється в порядку цивільного судочинства. Як встановлено в судовому засіданні 10 грудня 2012 року між Публічним акціонерними товариством «Райффайзен банк Аваль» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання овердрафту № 015/1004/107812, відповідно до п.1.3 якого позичальнику було надано кредит у сумі максимального ліміту 91000.00 гривень, з датою закінчення строку доступності овердрафту - 09 грудня 2013 року, з виплатою 21 % річних, що підтверджується копією даного договору (а.с. 7-23). Статтею 7 зазначеного договору передбачено дострокове погашення овердрафту, у разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору або порушення строків погашення кредиту, передбачених графіком погашення з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкціями. Зазначене дострокове погашення повинно бути здійснено позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банку з вимогою дострокового погашення. За невиконання або неналежне виконання позичальником обов»язків, позичальник, на вимогу банку, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь - яких грошових зобов»язань за кредитним договором - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Згідно ст. 553 ЦК України «За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб». За приписами ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України «У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки». Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2012 року між Публічним Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки за № 12/1004/107815 з метою забезпечення зобов»язань за вищевказаним кредитним договором (а.с. 17-23). Відповідно до п. 1.1 договору поруки «Поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов»язань, у тому числі і тих, що виникнуть в майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору». Пунктом 1.2 договору поруки передбачено обов»язок поручителя відповідати по зобов»язанням позичальника та у разі невиконання останнім належним чином зобов»язань, відповідати перед банком разом з позичальником, як солідарні боржники. 05.03.2014 року на адресу відповідача - фізичної особи - підприємця [PERSON] позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов»язань за договором про надання овердрафту № 015/1004/107812 від 10 грудня 2012 року, яку останній отримав, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 24-25). 05.03.2014 року на адресу відповідачки [PERSON] позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов»язань за договором поруки № 015/1004/107812 від 10 грудня 2012 року, яку остання отримала, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26-27). За наслідками направлення вимоги, у передбачений у її змісті 30-ти денний термін, заборгованість за кредитом не була повернута. У зв"язку із неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитним договором відповідачем [PERSON], як позичальником, станом на 27.03.2014 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 35998 гривень 90 копійок, яка складається з наступного: 32297 гривень 19 копійок - заборгованість за кредитом; 991 гривня 44 копійки - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2710 гривень 27 копійок - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7). Оскільки [PERSON] не сплачує кошти за користування кредитом добровільно, у передбачений кредитним договором термін, вони підлягають стягненню у примусовому порядку, солідарно з відповідачів [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя. Останні в судове засідання не з»явилися і не спростували вказаної суми заборгованості, а також не надали доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов»язань перед Банком. Виходячи з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 359 гривень 98 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved