Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Кіцманське АТП №17739», ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «СК «Уніка життя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме просила стягнути солідарно з усіх відповідачів на її користь грошову компенсацію за завдану їй шкоду на загальну суму 272987 гривень яка складається із матеріальної шкоди в сумі 36162 гривні, моральної шкоди в сумі 186150 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 50675 гривень. Надалі представник позивача [PERSON] , адвокат Черкез І.М., збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів солідарно з на користь позивача грошову компенсацію за завдану їй шкоду на загальну суму 279476 гривень 55 коп., яка складається із матеріальної шкоди в сумі 42651 гривень 55 коп., моральної шкоди в сумі 186150 гривень, а також 50675 гривень витрат на правову допомогу. В подальшому при розгляді справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з усіх відповідачів солідарно на користь позивача [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, з урахуванням вже виплаченої відповідачем №3 (ПАТ «СК «Уніка») суми страхового відшкодування, а саме в сумі 247 067 гривень 81 коп., яка складається з залишкової матеріальної шкоди в сумі 11786 гривень 08 коп., залишкової моральної шкоди в сумі 184606 гривень 73 коп. та витрати на правову допомогу на суму 50675 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є мешканкою с.Кліводин Кіцманського району Чернівецької області та пенсіонеркою за віком з відповідним отриманням пенсії. Зазначає, що 07.07.2018 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №12018260000000285 за ч.2 ст.286 КК України по факту ДТП, яке мало місце в цей день на території Кіцманського району Чернівецької області, внаслідок чого вона, [PERSON] , отримала ряд тілесних ушкоджень. Вказує, що досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що 07.07.2018 року біля 16:00 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Fiat-Skudo», д.н.з. [NUMBER] , рухався по автодорозі М-19 сполученням Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече в адміністративних територіальних межах с.Суховерхів Кіцманського району Чернівець області зі сторони м.Заставна в напрямку м.Кіцмань на швидкості більше 121 км/год, що перевищує дозволену швидкість 90 км/год поза межа населеного пункту. Проїжджаючи 468км+593 м. вказаної автодороги водій [PERSON] , не врахувавши дорожньої обстановки, ширини проїзної частини дороги та неправильно застосувавши прийоми керування автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем-мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz 709D» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку зі швидкістю 63 км/год в межах займаної смуги руху. Також зазначає, що в цей час вона перебувала в салоні автомобіля-мікроавтобуса «Mersedes-Benz-709D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] в якості пасажира, оскільки даний автобус здійснював регулярні рейсові перевезення. В результаті даної ДТП їй було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням та закриті переломи 1-10-го ребер справа, які, у відповідності до висновку СМЕ №1002 від 23.11.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Крім цього зазначає, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернівецькій області Аверкеєва І.В. від 27.12.2018 року кримінальне провадження №12018260000000285 від 07.07.2018 року за ч.2 ст.286 КК України провадженням закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із смертю особи, яка винна у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що органом досудового розслідування встановлений факт її перебування в якості пасажира рейсового автобуса, який здійснював пасажирські перевезення у відповідності до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ №1276 від 18.02.1997 р. з послідуючими змінами та доповненнями, та у відповідності до Порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №480 від 15.07.2013 р. з послідуючими змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Зазначає, що внаслідок даної ДТП їй були завдані тілесні ушкодження, що потребувало та на даний час потребує інтенсивного лікування та чималих грошових витрат. Крім цього вказує, що вона тривалий час вимушена була проходити стаціонарний та амбулаторний курс лікування, відновлювальне лікування, яке продовжується до цього часу, а також вимушена була придбати велику кількість ліків та інших препаратів, всього на загальну суму 36162 гривні, і це тільки витрати, які вона може підтвердити документально. Крім того, внаслідок отриманої травми під час ДТП вона втратила можливість жити повноцінним життям, відчувати себе потрібною суспільству тощо. Крім того вказує, що в її емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах стались зміни, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню як особистості та які виникли саме внаслідок отримання травм під час ДТП, чим їй завдані страждання (моральна шкода) з психологічної точки зору, розмір якої у вигляді грошової компенсації складає 50-кратний розмір мінімальної заробітної плати в України, яка становила 3723 грн. на час завдання їй тілесних ушкоджень під час ДТП 07.07.2018 року, відповідно становить 186150 грн., що в певній мірі відображає у грошовому виразі її моральні страждання. Крім цього посилається на те, що на другий день після ДТП члени її сім`ї повідомили в телефонному режимі Відповідачів №№ 2, 3 про старховий випадок, на що отримали відповідь, що страхові агенти розберуться. Однак, до часу подачі позову до суду будь-яких грошових компенсацій не було виплачено, тому вона вимушена була повторно звертатись до Відповідачів №№ 2, 3 з письмовою заявою про виплату грошової компенсації, однак будь-якої відповіді також не отримала. Також вказує, що Відповідач №1 здійснює ліцензійну діяльність щодо перевезення пасажирів, міжнародних перевезень пасажирів тощо відповідно до наданого дозволу №209 від 31.07.2012. Належність мікроавтобуса «Mersedes-Benz-709D», державний номерний знак [NUMBER] , на праві власності Відповідачу №1 підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном про реєстрацію цього транспортного засобу [NUMBER] від 26.10.2017 зі строком дії до 25.10.2022р. Перебування водія мікроавтобуса [PERSON] у трудових відносинах з Відповідачем №1 та правомірне володіння забезпеченим автотранспортним засобом в момент вчинення ДТП водієм [PERSON] підтверджується копією паспорта [PERSON] , наказом №67 від 29.06.2016 року про прийняття на роботу та дорожнім листом №091799 від 07.07.2018 року. Зазначає, що відповідно до договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті серії ОНВ №107973 від 20.09.2017 водій [PERSON] також був застрахований власником автотранспортного засобу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» . Крім цього зазначає, що відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу серії АК №334551 від 02.02.2018 року мікроавтобус, в якому вона була пасажиром в момент ДТП, був в технічно справному стані. Цивільно-правова відповідальність водія мікроавтобуса «Мегsedes-Вепz-709В», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який на законних підставах здійснював експлуатацію даного транспортного засобу, в салоні якого вона була в якості пасажира, була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2018 року за № АМ/5735388. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керув в момент ДТП автомобілем марки «Fiat-Skudo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» згідно укладеного договору від 12.12.2017 року. Враховуючи наведене, просила уточнені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.07.2020 року клопотання представника позивача Черкез І.М. задоволено та замінено відповідача ПрАТ «СК «Уніка життя» на належного ПрАТ «СК «Уніка». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленю про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Черкез І.М., в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити, а саме стягнути з усіх відповідачів солідарно на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування, з урахуванням вже виплаченої Відповідачем №3 суми матеріальної та моральної шкоди, на залишкову суму 247 067 гривень 81 коп., яка складається з залишкової матеріальної шкоди на суму 11786 гривень 08 коп., залишкової моральної шкоди на суму 184606 гривень 73 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 50675 гривень. Представник ПрАТ «Кіцманське АТП №17739», адвокат Колчанов Р.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, подавши відзив на позовну заяву у якому вказав, що ПрАТ «Кіцманське АТП №17739» є неналежним відповідачем, оскільки кримінальне провадження №12018260000000285 від 07.07.2018 р. за ч.2 ст.286 КК України провадженням закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із смертю особи, яка винна у вчиненні кримінального правопорушення, а саме [PERSON] . Зазначає, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, винуватцем даної ДТП є водій автомобіля марки «Фіат Скудо», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , в діях водія мікроавтобуса «Мерседес Бенц 709Д», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , який перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Кіцманське АТП №17739», немає порушень вимог ПДР України в даній ДТП, тобто позивач [PERSON] помилково визнала ПрАТ «Кіцманське АТП №17739» цивільним відповідачем в даній справі. Враховуючи вищенаведене вважає, що у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Кіцманське АТП №17739» слід відмовити. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», адвокат Рудницька Т.А., в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду відзив на позовну заяву у якому вказала, що позовні вимоги [PERSON] заявлені до ПАТ «HACK «Оранта» не підлягають до задоволення в зв`язку із тим, що між ПАТ «HACK «Оранта» та ПрАТ «Кіцманське автотранспортне підприємство 17739» не було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і жодних страховий платіж ПАТ «HACK «Оранта» не отримувала. Перевіркою чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» Поліс №АМ 5735388, за яким застрахована відповідальніть ПрАТ «Кіцманське автотранспортне підприємство 17739», як власника автомобіля марки «Mersedes-Benz 709D», д.н.з. [NUMBER] , укладений, але станом на 10.08.2018 року не діє. Зазначає, що 20.09.2018 року між ПАТ «HACK «ОРАНТА» та [PERSON] був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності як власника транспортного засобу марки Citrotn Berlingo, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується Полісом №АМ 5735388, за яким страхувальник [PERSON] сплатив страховий платіж в сумі 345 грн. 50 коп. Враховуючи наведене, просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] , оскільки у ПАТ «HACK «ОРАНТА» відсутні будь які правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачці та просила розглядати справу без її участі. Представник ПрАТ «СК Уніка» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, однак скерував до суду відзив на позовну заяву та просив розглянути справу без участі представника ПрАТ "СК "Уніка" У відзиві зазначає, що 12.12.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «СК Уніка» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1395616, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є «Fiat-Skudo» 2006, д.н.з. [NUMBER] . Вказує, що 17.02.2020 року засобами почтового зв`язку Страховиком було отримано заяву про виплату відшкодування від Позивача, відповідно до якої 07.07.2018 року мала місце ДТП за участю забезпеченого автомобіля марки «Fiat-Skudo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля«Mersedes-Benz 709D», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП Позивач зазнала тілесних ушкоджень. Вказує, що правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначає, що відповідно до ст.35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування, до якої додається: паспорт; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування; довідка про присвоєння одержувача коштів ідентифікаційного номера платника податку, якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП та відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Позивачем до вказаної заяви не додано до страхової компанії жодного документа, що підтверджує витрати на лікування та необхідність здійснення таких витрат. Також зазначає, що листом від 24.02.2020 року позивачу було запропоновано надати до страхової компанії вказані вище документи, які позивачем було подано до ПрАТ «СК «Уніка», зокрема, копії медичних та розрахункових документів, у результаті розгляду яких було прийнято рашення виплатити [PERSON] страхове відшкодування на лікування у розмірі 30865 гривень 47 коп. та страхове відшкодування (моральна шкода) в розмірі 1543 гривні 27 коп. (5% від виплати витрат на лікування), зазначені кошти виплачені Позивачу 07.04.2020 року. Враховуючи вищенаведене представник ПрАТ «СК «Уніка» просив у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Уніка» відмовити. Представник ПрАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів ПрАТ «Кіцманське АТП №17739» та ПАТ «НАСК «Оранта», дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. В судовому засіданні становлено, що згідно довідки виданої Управлінням пенсійного фонду від 27.01.2020 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головного УПФ України в Чернівецькій області і отримує пенсію за віком (Т.1 а.с.10-11). Згідно копії витягу з ЄРДР від 07.07.20218 року вбачається, що внесено відомості за усною заявою про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, згідно фабули якого встановлено, що 07.07.2018 року біля 16:00 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Fiat-Skudo», д.н.з. [NUMBER] , рухався по автодорозі М-19 сполученням Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече в адміністративних територіальних межах с.Суховерхів Кіцманського району Чернівець області зі сторони м.Заставна в напрямку м.Кіцмань на швидкості більше 121 км/год, що перевищує дозволену швидкість 90 км/год поза межа населеного пункту. Проїжджаючи 468км+593 м. вказаної автодороги водій [PERSON] , не врахувавши дорожньої обстановки, ширини проїзної частини дороги та неправильно застосувавши прийоми керування автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем-мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz 709D» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку зі швидкістю 63 км/год в межах займаної смуги руху. [PERSON] , будучи однією із пасажирок мікроавтобуса «Мегsedes-Вепz-709В» номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримала ряд тілесних ушкоджень(т.1 а.с.12). Протоколом огляду місця ДТП від 07.07.2018 року встановлено обставини вище вказаної ДТП (а.с.13-17). Згідно висновку експерта №583-А водію [PERSON] необхідно було діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР; в даному ДТП в діях [PERSON] не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які з технічної точки зору, могли б перебувати в причинному звязку з настанням ДТП; в даній ДТП водію [PERSON] необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 12.6 ПДР; в даній ДТП в діях [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 12.6 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з настанням даної ДТП (Т.1 а.с.18-21). Відповідно до висновку експерта № 1002 мд від 23.11.2018 рокуу [PERSON] виявлено такі тілесні ушкодження: підшкірні крововиливи в ділянці середньої і верхньої третини гомілки; закритий подвійний перелом лівої великогомілкової кістки зі змішенням;закритий перелом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням; закриті переломи 1-10 ребер; вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути цілком можливо в результаті ДТП (Т.1 а.с.26-27). Також судом встановлено, що постановою старшого слідчого відділурозслідування злочинів усфері транспорту СУ ГУНП в Чернівецькій області про закриття кримінального провадження від 27.12.2018 року закрито кримінальне провадження №12018260000000285 за ч.2 ст.286 ККУкраїни внесене до ЄРДР 07.07.2018р. , оскільки винна особа - [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.07.2018 року(т.1 а.с. 28-30). Згідно медичних документів, зокрема виписок, заключень та довідок, встановлено діагноз [PERSON] та копіями квитанцій підтверджується сума затрачених коштів [PERSON] на лікування (т.1 а.с.33-45). Належність мікроавтобуса «Mersedes-Benz-709D» державний номерний знак [NUMBER] , на праві власності Відповідачу №1 підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном про реєстрацію цього транспортного засобу [NUMBER] від 26.10.2017 зі строком дії до 25.10.2022р(Т.1 а.с.48). Згідно наказу №67 «Про прийняття на роботу [PERSON] » встановлено, що [PERSON] прийнято на роботу з 30.06.2016 року водієм транспортних засобів в ПАТ «Кіцманське АТП-17739»(т.1 а.с.50). Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00624-00263-18, транспортний засіб «Mersedes-Benz 709D» д.н.з. [NUMBER] , після технічного контролю видано технічно справним(т.1 а.с.52 зворот). Копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5735388, встановлено, що транспортний засіб «Mersedes-Benz 709D», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований терміном до 05.06.2019 року(т.1 а.с.53). Відповідно докопії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1395616 застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] терміном до 12.12.2018 року(Т.1 а.с.61). З заяви [PERSON] від 11.02.2020 року та повторної заяви представника [PERSON] , адвоката Черкез І.М., від 10.03.2020 року вбачається, що вона та повторно представник зверталися до ПрАТ «СК «Уніка життя» та ПрАТ «СК «Уніка» про виплату грошової компенсації завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП (т.1 а.с.62-64,142-143). Також судом встановлено, що згідно платіжних доручень №145823 та №145822 від 07.04.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснила виплату коштів страхового відшкодування[PERSON] у сумі 1242 грн. 33коп. моральної шкоди та 30865 грн. 47 коп. матеріальної шкоди (обгрунтованих витрат на лікування)(т.1 а.с.211-212). З інформації наданої ПАТ НАСК «Оранта» позивачу [PERSON] вбачається, що на момент ДТП транспортний засіб «Mersedes-Benz 709D» д.н.з. [NUMBER] , в даній страховій компанії застраховано не було, а копія витягу, яку надіслано є фіктивною, а тому не має правових підстав для здійснення страхового відшкодування за заявленою подією (т.1 а.с.217). Перевіркою чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» Поліс № АМ 5735388, за яким застрахована відповідальніть ПрАТ «Кіцманське автотранспортне підприємство 17739», як власника автомобіля марки «Mersedes-Benz 709D» д.н.з. [NUMBER] , укладений, але станом на 10.08.2018 року не діє (т.2 а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, страховою компанією ПрАТ «СК «Уніка», якою згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1395616 застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , винного у спричиненні вище вказаної ДТП, було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу [PERSON] в сумі 1242 грн. 33 коп. моральної шкоди та 30865 грн. 47 коп. обгрунтованих матеріальних збитків понесених на лікувння, що підтверджується платіжними дорученнями №145823 та №145822 від 07.04.2020 року ПрАТ «СК Уніка». Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової витати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розмірах завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Оскільки уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 роз`яснюється про те, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно із роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. У відповідності до роз`яснень п. 8 вказаної постанови шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що листом від 24.02.2020 року позивачу було запропоновано надати до страхової компанії такі документи: заяву про виплату страхового відшкодування; оригінали, або належним чином засвідчені копії розрахункових документів про оплату медичних послуг; оригінали, або належним чином завірені копії виписок з історії хвороби; копію паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податку.Позивачем було до ПрАТ «СК «Уніка» копії медичних та розрахункових документів, у результаті розгляду яких було прийнято рашення виплатити [PERSON] страхове відшкодування на лікування у розмірі 30865 гривень 47 коп. та страхове відшкодування (моральна шкода) в розмірі 1543 гривні 27 коп. (5% від виплати витрат на лікування), зазначені кошти виплачені позивачу [PERSON] 07.04.2020 року. Окрім завданої матеріальної шкоди, позивач [PERSON] також просила стягнути солідарно з відповідачів ПрАТ «Кіцманське АТП №17739», ПАТ «НАСК «Оранта» та ПрАТ «СК «Уніка» на її користь моральну шкоду в розмірі 186150 гривень, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог [PERSON] про солідарну відповідальність відповідачів ПрАТ «Кіцманське АТП №17739», ПАТ «НАСК «Оранта» та ПрАТ «СК «Уніка» щодо відшкодування на її користь матеріальної та моральної шкоди.

Outcome: dismissed