Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про відшкодування моральної та майнової шкоди (збитків). Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.08.2020 року о 16 год. 45 хв. м. Вінниці по вул. Київська зі сторони смт. Стрижавка у напрямку вул. С. Зулінського, сталася ДТП за участі автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21115, д.н.з. [NUMBER] , підкеруванням [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2020 року у справі №127/22473/20 [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність [PERSON] була застрахована в порядку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УПСК». В результаті вказаної ДТП позивачці завдано шкоду, а саме, їй довелось замовляти та оплачувати проведення експертного дослідження щодо визначення матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля ВАЗ 21154 та експертного дослідження щодо визначення ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21154. За вказані експертизи чоловік позивачки сплатив 2 300,00 грн. та 1 800,00 грн. Крім того, її чоловіком також було сплачено послуги евакуатора у вартості 1 300,00 грн. Також, позивачка зазначила, що внаслідок ДТП їй довелось пройти медичні обстеження та діагностику, в зв`язку з чим, було сплачено також вартість за медичні послуги діагностичного центру в сумі 849,00 грн. та комісійну винагороду в сумі 20,00 грн. У свою чергу, через ДТП позивачка зверталася за правовою допомогою до адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за послуги якого було сплачено 6 000,00 грн. Всі вказані витрати були спричинені ДТП, з вини [PERSON] . Такі витрати, згідно з положеннями статті 22 ЦК України, становлять реальні збитки та є понесеною майновою шкодою в розумінні чинного законодавства, яку позивачка зазнала, у зв`язку з неправомірними діями [PERSON] . Така майнова шкода в загальній сумі становить 12 269,00 грн., яку позивачка просить стягнути солідарно з відповідачів. У свою чергу, позивачка зазначає, що дорожньо-транспортною пригодою з вини [PERSON] їй завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, у пережитому в ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я, перебуванні на лікуванні протягом 20 днів. Окрім того, моральна шкода полягає в тому, що через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану позивачка не мала можливості користуватись ним та зазнала багато незручностей, що виникли внаслідок цього. Таким чином позивачці завдано моральну шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна та ушкодженням здоров`я, а тому з відповідачів солідарно має бути стягнуто на користь позивачки 10 000,00 грн. моральної шкоди. Під час звернення до суду із вказаною позовною заявою позивачка скористалася професійною правничою допомогою, витрати на яку складають 4 100,00 грн., а також було сплачено судовий збір у розмірі 1 816,00 грн, які також просить стягнути солідарно з відповідачів. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 12.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 10.06.2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки він є неналежним відповідачем у даній справі. Свою вину у вчиненні ДТП він визнав у повному обсязі, та оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована у СК «УПСК» саме страхова компанія має відшкодовувати шкоду завдану позивачці. Крім того, як зазначає відповідач [PERSON] СК «УПСК» відшкодувало позивачці матеріальну шкоду у розмірі 53 000,00 грн. в межах суми страхової виплати. Відповідач вважає, що чоловік позивачки [PERSON] не має ніякого відношення до даної справи, тому чеки на оплату евакуатора та експертних послуг, які здійсненні від його імені, не є належними та допустимими доказами. За таких обставин відповідач [PERSON] вважає заявлені позовні вимоги до нього необгрунтованими та просив відмовити у частині задоволення позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, що стосується нього. 08.07.2021 року від представника позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивачки не погоджується із твердженнями відповідача [PERSON] , які викладені у відзиві на позовну заяву, та вважає, що він є належним відповідачем у справі, оскільки шкода заподіяна особі і майну підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла. Крім того, 19.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ПАТ «УПСК». У даному відзиві, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги позивачки не визнає у повному обсязі, та вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачкою не надано документів, що підтверджує її право вимоги на відшкодування витрат, понесених [PERSON] на проведення експертних автотоварознавчих досліджень та на евакуацію транспортного засобу, комісійної винагороди. Між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] на п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування було узгоджено розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.08.2020 року, та перераховано на користь потерпілого суму відшкодування. Сума відшкодування за професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. також не підлягає до задоволення, оскільки покладання на ПрАТ «УПСК» обов`язку з відшкодування витрат Позивачки на правничу допомогу під час здійснення досудового розслідування та розгляду справи про адміністративне правопорушення, є безпідставним. Крім того, представник відповідача вважає, що сума моральної шкоди слід вираховувати у розмірі 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров`ю. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог позивачки не вбачається. Ухвалою суду від 17.06.2021 року витребовувалась від ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхова справа по дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 07.08.2020 року о 16 год. 45 хв. в м.Вінниці, по вул. Київська зі сторони смт.Стрижавка у напрямку вул. С.Зулінського за участю водіїв [PERSON] , який керував автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля ВАЗ 21115, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2021 року витребовувались від КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» докази перебування [PERSON] в травмпункті після ДТП, яка сталася 07.08.2020 року, а також медичну документацію про перебування [PERSON] лікарні з 08.08.2020 року по 28.08.2020 року з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин скроневої ділянки ліворуч». В судовому засіданні представник позивача [PERSON].. позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважав їх необгрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до судового засідання не з`явився, відповідно до відзиву на позовну заяву просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.08.2020 року о 16 год. 45 хв. м. Вінниці по вул. Київська зі сторони смт. Стрижавка у напрямку вул. С. Зулінського, сталася ДТП за участі автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21115, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою від 18.09.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄДРДР за № 120200200100015 від 08.08.2020 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с.8) У свою чергу, Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/22473/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі. (а.с.6-7). Згідно із ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Поліса №200515720 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 9). Згідно із Полісом №200515720 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова суму за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає - 260 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Як вбачається з Угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 04.02.2021 року, ПрАТ «УПСК» та [PERSON] досягли згоди, що розмір страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу ВАЗ 21154, д.р.н. [NUMBER] складає 53 500,00 грн. (а.с.91). Відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до платіжного доручення №1025 від 16.02.2021 року виплатив [PERSON] страхове відшкодування в сумі 53 500,00 грн. згідно страхового акта №999/037/002492/20/1 від 04.02.2021 року (а.с. 92, 93 ). Як зазначає позивачка внаслідок ДТП їй завдано матеріальну шкода, яка складається з вартості проведених експертиз - 2 300,00 грн. та 1 800,00 грн., послуги евакуатора - 1 300,00 грн., медичні обстеження та діагностика - 849,00 грн., комісійна винагорода - 20,00 грн., витрати на правничу допомогу - 6 000,00 грн. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 175Е-11/20 від 26.11.2020 року, вартість матеріального збитку заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля ВАЗ 21154 реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди в цінах станом на час виконання дослідження складає 75 443,65 грн. (а.с.13-16). Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 186Е-12/20 від 16.12.2020 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що має пошкодження внаслідок ДТП дорівнює вартості утилізації даного КТЗ та станом на дату проведення даного дослідження складає 18 888,30 грн. (а.с.22-24). Відповідно до Квитанції №13 від 11.11.2020 року [PERSON] сплатив кошти у розмірі 2 300,00 грн. за проведення експертизи №175Е-11/ (а.с.25). Також [PERSON] сплатив ПП ЕНДЦ «Експертиза» кошти у розмірі 1 800,00 грн. Призначення платежу не вказане (а.с. 25). Відповідно до квитанції б/н від 08.08.2020 року, сума оплати послуг в КП «МЛДЦ» склала 849,00 грн. Також позивачкою надано дві квитанції №175 5 на суму 20,00 грн., № 175 5 на суму 1 300,00 грн, призначення платежів яких не вказано, оплату яких здійснив [PERSON] . При цьому суд звертає увагу, що позивачка вказує у своїй позовній заяві, що кошти у розмірі 1 300,00 грн. було сплачено за послуги евакуатора, а 20,00 грн це комісійна винагорода. (а.с.25, зворот). Як вбачається з Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с.72). Суд звертає увагу, що позивачкою не надано доказів права власності на автомобіль ВАЗ 21115, д.н.з. [NUMBER] . У свою чергу, відповідно до договору про надання правової допомоги № 51 , [PERSON] і адвокат Бистрицький М.О. уклали даний договір про надання юридичної допомоги. Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру № 51 сума послуг складає 6 000,00 грн. У п.2.2. даного договору, вказано, що адвокат бере на себе представництво прав та законних інтересів клієнта у Вінницькому відділі поліції ГУНП у Вінницькій області в якості представника потерпілого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12020020010001511 від 08.08.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, представництво прав та законних інтересів клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області в якості представника потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Суд звертає увагу, що позивачка просить стягнути витрати понесені нею саме в рамках кримінальної та адміністративної справи, а не даної цивільної справи. (а.с.26-28). Також, позивачка зазначає, що в результаті ДТП їй завдано шкоду здоров`ю, в результаті чого, вона 20 днів лікувалася у закладі охорони здоров`я. Як вбачається з Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення № 7366 [PERSON] перебувала у стаціонарі з 08.08.2020 року по 28.08.2020 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин скроневої ділянки ліворуч (а.с.10) З Листка непрацездатності Серія АДФ №504827 вбачається, що [PERSON] перебувала і стаціонарі з 08.08.2020 року по 28.08.2020 року (а.с. 11-12). Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого № 7366 [PERSON] була госпіталізована з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку до Нейрохірургічного відділеня КНП «ВМКЛ ШМД». Огляд пацієнтки проводився 10.08.2020 року о 08 год. 58 хв., 12.08.2020 року о 09 год. 10 хв., 14.08.2020 року о 10 год. 19 хв., 17.08.2020 року о 09 год. 30 хв., 19.08.2020 року о 09 год. 21 хв., 21.08.2020 року о 10 год. 00 хв., 24.08.2020 року о 09 год. 00 хв., 26.08.2020 року о 09 год. 23 хв., 28.08.2020 року о 10 год. 00 хв. У період з 10.08.2020 року по 26.08.2020 року стан хворої був середнього ступеню. Скарги на головний біль, головокружіння. Свідомість - ясна. При огляді 28.08.2020 року загальний стан хворої задовільний. Скарги на періодичне головокружіння. Свідомість явна (а.с.136-147). Суд звертає увагу, що будь-яких доказів про здійснення рентгену головного мозку, на які посилалася в судовому засіданні представник позивачки, чи медичних заключень у даній виписці немає. Також відсутні будь-які відомості про лікування позивачки. На аркуші справи 144 міститься рентгенографія, на які вказано, що кістково-травматичних змін не виявлено. В судовому засіданні також було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що є знайомими відповідача [PERSON] 07.08.2020 року десь після обіду до них зателефонував [PERSON] та попросив приїхати на місце ДТП. Самого моменту ДТП вони не бачили, оскільки приїхали вже після ДТП. Позивачку [PERSON] вони бачила на місці ДТП, явних пошкоджень у неї не було, її забрала швидка допомога, і через годину - дві вона повернулась на місце ДТП. Як вбачається з Перетензії про відшкодування майнової шкоди [PERSON] зверталася до СУ УПСК та [PERSON] з вимогою про відшкодування 12 269,00 грн., з кожного, за завдану майнову шкоду. При цьому підстави для відшкодування завданої майнової шкоди для двох відповідачів є однаковими (а.с.29-31). Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту частини 2 статті 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у пунктах 2, 3 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи такі позови, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а якщо це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК України. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» детально регламентовано порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 даного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначеної вище позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15. За змістом зазначених норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Тобто, в даному випадку відшкодовувати шкоду позивачу як майнову так і моральну має не [PERSON] , а страхова компанія у якій [PERSON] мав діючий на момент ДТП страховий поліс. По справі встановлено і підтверджується наявними в ній доказами, що Угодою про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 04.02.2021 року, ПрАТ «УПСК» та [PERSON] досягли згоди, що розмір страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу ВАЗ 21154, д.р.н. [NUMBER] складає 53 500,00 грн., і дана сума виплачена [PERSON] , тобто ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов`язання за Полісом №200515720. Разом з тим, позивачкою не надано документів, що підтверджувало її право вимоги на відшкодування витрат, понесених [PERSON] на проведення експертних автотоварознавчих досліджень та на евакуацію транспортного засобу, комісійної винагороди, оскільки Свідоцтво про шлюб не може слугувати належним та допустимим доказом. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. З cт. 133 Цивільного процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами. Згідно з cт. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Ураховуючи положення cт. 137 Цивільного процесуального кодексу України, покладання на ПрАТ «УПСК» та [PERSON] обов`язку з відшкодування витрат позивачки на правничу допомогу під час здійснення досудового розслідування, кримінальне провадження яке закрито та розгляду справи про адміністративне правопорушення, у якому адвокат позивачки участі не брав, є безпідставним. Таким чином, звертаючись до суду із позовом про стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] на користь позивачки 12 269,00 грн. страхового відшкодування, позивачка не довела суду належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, тому суд вважає, що в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Разом з тим, позивачка зазначила, що дорожньо-транспортною пригодою з вини [PERSON] їй завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, у пережитому в ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я, перебуванні на лікуванні протягом 20 днів. Окрім того, моральна шкода полягає в тому, що через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану позивачка не мала можливості користуватись ним та зазнала багато незручностей, що виникли внаслідок цього. Відповідно до cт. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`ю під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачка помилково ототожнює поняття «страхова сума» і «страхова виплата». Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 1 cт. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Під страховою виплатою відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» розуміється грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Порядок та розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначається відповідно до cm. ст. 23-25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.» Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової) шкоди, а саме п 9 даної постанови, згідно якого "Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках." В обґрунтування спричинення відповідачами моральної шкоди позивачка зазначила, що їй було завдано душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу та її здоров`я. Однак, жодних доказів, які свідчили про нанесення моральної шкоди позивачці не надано, причинно-наслідково зв`язку судом не встановлено. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. у зв`язку з недоведеність. З огляду на те, що позивач не довів суду належними доказами обов`язок відповідачів ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] , відшкодувати їй 12 269,00 грн. страхового відшкодування, не надала суду жодних доказів на підтвердження заподіяння їй моральних страждань або втрат немайового характеру, їх обсягу та не обґрунтовано грошову суму, в якій вона оцінює моральну шкоду, тому позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Враховуючи що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст. 144 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed