Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати Додаткову угоду №1 від 03.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №2007/669-19/84 від 18 грудня 2007 року та Додаткову угоду №2 від 27.11.2009 року до Договору кредиту №2007/669-19/84 від 18 грудня 2007 року визнати недійсною з моменту їх укладення. 18.12.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №2007/669-19-84, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 13,25% річних. 03.10.2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до про внесення змін до Договору кредиту №2007/669-19/84 від 18 грудня 2007 року, відповідно до умов якої було внесені зміни до п. 1.1 договору кредиту та викладені у новій редакції, відповідно до якої змінено суми кредиту на 298804,00 доларів США. 27.11.2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено Додаткову угоду №2 від 27.11.2009 року до Договору кредиту №2007/669-19/84 від 18 грудня 2007 року відповідно до умов якої викладено у новій редакції п. 1.2 Договору кредиту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача була присутня у судовому засіданні, позов не визнала, та просила у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних причин. У судовому засіданні встановлено, між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту № №2007/669-19-84 від 18.12.2007 року, відповідно до якого АКБ «Укрсоцбанк» надав йому кредит у сумі 1 500 000,00 гривень терміном по 17 грудня 2027 року під 13,5 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків. Відповідно до п. 1.2. Статуту ПАТ „Укрсоцбанк" загальними зборами акціонерів 09.03.2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку. Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 1 500 000,00 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки від 19.12.2007 року. В якості забезпечення виконання вимог кредитного договору 18.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», позивачем та Приватним підприємством «Ю-Г» укладено договір поруки №07-15/1719. 18.12.2007 року укладено між АКБ «Укрсоцбанк», позивачем та [PERSON] укладено договір поруки в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту №2007/669-19-84. 12.01.2006 року між Позивачем та Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» було укладено Договір №ЗБ/ПР-3-133 відповідно до якого ПП «Прогрес-Риелт» зобов'язується передати у власність Інвестора об'єкт інвестування і сплатити за нього підприємству інвестицію. Розмір інвестиції становить 2248761,4 гривень, строк сплати до 25.10.2007 року. 23.11.2007 року між Позивачем та ПП ««Прогрес-Риелт» було укладено Додаткову угоду до Договору інвестування, відповідно до якої строк сплати інвестування було продовжено до 17.12.2007 року. 19.12.2007 року Відповідачем від імені Позивача відповідно до Платіжного доручення №1 від 19.12.2007 року було здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 2248761,40 гривень відповідно до Договору інвестування №ЗБ/ПР-3-133 від 12.01.2006 року. Платником відповідно до даного платіжного доручення був Позивач. 03.10.2008 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про зміну валюти кредитної заборгованості. 03.10.2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту, а саме у зв'язку зі зміною умов сторони домовились викласти п. 1.1. у новій редакції. Відповідно до умов якої Позивачу надавалися кредитні кошти у розмірі 298804,00 долари США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 17.12.2027 року. 27.11.2009 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою на отримання кредиту відповідно до якої просить надати кошти на реконструкцію у розмірі 15974,34 доларів США. 27.11.2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено Додаткову угоду №2 від 27.11.2009 року до Договору кредиту №2007/669-19/84 від 18 грудня 2007 року відповідно до умов якої викладено у новій редакції п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 Договору кредиту. Відповідно до умов якого Позивачу надаються кошти у розмірі 314778,34 долари США зі сплатою 13,93 % річних та з кінцевим терміном погашення 17.12.2007 року. Відповідно до п. 1.2 Кредит позичальнику надається : частина в розмірі 298804,00 доларів США для фінансування інвестування житла; частина кредиту в розмірі 15974,34 доларів США надається на реконструкцію. Відповідно до заяви на видачу готівки №1/59 від 27.11.2009 року кошти у розмірі 15974,34 долари США було отримано [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний) правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Такою вимогою, зокрема, є правило про те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про таки властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Як вбачається з матеріалів справи, позивач був ознайомлений з умовами додаткових угод, був з ними згоден про що свідчить її підпис під його умовами. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Згідно наявних матеріалів справи суд не вбачає жодних доказів на підтвердження того, що спірний договір укладався під впливом обману або були виявлені інші порушення закону.

Outcome: dismissed