Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

30.09.2019 р [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються в її користь з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 100 грн щомісячно на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2011 року, та просить стягувати аліменти з відповідача в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як саме такий розмір аліментів зможе забезпечити належне утримання та гармонійний розвиток дитини. Дочка досягла 16 річного віку, змінилися її потреби і для забезпечення її фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти. Матеріальний стан позивачки погіршився, її доходів та аліментів у розмірі 100 грн на місяць недостатньо для утримання шістнадцятирічної дитини, з часу прийняття рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дочки. Крім того, відбулися зміни в сімейному законодавстві, які набули чинності 8.07.2017 р, відповідно до яких розмір аліментів на дитину не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, письмового відзиву на позовну заяву не подав, заяву про розгляд справи за участю сторін не подав. Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд зхнаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 липня 2005 року(а.с.5). Шлюб між стронами розірваний, що стверджується рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2006 року (а.с.9) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 26 червня 2008 (а.с.10). Як вбачається з дублікату виконавчого листа, виданого 25 вересня 2011 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області, в користь [PERSON] з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з 29 липня 2005 року і до повноліття дитини (а.с.7-8). Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК Українивизначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просив збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача в користь позивачки за рішенням суду зі 100 грн до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на погіршення матеріального стану позивачки та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. Разом з тим, розмір аліментів на утримання дітей, відповідно до положень частини третьої статті 181 СК України має бути визначений: у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі викладеного позов слід задовольнити частково і з урахуванням майнового становища позивачки з відповідача слід стягнути в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі з розрахунку 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що на час розгляду справи судом відповідног до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 р" становить 1059 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial