Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини (по 1/6 частки кожній дитині) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має можливість, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що з 25.01.2003 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Дніпрорудненською міською радою Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.5, 6). Неповнолітні діти зареєстровані та мешкають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за № 190 від 16.02.2016 року, та відповідачем не оспорюється (а.с.8). Позивачка [PERSON] на теперішній час ніде не працює, не отримує ніяких видів соціальних допомог, про що свідчить довідка № 136 від 16.02.2016 року, видана відділом соціального захисту в м.Дніпрорудне Управління соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області (а.с.7) Відповідач [PERSON] не утримує належним чином неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість, будучи зареєстрованим суб'єктом підприємницької діяльності (фізична особа-підприємець), що вбачається з довідки про задекларовані доходи від 16.02.2016 року за № 745/08-33-03-17, виданої Василівським відділенням Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання дітей не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, крім того, визнані відповідачем, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, та враховуючи матеріальне становища відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, займається підприємницькою діяльністю, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у єдиній частці від заробітку (доходу) відповідача, у відповідності до положень ч.2 ст.183 СК України, а саме: в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 01.03.2016 року, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред'явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved