Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що вони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом не проживають, самоусунулись від виховання дитини, за нею не доглядають, матеріально не утримують та не цікавляться навчанням та розвитком дитини. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради з причини ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Малолітній [PERSON] проживає в своєї рідної бабусі [PERSON] , яка в повній мірі займається його вихованням. Враховуючи зазначене, виконавчий комітет Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області як орган опіки та піклування, прийняв рішення від 24 жовтня 2019 року №191, про затвердження висновку Комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з чим просять суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з кожного аліменти на його утримання у розмірі ј частини її доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду. В судовому засіданні представники позивача Органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. та Шахунов М.О. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановлений законом спосіб, ніяких заяв та клопотань суду не надав. Представник третьої особи, служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Дьома Н.І. в судовому засіданні пояснила, що позов обгрунтований та є всі підстави для його задоволення. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайніми заходом впливу, у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли має місце, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти… В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) є хронічними алкоголіками або наркоманами. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від сплати аліментів. Нормами ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти... З узагальнення практики Верховного Суду України розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року вбачається, що «… якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником.» В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05 січня 2010 року батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №191 від 24.10.2019 року затверджено висновок Комісії з питань захисту дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 26.09.2019 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Батьки дитини проживають в іншому місці та долею дитини не цікавиться, не приймають участі у його вихованні, не відвідують дитину. Своїх батьківських обов`язків не виконують. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини, а також те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, суд вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідачі є працездатними особами, здатними надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідачів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved