Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 17 577,91грн. заборгованості за укладеним між сторонами 07.07.2006 р. кредитним договором. На обґрунтування позову вказується, що відповідно до договору від 07.07.2006року відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 2 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладено на 12 місяців з автоматичною його пролонгацією в разі якщо жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про його припинення. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені даним договором, проте відповідач після отримання грошових коштів в порушення умов договору від виконання зобов'язань ухилився, в зв'язку з чим, станом на 20.11.2013 року його заборгованість за договором становить 17 577,91грн., з яких заборгованість за кредитом - 2 497,75грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 766,93рн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 813,23грн. (процентна складова). З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання по розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених позовним вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому судова кореспонденція була повернута поштовою установою в зв"язку із закінченням термінів зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України слід вважати, що судові виклики були вручені належним чином. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач по справі, і відповідач уклали між собою договір, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 2 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та сплачувати проценти за його використання. Надання кредиту відповідачу відбулось відповідно до положень його заяви від 07.07.2006р., Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. П. 8.6 Умов надання банківських послуг визначено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 9.12 Умов надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Після надання позивачем кредиту на вказаних умовах відповідач своїх зобов'язань по договору не виконав, в зв'язку з чим станом на 20.11.2013 року його заборгованість за договором становить 17 577,91грн., з яких заборгованість за кредитом - 2 497,75грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 766,93н., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 813,23грн. (процентна складова). Про припинення дії договору сторони одна одну не інформували. Викладені обставини підтверджені в судовому засіданні заявою відповідача від 07.07.2006р., Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, розрахунком заборгованості за договором, а тому вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні суд відзначає, що відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Також ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Викладене свідчить, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору і відповідають вимогам закону, в зв'язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню повністю. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 229,40 грн. судових витрат по справі. З урахуванням викладеного і на підставі ст.525, ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст. 1050, ч.1 ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved