Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію. Позовні вимоги мотивував тим, що 29.09.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 50 тис. доларів США. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами 29.09.2008 року укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 12.01.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27795085, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Вважає, що вказане рішення нотаріуса є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки договір Іпотеки не містить відповідного застереження на підставі якого може відбутися реєстрація права власності на предмет Іпотеки за Іпотекодержателем, а навпаки передбачає, що передача права власності може відбутися на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Окремий договір про задоволення вимог Іпотеркодержателя між сторонами не укладався, а [PERSON] , як Іпотекодавець, на надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя в позасудовий спосіб. За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру, не можна вважати законним. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову за необгрунтованістю. Відповідач Кобелєва А.М. в судове засідання не з`явилася. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №11394423000, 29.09.2008 рок між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір іпотеки (нерухомого майна), за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-9). З копії ухали Івано-Франківського міського суду від 01.07.2015 року на ? частину вказаної квартири накладено арешт до вирішення спору за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки (а.с. 5). Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на 1/2 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна (а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 29.06.2015 року ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" заявила про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в іпотеку згідно Договору іпотеки, посвідченого 29.09.2008 року, приватним нотаріусом Дорошенко О.В. за реєстровим № 4893. З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 159394809 від 13.03.2019 року встановлено, що приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. Київського міського нотаріального округу, м. Київ, як державним реєстратором 12.01.2016 року здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» (а.с. 4). Підставами виникнення права власності вказано договір іпотеки від 29.09.2008 року, та договір іпотеки серія та номер 3657, виданий 16.12.2005 року, а внесення запису - рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.01.2016 року. Дані договори іпотеки були укладені на виконання зобов"язання різних кредитних договорів. Статтею 35 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до пункту 5.2.1 іпотечного договору позасудове врегулювання спору здійснюється таким способом: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, у порядку встановленому Закону України «Про іпотеку». А п. 4.4 вказаного договору встановлено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. У матеріалах справи відсутні докази направлення ТзОВ «Кей-Колект» позивачу повідомлення про те, що у разі непогашення заборгованості, іпотекодержатель зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом передання цього майна у власність ТзОВ «Кей-Колект». 12.01.2016 року на підставі іпотечного договору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. внесла запис № 12913885 до Держреєстру про перехід права власності на квартиру до ТзОВ «Кей-Колект». Договір Іпотеки, посвідчений 29.09.2008 року, приватним нотаріусом Дорошенко О.В. за реєстровим № 4893 не містить відповідного застереження на підставі якого може відбутися реєстрація права власності на предмет Іпотеки за Іпотекодержателем, а навпаки передбачає, що передача права власності може відбутися на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Окремий договір про задоволення вимог Іпотеркодержателя між сторонами не укладався, а [PERSON] , як Іпотекодавець, на надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя в позасудовий спосіб. Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV), передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держреєстру. Частиною першої статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 1, 2 і 9 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно і їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Держреєстру; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. За змістом частини другої статті 15 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, державна реєстрація права власності на квартиру за ТзОВ «Кей-Колект» була проведена всупереч чинному законодавству й умовам іпотечного договору. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію, підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved