Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

До Березнівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Кам"янської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві зазначено, що позивач проживає в м.Березне Рівненської області та є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач - [PERSON], 1992 року народження, є матір'ю неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. 24 червня 2014 року позивач та відповідач шлюб розірвали. За рішенням суду від 22 січня 2015 року дитину залишили проживати з батьком. Відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо своєї дочки - [PERSON], [INFO]. На даний час місце фактичного її перебування позивачу не відоме. [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дочки [PERSON], не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям, вихованням дуже рідко спілкується. Дитина не знає, що таке материнська любов, турбота та ласка. Відповідач не купляє для дитини ні одягу, ні продуктів харчування, не турбується про здоров'я, життя та навчання, не провідує у дитячому садку, не приходить на батьківські збори.Матеріальним забезпеченням займається позивач [PERSON] Позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав, відносно їхньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнути із [PERSON] користь позивача аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені в позові підтримав повністю та просить їх за довольнити в повному обсязі. Не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки, суду не повідомила. Для повідомлення відповідача було подано оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Відзив не подала. Представник третьої особи на стороні позивача, який не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - органу опіки і піклування в особі виконавчого комітету Кам»янської сільської ради, в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло письмове пояснення від сільського голови Кам»янської сільської ради Парфенюк С.Й. в якому просить суд, справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити позов в повному обсязі. Свідок - [PERSON] (мати позивача) в судовому засіданні пояснила, що її онука на даний час проживає в неї, тому що ходить до школи в м.Березне Рівненської області, а на вихідні дні її забирає батько. Мати своєю дочкою зовсім не цікавиться і матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1ст.280 ЦПК України. Оцінюючи пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до п.2 ст. 1 ст. 164 СК України, батьки або один із них можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадку ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №221 від 15 листопада 2011 року батьками [PERSON],[INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно заочним рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 24 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також, згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 22 січня 2015 року було визначено місце проживання дитини [PERSON],[INFO], а саме: [ADDRESS] за місцем проживання батька [PERSON]. Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Кам»янської сільської ради №52 від 15 червня 2018 року, встановлено, [PERSON] з травня 2014 року по липень 2016 року в с.Кам»янка Березнівського району, не проживала, місце її перебування було не відоме. Мати дитини [PERSON],1992 р.н. фактично усунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, не допомагає матеріально, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться здоров'ям дитини, вихованням, дуже рідко спілкується (остання зустріч - квітень 2018 року), не провідує в дитячому садочку та не приходить на батьківські збори. Матеріальним забезпеченням та утриманням дитини займається батько [PERSON] Також у висновку зазначається, що згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 14 червня 2018 року [PERSON], [INFO] зареєстрована в будинку батьків за адресою: [ADDRESS], однак на даний час фактично не проживає. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що орендує квартиру в м.Березне, працює не офіційно, має нерегулярний дохід. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 30 січня 2018 року, 14 червня 2018 року встановлено, що малолітня [PERSON] проживає в будинку бабусі за адресою: [ADDRESS]. Санітарний стан житлового будинку добрий. [PERSON] проживає з співмешканкою [PERSON] в с.Яблунне Березнівського району. Анастасія відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок №1 «Ромашка» в м.Березне, тому батько забирає її лише на вихідні. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам»янської сільської ради вважають, що доцільно позбавити громадянку [PERSON], [INFO] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Рішенням виконавчого комітету Кам»янської сільської ради від 15 червня 2018 року №52 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності. Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. За таких підстав, сукупністю досліджених у справі доказів доведено, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, що у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставами для позбавлення її батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку, щодо утримування дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального доглядом дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам останніх, а також засадам розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за вимогу про стягнення аліментів та судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved