Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], фірми «Респект», ПАТ «ОТП Банк», у якому просить розірвати Договір індивідуального замовлення № 45, укладений між [PERSON] та фірмою «Респект» 07 жовтня 2013 року; визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 2006146708 укладеного 07 жовтня 2013 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк»; стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» кошти у розмірі 7 643 грн.; визнати недійсним Договір добровільного страхування життя № 04/09/2006146708, укладеного 07 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка Життя»; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка Життя» на користь АТ «ОТП Банк» кошти в розмірі 1 284,02 грн. та стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на її ([PERSON].) користь 3 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначається, що 07 жовтня 2013 року на пропозицію представників АТ «ОТП Банк» та фірми «Респект» про виготовлення та встановлення вікон, [PERSON] уклала та підписала наступні документи : Договір індивідуального замовлення № 45 від 07.10.2013 року та Акт замовлення для виготовлення дверей № 45 від 07.10.2013 року з фізичною особою - підприємцем, в особі «Респект»; Договір про надання споживчого кредиту № 2006146708 від 07.10.2013 року з ПАТ «ОТП «Банк»; Договір добровільного страхування життя № 04/09/2006146708 від 07.10.2013 року з ПАТ «Страхова компанія «Уніка життя». За домовленістю цих же представників, вікна у помешканні [PERSON] повинні були бути виготовлені та встановленні до її помешкання протягом двох тижнів. Дізнавшись що фірма «Респект» не виконує взяті на себе зобов'язання, привласнює кошти клієнтів шляхом обману та зловживанням довірою, [PERSON] зателефонувала на номер мобільного телефону вказаного у Договорі індивідуального замовлення та повідомила про відмову від послуг. Представник фірми, запевнивши, що замовлення буде виконане у обумовлений строк, позивач погодилась зачекати. Після спливу двотижневого строку, замовлення виконано не було, у зв'язку з чим остання знову зателефонувала на фірму. У відповідь, представник фірми зауважила, що згідно умов Договору індивідуального замовлення, вікна будуть виготовлені та встановленні протягом 60 днів з дня укладення договору, тобто до 07 грудня 2013 року. Однак і в цей строк замовлення виконано не було. Звернувшись до АТ «ОТП Банк», [PERSON] отримала відповідь про те, що 09 жовтня 2013 року грошові кошти в сумі 7 031,56 грн., відповідно до Договору про надання споживчого кредиту № 2006146708 від 07.10.2013 року, були перераховані фізичній особі - підприємцю [PERSON], мешканці м. Луцьк, [ADDRESS], а також що кошти в сумі 1 284,02 грн., були перераховані ПрАТ «СК «Уніка Життя», як страховий платіж. Покликаючись на положення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає, що Договір про надання споживчого кредиту здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, таким що ввів її як споживача в оману, а тому є недійсним. Оскільки доступу до грошових коштів перерахованих на рахунок [PERSON] вона (позивач) не мала, фактично позбавлена можливості повернути отримані в кредит кошти та використати гарантоване ч.6 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» право на відкликання згоди на укладення цього Договору. Також, зазначає, що невиконанням Договору індивідуального замовлення, їй завдано моральної шкоди. У зв'язку з тим, що вікна не були встановлені, вона та її рідні залишились без нових вікон та позбавленні можливості замовити їх у іншого виробника. Спілкування з представником фірми «Респект» викликала відчуття відчаю та приниження, оскільки розмовляли з нею грубо, не поважаючи як літню жінку, як покупця. Внаслідок таких дій погіршився психоемоційний ста. Крім цього, у неї пригнічений стан, оскільки працівники банку телефонують та вимагають повернення кредиту, погрожуючи штрафними санкціями, конфіскацією житла. Всі ці події супроводжуються постійними переживаннями, через що погіршився стан здоров'я, загострюється почуття депресії. Моральну шкоду оцінює у розмірі 3 000 грн. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задолити. У випадку неявки відповідачів, протии заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON], та представники відповідачів фірми «Респект», ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів (їх представників) на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року, з метою виготовлення та встановлення вікон, [PERSON] уклала та підписала Договір індивідуального замовлення № 45 від 07.10.2013 року та Акт замовлення для виготовлення дверей № 45 від 07.10.2013 року з фізичною особою - підприємцем, в особі «Респект»; Договір про надання споживчого кредиту № 2006146708 від 07.10.2013 року з ПАТ «ОТП «Банк»; Договір добровільного страхування життя № 04/09/2006146708 від 07.10.2013 року з ПАТ «Страхова компанія «Уніка життя». За попередньою домовленістю представників АТ «ОТП Банк» та фірми «Респект» замовлення повинно було виконано протягом двох тижнів. Після спливу вказаного строку, замовлення виконано не було. Після звернення [PERSON] до фірми виконавця, представник фірми зауважив, що згідно умов Договору індивідуального замовлення, вікна будуть виготовлені та встановленні протягом 60 днів з дня укладення договору, тобто до 07 грудня 2013 року. Однак і в цей строк замовлення виконано не було. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства України, Законом України «Про захист прав споживачів», встановлено, що мало місце замовлення позивачем послуги у фірмі «Респект» на встановлення вікон у її помешканні, що стверджується згаданим Договором індивідуального замовлення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до п.п.1,4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положенням ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, відповідачем, фірмою «Респект» порушено зобов'язання щодо виконання замовлення [PERSON] на виготовлення та встановлення вікон, передбаченого Договором індивідуального замовлення № 45 від 07 жовтня 2013 року, що є підставою для розірвання цього Договору. Позивач доводить, що згаданий Договір про надання споживчого кредиту здійснений з використання нечесної підприємницької діяльності, таким, що ввів її, як споживача в оману. Згідно ч.1 ст. 19 Закону, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Також, ч.6 ст. 19 Закону передбачає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 07 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2006146708 на загальну суму 8 927,02 грн., за умовами якого, кредитор надав позичальнику споживчий кредит на придбання товарів і послуг у фізичної особи - підприємця [PERSON], що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування Банку та ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», що реалізовує послуги страхування в рамках споживчого кредитування Банку (п.1.1 Договору). Отже, вказаним Законом та ч.2 ст. 215 ЦК України, встановлена недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, і такий правочини (Договір споживчого кредиту) є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання недійсним судом. Оскільки Договір індивідуального замовлення залишився невиконаним, це свідчить не лише про істотні порушення договірних зобов'язань, а також про здійснення фірмою «Респект» нечесної підприємницької діяльності. Відповідно до п.1.2.2 цього ж Договору, Банк перерахував грошові кошти суми кредиту на користь Продавців в рахунок оплати товару та послуг. Також, 07 жовтня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування життя № 04/09/2006146708, згідно якого вигодонабувачем за цим Договором є ПАТ «ОТП Банк». Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи на нікчемність такого правочину одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, якщо Договір про надання споживчого кредиту є недійсним, сторони повинні бути повернуті у первісний стан (двостороння реституція). Як наслідок, слід визнати недійсним і згаданий Договір добровільного страхування життя. За наведених обставин, суд приходить до висновку задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору індивідуального замовлення № 45, укладеного між [PERSON] та фірмою «Респект» 07 жовтня 2013 року; визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 2006146708 укладеного 07 жовтня 2013 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк»; стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» коштів у розмірі 7 643 грн.; визнання недійсним Договору добровільного страхування життя № 04/09/2006146708, укладеного 07 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка Життя» та стягнення з ПрАТ «СК «Уніка Життя» на користь АТ «ОТП Банк» коштів в розмірі 1 284,02 грн. Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, що негативно вплинуло на її психоемоційний стан суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений [PERSON] суд вважає явно завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її житті, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 1 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з винної особи, а саме відповідача - фірми «Респект», на користь позивача сплаченого нею 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 610,611,651,216,236 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved