Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

до Голосіївського районного суду м.Києва звернувся ПАТ «КБ «Даніель» з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на [ADDRESS]. В ході розгляду справи [PERSON] подала заяву про вступ у справу в якості правонаступника ПАТ «КБ «Даніель» на підставі Договорів про відступлення права вимоги від ПАТ «КБ «Даніель» до ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс», з наступним відступленням прав до [PERSON] за Договором про іпотечний кредит № 1687-04-КНЖ-Т від 16.01.2012 р., Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою В.Ю. Також [PERSON] подала заяву про зміну предмета позову і просила суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 525468,49 гривень за Договором про іпотечний кредит від 16.01.2012 р. № 1687-04-КНЖ-Т та Іпотечним договором від 16.01.2012 р. та Договором поруки № 1466-04 від 16.01.2012 р., укладеного з [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS] , шляхом визнання права власності на неї за [PERSON] та виселення [PERSON], [PERSON] з даної квартири Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.01.2012 р. між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1687-04-КНЖ-Т, за умовами якого Банк надав Відповідачу кредит у сумі 298 000,00 (двісті дев'яносто вісім тисяч) гривень 00, з кінцевою датою повернення кредиту до 15 січня 2032 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №1687-04-КНЖ-Т, між Банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 16.01.12 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та, зареєстрований в реєстрі за №87, за яким для забезпечення зобов'язання за даним Кредитним договором Відповідач передав Позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16.01.2012р. в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки №1466-04, за яким згідно п.2.1 остання зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання Боржником в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Відповідно до п.3.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі та в терміни, що передбачені цим Договором. Згідно умов Кредитного договору, якщо будуть мати місце будь-які, можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору (несвоєчасна чи неповна сплата відсотків за користування кредитом,несвоєчасне погашення кредиту, тощо), Кредитор має право вимагати погашення кредиту та всіх нарахованих відсотків за користування кредитом . 05.05.2015 p. Банком на адресу Відповідача направлено вимогу про усунення порушень по Кредитному договору та дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, а у разі невиконання вимог Банку, останній набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Як зазначає позивач, позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором, в зв»язку з чим наявна заборгованість в розмірі 525 468,49 грн., з них: сума по кредиту: 174 598,24 грн., сума нарахованих процентів за кредитом: 53 350,50 грн., сума нарахованої пені за простроченні відсотки: 43 049,00 грн., сума пені за несплату кредиту: 204 279,94 грн., сума штрафу: 14 900,00 грн., сума нарахованої суми збитків від інфляції: 35 290,81 грн. В зв»язку з не виконанням Позичальником своїх зобов»язань позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за нею права власності на [ADDRESS] та виселити відповідачів на підставі ст.40 Закону України «Про іпотеку. Позивач та її представник в судове засідання не з»явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.01.2012 р. між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1687-04-КНЖ-Т. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 298000 гривень, а Позичальник зобов»язався повернути фактично отриманий кредит в термін до 15.01.2032 р. включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 23,85% річних, одноразово сплатити комісію за управління кредитом в розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту в день надання кредиту, а також неустойку (пені, штрафи) у розмірах та у випадках, передбачених Договором. Кредит надано на придбання нерухомого майна, а саме: [ADDRESS]. Згідно з п.6.2 Кредитного договору, разі невиконання зобов»язань у Банку виникає право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов»язковим до повернення, про що Банк повідомляє Позичальника, що непогашена частина Кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, а також інші платежі за цим Договором підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов»язаний сплатити зазначену в повідомленні суму в визначені Банком строки. У випадку порушення Позичальником визначеного в повідомленні строку сплати Банк набуває право стягнути заборгованість з Позичальника за Кредитом, відсотками за користування кредитом, та іншими платежами за цим Договором шляхом здійснення договірного списання коштів на користь Банку з рахунку Позичальника та\\або Позичальник в Банку шляхом оформлення меморіального ордеру на відповідну суму, та\\або шляхом звернення стягнення вищезазначеної суми за рахунок предмета іпотеки та\\або за рахунок іншого майна Позичальника та\\або Поручителя. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №1687-04-КНЖ-Т, між Банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 16.01.12 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю., та, зареєстрований в реєстрі за №87, за яким для забезпечення зобов'язання за даним Кредитним договором Відповідач передав Позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16.01.2012р. в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки №1466-04 за яким згідно п.2.1, остання зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання Боржником в повному обсязі зобов'язань, що випливають з Кредитного договору №1687-04-КНЖ-Т. Як вбачається з матеріалів справи Позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором щодо повернення кредиту та щомісячної сплати нарахованих відсотків, в зв»язку з чим наявна заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становить 525 468,49 гривень, з них: сума кредиту - 174 598,24 грн., сума нарахованих процентів за кредитом - 53 350,50 грн., сума нарахованої пені за прострочені відсотки - 43 049,00 грн., сума пені за несплату кредиту - 204 279,94 грн. сума штрафу - 14 900,00 грн., сума нарахованої суми збитків від інфляції: 35 290,81 грн. 05.05.2015 p. Банком на адресу Відповідача направлено вимогу про усунення порушень по Кредитному договору та дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, а у разі невиконання вимог Банку, останній набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.6.1 Іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] Іпотекодержателю набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов цього Договору та умов Кредитного договору. Звернення стягнення на Предмет іпотеки та його реалізація здійснюється на розсуд Іпотекодержателя або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог Іпотекодержателя та будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення. Сторони Іпотечного договору уклали між собою Договір про задоволення вимог Іптекодарежателя, шляхом передачі у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. Відповідно до п.6.2.1 Іпотечного договору Іпотекодавець підписанням Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя засвідчив свою згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність Іпотекодавець підписанням цього Договору засвідчив, що наявність будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання Предмета іпотеки у власність. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В силу положень ст.37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 р. у справі № 6-1851цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів, згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки повинно відбуватися в позасудовому порядку, на підставі погодженого застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. Якщо Іпотекодавець не визнає чи оспорює факт набуття права власності Іпотекодержателем в позасудовому порядку, таке право може стати предметом судового захисту. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду. Іпотекодавець, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання. При зверненні до суду позивач не надала суду доказів, що її право на звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності не визнається відповідачами і є порушеним. Позивач [PERSON] при зверненні до суду, в обґрунтування свого права на пред»явлення даного позову посилається на те, що між ПАТ «КБ «Даніцель» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» 11.11.2015 р. був укладений Договір про відступлення права вимоги № 39, з наступним відступленням прав [PERSON] за Договором про іпотечний кредит № 1687-04-КНЖ-Т від 16.01.2012 р., Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою В.Ю. та Договором поруки на підставі Договору про відступлення права вимоги від 11.11.2015 р. та 12.11.2015 р. В силу положень Закону України «Про іпотеку» всі зміни до Іпотечного договору підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Позивачем не надано доказів, що у визначений законом спосіб були зареєстровані зміни до Іпотечного договору в частині зміни Іпотекодержателя. Враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо невизнання відповідачем права власності позивача на предмет іпотеки в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього на підставі письмового застереження, яке міститься в Іпотечному договорі, а також не підтверджено належним чином його право вимоги за Іпотечним договором, суд вважає, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованим, не доведеним, а тому не підлягає задоволенню. Також не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги позивача про виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки, з огляду на наступне. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Тобто, Законом чітко визначена процедура виселення мешканців з квартири, яка є предметом іпотеки, у разі звернення стягнення на нього, і зазначеному виселенню повинно передувати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Такого рішення в позасудовому порядку відповідно до процедури, передбаченої Іпотечним договором, Іпотекодержателем не приймалось. Звернення до суду про виселення мешканців з квартири, що є предметом іпотеки, можливе лише у разі невиконання такої вимоги Іпотекодержателя після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Оскільки, позивачем не була дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, шляхом визнання права власності, у спосіб, визначений Іпотечним договором, вимоги позивача про виселення відповідачів, в даному випадку, є передчасними, а тому не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, позов [PERSON] не підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed