Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

04 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, який у подальшому був уточнений, та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно працює, має постійний заробіток, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вона змушена самостійно нести усі витрати, пов'язані з утриманням сина. Через наведені обставини звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилась, від якої на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду також не з"явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом за закінченням строків зберігання. Крім того, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа: [PERSON] до суду також не з"явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом за закінченням строків зберігання. Крім того, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 30 травня 2014 року, актовий запис № 268. Згідно свідоцтва про народження, виданого 05 листопада 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 959. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з довідки від 30 листопада 2017 року, наданої ПП «Альянс-Гис», [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації разом із матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обов'язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на одну дитину є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову (4 січня 2018) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved