Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень представника позивачів в судовому засіданні, 08 січня 2016 року близько 2 години 30 хвилин відповідач [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля «Ford Sсогріо» державний номерний знак «ВХ 7605 АТ», рухався по вул.Шевченка в м.Нетішин. У дворі будинку №7 по вул.Шевченка, [PERSON] не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не справився з керуванням та здійснив наїзд на припарковані автомобілі «Geelly CK» державний номерний знак «ВХ 1250 ВІ», що належить [PERSON] та «Peugeot Bipper», державний номерний знак «ВХ 8576 ВК», що належить [PERSON], після чого зник з місця ДТП. Внаслідок ДТП автомобілям позивачів заподіянні численні механічні пошкодження, а їм - матеріальна та моральна шкода. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП. Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Sсогріо» державний номерний знак «ВХ 7605 АТ», яким керував [PERSON], застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС». Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження автомобіля «Geelly CK» державний номерний знак «ВХ 1250 ВІ» №14/16 від 25.01.2016 року, вартість завданого [PERSON] матеріального збитку внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті ДТП складає 67281,86 грн. ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 42500 грн. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачу [PERSON] 24781,86 грн., що є різницею між встановленим розміром завданих збитків та страховим відшкодуванням, яке сплатила страхова компанія. Крім того, діями відповідача позивачам завдано і моральну шкоду, розмір якої [PERSON] оцінює в 4000 гривень, а [PERSON] - в 3000 гривень. Так, через пошкодження належного [PERSON] майна він зазнав душевних страждань пов'язаних з неможливістю користуватися автомобілем, який до аварії використовував для поїздок до матері, яка проживає в [INFO] та в грудні 2015 року перенесла інсульт, в звязку з чим потребує постійного догляду. Тому він змушений був змінити свій звичний спосіб життя, користуватися послугами громадського транспорту, що вимагало додаткових зусиль для організації його життя. Позивач [PERSON] в результаті пошкодження належного йому автомобіля також зазнав значних душевних страждань викликаних постійною підвищеною дратівливістю, був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб для поїздок на роботу, що змінило звичний для нього спосіб життя, адже він змушений був користуватися послугами службового транспорту, що вимагало додаткових зусиль для організації його життя. Крім того, позивачі вимушені були звертатися за захистом своїх прав до поліції, юристів, страхової компанії, суду, витрачаючи при цьому свій особистий час та кошти. Повідомлення про пошкодження автомобіля погіршило кожному з них настрій у святковий день. На підставі наведеного, представник позивачів просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24781,86 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 4000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 2800 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3000 грн. моральної шкоди та судовий збір в розмірі 551,20 грн. Представник відповідача позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди визнав в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] розміру втрати товарної вартості належного йому автомобіля, який відповідно до висновку експертно автотоварознавчого дослідження №14/16 від 25.01.2016 року, складає 4959,99 грн. Водночас пояснив, що позивач [PERSON] отримав від ПАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 42500 грн. Вказаний розмір шкоди він погодив зі страховою компанією та зазначив у заяві про страхове відшкодування. Проте ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 50000 грн., але [PERSON] не вимагав більшої виплати, а погодився на отримання відшкодування в розмірі 42500 грн. Тому відсутні підстави для задоволення в повному обсязі позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача не визнав посилаючись на те, що позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування заподіяної їм моральної шкоди, у звязку з чим в їх задоволенні просив відмовити. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» зазначив, що при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Зазначив, що на підставі заяви [PERSON] про страхове відшкодування ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 42500 грн.. Вказаний розмір був погоджений між ним та страховою компанією в добровільному порядку, що передбачено чинним законодавством. Таким чином страхова компанія свої зобовязання перед [PERSON] виконала в повному обсязі. Відповідно до чинного законодавства у нього виникло право звернутися до відповідача за відшкодуванням різниці між страховою виплатою та фактичним розміром збитку. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Згідно постанови суду, 08.01.2016 року в 02 годині 30 хвилин в м.Нетішин по вул.Шевченка [PERSON] керував автомобілем «Ford Sсогріо» державний номерний знак «ВХ 7605 АТ» в стані алкогольного спяніння. При цьому, він не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на нерухомі транспортні засоби в дворі будинку № 7, що по вул.Шевченка в м.Нетішин, а саме: «Fiat» державний номерний знак «ВХ 1100 АО», що належить [PERSON], «Geely» державний номерний знак «ВХ 1250 ВІ», що належить [PERSON], «Opel» державний номерний знак «ВО 0602 АС», що належить [PERSON], «Peugeot» державний номерний знак «ВХ 8576 ВК», що належить [PERSON], внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, після скоєння дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] залишив місце події, перемістивши автомобіль, яким керував, у двір будинку №2, що по вул.Шевченка в м.Нетішин. Вказаними діями [PERSON] порушив п.2.9 "а", п.2.3 "б", п.2.10 "а","б","в", "г", "д", п.12.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8692803 від 07.10.2015 року, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Sсогріо» державний номерний знак «ВХ 7605 АТ», яким керував відповідач [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС", строк дії поліса з 07.10.2015 року до 06.10.2016 року. Франшиза договором страхування не передбачена. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «Geelly CK» державний номерний знак «ВХ 1250 ВІ», а позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «Peugeot Bipper», державний номерний знак «ВХ 8576 ВК». Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля №14/16 від 25.01.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Geelly CK» реєстраційний номер «ВХ 1250 ВІ», в результаті його пошкодження при ДТП, з ПДВ на складові, складає 67281 гривню 86 копійок. При цьому вартість матеріального збитку визначена з урахуванням втрати товарної вартості в розмірі 4959 гривень 99 копійок. 05.02.2016 року [PERSON] подав до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" заяву про страхове відшкодування, в якій просив відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 42500 грн., заподіяну в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу «Geelly CK» номерний знак «ВХ 1250 ВІ» під час ДТП 08.01.2016 року з вини водія [PERSON] 11.02.2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" здійснило [PERSON] виплату страхового відшкодування розмірі 42500 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №80607 від 11.02.2016 року та даними відомості №625 за 11.02.2016 року. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст.22, п.36.1 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до розяснень викладених в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування позивачу [PERSON] заподіяної відповідачем матеріальної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 24781 гривню 86 копійок (67281,86 грн. 42500 грн.) Згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, враховуючи те, що винними діями відповідача позивачам, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно матеріальні збитки у вигляді пошкодження автомобілів, то суд приходить до висновку, що вказане потягло за собою спричинення їм і моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивачів, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг душевних страждань кожного з них, порушення звичного ритму життя, необхідність докладати зусилля для відновлення порушених прав, постійні незручності, що вони понесли через неможливість користуватися транспортними засобами, і з урахуванням засад розумності та справедливості оцінює її в розмірі 2000 гривень для [PERSON] та 1000 гривень для [PERSON] Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року було внесено зміни до вищевказаної статті Закону та встановлено, що з 01.01.2017 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01.01.2016 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1378 гривень, з 01.05.2016 року - 1450 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати у відповідному періоді складало 551 гривню 20 копійок та 580 гривень. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становить 1600 грн., тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 годину складає 640 грн. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 12.01.2017 року, акту прийомки виконаних робіт від 21.02.2017 року, приходного касового ордеру №6/17 від 21.02.2017 року, позивач [PERSON] поніс витрати на отримання правової допомоги від фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 2800 гривень, з яких: ознайомлення з обставинами справи і опрацювання судової практики 11.01.2016 року (2 год.) - 500 грн., підготовка позовної заяви до суду 13.01.2016 року (3 год.) - 1100 грн., ознайомлення з матеріалами справи 14.11.2016 року (1 год.) - 400 грн., підготовка заяви про витребування доказів 15.11.2016 року ( 1 год.) - 200 грн., надання правової допомоги під час розгляду справи Нетішинським міським судом 21.02.2017 року (1 год.) 600 грн. Згідно журналу судового засідання, представник [PERSON] брав участь в судовому засіданні 21.02.2017 року 54 хв., тому витрати на правову допомогу позивачем [PERSON] сплачено з дотриманням вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Враховуючи те, що загальний розмір позовних вимог позивача [PERSON] становив 28781,86 грн., з яких судом задоволено 93%, тому з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2604 гривні (2800 грн.х93%). Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 512 гривень 61 копійка (551,20 грн.х93%). Загальний розмір позовних вимог позивача [PERSON] становив 3000 гривень, з яких судом задоволено 33,33%, тому з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 183 гривні 71 копійка (551,20 грн.х33,33%).

Outcome: approved