Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

02.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1999 року до 31.03.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого позивач сплачує аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його доходів, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.06.2014 року. Разом з тим, з грудня 2014 року неповнолітня дитина проживає з позивачем. Відповідачка добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, проте має таку можливість, оскільки є приватним підприємцем. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти припинення стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги про стягнення з неї аліментів визнала частково: в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, посилаючись на відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Виходячи з наведеного та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утриманні дитини є її проживання з одним із батьків. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якого з позивача, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.06.2014 року, на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно. Між тим, з грудня 2014 року неповнолітня дитина проживає з батьком, знаходиться на його утриманні. Дані обставини визнані сторонами. За такого відпали обставини, які були підставою для стягнення за рішенням суду від 20.06.2014 року аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. В силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 184 СК передбачає умови, за яких визначення розміру аліментів здійснюється у твердій грошовій сумі, а саме, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Як встановлено [PERSON] є приватним підприємцем, є платником єдиного податку. За даними податкового органу дохід ФОП [PERSON] за 2014 рік склав 20 364 грн. 00 коп. Відомостей про щомісячні доходи [PERSON] протягом року, а також за 2015 рік матеріали справи не містять. Оскільки, в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача постійного та стабільного доходу, що визнано сторонами в судовому засіданні, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, в тому числі в твердій грошовій сумі, за правилами ст. 182 СК України , суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи наведене, зокрема, матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дітей (віком від 6 до 18 років - 1 286 грн. 00 коп.), суд прийшов до висновку про те, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі 550 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України стягнення аліментів присуджується з дати подачі до суду позовної заяви, тобто з 02.03.2015 року. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial