Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

20.01.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа - Центральний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій вона просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Зуївка м. Харцизьк, Донецької області, яка померла [INFO] у м. Донецьк, громадянка України. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] на окупованій території в м. Донецьк. Свідоцтво про смерть її матері видано Відділом ВРАЦС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. Для проведення державної реєстрації смерті заявниця звернулась до Центрального районного в м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте їй було відмовлено у реєстрації даного факту, посилаючись на те, що заявницею на підтвердження смерті матері, було надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначене місце смерті - є тимчасово окупованою територією України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 20.01.2021 року матеріали зазначеної справи передано на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 20.01.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеною заявою. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду даної справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. З копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Її матір`ю є - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 14.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.10.2020 року Відділом РАЦС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, мати заявниці - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Заявниця зверталась до Центрального районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо державної реєстрації смерті матері. Проте, 15.01.2021 року за вихідним № 1/113-74 їй було надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки нею було надано документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, який не є підставою для державної реєстрації смерті відповідно до законодавства України. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною першою ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаться незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політки із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться не на контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про її смерть. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Зуївка, м. Харцизьк Донецької області, померлої [INFO] , місце смерті: м. Донецьк. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved