Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюб який був зареєстрований 08 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 904.Від даного шлюбу у подружжя народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім"ї позивач називає те що, він з відповідачкою останній рік не проживають разом як сім»я, не ведуть спільного господарства, не виконують сімейних обов'язків та не вирішують спільно поточні життєві проблеми. Такі нестабільні відносини, як вважає позивач, можуть в подальшому суттєво вплинути на психіку дитини, її погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою. [PERSON] переконаний, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу неможливе. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, суду пояснив, що вже рік вони з відповідачкою проживають окремо один від одного. Крім того, зазначив, що не бажає стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій позов визнала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд задовольняє клопотання відповідачки про розгляд справи за її відсутності та приймає визнання позову [PERSON] Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.3/. Від даного шлюбу позивач та відповідачка мають дочку: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачкою та ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

Outcome: approved