Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулась з позовом Прокуратура Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави до Нововодолазької райдержадміністрації , [PERSON] , третя особа на стороні позивача - Відділ Держземагентства у Нововодолазькому районі Харківської області в якому просила визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 17.07.2012 року № 410 ,,Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з дамбою та ставком в оренду [PERSON] для рибогосподарських потреб / код КВЦПЗ 10.07 для рибогосподарських потреб/, розташованої на території Сосонівської сільської ради за межами населеного пункту Нововодолазького району Харківської області про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі від 10.02.2013 року,укладеного Нововодолазькою райдержадміністрацією з [PERSON] щодо земельної ділянки, загальною площею 4,0763 гектарів, яка знаходиться на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за рахунок земель державної власності / землі водного фонду/ для рибогосподарських потреб, Скасувати державну реєстрацію земельної лідянки, кадастровий № [NUMBER], загальною площею 4,0763 га, яка розташована території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача по справі - Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що оскаржувані розпорядження райдержадміністрації прийняті у повній відповідності до норм діючого на момент їх прийняття законодавства. Прийняття розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 04 травня 2011 року № 244 про надання дозволу відповідачу по справі [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з дамбою та ставком площею 4,7603 гектарів для рибогосподарських було погоджено з Харківською областною державною адміністрацією. На виконання розпорядження голови Харківської облдержадміністрації від 13.09.2010 року за № 508 «Про посилення контролю за використанням та охороною земель на території області» всі проекти розпоряджень Нововодолазької районної державної адміністрації з питань використання та охорони земель на території області, в тому числі й спірне розпорядження від 17.07.2012 року за № 410 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду», в порядку контролю регулярно надсилаються в Харківську облдержадміністрацію. Жодних заперечень та протестів як з боку Харківської ОДА так і інших контролюючих органів з приводу даного розпорядження і взагалі повноважень районних державних адміністрацій при наданні земель водного фонду для риборозведення до райдержадміністрації не надходило. Цільове призначення орендованої земельної ділянки було визначено на підставі Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року за № 548, реєстраційний номер Мінюсту 1011/18306 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель». Представник райдержадміністрації зазначила, що громадянам та юридичним особам, органами виконавчої влади із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння і рибогосподарських потреб. Що абсолютно відповідає п.15 Договору оренди землі від 10.02.2013 року між Нововодолазькою райдержадміністрацією та [PERSON], де вказане цільове призначення орендованої земельної ділянки - для рибогосподарських потреб. Представник відповідача по справі [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення на позов та докази в обґрунтування неправомірності позовних вимог прокуратури Нововодолазького району Харківської області. Представник третьої особи на стороні позивача відділу Держземагентства у Нововодолазькому районі Харківської області не підтримав позицію позивача щодо визнання недійсним та скасування розпорядження , визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки , надав заперечення на позов, просив позовні вимоги прокурора Нововодолазького району залишити без задоволення. Суд, заслухав сторони по справі , перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є необґрунтованим, та не підлягає до задоволення за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.04.2011 року до Нововодолазької районної державної адміністрації звернувся гр. [PERSON] з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, де розміщена належна заявнику на праві приватної власності господарська будівля з дамбою за [ADDRESS] за межами населеного пункту.Відповідач по справі, [PERSON] є власником господарської будівлі з дамбою , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно , видане 06 жовтня 2010 року Сосонівською сільською радою, та витягом про державну реєстрацію права власності № 27574767 від 08.10.2010 року , реєстраційний № 31563938, технічним паспортом на виробничий будинок господарську будівлю, виготовленим станом на 17 липня 2007 року, яка розташована на спірній земельній ділянці. Розпорядженням голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 04 травня 2011 року № 244 був наданий дозвіл відповідачу по справі [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з дамбою та ставком площею 4,7603 гектарів для рибогосподарських потреб, яка розташована на території Сосонівської сільської ради за межами населеного пункту, відповідно до графічних матеріалів. Проект зазначеного розпорядження Нововодолазькою райдержадміністрацією направлявся на погодження до Харківської облдержадміністрації. В листі заступника голови Харківської обласної державної адміністрації від 28.04.2011 року за №01-49/3137 зазначено, що Харківська обласна державна адміністрація, розглянувши проект вищеозначеного розпорядження райдержадміністрації, не заперечує проти його прийняття. Відповідачем виготовлений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з дамбою та ставком в оренду. 11 листопада 2011 року земельній ділянці присвоєний кадастровий № [NUMBER]. Відповідачем по справі виготовлений водогосподарський паспорт на ставок, зареєстрований в Харківському облводгоспі за № 20.58 від 28.07.2011 року. Розпорядженням голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 17 липня 2012 року № 410 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з дамбою та ставком в оренду [PERSON] для рибогосподарських потреб, розташованої на території Сосонівської сільської ради за межами населеного пункту Нововодолазького району Харківської області. На виконання вищезазначеного розпорядження відповідачем була виготовлена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду, що надаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для рибогосподарських потреб та проведена державна експертиза землевпорядної документації. Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 20 серпня 2012 року № 0476 Головного управління Держкомзему у Харківській області технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду, що надаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] для рибогосподарських потреб за межами населених пунктів на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами. Рішенням ХХІІ сесії VІ скликання Нововодолазької районної ради від 25 грудня 2012 року затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок водного фонду, що надаються на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] для рибогосподарських потреб / за межами населеного пункту/ на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області . Частиною 3 статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції або законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Статтею 122 ЗК України (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного розпорядження) передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Так за ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті . Відповідно до ч. 4 цієї статті обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Отже за межами населених пунктів районна державна адміністрація мала право розпоряджатися землями державної власності для сільськогосподарського використання та для ведення водного господарства. Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної та комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Згідно вимог ст. 26 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. Порядок здійснення державної експертизи документації із землеустрою визначається законом. Проект землеустрою, на підставі якого укладено договір оренди землі від 10.02.2013 року пройшов державну землевпорядну експертизу, що підтверджується Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 20 серпня 2012 року № 0476, наданим Головним Управлінням Держкомзему у Харківській області. 10 лютого 2013 року між Нововодолазькою районною державною адміністрацією та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки державної власності водного фонду, що знаходиться за межами с.Сосонівка на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області загальною площею 4,0763 гектарів у тому числі по угіддях: пасовища -2,4225 гектарів під гідротехнічними спорудами - 0,0593 гектарів, під ставками - 1,5945 гектарів Відповідно до умов договору оренди орендодавець - Нововодолазька райдержадміністрація Харківської області надала, а орендар - [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку державної власності водного фонду, яка знаходиться за межами с.Сосонівка на території сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Суд зазначає, розпорядження райдержадміністрації № 41- від 17 липня 2012 року та договір оренди свідчать про те, що земельна ділянка площею 4,0763 гектарів складається з декількох земельних ділянок, кожна з яких має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для рибогосподарських потреб. У розпорядженні зазначено, що до складу земельної ділянки площею 4, 0763 гектарів входять пасовища -2,4225 гектарів, під гідротехнічними спорудами - 0,0593 гектарів, під ставками - 1,5945 гектарів. Згідно із ч. 1 ст. 58 ЗК України, ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів. Відповідно до ст.1 ВК України водний об'єкт - природний або штучно створений елемент довкілля, в якому зосереджуються води /море,річка.озеро,водосховище, ставок, канал,водоносний горизонт); ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Передача водних об»єктів (їх частин) в оренду регулюється ст. 51 ВК України та п. 4 ст. 59 ЗК України, згідно з якою громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Згідно ст.85 Водного кодексу України, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних в туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідницьких робіт. За змістом статей 60, 61 ЗК України та статей 88, 89 Водного кодексу України, захисні смуги встановлюються з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення й засмічення та збереження їх водності. На цих смугах, як природоохоронних територіях, з вищезазначеною метою встановлюється режим обмеженої господарської діяльності. Одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування згідно ч.3 ст. 152 ЗК України.Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином суд приходить до висновку , що розпорядження голови районної державної адміністрації № 410 від 17 липня 2012 року є законним, прийнятим у повній відповідності до норм чинного на момент його прийняття законодавства, а позовні вимоги прокуратури Нововодолазького району Харківської області необґрунтованими, такими що не відповідають вимогам діючого на момент прийняття розпоряджень законодавства, такими, що не підтверджені в обґрунтування правомірності вимоги, належними доказами. Суд також вважає необґрунтованими позовні вимоги прокуратури Нововодолазького району щодо порушення відповідачами по справі вимог ст.134 ЗК України, яка передбачає обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Частина 1 ст.134 ЗК України передбачає, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Звертаючись з позовом прокурор зазначив, що перевіркою встановлено, при прийнятті райдержадміністрацією спірного розпорядження виняткові підстави , визначені ч.2 ст.134 Земельного Кодексу України / в редакції станом на 17.07.2012 року/ у зв'язку з чим право оренди земельної ділянки підлягає продажу на аукціоні. Зазначене обґрунтування є абсолютно безпідставним, оскільки відповідач по справі [PERSON], є власником господарської будівлі з дамбою , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно , видане 06 жовтня 2010 року Сосонівською сільською радою, та витягом про державну реєстрацію права власності № 27574767 від 08.10.2010 року , реєстраційний № 31563938, технічним паспортом на виробничий будинок господарську будівлю, виготовленим станом на 17 липня 2007 року. Обґрунтовуючи правомірність позовних вимог , прокуратура також посилається на норми ст.51 Водного Кодексу України , які набрали чинності з 01.07 2013 року, в зв'язку з введенням в дію Закону України ,,Про аквакультуру,, прикінцеві положення якого , зокрема ст.51 Водного кодексу України викладені в новій редакції. Зазначений Закон та зміни до ст.51 ВК України змінюють існуючий підхід до процедури надання водних об'єктів в користування на умовах оренди. Однак, враховуючи, що прокуратура звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі , укладеного 10 лютого 2013 року , до набрання чинності Законом України ,,Про аквакультуру,, 01 липня 2013 року , положення зазначеного закону до спірних правовідносини не можуть застосовуватися. Суд зазначає, звертаючись до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним, позивач не зазначив , які вимоги, передбачені ст.203 ЦК України були недотримані сторонами при укладенні договору. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.Частиною другою статті 15 зазначеного Закону України встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.У частині першій статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Позивач не зазначив в позові та не довів в судовому засіданні законних підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Договір оренди землі укладений у повній відповідності до діючого на момент укладення договору законодавства з дотриманням вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч.2 статті 45 Цивільного процесуального кодексу України та статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній станом на момент звернення з позовною заявою) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності правових підстав для скасування розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації №410 від 17 липня 2012 року ,визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 10.02.2013 року, скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER] загальною площею 4,0763 гектарів. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України за №3-рп/99 від 08.04.1999 року зазначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Прокурор в позовній заяві визначив орган, який представляє інтереси держави , які порушені оскаржуваними розпорядженнями , Державну інспекцію сільського господарства України. Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, яке затверджено Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011, визначено, що Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. В силу пункту 1 статті 4 Положення Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.Повноваження спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель визначені статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».Згідно пункту „а" частини першої статті 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється у частині, зокрема, додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок. Однак, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, як визначено частиною четвертою статті 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у роботі комісій при прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення. У зв'язку з наведеним вище, відповідний орган та його територіальні органи здійснюють контролюючі та управлінські функції. Таким чином, з приведених нормативних документів слідує, що правом розпорядження земельними ресурсами, вказаний орган не наділений, тобто у Державної інспекції сільського господарства України відсутні цивільні права або інтереси, які стосуються права розпорядження спірними земельними ділянками у даній справі. Правом розпорядження спірної земельної ділянки наділена Нововодолазька районна державна адміністрація, яку прокуратура Нововодолазького району зазначила у справі відповідачем. Також, суд зазначає, що прокурор може звернутись із позовом до суду у випадках порушення інтересів держави. А саме, може звернутись із позовом в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або, самостійно як позивач із позовом з зазначенням про відсутність такого органу (чи відсутність у такого органу відповідних повноважень щодо звернення до суду), з але в будь-якому разі з обґрунтуванням в чому саме полягають порушення інтересів держави. Відповідно до статті 24 ЗУ ,,Про прокуратуру,, , положення якої регулюють особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам З наявних матеріалів позовної заяви не вбачається, що саме прокурор Нововодолазького району Харківської області звернувся до суду з позовною заявою саме в інтересах держави, оскільки в позовній заяві в якості позивача зазначено Прокуратуру Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави, яка як орган прокуратури не наділена повноваженнями звернення до суду в інтересах держави, крім того в самому тексті позовної заяви не надано обґрунтувань, в чому полягає порушення саме інтересів держави. Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно до ч.ч.1-2 ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України/ чинній на момент прийняття розпорядження/ районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б, ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статтіЧастиною 5 зазначеної статті передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Згідно ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Частинами 2 і 3 вказаної статті передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. У ст.1 Закону України «Про землеустрій» дається визначення проекту землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.Згідно ст.20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.Підпунктом а) ст.22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою. Судом встановлено, в даному випадку мало місце формування нової земельної ділянки, яке повинно проводитися зі складанням проектів землеустрою земельних ділянок, що передаються в оренду. Докази дотримання зазначеного порядку передачі земельної ділянки в оренду відповідачами по справі надані до матеріалів справи. Щодо не отримання права оренди на торгах, суд зазначає, що законодавством не було врегульоване питання передачі водних об'єктів та земельних ділянок під ними. Дане питання було законодавчо закріплено у прийнятому Законі України «Про аквакультуру», де в ст. 51 Водного кодексу України записано, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.Даний припис вступив в дію з 01.07.2013 року, а договір земельної ділянки укладений 10 лютого 2013 року, тобто до прийняття вищезазначеного Закону. Приймаючи рішення по справі суд враховує , що Судовими рішеннями ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 та 16 травня 2012 року зроблено висновок про неможливість позбавлення особи права власності чи права користування земельною ділянкою, якщо ця особа не вчинила будь-яких порушень при отриманні її у власність чи користування тільки на тій підставі, що порушення закону були допущені органом державної влади. При вирішенні даної справи суд приймає до уваги рішення Європейського суду «Case of Stretch v. The United Kingdom» від 24.06.2003 року, в якому викладено позицію, що від помилки державного органу суб'єкт підприємницької діяльності не повинен нести збитки. Відповідач по справі [PERSON] звернувся до державного органу з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення спірної земельної ділянки и для укладення договору оренди земельної ділянки, на що отримав згоду. При цьому, відповідачем [PERSON] не було при цьому порушено чинне законодавство. Жодна із сторін при укладенні договорів оренди не знала про існування будь-яких правових перешкод для їх укладення. Таким чином, враховуючи, що прокуратура Нововодолазького району Харківської області безпідставно, за відсутності законодавчо закріплених повноважень, звернулася до суду з позовною заявою у даній справі як самостійний учасник процесу без обґрунтування порушення інтересів держави, а також те, що надання дозволу на оренду спірних земельних ділянок з огляду на їх призначення та розташування відноситься до компетенції Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області , а укладаючи договір оренди сторони вчиняли дії у відповідності до норм чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про неправомірність позовних вимог позивача по справі. На підставі викладено,

Outcome: dismissed