Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 грудня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та [PERSON] про зняття арешту з майна. Позивач посилається на те, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області №2-1548 від 18 травня 2004 року з [PERSON] на користь його дружини [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання дитини. Проте в червні 2005 року [PERSON] надала до Відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції заяву про відмову від стягнення аліментів і повернення виконавчого листа, оскільки вони з [PERSON] примирились. В приймальні виконавчої установи її запевнили, що заява буде додана до матеріалів виконавчого провадження і воно буде закрито. Восени 2016 року [PERSON] та [PERSON] вирішили продати будинок №35 по вул. Котляревського у м. Дружківка Донецької області. Однак виявилось, що вони зробити цього не можуть, оскільки, відповідно до постанови державного виконавця АА №356102 від 17.05.2005 року на все майно [PERSON] накладений арешт. Позивач [PERSON] просить суд зняти арешт на його майно, оскілько цей факт обмежує його права. Представник позивача [PERSON] не з'явився у судове засідання, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. З огляду на це, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору міни від 16.06.2000 року позивачу [PERSON] належить на праві власності будинок №35 по вул. Котляревського у м. Дружківка Донецької області. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної і комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, 17.05.2005 року постановою державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області АА №356102 на виконання рішення Дружківського міського суду Донецької області №2-1548 від 18.05.2004 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, накладено арешт на все майно [PERSON] Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] надала заяву до ВДВС [PERSON] міського управління юстиції про відмову у стягненні аліментів з [PERSON] та повернення їй виконавчого документу. Проте, не зважаючи на це державним виконавцем Суворовою О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно [PERSON] Вдповідно до листа № Ч-394пр-4/11 від 28.11.2016 року, наданого [PERSON] міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 28.11.2016 року виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на виконанні у відділі не зареєстровано. На момент накладення арешту 17.05.2005 року ЄДРВП ще не існувало, документи виконавчого провадження створювались без його застосування. Згідно Інструкції "Про порядок роботи з документами в органах виконавчої служби", строк зберігання архіву становить 3 роки. Виходячи з того, що у відділі відсутня будь-яка інформація стосовно зазначеного виконавчого провадження, відділ не може зняти арешт на майно. Зі змісту ст.391 ЦК України випливає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року 606-XIV, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. А згідно з ч.2 цієї ж статті, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Враховуючи викладене, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] треба задовольнити, та зняти арешт з усього майна, яке належить [PERSON], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.05.2005 року по виконавчому провадженню АА №356102. На підставі викладеного,

Outcome: approved