Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова, в якій просить встановити йому дні та години зустрічей з його сином [PERSON], а саме: з 10год. ранку суботи до 19год. вечора неділі через кожні наступні суботу-неділю; половина всіх шкільних канікул; один день на тиждень за погодженням з матір»ю [PERSON] з 10год. ранку до 19год. вечора. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON], у якому [INFO] року народився син [PERSON]. Шлюб між ними розірвано, про що 17.04.2008 року зроблено відповідний актовий запис. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір»ю [PERSON] Позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року встановлено дні та години його зустрічей із сином, а саме: перша та третя субота місяця з 10год. до 19год.; друга та черверта неділя місяця з 10год. до 19год.; один день на тиждень за погодженням з матір»ю [PERSON] з 10год. до 19год. з можливість відвідування його місця проживання; впродовж половини його щорічної відпустки. [PERSON] стверджує, що аргумент, вказаний у рішенні Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року про недоцільність надавати йому можливості залишати дитину у себе на добу вже є неактуальним, зважаючи на вік дитини. Крім того, позивач є пенсіонером, а тому має більше вільного часу, який хоче присвячувати сину. У зв»язку із чим звернувся до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що на момент ухвалення рішення від 06.02.2009 року щорічна відпустка [PERSON] становила 45 календарних дні, а з моменту його виходу на пенсію та працевлаштування на іншу роботу така відпустка скоротилася до 24 календарних днів, що істотно порушує право позивача в участі у вихованні сина. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснюючи те, що запропонований порядок зустрічей [PERSON] із дитиною порушуватиме інтереси дитини, оскільки при кожному побачені батька з сином їй достеменно невідоме місце перебування дитини. Крім того, [PERSON] відмовляється від перенесень зустрічей із сином через відвідування останнім катехистичних занять. Також відповідач повідомила, що [PERSON] приховує факт працевлаштування у ДПП. Щодо вимоги позивача про залишення дитини на добу відповідач зазначає, що [PERSON] проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] та виховує її доньку [PERSON], [INFO], із якою у [PERSON] склалися недоброзичливі відносини. Крім того, діти 12 та 11 років різної статі не можуть ночувати у одній кімнаті. У зв»язку із зазначеним просить відмовити у задоволенні позовних вмиог. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року встановлено порядок зустрічей із дитиною, який застосовується на час перебування дитини у статусі малолітньої, тобто до [INFO] року. Представник третьої особи Брикса Р.З. зазначив, що Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації вважає за доцільне не змінювати графік зустрічей батька [PERSON] з його сином [PERSON], який встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року. Свідок [PERSON] підтвердила факт того, що [PERSON] спілкується із своїм сином [PERSON] та проводить разом із ним дозвілля. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та зібрані докази, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом всановлено, що [PERSON] та [PERSON] колишнє подружжя. У шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON]. 17.04.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір»ю. Відповідно до ст. 141 СК України , мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.ч.2,3 ст.157 СК України той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності із ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст.ст.11,15 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у їх вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року встановлено [PERSON] дні та години зустрічей із малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: перша та третя суботи місяця з 10год. до 19год.; друга та четверта неділі місяця з 10год. до 19год.; один день на тиждень за погодженням із матір»ю [PERSON] з 10год. до 19год. з можливістю відвідувати місце проживання батька [PERSON]; впродовж половини щорічної відпустки [PERSON] Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 29.12.2011 року роз»яснено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року та вказано, що порядок зустрічей застосовується на час перебування дитини у статусі малолітньої, тобто до [INFO] року. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Суд не вбачає підстав для зміни встановленого порядку зістрічей батька [PERSON] із сином [PERSON], оскільки ніякі обставини з часу ухвалення рішення суду не змінилися. Покликання позивача [PERSON] на те, що на момент ухвалення рішення від 06.02.2009 року йому надавалася щорічна чергова відпустка тривалістю 45 календарних днів, а на момент ухвалення рішення місце праці його змінилося, відповідно змінилася тривалість відпустки, що становить 24 календарні дні, що, на його думку, є істотним порушенням засад рівності участі батьків у вихованні дитини, суд не бере до уваги. Оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року не враховувалася кількість календарних днів відпустки, а встановлено дні і години зустрічей [PERSON] із сином [PERSON], зокрема, впродовж половини щорічної відпустки [PERSON] З даним твердженням суду [PERSON] погодився. Враховуючи наведене, вимога позивача про зміну днів і годин зустрічей із сином в частині половини всіх шкільних канікул, замість половини щорічної відпустки не підлягає задоволенню. Крім того, вимога позивача [PERSON] про встановлення йому днів і годин зустрічей із сином з 10год. ранку суботи до 19 год. вечора неділі через кожні субботу-неділю не підлягає до задоволення, оскільки як вбачається із матеріалів справи, а також наданих пояснень учасників, [PERSON] проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] та разом виховують її доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що квартира у якій проживає позивач разом із цивільною дружиною та її донькою - двохкімнатна, а тому заберзпечити сина [PERSON] окремою кімнатою є неможливим. Покликання позивача про те, що на час зустрічей із сином, вони ночуватимуть у заміському будинку його дружини суд не бере до уваги, оскільки не надано жодних доказів того, де знаходиться даний будинок, які у ньому умови проживання та чи вправі позивач користуватися цим будинком. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для зміни порядку зустрічей [PERSON] із дитиною [PERSON] немає, оскільки обставини з моменту ухвалення рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009 року не змінилися, рішення не оскаржувалося та набрало законної сили, а тому немає підстав для зміни порядку зустрічей із дитиною.

Outcome: dismissed