Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

14 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] грошову суму у розмірі 8000 грн. як попередньої сплати за угодою. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 листопада 2014 року вона передала відповідачу кошти в сумі 7000 грн., оскільки в майбутньому сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], який належить відповідачу. Факт передачі грошей було оформлено розпискою. ВІдповідач передав їй вищевказаний автомобіль, проте без документів. В подальшому позивач передала ще кошти в сумі 1000грн. у присутності свідків без оформлення розписки, залишок 2000 грн. за вартість автомобіля сторони погодили, що позивач сплатить в березні 2015 року. Проте в подальшому відповідач документи на автомобіль їй не передав, а в квітні 2015 року взагалі відібрав вказаний автомобіль, гроші , які були сплачені нею [PERSON] так і не повернув, що змусило позивача звернутись до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач [PERSON]. та її представник адвокат [PERSON], підтримали позовні вимоги по тих підставах , що викадені в позовній заяві і прохали позов задовльнити та стягнути з відповідача 8000 гривень попередньо сплачені за автомобіль. також прохали стягнути судові витрати у вигляді 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору та 2000 гривень витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що в серпні 2014 року між ним та [PERSON], була досягнута усна домовленість про купівлю-продаж належного йому автомобіля [NUMBER] за 10500 гривень. За домовленістю він передав [PERSON] в користування автомобіль в робочому стані, а вона протягом тривалого часу віддавала за автомобіль кошти частинами і станом на 17 листопада 2014 року загалом сплатила 7000 гривень, а решту 3500 зобов'язувалася сплатити до 10 січня 2015 року , про що було зазначено в розписках написаних при свідках. Приблизно в грудні 2014 року [PERSON], придбала у нього запасні частини на даний автомобіль, а саме коробку передач та задній міст , за що сплатила йому 1000 гривень. Дані запчастини до цього часу не повернула, як йому відомо здала їх на металобрухт. Свої зобов'язання [PERSON], не виконала і до 10 січня 2015 року решту коштів за автомобіль не сплатила, внаслідок чого він 19.01.2015 року разом з свідками [PERSON], [PERSON] [PERSON], приїхали до неї додому на вул.Снитка 7 в с.Новоукраїнка Куйбишевського району Запорізької області, де знаходився автомобіль [NUMBER], який перебував у неробочому напіврозібраному стані. Вони за допомогою буксиру відбуксирували даний автомобіль на домашню адресу [PERSON], при цьому повідомили [PERSON], що повернуть автомобіль тільки після того, як остання сплатить решту коштів за нього. Однак [PERSON], відмовилася сплачувати решту коштів і загалом відмовилася від покупки автомобіля і почала вимагати повернути сплачені нею раніше кошти. Він протягом двох тижнів ремонтував даний автомобіль , витративши значні кошти та час. Після того, як відремонтував знову запропонував [PERSON] сплатити решту коштів та збрати автомобіль , однак остання відмовилася. Вважає, що сплачені кошти [PERSON] в розмірі 7000 гривень за автомобіль є відшкодуванням витрат на ремонт автомобіля, тому прохає відмовити в задоволенні позову. Суд, з'ясувавши позиції сторін у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. В серпні місяці 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON], була досягнута усна домовленість щодо намірів здійснити купівлю-продаж автомобіля [NUMBER], який належить відповідачу за 10500 гривень. Внаслідок чого [PERSON] передав [PERSON] у володіння і користування автомобіль, а вона частинами сплачувала кошти за нього, загалом сплативши 7000 гривень, що підтверджується розпискою долученою до матеріалів справи. Оформити належним чином договір купівлі-продажу автомобіля та передати реєстраційні документи [PERSON], сторони домовилися після повного розрахунку, строк якого встановили 10 січня 2015 року. У встановлений строк 10 січня 2015 року [PERSON], решту коштів за автомобіль не сплатила і взагалі відмовилася від покупки автомобіля , внаслідок чого 19 січня 2015 року [PERSON], забрав вказаний автомобіль , який пербуває у його володінні до цього часу. До теперішнього часу договір купівлі-продажу автомобіля сторони не уклали, відповідач кошти сплачені за автомобіль не повернув. Зазначені вище обставини визнали в судовому засіданні сторони, а також вони підтверджені показання свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON]. Відповідно до ч.1, 3 ст.\~635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст.\~546 ЦК України\~зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно\~ст.570\~ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього платежів, на підтвердження зобов"язання і на забезпечення його виконання.\~Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається\~авансом. Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно бути виконаним на підставі договорів купівлі-продажу. Оскільки договори купівлі-продажу майна, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана особою відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] сплатила гроші [PERSON] в рахунок придбання в подальшому майна (автомобіля), однак договір купівлі-продажу майна в установленому законом порядку між сторонами не укладено, то передані позивачем та отримані відповідачем кошти в сумі 7000 гривень ( що зазначені в розписці) є авансом і повинні бути повернуті позивачеві. Що стосується сплаченої суми в 1000 гривень, не зазначеної в розписці, на які вказує в позові позивач [PERSON], суд вважає необхідним відмовити в їх стягненні , оскільки з пояснень відповідача [PERSON], які підтверджені показаннями свідка [PERSON], вони були сплачені окремо за запасні частини на автомобіль , які [PERSON] до цього часу не повернуті. Позивачем [PERSON], на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині та спростування доводів відповідача не надано жодних доказів. Заперечення відповідача [PERSON] проти позовних вимог відповідача, з тих підстав , що йому завдана матеріальна шкода , а саме пошкоджено його автомобіль і сплачена [PERSON] сума коштів була витрачена ним саме на ремонт і відновлення транспортного засобу, судом залишені поза увагою оскільки відповідач [PERSON], зустрічного позову з даними вимогами не заявляв , будь яких належних доказів на підтвердження заперечень суду не надав. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги відповідача [PERSON], задоволені частково , тому підлягає стягненню з відповідача на її користь сума сплаченого судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. Крім того за змістом ст.ст.79,\~84 ЦПК\~до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Згідно\~ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати ( яка на даний час складає 1218 гривень) у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою. Виходячи з аналізу ст. ст.\~84\~та\~88 ЦПК України\~та\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~судові витрати на правову допомогу - це\~\~фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Зважаючи на вище викладене підлягає стягненню в повному обсязі сума за складання позовної заяви в розмірі 500 гривень. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу по представництву в суді в розмірі 1500 гривень, то в цій частині сума підлягає стягненню частково. Так адвокат [PERSON] приймав участь у двох судових засіданнях загальною тривалістю півтори години. З урахуванням витраченого адвокатом часу сума винагороди за представництво в суді становить 730 гривень, яка розрахована наступним чином - 1218 (мінімальна заробітна плата) х 40 : 100 (40% від мінімальної зарплати за годину роботи ) х 1.5 ( кількість затрачених адвокатом годин в суді) = 730 гивень.

Outcome: partial