Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У травні 2013 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах Служби Безпеки України щодо визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування - Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області його виконавчого комітету та сесії № 5 від 27.12.2000 року; № 7 від 26.07.2001 року; № 2-7 від 25.11.2001 року; № 149-13-ХХІV від 25.03.2004 року; № 430-22-V від 27.05.2008 року; № 615-42-V від 18.02.2010 року, щодо відчуження земель площею 2 га., що перебували у постійному користуванні Служби Безпеки України, в особі відповідного підсобного господарства, та визнання недійсними відповідних державних актів, у відповідності до вимог позову, що були фактично видані за рахунок земель СБ України первісним власникам спірних земельних ділянок - відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та іншим відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що їх отримали внаслідок їх відчуження. Позивач стверджує, що вилучення земель Служби Безпеки України відбулося всупереч вимог відповідного чинного законодавства. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року позов задоволено частково, а саме: визнано недійсними та скасовано рішення Виконавчого комітету та сесії Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області від 27 грудня 2000 року №5, від 26 липня 2001 року №7, від 25 листопада 2001 року №2-7, від 25 березня 2004 року №149-13-ХХІV, від 27 травня 2008 року № 430-22-V, від 18 лютого 2010 року №615-42-V, а також визнано недійсними та скасовано державні акти на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, виданих на ім'я відповідачів, при цьому в іншій частині позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 травня 2014 року вищезазначене рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішення Мархалівської сільської ради від 25 березня 2004 року №№149-13-ХХІV, державних актів на право приватної власності на землю, виданих на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], в тому числі і з відміткою про перехід права власності до [PERSON] за договорами купівлі-продажу, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Київської області від 26 травня 2014 року скасовано, оскільки суд першої інстанції дійшов передчасних висновків щодо того, що позовні вимоги про витребування земельних ділянок на користь держави в порядку ст. ст. 387-388 ЦК України є зайвими, а тому справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник прокуратури та Служби Безпеки України (надалі - СБУ) вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Мархалівської сільської ради вимоги позову визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити суд в частині про витребування земельних ділянок на користь держави. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимоги позову не визнали, заперечували проти їх задоволення, та просили застосувати строки позовної давності. Інші співвідповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі та співставивши їх з нормами чинного законодавства, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що як вбачається з матеріалів справи, право постійного користування Служби безпеки України на спірні земельні ділянки загальною площею 85,6 га для ведення підсобного господарства посвідчується державним актом серії КВ-32, виданим на підставі рішення Іванковичівської сільської ради від 04.03.1995 року. Суд також встановлено, що на підставі рішення 4-ї сесії 22 скликання Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області народних депутатів від 04.03.1995 року підсобному господарству Служби безпеки України видано державний акт на право постійного користування землею серії КВ-32, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3. В подальшому, на підставі листа начальника Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності Служби безпеки України [PERSON] від 26.09.00 № 19/7-1400 про надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 2 га до земель запасу Мархалівської сільської ради, рішенням виконавчого комітету Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області від 27.12.2000 року № 5 вилучено земельну ділянку площею 2 га із землекористування Мархалівського підсобного господарства Служби безпеки України до земель запасу Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області під сінокіс. Рішенням виконкому Мархалівської сільської ради «Про надання земельних ділянок в постійне користування» від 26.07.2001 № 7, затверджено проект відведення земельних ділянок та надано в постійне користування для ведення особистого підсобного господарства в с. Мархалівка громадянам України, згідно додатку №1, земельні ділянки площею 2,001 га сінокосів за рахунок земель запасу сільської ради, а саме: [PERSON] земельну ділянку площею 0,333 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,333 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,333 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га, [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 6 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 2 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,333 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 5 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,333 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 7 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 4 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. 25 листопада 2001 року за результатами розгляду заяви [PERSON], виконавчим комітетом Мархалівської сільської ради прийнято рішення № 3 про передачу безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,334 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходяться у с. Мархалівка. На підставі вказаних рішень виконавчого комітету Мархалівської сільської ради № 6, № 2, № 5, № 7, № 4, № 3, вищевказаним громадянам видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, із них: -[PERSON], 14.12.01 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107913-32154, площею 0,334 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 880; - [PERSON], 14.12.01 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107911-32153, площею 0,334 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 881; - [PERSON], 14.12.01 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107910-32152, площею 0,334 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 882; - [PERSON], 14.12.01 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107912-32150, площею 0,333 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 884; - [PERSON], 14.12.01 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107909-32151, площею 0,334 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 883; - [PERSON], 14.12.01 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 107914-32149, площею 0,333 га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 885. В подальшому співвідповідач [PERSON] відчужила належну їй земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1258; [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1246; [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1238. На підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15.06.2004 року № 1238, № 1246, № 1258 ,[PERSON] 02.07.04 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,0000 га, з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0044, 3221485501:01:011:0043, 3221485501:01:011:0037, для ведення особистого селянського господарства на території Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 884, 880, 885. Так само, [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1242; [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором дарування, який посвідчений 23.03.2002 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 423. На підставі договору дарування земельної ділянки від 23.03.2002 року № 423, [PERSON] 03.06.2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,334 га, з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0039 для ведення особистого селянського господарства на території Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 881. У свою чергу, [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1254. [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором дарування, який посвідчений 23.03.2002 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 426. На підставі договору дарування земельної ділянки від 23.03.2002 року № 426, [PERSON] 03.06.2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,334 га, з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0037 для ведення особистого селянського господарства на території Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 883. У свою чергу, [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, який посвідчений 15.06.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1252. На підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15.06.2004 року № 1250, № 1242, № 1254 [PERSON] 2.07.04 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,0020 га, з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0041, 3221485501:01:011:0042, 3221485501:01:011:0039 для ведення особистого селянського господарства на території Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 883,882,881. Крім того, рішенням сесії Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області «Про приватизацію земельної ділянки» від 25.03.2004 року № 149-13-ХХІV передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,24 га в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства та 08.11.2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії № КВ 062539 з кадастровим номером 3221485501:01:011:0055, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1896, без припинення права постійного користування чи вилучення земельної ділянки у Служби безпеки України, право користування на яку посвідчується державним актом серії КВ-32, виданим на підставі рішення Іванковичівської сільської ради від 04.03.1995 року. У подальшому, рішеннями сесії Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області від 27.05.2008 року № 430-22-V надано дозволи [PERSON] на розробку проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площами 0,2449 га, 1,0020 га, 1,00 га, які розташовані в с. Мархалівка Васильківського району Київської області. Пунктом 1 рішення сесії Мархалівської сільської ради від 18.02.2010 року № 615-42-V анульовано державні акти серії КВ № 110532-40054 від 02.07.2004 року, КВ № 110531-40053 від 02.07.2004 року, КВ № 062539-43213 від 08.11.2004 року на право власності на земельні ділянки надані для ведення особистого селянського господарства, видані на ім'я [PERSON]. Пунктом 2 вищевказаного рішення ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із ведення ОСГ на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] в с. Мархалівка Васильківського району Київської області та передано у власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,2449 га, 0,3340 га, 0,3340 га, 0,3340 га, 0,3330 га, 0,3340 га, 0,3330 га ріллі для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за рахунок власних приватизованих земельних ділянок в с.Мархалівка. На підставі рішення сесії Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 615-42-V [PERSON] 23.03.2010 року видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 775009, ЯИ № 775010, ЯИ № 775011, ЯИ № 775012, ЯИ № 775013, ЯИ № 775014, ЯИ № 775015 з кадастровими номерами відповідно 3221485501:01:011:0055, 3221485501:01:011:0041, 3221485501:01:011:0042, 3221485501:01:011:0039, 3221485501:01:011:0037, 3221485501:01:011:0044, 3221485501:01:011:0043, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Після цього, 10.12.2010 року [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, зареєстрованих в реєстрі за № 1683, № 1685, № 1681 відчужив громадянину Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] земельні ділянки відповідно площею 0,3340 га з кадастровим номером 3221485501:01:011:0044; площею 0,3340 га з кадастровим номером 3221485501:01:011:0042; площею 0,3340 га з кадастровим номером 3221485501:01:011:0043 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, про що зроблено відмітки на державних актах на право власності на земельні ділянки [PERSON] серії ЯИ № 775014, ЯИ № 775011, ЯИ № 775015. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до положень ст.ст. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до положень ст. 9 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року), до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу тощо. Відповідно до ст. 17 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року), передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Отже, відповідно до вимог вищезазначених ст. ст. 9, 17 ЗК України, тільки до відання сільських, селищних і міських Рад народних депутатів належить передача земельних ділянок у власність, а не виконавчих комітетів цих рад. Тобто, передача у власність громадян земельних ділянок є виключною компетенцією відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в ухвалі від 25.04.12 у справі № 6-15350 вов10. Крім того, відповідно до ст. 27 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року), право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: добровільної відмови від земельної ділянки; закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; нераціонального використання земельної ділянки; використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; використання землі не за цільовим призначенням; невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 31 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року), вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів. Вилучення земель провадиться за рішенням сільської, селищної Ради народних депутатів: із земель сіл і селищ для усіх потреб, за винятком випадків, передбачених статтею 33 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 34 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року), підприємства, установи і організації, заінтересовані у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування попередньо погодити із власниками землі і землекористувачами та місцевими Радами народних депутатів, а також спеціально уповноваженими на те органами державного управління по охороні і використанню земель місце розташування об'єкта, розмір ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх інших об'єктів, умови проживання населення і охорону навколишнього середовища. Вибір земельних ділянок для розміщення об'єктів провадиться у встановленому порядку підприємствами, установами і організаціями, заінтересованими у їх відведенні. Попереднє погодження місць розташування об'єктів, розмірів намічуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться місцевими Радами народних депутатів, які мають право вилучати ці ділянки. Підприємства, установи і організації, заінтересовані у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються з клопотаннями про попереднє погодження місць розташування об'єктів до відповідної місцевої Ради народних депутатів. Клопотання щодо об'єктів, розміщення яких погоджує Верховна Рада України, подаються до обласної, Київської, Севастопольської міської Ради народних депутатів. До клопотання додаються необхідні матеріали та розрахунки. Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає у місячний строк клопотання і дає підприємству, установі, організації дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування об'єкта. Підприємство, установа і організація погоджують найбільш доцільне місце розташування об'єкта, розміри намічуваної для вилучення земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) із власником землі або землекористувачем, районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом охорони культурної спадщини органом архітектури і подають відповідні матеріали до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає їх і погоджує місце розташування того об'єкта, під який має право вилучати земельну ділянку. Матеріали попереднього погодження місця розташування об'єкта повинні включати: викопіювання з проекту районного планування або проекту планіровки та забудови міста, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Вказуються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення. Згідно із положеннями ст. 29 ЦК УРСР (в редакції закону від 18.07.1963 року), юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням). Порядок призначення або обрання органів юридичної особи визначається їх статутом (положенням). Органи юридичної особи можуть бути одноосібними (наприклад, голова, директор тощо) або колегіальними. Порядок створення органів юридичної особи визначаються законом. Відповідно до положень ст. 1 та ст. 13 Закону України «Про Службу безпеки України», Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України, керівництво всією діяльності Служби безпеки України, її Центральним управлінням здійснює Голова Служби безпеки України. Інших органів, яких уповноважено діяти від імені Служби безпеки України, законодавством, зокрема Законом України «Про Службу безпеки України», не передбачено. Відповідно до положень ст. 62 ЦК УРСР (в редакції закону від 18.07.1963 року), угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють. Не допускається укладення через представника угоди, яка за своїм характером може бути укладена лише особисто, а так само інших угод, зазначених у законі. Угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.(ст. 63 Цивільного кодексу УРСР). Відповідно до ст. 66 ЦК УРСР (в редакції закону від 18.07.1963 року), довіреність від імені державної організації видається за підписом її керівника з прикладенням печатки цієї організації. Таким чином, вилучення земельної ділянки, наданої у постійне користування Служби безпеки України, може здійснюватись шляхом подання заяви, підписаної Головою Служби безпеки України або уповноваженою ним особою, до власника земельної ділянки. Відповідно до Положення про адміністративно-господарське управління Служби безпеки України, затвердженого наказом Голови Служби безпеки України від 08.06.92 № 37/ДСК (діяло з 08.06.92 по 11.12.02) начальник цього управління мав право розпоряджатися в установленому порядку фінансовими коштами і матеріальними цінностями, закріпленими лише за вказаним управлінням. Крім цього, положенням про Адміністративно-господарське управління Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності та адміністративно-господарські підрозділи в органах, підрозділах і закладах Служби безпеки України (затверджене наказом Голови Служби безпеки України від 11.12.02 № 477/ДСК), а також Положенням про Головне адміністративно-господарське управління Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності та адміністративно-господарські підрозділи в системі Служби безпеки України (затверджене наказом Голови Служби безпеки України від 15.09.04 № 508/ДСК) визначалося, що начальник вказаного господарського підрозділу у сфері господарської діяльності діє від імені Служби безпеки України на підставі довіреності Голови Служби безпеки України. Згідно з положеннями ч.1 ст.22 та ч.1 ст.23 ЗК України, право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право, яким є державний акт, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими та районними радами. Використання земельної ділянки до встановлення меж цієї ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує право власності або користування землею, забороняється. Як вбачається з положень ст.ст.152 і 155 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з положеннями п. «е» ч.4 ст.84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передавитись у приватну власність, належать земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів державної влади. Крім того, відповідно до п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - «Закон») вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин визначені ст.33 Закону. Зазначений перелік повноважень є вичерпним. Отже, право виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб або надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності законом не передбачено. Крім того, положення ст. 393 ЦК України передбачають, що правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Враховуючи викладене вище, суд оцінивши надані сторонами докази по справі, з огляду на наведене, дійшов висновку, що суб'єктом, якому надано землю в постійне користування, є Служба безпеки України. Подача заяви про вилучення земельної ділянки з постійного користування має здійснюватися Службою безпеки України. Суд ухвалюючи рішення також приймає до уваги, що постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.04.2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2010 року у справі № 8/146-09 за позовом Служби безпеки України до Мархалівської сільської ради про скасування рішень встановлено, що земельна ділянка загальною площею 85,6 га надавалась у користування Службі безпеки України, а, не підсобному господарству Служби безпеки України, оскільки такої юридичної особи, як підсобне господарство Служби безпеки України не існувало. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2008 року по справі № 22-а-30610/08, постанова Васильківського міськрайонного суду від 20 грудня 2007 року скасована та в задоволені позову фізичних осіб про те, що підсобне господарство СБУ у Васильківському районі не є землекористувачем земельної ділянки, відмовлено. Суд також враховує, що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 2 березня 2011 року був задоволений позовом заступника прокуратури Київської області в інтересах Служби Безпеки України з аналогічного цивільного спору. Враховуючи, спірні рішення виконавчого комітету Мархалівської сільської ради прийнято з порушеннями встановленого ЗК України порядку вилучення і припинення права постійного користування землями, оскільки виконавчий комітет сільради вийшов за межі своїх повноважень та розпорядився земельними ділянками, які перебували у постійному користуванні Служби безпеки України, за відсутності згоди Голови Служби безпеки України або особи, уповноваженої Головою Служби безпеки України на підставі довіреності на вчинення вказаних дій, та приймаючи до уваги, що Мархалівська сільська рада визнає позовні вимоги, суд дійшов висновку, що спірні рішення слід визнати недійсними. У зв'язку з наведеним, видані на підставі оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування державні акти на право приватної власності на землю співвідповідача з цих же підстав необхідно визнати недійсними, при цьому відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( у редакції, яка була чинною на час укладення договорів купівлі-продажу) підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку є саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт відповідно до ч. 2 ст. 126 ЗК України. Вчинення в такому разі на державному акті відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу ( ч. 6 ст. 126 ЗК України) не змінює суті такого державного акта, як недійсного. Як вбачається з положень ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У відповідності до положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Враховуючи вищевикладене, оскільки спірні державні акти на право власності на земельні ділянки первісним власникам видані незаконно, то і договори купівлі-продажу цих земельних ділянок не можуть вважатися законними та є нікчемними. Вимоги в частині витребування на користь СБУ з незаконного володіння спірних земельних ділянок підлягають також задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, способом захисту порушеного права власності держави на земельну ділянку позивачем обрано витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації, що відповідає вимогам ст.ст. 387-388 ЦК України, тобто позивач правомірно просить повернути майно відчужене третіми особами за договором, учасником якого позивач не був. Посилання представників відповідачів, що позивачем пропущено строк позовної давності не знайшли свого підтвердження, оскільки дотримання строків подачі позову підтверджується фактом звернення позивача до прокурора Київської області за вжиттям заходів відповідного реагування на захист належного права землекористування, який подав позов в установлений законом строк (а.с. 2-16, 17, т. 1). Суд також вважає, що вимоги про визнання за Службою України права постійного користування на спірні земельні ділянки є зайвими, оскільки права позивача поновлені та захищені судом шляхом визнання недійсними відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо їх вилучення та визнання недійсними спірних державних актів на ім'я їх нових власників, крім того на користь позивача спірні земельні ділянки були витребуванні. Суд також не вбачає необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки враховуючи зміст прийнятого рішення та правової позиції органу місцевого самоврядування щодо зазначеного цивільного спору.

Outcome: partial