Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

26.07.2016 року позивач звернувся до відповідача та третьої особи з вказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи його участі у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною, а саме: два рази в місяць - другої та четвертої п'ятниці кожного місяця з 16.00 годин до суботи 16.00 годин та з метою оздоровлення в літній період з 25.06. по 02.07. (один раз на рік). Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебував у шлюбі з 19 лютого 2011 року. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають. Вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. У сторін почалися непорозуміння щодо участі у вихованні сина, його відвідування, створюватися перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможлиності нормального спілкування із дитиною. Позивач приймає участь у виховані дитини: сплачує аліменти, купує речі та іграшки дитині. Відповідач не дає дозволу позивачу на побачення з сином, у зв"язку з чим він вимушений був звернутися до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області. Відповідач безпіставно, необгрунтовано чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, намагаючись, щоб побачення з дитиною не відбулося. Позивач може надати дитині належне виховання та розвиток, брати дитину додому. Позивач працює, відпустка у нього в червні місяці кожного року та має можливість в літній період з метою оздоровлення, влаштувати відпочинок дитини. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що він після розлучення не мав можливості спілкуватися з сином, оскільки відповідач у телефонних розмовах з ним забороняла йому приїздити до дитини та відвідувати сина. Він звернувся із заявою до служби у справах дітей Роздільнянської РДА та отримав висновок про доцільність спідкування з сином, а також про дні та години такого спілкування, але після отримання вказаного висновку він до відповідача не звертався з приводу добровільного виконання висновку. Вважає, що відповідач чинить йому перешкоди, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Згодом надав суду заяву слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнала в частині створення перешкод для позивача у спілкуванні з дитиною, пояснила, що вона таких перешкод не вчиняє, а сам позивач до дитини не приїздить і навіть не поздоровив сина з днем народження 10 липня 2016 року, з приводу чого дитина дуже переживала. Щодо часів спілкування, просила визначити їх на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини, яка відвідує дитячий садок та гурток танців. Представник третьої особи проти позову не заперечував, підтримав висновок, який долучений до позову про дні спілкування позивача з сином, підтвердив, що його заява була предметом розгляду на засіданні органу опіки. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши думку Роздільнянської РДА, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками: неповнолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис №713 від 28 липня 2011 року, місце реєстрації: Перший Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Дитина, після розлучення сторін, проживає з матір'ю. Її утриманням займаються обоє: мати і батько. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад «Сонячна гронка». У зв'язку з розлученням батьків, позивачем була подана заява до органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації з метою врегулювання питання спілкування батька з дитиною. Згідно висновку від 01.06.2016 року йому надано право побачення з сином два рази в місяць другої та четвертої п'ятниці кожного місяця з 16 години до суботи 16 години та з метою оздоровлення в літній період з 25.06. по 02.07. (один раз у рік), у зв'язку з тим, що він працює, відпустка у нього постійно в червні місяці кожного року. Суд з'ясував, що обоє батьків люблять дитину і піклуються про неї. Дитина завжди рада бачити батька, спілкуватися з ним. Стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися з грудня 2015 року, вони майже не спілкуються, що впливає на дитину. На даний час дитині [PERSON] виповнилося п'ять років. Він проживає з матір'ю в [ADDRESS]. У позивача є власна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де він мешкає з батьками, дідусем та бабусею дитини, які також не проти спілкування з онуком.. Судом не встановлено, що відповідач чинить перешкоди у спілкування позивача з сином, тому позов у частині зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином - задоволенню не підлягає. Відповідач надала докази того, що позивач сам не прибував до сина без поважних причин у дні та години, встановлені висновком РДА, а також докази того, що дитина відвідує дитячий садок кожний день, крім суботи та неділі, з 07.30 годин до 17.30 годин, а також танцювальний гурток кожний вівторок та четвер з 17.00 годин до 18.00 годин. З наданої довідки з місця роботи позивача вбачається, що останній працює в ПП "Кирол" та має дві відпустки щорічно у період з 01 січня та 01 липня, але тривалість цих відпусток у довідці не зазначена. Суд враховує ці обставини та докази при ухваленні рішення. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Стаття 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, та частина 3 вказаної статті вказує, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Судом не встановлено, що методи та форми виховання батьками дитини [PERSON] суперечать закону та моральним засадам суспільства чи негативно впливають на дитину. Стаття 153 СК України передбачає права батьків на безперешкодне спілкування, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 155 СК України захищає права дитини при здійсненні батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків, та передбачає зокрема, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 159 СК України, яка регламентує вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, у частині другій надає суду право на визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, суд не вбачає необхідності присутності іншої особи під час спілкування [PERSON] з сином [PERSON]. Позов підлягає задоволенню частково, оскільки при встановленні часу спілкування батька з сином та обмежень щодо цього, суд враховує інтереси дитини дошкільного віку - дошкільного навчального закладу «Сонячна гронка», а також узгоджену думку сторін і докази, надані стронами, як для підтвердження позову, так і на заперечення проти нього.

Outcome: partial