overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

09 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області , (актовий запис № 06). \~ Від шлюбу мають неповнолітню дочку -[PERSON], [INFO] , яка проживає з відповідачкою. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, так як вони різні за звичками та характером люди, що призвело до розпаду сім'ї. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Від позивача надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Від відповідачки надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Гончарук". Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.08.2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, (актовий запис № 06), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 070718 виданим 09.08.2009 року Виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, оскільки не підтримують шлюбних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON]. не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

\~09 серпня\~ 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із заявою, в якій просили встановити, що [PERSON], \~\~\~яка померла \~15 жовтня 2010 року, \~є \~їх матірю, а [PERSON], який помер 02 лютого 2008 року\~ в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області є їх батьком. Обгрунтовуючи вимоги заяви, [PERSON], [PERSON] зазначили, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. 02.02.2008 року помер їх батько [PERSON], а 15.10.2010 року померла їх мати [PERSON], \~\~після їх \~смерті \~\~ \~відкрилась \~спадщина. В документах, що підтверджують їхні родинні відносини, \~допущені помилки. Так, \~у їх свідоцтвах про народження \~їх прізвище записано [PERSON], замість [PERSON]. Вказані розбіжності \~у документах \~позбавляють їх \~права на спадкування після смерті батьків.. В судове \~засідання \~заявники \~\~[PERSON], [PERSON] \~\~\~не \~з"явилися, \~подали \~до суду спільну заяву \~\~про \~розгляд \~справи \~у \~\~\~їх відсутності, \~\~згідно якої \~вони \~вимоги \~своєї \~заяви \~підтримують. Представник заінтересованої особи \~Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської в судове засідання не зявився і не повідомив про причину неявки , \~про час \~та \~місце \~розгляду \~справи \~він \~повідомлений \~належно, \~\~що \~підтверджується \~поштовим \~повідомленням. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності , суд прийшов до висновку, що заява \~\~\~є\~ \~обгрунтованою,\~ \~а тому\~ \~підлягає задоволенню. \~Судом встановлено, що згідно довідок \~\~\~\~Довбиської селищної ради \~\~Баранівського району \~Житомирської \~області \~від 03.02.2012 року № 404 , від \~\~\~08.08.2017 за №2035, 2036 \~, копій\~ \~свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], копій їх паспортів , \~копії \~паспорта \~громадянина України на \~ім"я \~\~\~[PERSON], \~\~\~копії свідоцтв \~про смерть \~\~\~на ім"я \~[PERSON], [PERSON], копії актового запису про одруження [PERSON] та [PERSON]М ., \~\~останні \~є\~ \~батьками \~заявників [PERSON], [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення для [PERSON], [PERSON]- для отримання права на спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

09 січня 2015 року Воловецьким районним судом ухвалено рішення в цій справі, яким позов [PERSON] задоволено повністю. Суд вирішив: Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Воловецький лісокомбінат» (код за ЄДРПОУ 00274016, місцезнаходження: вул. Фабрична, 2, смт Воловець, Закарпатська область) на користь [PERSON] суму 63241 (шістдесят три тисячі двісті сорок одну) гривню 43 копійки, в тому числі 59271 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті сімдесят одну) гривню 95 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.10.2008 року по 01.12.2014 року та 3969 (три тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 45 копійок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Судове рішення набрало законної сили 03 лютого 2015 року. Проте судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання, позивач та його представник не з"явилися, але до початку судового засідання надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вsдповідач в судове засідання не з'явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат з таких підстав. Згідно з п.4 ч.1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем [PERSON] судовий збір не сплачувався. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин від сплати судового збору звільняється. Таким чином, суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в розмірі 632 (шістсот тридцять дві) гривні 42 копійки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

09 січня 2015 року Воловецьким районним судом ухвалено рішення в цій справі, яким позов [PERSON] задоволено повністю. Суд вирішив: Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Воловецький лісокомбінат» (код за ЄДРПОУ 00274016, місцезнаходження: вул. Фабрична, 2, смт Воловець, Закарпатська область) на користь [PERSON] суму 71843 (сімдесят одну тисячу вісімсот сорок три) гривні 25 копійок, в тому числі 52888 (п'ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 80 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2009 року по 01.02.2014 року та 18954 ( вісімнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 45 копійок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Судове рішення набрало законної сили 03 лютого 2015 року. Проте судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання, позивач та його представник не з"явилися, але до початку судового засідання надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат з таких підстав. Згідно з п.4 ч.1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем [PERSON] судовий збір не сплачувався. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин від сплати судового збору звільняється. Таким чином, суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в розмірі 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 43 копійки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № KGXRRXC04840047 від 23.01.2008 року в розмірі 16999.97 грн, та понесені судові витрати в сумі 243.60 грн.В обґрунтування позову вказав, що відповідач порушила умови кредитного договору №KGXRRXC04840047 від 23.01.2008 року укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], відповідно до якого, останній надано кредит в сумі 5719.43 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік, на суму заборгованості за кредитом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, місце, розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.01.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір №KGXRRXC04840047 відповідно до якого останній надано кредит в сумі 5719.43 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік, на суму заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON], за кредитним договором станом на 30.10.2013 року, становить 16999.97 грн, із них: 3779.56 грн- заборгованість за кредитом; 267.32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 720.65 грн,- заборгованість по комісії за користування кредитом; 10946.73грн.-пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500 грн- штраф ( фіксована частина), 785.71 грн.- штраф ( процентна складова). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов"язання забезпечується в тому числі і неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов"язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов"язання, що передбачено п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала умов кредитного договору. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором судом не встановлено. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

10.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» з відповідача [PERSON], суму боргу по кредитному договору в розмірі 118391.01 грн, та судовий збір в розмірі 1183.91 грн. В обґрунтування позову вказав, що відповідач порушив умови кредитного договору № R53113203128 В укладеного 28.02.2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON], відповідно до якого, останньому надано кредит в сумі 50000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ст.74 ЦПК України вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 28.02.2012 року, між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53113203128 В відповідно до якого, останньому надано кредит в сумі 50000,00 грн., зі сплатою 27% річних за користування кредитом строком до 28.02.2015 року.(а.с.8-11). Згідно розрахунку суми боргу, станом на 10.01.2014 року, заборгованість становить 118391.01 грн,з них: борг за кредитом -47135.67 грн; борг за відсотками за користування кредитом -19647.70 грн; пеня за несвоєчасність сплати та кредиту в розмірі 0.5 % за кожний день просрочення платежу -51607.64 грн. У відповідності до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Таким чином відповідач [PERSON],здійснив порушення зобов"язань перед позивачем визначених умовами кредитного договору (ст. 610 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем вимог ст. 526, 530 ЦК України та неналежного виконання своїх зобов"язань перед позивачем. Тому, позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

10.02.2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно він є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS]. 20.07.2005року в будинку зареєструвався мій син [PERSON] З червня 2005року відповідач за вказаною адресою не проживає, він не оплачує плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, особистих речей відповідача в будинку немає. Просив визнати відповідача такими що втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився, був повідомлений про день та час слухання справи належним чином, тому суд вважає, що справу можна розглянути у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON][PERSON], перевіривши матеріали справи,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.163 та ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS]. Окрім нього в будинку зареєструвався син позивача [PERSON] З липня 2005року відповідач за вказаною адресою не проживає, він не оплачує плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, особистих речей відповідача в будинку немає. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок /а.с.6/. Таким чином , суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. На підставі ч.1 ст. 163, ч.1 ст.71 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

10.02.2020 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних стосунків з 10.10.2019 року, внаслідок того що відповідач має іншу сім"ю, малолітніх дітей, та його цивільна дружина на цей час вагітна. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ майна виріщуть добровільно. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки спільне подальше життя з відповідачем не можливе, що буде суперечити її інтересам, тому просила шлюб розірвати. У підготовче засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не зявилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчогосудового засідання,не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 29.02.1992 року зареєстрували шлюб, про що Палацом одружень м. Маріуполя Донецької областіі в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 369 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не маютьє Спірне майно відсутнє. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На стягнення судових витрат позивач не наполягала. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

10.02.2020 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних стосунків з 2015 року, внаслідок відсутності порозуміння, довіри та поваги один до одного, які повинні бути притаманні сімї. Різні погляди на моральні цінності, сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У кожного з них з 2015 року створені інші сім"ї. Спірного майна не мають. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки спільне подальше життя з відповідачем не можливе, що буде суперечити її інтересам, тому просила шлюб розірвати. У підготовче засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не зявилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчогосудового засідання,не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11.10.2011 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 172 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved