Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 18.05.2021 року перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Дитина проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені зі слів матері відповідно до ст.135 СК України. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснений вихід за місцем проживання дитини. З бабусею дитини [PERSON] проведено бесіду, в ході якої вона повідомила, що мати [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, її фактичне місцезнаходження невідоме. Згідно з оцінкою потреб Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.05.2021, в родині Гроцьких наявні складні життєві обставини. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] , 1986 року народження, батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 24.05.2021 та 27.05.2021. За результатами засідань, враховуючи наявні документи, а також той факт, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного позивач просить, позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною, аліменти на її утримання у розмірі ј всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою від 18.06.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав не заперечує, про що надала письмову заяву, у якій також просить позов розглянути без її участі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з довідки Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.03.2021 №123/21.13-151 мати [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , відомості про батька дитини внесені зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до наказу Служби у справах дітей Запорізької міської ради № 493 від 18.05.2021 року [PERSON] , [INFO] , взятий на облік, як дитина як опинилась у складних життєвих обставинах. Згідно з характеристикою ЗНВК №41 від 22.02.2021 року №01-29/44, малолітній [PERSON] є учнем 1-Б класу вказаного закладу. Вихованням дитини займається його бабуся [PERSON] та дідусь, мати - [PERSON] протягом 2020-2021 навчального року до школи не приходила, за адміністрацією школи, класним керівником та вчителями-предметниками з приводу життя та навчання [PERSON] не спілкувалась. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 18.02.2021 року №404/01-08, [PERSON] не виконує батьківські обов`язки щодо належного стану здоров`я сина: не відвідує разом з дитиною лікарню, не піклується про стан здоров`я дитини, з лікарями або адміністраціє закладу не спілкується. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] , 1986 року народження, батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 24.05.2021 та 27.05.2021 року. За підсумками засідань, враховуючи наявні документи, а також той факт, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , яка не забезпечує належних умов розвитку та виховання дитини, не займається вихованням, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд враховує, що відповідач позов про позбавлення її батьківських прав визнала повністю, що підтвердила письмовою заявою, і таке визнання не суперечить вимогам діючого законодавства, виходячи із максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що ним нею оспорюється. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог представника позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку на малолітніми з огляду на наступне. На даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Представник позивача просить про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини на особу або установу в якій буде перебувати дитина. В той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітніми дітьми, які позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] або зробить неможливим його виконання в цій частині. Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Виходячи з положень ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частках підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial