Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 жовтня 2005 року було зареєстровано шлюб між нею і [PERSON]. Спочатку сімейні відносини у неї з чоловіком складались добре, проте згодом він почав зловживати спиртними напоями. З кожним роком ситуація погіршувалась, і періоди, коли її чоловік не зловживав спиртними напоями, ставали все менш тривалими. В стані алкогольного сп»яніння її чоловік поводив себе неадекватно та агресивно, кричав, погрожував, міг поламати меблі в квартирі. В такі періоди вини вимушена була тимчасово переїжджати до своєї сестри, оскільки боялась залишатись з ним в одній квартирі. В період її вагітності її чоловік продовжував зловживати спиртними напоями, перед самими пологами він з»явився в стані сильного алкогольного сп»яніння та почав кричати на неї, і вона вимушена була їхати до сестри. [INFO] у них народилась дитина [PERSON]. Вона мала сподівання, що після народження сина її чоловік не буде вживати алкогольні напої, проте її сподівання виявились марними. З травня по вересень 2015 року він весь час вживав спиртні напої, в зв»язку із чим вона з дитиною практично не жила в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вона їздила з дитиною до своєї матері, жила у сестри і певний час перебувала з дитиною в лікувальному закладі. Починаючи з травня 2015 року, фактично шлюбні стосунки між нею і її чоловіком припинились, весь цей період часу вони разом не проживали, спільного господарств не вели. В зв»язку з цим позивачка вважала, що збереження шлюбу і сім»ї є неможливим. Однак, восени її чоловік вмовив її спробувати зберегти шлюб і обіцяв, що покине вживати спиртні напої, і тому вона з дитиною повернулась додому. Через два дні він знову почав випивати, поводив себе агресивно, скандалив. Вона з дитиною були вимушені ночувати в готелі, а чоловік деякий час не впускав її з сином до її ж квартири. В зв»язку з цим позивачка зазначала, що примирення її з чоловіком та збереження їхнього шлюбу є неможливим, та суперечить інтересам їхнього сина, який потребує постійного догляду та лікування. Постійні запої її чоловіка вкрай негативно впливають на їхнього сина, і вона боїться, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, може його скривдити. Також позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу вона просила суд залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею, [PERSON], і [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 05 жовтня 2005 року, актовий запис № 1965. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 22 жовтня 2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час перебування у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. В 2012 році вони придбали житло, а саме квартиру № [ADDRESS] за 400 000 грн.. Позивач [PERSON] зазначав, що після народження їхнього сина він вимушений проживати у своїх друзів, оскільки [PERSON] не допускає його до їхнього спільного житла і навіть не віддає його особисті речі, і при цьому є агресивною по відношенню до нього. Для нього сім»я є не просто звичайним словом, а має велике значення, оскільки він намагався будь за що зберегти її і повністю матеріально утримував, тобто всі свої зароблені кошти повністю він вносив до сімейного бюджету. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме квартиру № [ADDRESS] в рівних частках між [PERSON] і [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала і заперечувала проти його задоволення. У судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] і його представник позов [PERSON] визнали і не заперечували проти його задоволення, зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 22 жовтня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 14 листопада 2005 року. Позивач [PERSON] зазначала, що сімейне життя між нею і [PERSON] не склалось, і починаючи з травня 2015 року фактично шлюбні стосунки між нею і [PERSON] припинились. Як вказувала [PERSON], вона з чоловіком разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Їх спільні намагання зберегти шлюб і сім»ю позитивного результату не дали, в зв»язку з чим вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею і [PERSON]. Різні погляди на життя, його цінності, в тому числі і на сім»ю, зумовили припинення між ними бажання продовжувати сімейне життя і подальше спільне проживання. Збереження шлюбу і їхнє спільне життя суперечить не лише її інтересам, а й інтересам їхньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, своєю матір»ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення і також вважав неможливим збереження шлюбу і сім»ї. Сторони вважали недоцільним надання судом строку для їхнього примирення. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки протягом тривалого часу-з травня 2015 року сторони фактично разом не проживають, спільного господарства не ведуть і не підтримують шлюбно-сімейних відносин, намагання в подальшому сторін у справі зберегти шлюб і сім»ю позитивного результату не дали, шлюб носить формальний характер, і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача та їхньої дитини, і тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачу [PERSON]-[PERSON], що відповідає вимогам ст. 113 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі [PERSON] і [PERSON] між [PERSON], як продавцем, і [PERSON], як покупцем, 25 квітня 2013 року був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов п. 1 якого за цим договором продавець продав квартиру № [ADDRESS], у власність покупця, а покупець прийняв відчужувану квартиру у власність і сплатив за неї грошову суму, визначену цим договором. Вказана квартира складається з однієї житлової кімнати загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м.. Згідно умов п. 3 вказаного Договору купівлі-продажу квартири за домовленістю сторін цей продаж вчинено за 280 000 грн. і вказану суму грошей продавець отримав від покупця повністю до підписання даного договору. Підписами на договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку. Відповідно до умов п. 6 зазначеного договору купівлі-продажу квартири цей договір укладається за згодою дружини продавця, яка викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В. 11 квітня 2012 року за реєстровим № 1577, та за згодою чоловіка покупця, яка викладена у заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В., 25 квітня 2013 року за реєстровим № 1466 і долучені до примірника цього договору, що залишається в справах приватного нотаріуса. В поданих суду запереченнях на зустрічний позов позивач (відповідач за зустрічний позов) [PERSON] зазначала, що на придбання спірної квартири нею витрачались її особисті кошти, які не були спільною сумісною власністю подружжя. Її чоловік [PERSON] навмисно не повідомив суд, що для придбання квартири вона вимушена була продати свою квартиру в м. Чернівці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2011 року, яку було придбано до шлюбу-25 серпня 1999 року, і вказана квартира не була спільною сумісною власністю подружжя, і кошти, які отримані в результаті такої купівлі-продажу, були її особистими коштами і їх було витрачено на купівлю квартири [ADDRESS], яку в даний час [PERSON] просив поділити в рівних частках. Крім того, як зазначала [PERSON] в своїх запереченнях на зустрічний позов, на купівлю-продаж спірної квартири, про поділ якої просив її чоловік [PERSON], було витрачено її особисті кошти в розмірі 39 000 доларів США (в дану суму входять кошти, отримані від купівлі-продажу її особистої квартири в м. Чернівці), і дані грошові кошти містились на рахунках її матері [PERSON], що підтверджується випискою з особового рахунку від 21 березня 2016 року. Враховуючи викладене, [PERSON] просила суд при винесенні рішення врахувати, що на придбання квартири [ADDRESS] було витрачено її особисті грошові кошти. В послідуючому представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні 19 травня 2016 року надала суду копію боргової розписки від 31 грудня 2011 року, відповідно до якої [PERSON] цією розпискою підтверджувала, що 24 вересня 2011 року отримала позику від своєї матері [PERSON], а саме грошові кошти в сумі 32611,82 доларів США, що на дату їх отримання по курсу НБУ становить 797,37 грн. за 100 доларів США, що еквівалентно 260 036,87 грн.; 10 000 Євро, що на дату їх отримання по курсу НБУ (1072,3032 грн. за 100 Євро), що еквівалентно 107 230,32 грн.. В розписці зазначено, що дані кошти позичаються їй особисто для придбання квартири [ADDRESS], і що вона зобов»язується повернути суму позики протягом місяця з моменту отримання вимоги про повернення боргу. Суду надана була і друга копія розписки від 31 грудня 2011 року, в якій зазначено, що вона, [PERSON], цією розпискою підтвердила, що 24 вересня 2011 року вона отримала від її матері [PERSON], повну суму коштів, виручених від продажу її квартири № [ADDRESS], а саме 6388,18 доларів США, що по курсу НБУ на дату укладання договору купівлі-продажу (19 лютого 2011 року) еквівалентно 50 733 грн.. Слід зазначити, що про вказані копії розписок і їх надання суду представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] повідомлено і надано суду лише після дачі пояснень сторонами у справі. З невідомих причин оригінали вказаних копій розписок для огляду представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] суду не надавались. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка доводиться рідною сестрою позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON], суду надала свідчення, що грошові кошти на спірну квартиру привозили батьки [PERSON]. Квартиру в м. Чернівці особисто продавала їхня з сестрою мати [PERSON], яка й особисто їх привозила до м. Києва. Мати [PERSON] бажала, щоб квартира в с. Софіївська Борщагівка була оформлена на неї, однак [PERSON] і [PERSON] були проти цього, і тому була написана розписка, що мати позичила [PERSON] грошові кошти. Однак, свідок зазначала, що письмові розписки від 31 грудня 2011 року були написані після передачі грошових коштів. Текст розписок придумувала сама свідок [PERSON], яка вказала, що у вересні 2011 року була куплена спірна квартира, а розписки писались [PERSON] під диктування її сестри, свідка у справі [PERSON], у грудні 2011 року. Як вказала свідок, розписки її сестра писала за спільним наполяганням її, свідка у справі [PERSON], і їхньої матері [PERSON]. Свідок [PERSON] також вказала суду, що грошові кошти в розмірі 10 000 Євро були повернуті, але ким, не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка доводиться матір»ю позивачці (відповідачці за зустрічним позовом) [PERSON], суду надала свідчення, що вона привозила грошові кошти на купівлю спірної квартири у вересні 2011 року в розмірі 39 000 доларів США і 10000 Євро в м. Київ, в помешкання [PERSON] і [PERSON], де вони проживали разом у гуртожитку. Свідок [PERSON] зазначала, що вказані грошові кошти вона привозила для своїх дітей, а саме зятя [PERSON] і дочки [PERSON] на придбання ними квартири. Свідок вказувала, що вказаними грошовими коштами від продажу квартири в м. Чернівці розпорядилась вона сама і внесла їх на депозитний рахунок на своє ім»я, а пізніше ці грошові кошти зняла і привезла їх дітям на купівлю спірної квартири. Свідок [PERSON] в наданих суду показаннях стверджувала, що її дочка [PERSON] категорично відмовлялась, щоб придбана квартира в с. Софііївська Борщагівка була оформлена на своє ім»я, а наполягала, щоб квартира була оформлена на її чоловіка [PERSON]. В послідуючому договір купівлі-продажу був укладений на ім»я [PERSON]. Щодо вказаних копій розписок, то свідок [PERSON] підтвердила, що тексти вказаних розписок були написані [PERSON] під диктування її сестри [PERSON] Складались вказані розписки у відсутності [PERSON] і про них він нічого не знав. Свідок [PERSON] вказувала, що одна розписка складена була на 7000 доларів США, друга-на 32000 доларів США, а на 10 000 Євро не писалась розписка (хоча в копії розписки вказані ці кошти-10000 Євро). Свідок [PERSON] вказувала, що всі грошові кошти вона давала своїм дітям-дочці [PERSON] і зятю [PERSON] на купівлю для них спірної квартири. Як зазначала свідок [PERSON], грошові кошти в розмірі 10 000 Євро [PERSON] і [PERSON] разом їх свідку повернули, а 32 000 доларів США і 7000 доларів США залишились неповернутими свідку. В судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] не заперечував, що свідок [PERSON], яка є матір»ю [PERSON], давала йому і його дружині [PERSON], як подружжю, грошові кошти на придбання спірної квартири, і 10 000 Євро він повернув [PERSON]. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, показання свідків в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про те, що на придбання спірної квартири витрачались її особисті грошові кошти, які не були спільною сумісною власністю подружжя, є необгрунтованими, оскільки спростовуються самими ж показаннями свідків, які вказували, що грошові кошти, про які вказувала [PERSON], надавались їм, як подружжю, матір»ю [PERSON] [PERSON]. Посилання також позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] на ту обставину, що для придбання спірної квартири вона вимушена була продати свою квартиру в м. Чернівці 19 лютого 2011 року, що також свідчить про те, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає також необгрунтованими, оскільки спростовуються показаннями свідків, письмовими доказами і поясненнями сторін, які підтвердили, що грошовими коштами від продажу квартири в м. Чернівці за згодою [PERSON] розпорядилась її мати [PERSON], яка внесла вказані кошти в АТ «УкрСиббанк» на депозитний рахунок, який відкритий був на її ім»я, і в послідуючому вказані грошові кошти привозила [PERSON] і [PERSON] на придбання ними спірної квартири, та давала їх подружжю від свого імені. Доводи позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON], що суд має відступити від засади рівності часток у відповідності до ст. 70 СК України у зв»язку з тим, що з нею проживає їхня спільна дитина [PERSON], є безпідставними, оскільки суду не надано належних доказів в їх обгрунтування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності за кожним по ? частині квартири [ADDRESS], як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними в рівних частках, а тому зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved