Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

21 лютого 2014 року позивачка звернулася до Ружинського райсуду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах. В позові вказала, що з 17 червня 2006 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач фактично з народження сина, після припинення шлюбних відносин, переїхав до Одеської області на постійне проживання, батьківські обов'язки не виконує, долею сина не цікавиться, вихованням не займається та аліменти на його утримання не сплачує. Станом на 09 квітня 2014 року заборгованість відповідача по аліментах на утримання дитини складає 11165,01 грн., яку позивачка просить стягнути. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач з 2006 року долею сина його здоров»ям не цікавиться, не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається та аліменти не сплачує, хоча має таку можливість.. За сім роки він жодного разу дитину не відвідав та син його навіть не знає. На час розгляду справи відповідач має заборгованість по аліментах в розмірі 11165.01 грн. Лише один раз перерахував на її рахунок аліменти в сумі 3000 грн. Про розгляд справи в заочному порядку не заперечувала. Представник служби у справах дітей вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні вимоги позивачки щодо позбавлення батьківських прав вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області 08 травня 2009 року, актовий запис № 56 Книги реєстрації народжень (а.с.9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], жительки [ADDRESS],, складеного комісією служби у справах дітей Ружинської райдержадміністрації 04 жовтня 2013 року, малолітній [PERSON], [INFO] року, проживає разом з позивачкою, де для нього створені необхідні умови для розвитку, виховання та проживання (а.с.20). Рішенням Ружинського районного суду від 03 березня 2011 року змінено розмір аліментів стягуваних за рішенням вищезазначеного суду від 03.04.2008 року та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] року, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень (а.с.14-15). Відповідач з 2006 року проживає в Одеській області, долею та станом здоров'я дитини не цікавиться, вихованням не займається, батьківської турботи не проявляє та аліментів на її утримання не сплачує. Станом на 01 квітня 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 11165.01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, виданим державним виконавцем відділу ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.64). Ружинська районна державна адміністрація Житомирської області згідно висновку від 17 грудня 2013 року вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] року (а.с.21). Суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини щодо особистих немайнових прав та обов'язків батьків стосовно утримання та виховання їх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.11 Закону України „Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2. ч.1 ст.164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За такого, враховуючи ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, вимоги позивачки про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист Ружинського районного суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів до досягнення дитиною повноліття і провадження за ним не закрито. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial