Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

25.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], ПрАТ СК «Україна» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 16.11.2013 року в м. Києві на перехресті вул. Саксаганського та вул. Горького мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під його керуванням та автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Зазначена постанова набрала законної сили 24.12.2013 року. За даними акту виконаних робіт № 1/30 складеного 30.04.2016 року ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] склала 99767,60 грн. ПрАТ СК «Україна» було виплачео 50000,00 грн. страхового відшкодування. У зв'язку з викладеним вище, просив стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування майнової шкоди різницю між фактичною шкодою та розміром страхового відшкодування - 49767,60 грн., судові витрати по оплаті послуг спеціаліста - оцінювача у розмірі 600, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102, 42 грн., моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., а всього 71470,02 грн. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відстуності, повідомивши суд, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засіданя не з»явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за встановленим місцем реєстрації, однак судову повістку повернуто до суду за закінченням строку зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Третя особа ПрАТ «СК «Україна» у судове засідання явку свого представника не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2013 року в м. Києві на перехресті вул. Саксаганського - вул. Горького мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2013 року (а.с. 13). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За даними звіту № 38/18.12.14 про визначення розміру матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складеного 26.12.2014 року ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу розмір матеріального збитку становить 108465,48 (а.с. 15-46). Згідно акту виконаних робіт № 1/30 складеного 30.04.2016 року ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] склала 99 767,60 грн. (а.с. 48-50). За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути завдану йому шкоду саме з [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. З огляду на те, що ПрАТ «СК»Україна» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмір 50000,00 грн., позивач має право стягнути різницю між фактичним розміром матеріального збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування з особи, в наслідок дій якої було завданого матеріального збитку, яка становить 49 767 60 грн.. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, доказів наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача суду не надав. Однак, судом достовірно встановлено, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди , що сталася з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено належний на праві власності позивачу [PERSON] автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] склала 99 767,60 грн. відновлювальний ремонт якого позивачем було завершено тільки 30.04.2016 року, відповідно з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а саме з 16.11.2013 року і до 30.04.2016 року позивач позбавлений можливості використовувати належне йому майно за призначенням. З огляду на те, що в обґрунтування позовних вимог [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження моральних страждань, що мали місце у зв»язку з емоційними переживаннями, то при визначені розміру моральної шкоди суд приймає до уваги тільки ту обставину, що сам факт пошкодження майна, що було власністю та використовувалося за призначенням свідчить про завдання йому моральної шкоди та необхідність вживання заходів для відшкодування завданої майнової шкоди, що призвело до змін у способі його життя. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що внаслідок протиправних дій з боку водія автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, що може бути відшкодована грошовою компенсацією у розмірі 2 000, 00 грн.. Судові витрати, понесені позивачем необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial