Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач 17.02.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5600,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що 02.09.2015 року між ним та ТОВ «Будівельна компанія «ДП ІКА-БУД» було укладено контракт, який є строковим трудовим договором. Особливістю режиму робочого часу визначено погодинну роботу, оплата складала 20,00 грн. за одну годину роботи. Строк дії контракту встановлено з 02.09.2015 року по 02.11.2015 року. Робочий графік праці позивача в ТОВ «Будівельна компанія «ДП ІКА-БУД» складав десятигодинний робочий день з понеділка по п'ятницю. Позивач посилається на те, що з його боку всі зобов'язання по виконанню вищевказаного договору виконані в повному обсязі, проте відповідачем не було здійснено повного розрахунку з позивачем за виконану роботу, а тому враховуючи розрахунок, здійснений позивачем щодо наявної заборгованості з підтвердженням розміру заборгованості перед позивачем, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, та просив їх задовольнити, зазначаючи, що відповідачем не було проведено повний розрахунок, а тому у зв'язку з порушенням відповідачем вимог трудового законодавства, позивач просив стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДП ІКА-БУД» в судовому засіданні 01.04.2016 р. заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що підпис представника відповідача на трудовому договорі від 02.09.2015 р. не засвідчено печаткою підприємства, позивач не надав доказів про заборгованість по заробітній платі, тому відсутні підстави для виплати позивачу заробітної плати. В судове засідання 11.04.2016 р. представник відповідача не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що 02.09.2015 року між [PERSON] та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДП ІКА-БУД» було укладено строковий трудовий договір. Відповідно до договору працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену даним контрактом, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством. Особливістю режиму робочого часу визначено погодинну роботу. За виконання обов"язків, передбачених контрактом встановлена оплата 20,00 грн. за одну годину роботи. Строк дії контракту встановлено з 02.09.2015 року по 02.11.2015 року. Згідно пояснень позивача, робочий графік його праці в ТОВ «Будівельна компанія «ДП ІКА-БУД» складав десятигодинний робочий день з понеділка по п'ятницю.Позивач відпрацював за цей період у вересні 2015 року - 210 год., у жовтні 2015 року - 220 год., у листопаді 2015 року - 10 год. Крім того, згідно пояснень позивача за вересень 2015 року - нарахована сума до виплати 4200,00 грн., сплачена сума 1600,00 грн.; за жовтень 2015 року - нарахована сума до виплати 4400,00 грн., сплачена сума 1600,00 грн.; за листопад 2015 року - нарахована сума до виплати 200,00 грн., сплачена сума 0,00 грн. Відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, заборгованість відповідача по заробітній платі за вказаний період складає: вересень 2015 року - 2600,00 грн., жовтень 2015 року - 2800,00 грн., листопад 2015 року - 200,00 грн., а всього - 5600,00 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 25.04.2015 року він працював в ТОВ «Будівельна компанія «ДП ІКА-БУД» на будівництві в с. Ходосіївка. Заробітну плату отримував кожного тижня. З вересня 2015 року він працював разом з [PERSON] Свідок підтвердив ту обставину, що вони працювали з 08:00 год. до 19:00 год. та погодинна оплата праці складала по 20,00 грн. за одну годину роботи. Свідок зазначив, що йому також не було виплачено заробітну плату за жовтень 2015 року. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст. 50 КЗпП України визначено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Відповідно до ч. 1 ст.52 КЗпП України для працівників встановлюється п"ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Статтею 62 КЗпП України визначено, що надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (ст. 52,53 і 61). Умови трудового договору від 02.11.2015 р. не передбачають застосування надурочних робіт. Оскільки трудовий договір укладено з 02.09.2015 року по 02.11.2015 року, що складає у вересні 2015 року - 21 робочий день, у жовтні 2015 року 21 робочий день, у листопаді 2015 року - 1 робочий день. Оскільки за загальним правилом тривалість робочого часу становить 40 годин на тиждень, що при 5-денному робочому тижні дорівнює 8-годинному робочому дню, то розмір оплати праці позивача складає ((у вересні 2015 року - 21*8*20=3360 грн.; у жовтні 2015 року - 21*8*20=3360 грн.; у листопаді 2015 року - 1*8*20=160 грн.)). Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідачем у вересні 2015 року позивачу було сплачено 1600,00 грн. заробітної плати, у жовтні 2015 року - 1600,00 грн., у листопаді 2015 року - 0,00 грн. Таким чином, за фактично відпрацьований час відповідач мав би сплатити позивачу (3360+3360+160)=6880 грн., а оскільки здійснив виплату в розмірі (1600,00+1600,00+0,00)=3200 грн., то з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДП ІКА-БУД» на користь [PERSON] необхідно стягнути недоплачені кошти в розмірі (6880-3200)=3680,00 грн. Суд не приймає до уваги доводи позивача, що заробітна плата має бути нарахована йому згідно проведеного ним розрахунку та робочого графіку, який складав десятигодинний робочий день з понеділка по п'ятницю, оскільки така вимога позивача не підтверджена будь-якими доказами, не відповідає умовам укладеного контракту та не відповідає вимогам КЗпП України. Виходячи з наведених положень законодавства, зважаючи на те, що відповідачем не в повному обсязі проведено виплату заробітної плати позивачу, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для виплати відповідачем на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі. Доказів на спростовування наявності заборгованості по заробітній платі позивача представником відповідача суду надано не було. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В той же час згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З урахуванням даних положень закону, а також того, що відповідачем не спростовано розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial