Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним, [PERSON] ( іпн [NUMBER],який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) право власності на 380/400 частин приватного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з : літ.»А-1»- житловий будинок, загальною площею 28,8 кв.м., літ. «А1-1» - житлова прибудова, загальною площею 67,3 кв.м., літ а2- ганок, літ «Е» - льох, літ.»Л» - гараж, літ. «М» - сарай, літ. «Н» - навіс, літ. «О» - вбиральня, літ. «П» - душ, №2 - огорожа, №4 - ворота, №6 - огорожа, №5 - зливна яма,І -вимощення. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що на підставі договору будівництва житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 12 квітня 1951 року його батьку [PERSON] належало домоволодіння по [ADDRESS], що складалось з: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 32,1 кв.м, житловою площею 22,6 кв.м, надвірними будівлями: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» та літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - уборна, № 1,2 - паркан, № 3 - колодязь, будівництво домоволодіння здійснено в період з 1951-1955 років та прийнято до експлуатації на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради м. Харкова від 10.01.1956 року. Згідно рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 02 вересня 1970 року здійснено розділ домоволодіння по [ADDRESS], з встановленням порядку користування домоволодінням. Так, [PERSON] виділено в користування: в літ. «А-1»: приміщення 1-2, площею 5,7 кв.м, частка приміщення 1-4, площею 8,5 кв.м, та 1А частину надвірних будівель. В користування [PERSON] виділено в користування: в літ. «А-1»: приміщення 1-3, площею 6,1 кв.м, частка приміщення 1-4, площею 8,1 кв.м, та ? частину надвірних будівель, витрати, пов'язані з переобладнанням частки, а саме встановлення кухонного очагу, влаштуванням нового дверного пройму та прибудовою тамбуру покладено на [PERSON] (вказані дії, пов"язані з переобладнанням не було вчинено, у зв'язку з мешканням [PERSON] за іншим містом мешкання). Після смерті [PERSON],який помер [INFO], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 липня 1979 року, виданого , старшим державним нотаріусом другої Харківської державної нотаріальної контори Д'яченко О. Л., номер спадкової справи № 258.1977. зареєстровано в реєстрі за № 2-2998, спадкоємцями за законом визнані: [PERSON], йому - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожному на приміщення 1-3, площею 6,1 кв.м, частка приміщення 1-4, площею 8,1 кв.м, та ? частину надвірних будівель. У 1985 році, у зв'язку з приходом дому до стану не придатного для мешкання, ним на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м. Харкова № 52/29 від 02.04.1985 року було отримано дозвіл на здійснення прибудови до будинку [ADDRESS] та будівництво нового гаражу та сараю. [INFO] помирає [PERSON], яка за заповітом залишила у спадщину [PERSON] все належне їй майно, а саме ? частину в літ. «А-1» та ? частину надвірних будівель, які належали їй на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 02.09.1970 року,1/4 частину в ? частині літ. «А-1»,яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1979 року. В період з 1988-1990 років позивачем, за власний кошти господарським засобами, зроблено реконструкцію житлового будинку літ. «А-1», розташованого по [ADDRESS], здійснено прибудову до літ. «А-1», збудовано гараж та інші надвірні будівлі. Після проведення перебудови та реконструкції, домоволодіння складається з : літ.»А-1»- житловий будинок, загальною площею 28,8 кв.м., літ. «А1-1» - житлова прибудова, загальною площею 67,3 кв.м., літ а2- ганок, літ «Е» - льох, літ.»Л» - гараж, літ. «М» - сарай, літ. «Н» - навіс, літ. «О» - вбиральня, літ. «П» - душ, №2 - огорожа, №4 - ворота, №6 - огорожа, №5 - зливна яма,І -вимощення, загальна вартість домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] стала становить 207842 грн. Відповідач [PERSON] є співвласником вказаного будинку та їй належить по 20/400 частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 липня 1979 року та договору дарування нерухомого майна від 16 липня 2013 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2011 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] визнано на підставі свідоцтва на спадщину за законом право власності на 10/400. Але судом не враховано, що частку 10/400 суд визнав в новоствореному будинку «А-1» та «А1-1», загальною площею 58,6 кв.м., а не в існуючому на час прийняття спадщини будинку літ. «А-1», загальною площею 32,1 кв.м. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] визнано на підставі свідоцтва на спадщину за законом право власності на 10/400. Але судом також не враховано, що частку 10/400 суд визнав в новоствореному будинку «А-1» та «А1-1», загальною площею 58,6 кв.м., а не в існуючому на час прийняття спадщини будинку літ. «А-1», загальною площею 32,1 кв.м. Відповідно до договору дарування нерухомого майна від 16 липня 2013 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованому у реєстрі за № 597, [PERSON] подарувала [PERSON] 10/400 часток житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], які належали [PERSON] на підставі рішення суду Ленінського району м. Харкова від 18 грудня 2012 року. Таким чином, суд, визначаючи частку третьої особи не встановив права власності позивача на належну йому частку домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. Частина 3 ст. 376 ЦК України передбачає, що суд може визнати право власності на самовільно побудоване нерухоме майно за особою, що його здійснила. Відносини права власності на самовільно змінені (реконструйовані) житлові приміщення прямо не регулюються цивільним законодавством України. Таким чином, у цьому випадку діють норми, що встановлені ст. 8 ЦК України, тобто норми, що встановлені для подібних цивільних відносин, а саме ст.376 та ст. 383 ЦК України. У відповідності до частини 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено. Позивач та представник позивача в судове засідання з»явились. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснення надали аналогічно обставинам викладеним в позові. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судове засідання з»явились. Проти задоволення позову заперечували. Посилаючись на той факт, що на підставі рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2011 року, за позовом за [PERSON] визнано на підставі свідоцтва на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] право власності на 10/400 частин житлового будинку [ADDRESS]. Таким чином, відповідач [PERSON] має законну частину належну їй на праві власності в спірному домоволодінні. У зв'язку з чим вважають незаконними застосування норм ст. 376 ЦК України для визнання права власності за позивачем [PERSON] на перебудовані та реконструйовані ним будівлі до зазначеного домоволодіння, які входять в склад спірного домоволодіння. Так як дані будівлі були ним перебудовані та реконструйовані без дотримання чинного законодавства та узгодження з відповідними службами. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання з»явився. Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на той факт, що позивачем [PERSON] не було отримано необхідних документів на земельну ділянку, на якій здійснювалась перебудова та реконструкція зазначених ним будівель, а саме відсутня державна реєстрація, яка підтверджує що земельна ділянка по [ADDRESS] належить йому на праві власності. Крім того, відсутні належним чином оформлені, з дотриманням норм чинного законодавства документи про прийняття вказаних будівель до експлуатації. У зв'язку з чим відсутні законні підстави для визнання за [PERSON] права власності на зазначені перебудови та реконструкції домоволодіння по [ADDRESS] . Представник відповідача інспекції державного архітектурно -будівельного контролю у м.Харкові в судове засідання не з»явився. Про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином. Причини не явки суду не повідомив,у зв'язку з чим суд визнає їх не поважними та вважає можливим заслухати справу в відсутність представника. Суд вислухавши пояснення представника позивача, позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача, представника відповідача Харківської міської ради, свідка [PERSON], перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору будівництва житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 12 квітня 1951 року [PERSON], який є батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] належало домоволодіння по [ADDRESS], що складалось з: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 32,1 кв.м, житловою площею 22,6 кв.м, надвірними будівлями: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» та літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - вбиральня, № 1,2 - паркан, № 3 - колодязь, будівництво домоволодіння здійснено в період з 1951-1955 років. Після чого, як не заперечували сторони в судовому засіданні, житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями на праві спільної часткової власності належав їх батькам - [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному . [INFO] [PERSON] помер. 04.07.1979 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],відповідно до якого спадкоємцями померлого у рівних частках є : дружина -[PERSON],син - [PERSON], доньки - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 02.04.1985 року № 52/29 про дозвіл на будівництво, було дозволено [PERSON] та гр.. [PERSON] повести добудову двох житлових кімнат площею 21 кв.м., та 15 кв.м., кухню площею 10 кв.м., коридор площею 5 кв.м., кладочку площею 3 кв.м., побудувати гараж розміром 3,8*7 м., та сарй розміром 2*3 м., в домоволодінні [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. При цьому, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] усе своє належне майно, яке складалось з ? частини в літ. «А-1» та ? частини надвірних будівель, та 1/4 частини в ? частині літ. «А-1», заповіла позивачу [PERSON]. Таким чином, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім»я [PERSON] за ним було зареєстровано ? частина будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON],виданого 01.11.2011 року 2-ю ХДНК, р.№1-1665. В свою чергу рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2011 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] визнано на підставі свідоцтва на спадщину за законом право власності на 10/400 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] визнано на підставі свідоцтва на спадщину за законом право власності на 10/400. Але судом також не враховано, що частку 10/400 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що у 1985 році, у зв'язку з приходом дому до стану не придатного для мешкання, ним, на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м. Харкова № 52/29 від 02.04.1985 року було отримано дозвіл на здійснення прибудови до будинку [ADDRESS] та будівництво нового гаражу та сараю. На підставі договору дарування нерухомого майна від 16 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому у реєстрі за № 597, [PERSON] подарувала на користь [PERSON] 10/400 часток житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS], які належали [PERSON] на підставі Рішення суду Ленінського району м. Харкова від 18 грудня 2012 року. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] в період часу з 1988 року по 1990 рік він за власні кошти господарським засобами, зроблено реконструкцію житлового будинку літ. «А-1», розташованого по [ADDRESS], здійснено прибудову до літ. «А-1», збудовано гараж та інші надвірні будівлі. Після проведення перебудови та реконструкції, домоволодіння стало складатись з : літ.»А-1»- житловий будинок, загальною площею 28,8 кв.м., літ. «А1-1» - житлова прибудова, загальною площею 67,3 кв.м., літ а2- ганок, літ «Е» - льох, літ.»Л» - гараж, літ. «М» - сарай, літ. «Н» - навіс, літ. «О» - вбиральня, літ. «П» - душ, №2 - огорожа, №4 - ворота, №6 - огорожа, №5 - зливна яма,І -вимощення. Відповідно до висновків технічного висновку про стан будівельних конструкцій прибудов до житлового будинку, надвірної будівлі, можливості побудови надвірної прибудови за адресою: [ADDRESS], від 2007 року, яке здійснено ТОВ « Модулор» експлуатація прибудов до вказаного житлового будинку, перебудованого приміщення, надвірних будівель, а також будівництво надвірних будівель по [ADDRESS] можливо. Будівництво надвірних будівель будинку здійснюється для покращення житлових умов. Дефектів в несучих конструкціях та фундаментах будівлі не виявлено. Подальша експлуатація будівлі можлива. Згідно з ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без необхідного дозволу або необхідним чином затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На підставі ч.3, 5 ст.376 ЦК України, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно, може бути визнано на підставі рішення суду, якщо це не порушує прав інших осіб. Частина 3 ст. 375 ЦК України передбачає право власника на забудову здійснюється ним при умові додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм та правил. За п.п.6 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні " зазначено, що вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів. На території м. Харкова повноваження з розпорядження, передачі, надання, вилучення та викупу земельних ділянок на підставі ст.12 ЗК України здійснює Харківська міська рада. Згідно «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом», затвердженим рішенням сесії Харківської міської ради №90/04 від 23 червня 2004 року з змінами від 28.09.2005 року, якщо самовільне будівництво об'єкту вже завершено, то необхідно надати технічний висновок спеціалізованої проектної організації, яка має відповідний дозвіл, щодо відповідності стану будівельних конструкцій ДБН та правилам з обов'язковим зазначенням відсотку готовності об'єкту та можливості подальшої експлуатації. Також повинно надати висновки державних служб нагляду відносно відповідності об'єкту вимогам санітарних, пожежних, екологічних норм і правил. Стаття 24 Закону України ,,Про планування i забудову територій " передбачає, що дозвіл на будівництво об'єктів містобудування фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад у разі делегування їм таких повноважень. Як вбачається з матеріалів справи дані прибудову та реконструкції позивачем [PERSON] були здійсненні на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 02.04.1985 року № 52/29 про дозвіл на будівництво. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно - правових договорів із фізичною чи юридичною особою, як передбачено Постановою № 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України». Відповідно до договору на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою від 20.09.1969 р. , посвідченого нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] житлове управління виконкому Ленінської міської районної ради депутатів працюючих відвело забудовнику [PERSON] ділянку комунальної землі, площею 6000 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку. Таким чином, до пояснення представника відповідача Харківської міської ради, стосовно того, що позивачем [PERSON] не отримано відповідних документ про набуття права власності та права користування земельною ділянкою, на якій здійсненні зазначені прибудови та реконструкція, не можуть бути прийняті судом до уваги. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що на момент будівництва даних прибудов [PERSON] у неї ні яких заперечень щодо прибудов та реконструйованих будівель не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не надала доказів в підтвердження того факту, що здійсненні прибудови та реконструйовані будівлі порушують її права та здійсненні з порушенням будівельних норм і правих. Також, суд враховує той факт, що на момент надання дозволу на будівництво позивачу [PERSON] і на час здійснення ним спірних перебудов та реконструкцій відповідач [PERSON] та [PERSON] не були власниками на будь-які частки в домоволодінні по [ADDRESS]. У зв'язку з чим їх дозвіл на здійснення даних дій був не потрібен. На підставі чого суд приходить до висновку, що здійсненні позивачем [PERSON] перебудови та реконструкція домоволодіння [ADDRESS] здійснення з дотриманням будівельних норм і правил без істотних порушень, при цьому зазначені будівлі не загрожують здоров»ю та життю іншим особам, які є співвласниками в даному домоволодінні. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також, суд приймає до уваги той факт, що на момент розгляду цивільних справ за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та ухвалення рішень по даним справам від 23.05.2011 року та від 18.12.2012 року переобладнання та реконструкція домоволодіння [ADDRESS], яка полягала в реконструкції житлових будинків літ. «А-1» та літ. «А1-1» та перебудов та добудов надвірних будівель здійсненні [PERSON] існували, однак будь-яких питань чи заперечень даний факт у відповідача [PERSON] не виникало. Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько - побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні, тощо відповідно до положень ст. 186,381 ЦК України є приналежністю головної речі, тобто житлового будинку чи домоволодіння. Згідно ст.376 ч.5 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З огляду на вказане, враховуючи, що проведені [PERSON] переобладнання та реконструкції не порушують прав інших осіб та здійсненні без істотних порушень будівельних норм і правил, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведено обставини, на які він посилається у позовних вимогах, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.328, 375, 376, 392 ЦК України , Постанови № 6 пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» суд ,-

Outcome: approved