Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка також представляє інтереси малолітнього сина [PERSON], [INFO], просила визнати їх такими, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 32 будинку № 151-А по пр. Леніна в м. Миколаєві та зняти їх з реєстрації за цією адресою. В обґрунтування позову позивач послалась на ті обставини, що вона є співвласником вказаної квартири, в якій також зареєстровані її онучки - відповідачі по справі. При цьому, [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з 2004 року, проживає зі співмешканцем за адресою: [ADDRESS], де в них у 2011 році народився син [PERSON] В свою чергу, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2013 року, її теперішнє місце проживання невідоме. Відповідачі виселились добровільно, власних речей в квартирі не мають. Як на правові підстави позову позивач послалась на ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України. Ухвалою суду від 07 серпня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи притягнутий співвласник спірної квартири [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі проти позову заперечували з тих підстав, що вони не проживають в [INFO] з вини позивача, яка перешкоджає їм через неприязні відносини користуватись квартирою для власного проживання. Відповідач [PERSON] суду, зокрема, пояснила, що [PERSON] вигнала її з квартири коли їй було 17 років, крім зареєстрованого місця проживання іншого житла на має та через заборону позивача вимушена проживати у знайомих. Відповідач [PERSON] визнала ті обставини, що на теперішній час проживає разом зі співмешканцем, від якого має малолітнього сина, в квартирі [ADDRESS], яка належить матері цивільного чоловіка. Через незгоду власника житла вона не може зареєструватися за місцем фактичного проживання, як і не може проживати за місцем реєстрації через перешкоди, що чинить їй позивач, яка не дозволяє у різний спосіб користуватися житлом. Позивач заперечувала проти того, що вона чинить перешкоди відповідачам у користуванні житлом. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Представник органу опіки та піклування вважала позов таким, що не підлягає задоволенню в частині визнання малолітньої дитини такою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1995 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Право власності зареєстроване КП ММБТІ 09 лютого 1996 року. Як пояснила у судовому засіданні позивач, її батько [PERSON] на час розгляду справи судом помер, за оформленням спадщини після його смерті вона не зверталась. З довідки ТОВ "ЖЕК "Забота" вих. № 757 від 12 березня 2015 року слідує, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи спір по суті вид виходить з наступного. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно. абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем не представлено суду у встановленому цивільним процесуальним законом порядку належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачі фактом своєї реєстрації у спірному житлі чинять перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження майном. Так, посилання позивача на те, що відповідачі не здійснюють оплату комунальних послуг, не підтверджують підстав даного позову, оскільки позивач вправі звернутись у загальному порядку до суду з позовом до відповідачів про стягнення частини коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, що є самостійним предметом спору та не впливає на вирішення правовідносин щодо визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням. Посилання позивача на існування загрози втрати житла через наявні виконавчі провадження, в яких відповідачі є боржниками, також не заслуговують на увагу так як не підтверджені у будь-який спосіб та є надуманими. Відповідачі не є співвласниками квартири [ADDRESS], а отже за їх боргами на це майно не може бути звернуте стягнення. Позивач вправі повідомити зацікавлених осіб про фактичне місце проживання відповідачів. Таким чином, позов не підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed