Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] «про поділ спільного майна подружжя». Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2018 року, визначено порядок розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.09.1999 року виданого Виконкомом Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №07, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.2005 року виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у грудні 2005 року за спільні кошти нею та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року набуто спірне майно - квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 10867,00 (десять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень) 00 копійок, договір купівлі-продажу та реєстрації права власності оформлено на [PERSON] Квартира [ADDRESS], являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON] та [PERSON] На дату подання позовної заяви до суду, угоди та домовленості про розподіл спільного майна подружжя не досягли. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо задоволення позовних вимог заявлених позивачем. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.09.1999 року виданого Виконкомом Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №07, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.11). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. (а.с.12-13). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.2005 року виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. (а.с.14). Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Юрченко Н.В., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], вартість якої становить 10867,00 (десять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень) 00 копійок.(а.с.15). Відповідно до довідки №000804355 про склад сім'ї, наданої ТОВ «ІНФО-КОМ» про те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] - кв. наймач, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - син. (а.с.19). Згідно зі звітом про оцінку майна від 08.06.2017 року, проведеною ООО "Український центр оцінки "Експерт" вартість вказаної квартири на теперішній час становить 37986 гривень. (а.с.21-29). Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 3 статті 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.1 ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача і повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 640,00 гривень, що становить 320 гривень. Іншу частину судових витрат в розмірі 320 гривень стягнути з відповідача в користь позивачки. Враховуючи викладене та

Outcome: approved