Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що він, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON], прийняв і оформив її частково. До складу заповіданого майна, яке залишилося не оформленим, входить житловий будинок по вулиці Садова, будинок № 102, села Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області, який відносився до типу домогосподарств колгоспний двір.. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача, [PERSON], через канцелярію суду надійшла заява в якій позивач позов підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач, Великопавлівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, проти позовних вимог не заперечує. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права на житловий будинок, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 09 серпня 2002 року у віці 92 роки в селі Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КЕ № 205978, виданим Виконавчим комітетом Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. За останнім місцем її проживання: [INFO], відкрилася спадщина. При житті [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який посвідчено секретарем Великопавлівською сільської ради [PERSON] 21 березня 2001 року, за реєстровим №91. Згідно цього заповіту все майно яке належатиме [PERSON] на день її смерті і на що вона матиме право, заповідано [PERSON]. Як спадкоємець за заповітом, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON]. В Зіньківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу на майно померлої [PERSON], за №231/2003. До [PERSON], як спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], кредиторських вимог не предявлено До складу спадкового майна охопленого заповітом і яке залишилося після смерті [PERSON], також входить житловий будинок, який знаходиться за адресою: вулиця Садова, будинок №102, село Велика Павлівка, Зіньківський район, Полтавська область і в цілому складається з будівель та споруд позначених на плані земельної ділянки літерами: житловий будинок А-1, сарай Б, погріб б, сарай В, колодязь питний №1. Будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка є власністю територіальної громади Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. 01 листопада 2016 року [PERSON] державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючого документа щодо належності спадкодавцеві речового права на житловий будинок. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва нотаріус винесла постанову за №12081/02-31. Таким чином, після реалізації своїх прав на оформлення спадщини в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат», у позивача не лишилося інших способів захисту невизнаного права, крім як судовий. Житловий будинок, господарські будівлі за адресою: з вулиця Садова, будинок №102, село Велика Павлівка, Зіньківський район, Полтавська область, завершені будівництвом до 05.08.1992 р., інвентаризовані станом на 19 жовтня 2016 року. За записами особового рахунку № 1003 погосподарської книги №16 Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області житловий будинок за вказаною адресою станом на 01.07.1990 року та станом на 01.04.1991 р. відносився до типу домогосподарств колгоспний двір, єдиним членом якого була [PERSON].. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 і №69, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. г) п. 6 Постанови №20 від 22.12.95 р. Про судову практику у справах за позовами по захист права приватної власності, згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. На час введення в дію Закону України «Про власність» чинне законодавство не передбачало реєстрації прав власності на житлові будинки у сільській місцевості. З набранням чинності Закону України «Про власність» інститут суспільних груп за належністю до зайнятості власників перестав існувати. За приписами норм ч. 3 ст. 3, ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» житловий будинок є обєктом цивільних правовідносин, як обєкт нерухомого майна речове право на яке підлягає державній реєстрації. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved