Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

01.07.2015 року позивачка, [PERSON] звернулась до суду із позовом, уточнивши який просила: 1) розірвати укладений шлюб між нею та [PERSON];2) визначити місце проживання сина, [PERSON]за місцем її проживання; 3) стягнути із відповідача на її користь на утримання сина аліменти, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; 4) після розірвання шлюбу змінити прізвище з [PERSON] на дошлюбне [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилась,але представник позивачки [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточненої позовної заяви, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань суду не надав, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи. (а.с. 12). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 01.09.2007 року, який було зареєстровано Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 847 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві зазначено: з 2013 року відповідач не проживає разом із позивачкою та сином, з таких причин стосунки між ними фактично припинено. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. Оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та їх збереження є неможливим, суд приходить до висновку про те , що позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи також, що існування шлюбу протирічить інтересам обох сторін та інтересам малолітньої дитини. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу позивачці відновити її дошлюбне прізвище -[PERSON]. Як вбачається із позовної заяви, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини впродовж двох останніх років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" Пeріод діїз 1 січня пo 30 листопадaз 1 пo 31 грудня для дитини вiкoм до 6 років1032 гpивень1167 гpивень для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв1286 гpивeнь1455 гpивeнь Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги в частині стягнення такої допомоги примусово у вигляді стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки суд також визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також позивачкою в позовній заяві зазначено, що батько дитини на даний час проживає в [ADDRESS]. Тому вона просить суд визначити місце проживання сина за її місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS]. Адреса реєстрації [PERSON] підтверджується копією паспорту (а.с. 5). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи викладене та те, що на момент розгляду справи у суді [PERSON] виповнилося 5 років, він постійно проживає за місцем мешкання свої матері, відповідачем, який мешкає на території тимчасово непідконтрольній українській владі, зазначене місце проживання не оспорюється - позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю також визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі.. На підставі викладеного,

Outcome: approved