Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

В серпні 2018року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №71 від 21.03.2007 року та відповідно до ордеру на житлове приміщення №005208 від 02.04.2007 року її бабусі [PERSON] та членам її сім`ї, а саме мамі позивача - [PERSON] , її чоловіку - [PERSON] , який є відповідачем по справі , та їй була надана однокімнатна квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира була приєднана до двокімнатної квартири [ADDRESS] за цією адресою , як додаткова площа у зв`язку із збільшенням членів сім`ї основного квартиронаймача. Квартира [ADDRESS] в 1976році була виділена її бабусі [PERSON] , вона в даній квартирі була зареєстрована та мешкала з народження. 21.02.2008 р [INFO] ,крім вказаних осіб ,у квартирі [ADDRESS] , був зареєстрований син позивачки - [PERSON] . Після отримання ордеру в 2007 році на чотирьох осіб, шлюб між матір`ю позивачки - [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний. Після припинення шлюбних відносин відповідач виїхав зі спірної квартири та до 2009 року іноді з`являвся за місцем своєї реєстрації. Однак , з 2009 року він не мешкає у спірній квартирі. На момент реєстрації місця проживання , відповідач був зятем колишнього наймача квартири, а саме [PERSON] , яка [INFO] померла. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . На даний час у квартирі №10,11 зареєстровані позивачка, її син та відповідач. У зв`язку із реєстрацію місця проживання відповідача вона не має можливості оформити особовий рахунок на свої ім`я, як на наймача житлового приміщення. Відповідач зареєстрований, але не мешкає у спірній квартирі з грудня 2007 року. Крім того , через відсутність відповідача за місцем реєстрації , вона разом із сином не може реалізувати свої право на приватизацію житла. З 2007 року відповідач житловим приміщення не користується, його особистих речей в квартирі не має, місце його проживання їй не відомо. З моменту вибуття , та по теперішній час відповідач участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає , у зв`язку із чим всі витрати на оплату послуг вона несе самостійно. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Просила суд визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В вересні 2018року відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи Маріупольська міська рада, ККП «КК «Приморська» про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення в квартиру, визнання та встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. З 17.11.1988 року по 21.12.2007 року він перебував в зареєстрованому шлюбі із померлою матір`ю позивача [PERSON] . Під час проживання у зареєстрованому шлюбі - з 31.09.1989 року він вселився до квартири [ADDRESS] , і почав проживати в цій квартирі разом із своєю дружиною, її донькою Юлією яка є відповідачем за його зустрічним позовом та матір`ю дружини [PERSON] . Саме у зв`язку із збільшенням членів сім`ї квартиронаймача , пов`язаною із його вселенням , [PERSON] була додатково надана однокімнатна квартира [ADDRESS] , на підставі ордеру , виданого згідно рішення виконкому Маріупольської міської ради №71 від 21.03.2007 року. Після розірвання шлюбу із матір`ю відповідачки, його колишня дружина та її мати, припинили його пускати в спірну квартиру. У серпні 2008 року [PERSON] зверталася до суду із позовними вимогами про визнання його таким , що втратив право користування жилим приміщенням, а саме вищевказаною квартирою. Апеляційний суд Донецької області своїм рішенням від 19.03.2009 року відмовив у задоволенні позову [PERSON] , а його позов був задоволений частково. Згідно рішення суду - було зобов`язано вселити його в спірну квартиру та визнати за ним право користування нею. Також було зобов`язано [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні жилим приміщенням квартирою. Однак рішення суду було виконано державним виконавцем тільки 05.06.2009 року. Після чого йому погрожували та чинили перешкоди в користуванні квартирою. [PERSON] і [PERSON] змінили дверні замки та перестали його пускати у спірну квартиру. Тривалий час ,з 2008 року , він звертався із заявами до Приморського РВ про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за фактом спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень у 2003році. [INFO] померла [PERSON] , однак [PERSON] продовжувала чинити йому перешкоди у користуванні квартирою. [INFO] померла [PERSON] однак, він все одно не може користуватись квартирою. Він неодноразово приходив до спірної квартири, але від сусідів дізнався, що в ній мешкають інші люди, квартиранти. Відповідачка та її син [PERSON] , ще влітку 2017 що виїхали з м. Маріуполя до РФ в м. Ставропіль. З приводу того, що в спірній квартирі мешкають невідомі йому особи він звертався у 2018 році до Приморського ВП . Він отримав листа з відділення поліції , в якому йому було повідомлено, що була проведена перевірка законності мешкання невідомих осіб у спірній квартирі та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. За таких підстав вважає, що він не проживав тривалий час у спірному житлі із поважних причин. Крім того , позивач за зустрічним позовом вказав, що він є інвалідом третьої групи , у зв`язку із чим проходить тривалий курс реабілітації по 3-5 місяців у інших містах, це є також поважною причиною відсутності за місцем реєстрації. Іншого житла він не має. Просив суд визнати за ним право користування квартирою 10,11 в будинку [ADDRESS] , вселити його, зобов`язавши [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою та виділити йому ізольовану кімнату житловою площею 13,03 кв. м. у квартирі [ADDRESS] , відповідно [PERSON] та її неповнолітній дитині сину виділити в користування у квартирі [ADDRESS] дві кімнати житловою площею 19,71 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Нежитлові приміщення у вказаній квартирі (приміщення загального користування) залишити у спільному користуванні. Судові витрати покласти на відповідача за його позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2018року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (т.с.1 а.с.33-34) 26 вересня 2018року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, вважає що вони не підлягають задоволенню оскільки він після розірвання шлюбу з матір`ю позивачки, протягом багатьох років намагався проживати у спірній квартирі, але спочатку бабуся позивачки та її мати чинили йому перешкоди, а на теперішній час і сама позивачка. Бабуся позивачки вже зверталась до суду із позовом про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою, але рішенням апеляційної інстанції у 2009році було визнано його право користування квартирою. Однак, незважаючи на рішення суду померлі- його колишня теща та дружина, все одно чинили перешкоди для його вселення. Вселення відбулось примусово , державним виконавцем Приморського ВДВС тільки 05.06.2009 року. Натомість ,після вселення ,йому все одно чинили перешкоди у користуванні квартирою , у зв`язку із чим він звертався до правоохоронних органів. Він звертався до правоохоронних органів також і з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень колишньою дружиною [PERSON] , у зв`язку із чим було порушено кримінальну справу, яка як йому стало відомо 17.08.2018 р. зупинена на підставі п. 3 ст. 206 КПК ( в ред. 1960 р.) - у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила злочин. Крім того , позивачка разом із своїм сином фактично не мешкають у спірній квартирі, про що він дізнався від сусідів коли неодноразово приходив за місцем свої реєстрації. Вони мешкають в РФ, а в квартирі проживають люди яким спірне житло [PERSON] здає в найм. Таким чином ,причиною того, що він не проживає в спірній квартирі є незалежні від нього обставини, і які є поважними. Крім того, він є інвалідом 3 групи, проходить щорічно по декілька місяців курс реабілітації та виїжджає за межі міста Маріуполя. В нього немає іншого житла. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04жовтня 2018року було об`єднано в одне провадження основний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення в квартиру, визнання та встановлення порядку користування жилим приміщенням, стягнення судових витрат. 18 жовтня 2018року відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] ,через свого представника адвоката Темір І.В., звернулася до суду із відзивом на зустрічну позовну заяву , в якому представник відповідача за зустрічним позовом вказав, що аналогічні позовні вимоги [PERSON] вже були розглянути судом у 2009 році. Рішення суду було виконано в порядку примусового виконання - [PERSON] був вселений у спірну квартиру , тому зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] ,з вимогами про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням ,шляхом вселення в квартиру не підлягають захисту судом. Так , дійсно на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №71 від 21.03.2007 року , та відповідно ордеру на житлове приміщення №005208 від 02.04.2007 року , бабусі позивачки за первісним позовом ,та членам її сім`ї, а саме їй, її сину, її матері та [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] , яка приєднана до квартири [ADDRESS] . Підставою для такого приєднання було саме народження у позивачки [PERSON] дитини - [PERSON] у червні 2005 року , і саме ця обставина стала підставою вважати, що відбулось збільшення сім`ї наймача - [PERSON] , а не шлюб , зареєстрований між [PERSON] та матір`ю позивачки у 1988 році, який був розірваний 21.12.7007 року. Саме з цього часу з 2007року, з різних причини [PERSON] не мешкає у спірній квартирі. Не було бажання у [PERSON] мешкати у спірній квартирі і після його примусового вселення 05.06.2009 року, що підтверджується відсутністю доказів про наявність перешкод з боку мешканців спірної квартири. Крім того. Представник позивачки звернув увагу на те, що взагалі, ще у 1976 році бабусі позивачки було надано у користування жиле приміщення у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS] вже була додатковою площею наданою о 2007 році. Після припинення шлюбних відносин з матір`ю позивачки - [PERSON] виїхав з спірної квартири, а з 2009 року його ніхто не бачив за місцем реєстрації. В квартирі №10,11 з 31.03.1989 року , та з перереєстрацією у травні 2007 року , значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який на час реєстрації був зятем колишнього наймача квартири, а саме [PERSON] , що і стало підставо для його реєстрації в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] померла, а [INFO] померла і колишня дружина [PERSON] - її мати [PERSON] , тому на даний час відсутні всі обставини пов`язані з вселенням в спірну квартиру [PERSON] , а також наявні обставини, що вказують на втрату останнього права користування зазначеним житловим приміщенням. Крім того , [PERSON] фактично потрібна спірна квартира не для особистого проживання, а для наявності реєстрації, оскільки він постійно перебуває у різних містах, де по декілька місяців лікується та проживає. З 2007 року [PERSON] не користується спірною квартирою, тому втратив право користування та право на вселення, а також і встановлення порядку користування. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, первісний позов задовольнити. 24 жовтня 2018року відповідач [PERSON] надав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що перешкодою у користуванні спірною квартирою є те, що в ній замінені замки на вхідних дверях та в квартирі мешкають невідомі люди. Крім того вказав, що у жовтні 2008 р. він звертався до суду із зустрічним позовом про вселення, визнання права користування та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні житлом. Але відповідачем у справі була [PERSON] , а зараз перешкоджає йому у користуванні житлом [PERSON] . Крім того вважає, що стверджувати що підставою для приєднання кімнати №11 у 2007 році був саме факт народження у [PERSON] сина не можливо, оскільки вони всі на той час були членами сім`ї [PERSON] в тому числі - її донька, він, [PERSON] і її син [PERSON] . Він неодноразово наголошував на тому, що саме [PERSON] та [PERSON] чинили йому перешкоди у користуванні квартирою, змінюючи замки і навіть після того, як виконавець виконав рішення суду про його вселення. Йому погрожували фізичною розправою його колишня дружина та її співмешканець [PERSON] . Також він можливість лікуватись та знаходитьсь у лікувальних закладах не означає, що він не потребує житла. Іншого житла, окрім спірного він не має, а через обмеження у праві користування жилим приміщенням спочатку з боку [PERSON] та [PERSON] , а тепер і з боку [PERSON] він може бути позбавлений права на житло. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.12.2018р. було витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України інформацію про перетин кордону [PERSON] та її сином [PERSON] (а.с.140-141, т.с.1) Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.01.2019р. було витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України інформацію про перетин кордону [PERSON] у період часу з 2010р. по 2019р. (а.с.158-159, т.с.1) Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.01.2019р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.157, т.с.1) Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.06.2019р. було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Ступак Д.Д. про витребування доказів (а.с.196-197, т.с.1) Представник позивачки за основним позовом [PERSON] адвокат Темір І.В. в судовому засіданні підтримав основний позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити. Представник надав пояснення у відповідності до заявлених вимог, заперечував проти задоволення зустрічного позову з підстав викладених в запереченнях на позов. Стосовно заявленого клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Ступак Д.Д. про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] заперечував з посиланням на ст. ст.261-268 ЦК України, а саме ч.1п.1 ст.268 ЦК України, що позовна давність\~не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Вважає, що [PERSON] та його представник адвокат Ступак Д.Д. не довели суду ,що з боку позивачки чинились перепони [PERSON] в користуванні спірним житлом. Також сторона не довела суду яким чином чинили перепони в користуванні житлом [PERSON] та [PERSON] . Звернув увагу суду, що [PERSON] з 2009року не звертався до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, не звертався до державного виконавця з приводу того, що в квартирі поміняні замки і він не може вселитись у спірну квартиру [ADDRESS] . Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом тривалий час мешкав в орендованому житлі, знаходився за межами країни та міста, з позовом звернувся до суду лише після того, як [PERSON] звернулась із позовом про визнання його таким, що втратив право користування житлом. Просив основний позов [PERSON] задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Ступак Д.Д. в задоволенні основного позову [PERSON] просили відмовити з підстав викладених у запереченнях та відзиву, зустрічний позов [PERSON] просили задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ступак Д.Д. заявив клопотання , яке підтримав відповідач [PERSON] , про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] Треті особи : Маріупольська міська рада та Комунальне комерційне підприємство Керуюча компанія «Приморська» належним чином повідомлялись про час і дату судового засіданні, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, за згодою учасників процесу розглянув справу у відсутності третіх осіб. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що мешкає у будинку [ADDRESS] з 1974 року. [PERSON] знає з 80-х років, а [PERSON] з народження. Вона мешкала за місцем реєстрації практично постійно, за виключенням 2003-2005 років, коли мешкала за іншою адресою разом із чоловіком. [PERSON] був чоловіком померлої матері [PERSON] [PERSON] та [PERSON] після того як уклали шлюб деякий час мешкали по [ADDRESS] разом із бабусею позивачки - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] до квартири 10 приблизно у 1989 році. На початку 90-х років [PERSON] отримав травму в результаті ДТП. Приблизно в 1997 році, [PERSON] та [PERSON] переїхали у будинок по [ADDRESS] та проживали близько [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] залишилися проживати бабуся позивачки та сама позивачка. Іноді [PERSON] проживала у матері по [ADDRESS] квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] час ніхто не мешкав. [PERSON] тривалий час добивалася щоб зазначену квартиру надали їй та членам її сім`ї як додаткову площу. Приблизно у 2005 -2007 роках , бабусі позивачки виділили цю квартиру. Спочатку в ній неможливо було проживати оскільки там не було умов, не були підключені комунікації, потрібно було зробити ремонт. Приблизно о 2007 році [PERSON] та [PERSON] повернулися з [ADDRESS] , перевезли речі. Однак приблизно через 2 3 місяці рони розлучились, і [PERSON] виїхав з квартири. Більше [PERSON] вона не бачила у квартирі [ADDRESS] сама зробила ремонт в квартирі [ADDRESS] та стала там проживати. Їй відомо, що [PERSON] зверталась із позовом до [PERSON] . Вона не бачила [PERSON] за адресою реєстрації близько 10 років, побачила його вперше о червні 2019 року , коли той приїхав разом із співробітниками поліції та двома жінками, нібито вселитись у спірну квартиру. В квартирі на той час була родичка [PERSON] , яка доглядає за квартирою, сплачує рахунки, поливає квіти. [PERSON] після розлучення з [PERSON] не мешкав у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що [PERSON] знає з дитинства, оскільки її бабуся та дідусь мешкали по сусідству, а саме у квартирі [ADDRESS] . У 1997 році її батьки розлучились і вона разом із матір`ю переїхала та стала проживати у бабусі та дідуся , де проживала до 2002 року до того як вийшла заміж. У 2006 році вона знову переїхала разом із своєю дитиною до бабусі та дідуся та постійно там проживала до 2010 року, з 2010року вона переїхала до чоловіка в с. Сартана, а з 2014 року по теперішній час постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вона знає як чоловіка [PERSON] та вітчима [PERSON] [PERSON] раніше проживав у квартирі [ADDRESS] разом із [PERSON] ,бабусею [PERSON] , матір`ю [PERSON] [PERSON] , та позивачкою. Їй відомо про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкали по [ADDRESS] . Останній раз вона бачила [PERSON] в 2007 році. З 1997 року по 2002 роки в квартирі [ADDRESS] мешкала [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] . Вона пам`ятає, що у [PERSON] була травма, і він пересувався на інвалідному візку. Протягом 2002 -2006 років вона не мешкала постійно по [ADDRESS] , але постійно відвідувала бабусю та дідуся, кожного тижня на вихідні. В 2007 році вона займалася заміною вікон в квартири бабусі і дідуся. В той самий час , в 2007 році , в квартирі [ADDRESS] відбувалась заміна вікон. Саме за цих обставин вона бачила там [PERSON] , [PERSON] Потім , до 2009 року вона не бачила там [PERSON] , а в 2009 році відбувся скандал з питання вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] Після [ADDRESS] , [PERSON] не жив у квартирі , і вона його не бачила там. Квартира [ADDRESS] в 2007році не була придатна до проживання. З 2009 року в квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON] разом із [PERSON] та її сином [PERSON] , а потім і з [PERSON] в той час [PERSON] не мешкав там. З 2014 року і по теперішній час , [PERSON] також не мешкав у квартирі 10,11 [ADDRESS] . Після того як [PERSON] в 2009 році вселили в вказану квартиру, вона більше його там не бачила. Влітку цього року їй стало відомо зі слів сусідів, що [PERSON] приходив разом із поліцією та жінками до спірної квартири. Зараз в квартирі ніхто не мешкає, приходить родичка [PERSON] доглядає за квартирою, оплачує рахунки. [PERSON] поїхала можливо до РФ у серпні 2018 року. Зараз вона не спілкується з нею. Їй відомо зі слів сусідів, що [PERSON] в 2019 р. була в квартирі по [ADDRESS] . Вона особисто підписувала акт від 23.07.2018 року. Перед підписом вона читала цей документ, і оскільки [PERSON] дійсно не мешкає з 2007 року в квартирі №10,11 вона підписала цей акт. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] [PERSON] ще до реєстрацію шлюбу з [PERSON] , тобто до 1988 року проживав разом із останньою та її донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Після реєстрацію шлюбу брат був зареєстрований в цій квартирі. ЇЇ брат відносився до [PERSON] як до рідної доньки, виховував її, вона в свою чергу сприймала його як рідного батька. У 1995 році [PERSON] потрапив у ДТП та отримав травми, втратив зір. Після ДТП в нього була 1 група інвалідності. У 2007 році виконкомом м. Маріуполя було виділено квартиру [ADDRESS] . На той час у [PERSON] вже була 2 група інвалідності. Оскільки в квартирі 11 проживала особа хвора на туберкульоз , квартира не була придатна до проживання, тому в квартирі спочатку було проведено дезінфекцію , а потім [PERSON] взяв кредит і почав робити ремонт у квартирі. Спочатку він замінив вікна у 10,11 квартирі, закупив будівельні матеріали, але ремонт не доробив. У грудні 2007 року він розлучився з [PERSON] . У 2008 році його колишня теща [PERSON] намагалася його зняти з реєстрації в квартирі. [PERSON] не впускали до квартири, замки міняли. Рішенням апеляційного суду Донецької області від березня 2009 році її брат був вселений у спірну квартиру . У 2008 році її брат звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, про факт спричинення йому 2003 році [PERSON] тілесних ушкоджень підріз. Вселення в квартиру було примусовим, оскільки [PERSON] відмовлялась добровільно виконувати рішення апеляційного суду. За допомогою державного виконавця її брат був вселений в квартиру, але увечері того ж дня він покинув житло. На наступний день вона разом з братом прийшли до квартири, але замки були поміняні. До державного виконавця вони більше не звертались, з позовами про усунення перешкод в користуванні житлом не звертались. В червні 2019 року вони рази із братом останній раз ходили до місця його реєстрації, там мешкали інші невідомі їй люди, [PERSON] там не було. Вони попросили невідому жінку викликати поліцію . Коли приїхала поліція то запропонували мешканцям квартири пояснити на підставі чого останні перебувають в приміщенні. Жінка та її син повідомили, що в квартирі [ADDRESS] знаходяться з дозволу [PERSON] Співробітники поліції відібрали пояснення та рекомендували їй та брату звернутися до суду. Вона разом із братом приходили неодноразово до спірної квартири. Коли вони приходили, то двері квартири ніхто не відкривав, хоча світло горіло. В 2011році вона зверталася із заявою до правоохоронних органів з приводу погроз з боку співмешканця [PERSON] Кожана, її брату. Вважає, що з 2009 року вселенню [PERSON] в спірну квартиру перешкоджали [PERSON] , [PERSON] та співмешканець останньої. ЇЇ брат не має власного житла, за період з 2009 року по 2011 рік мешкав за місцем роботи - на СТО, що розташоване в Приморському районі біля морського училища, з 2012р. по 2019рік також мешкав на роботі , та періодично орендував квартири різною тривалістю на один, два місяці, зі сплатою оренди. Підтверджує, що її брат періодично виїжджав до РФ. Вважає, що в 2007 р. [PERSON] отримала для збільшення житлової площі квартиру [ADDRESS] , оскільки її брат був інвалідом , а також для проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після отримання квартири [ADDRESS] , [PERSON] до грудня 2007 року мешкав у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] разом з дружиною та позивачкою тривалий час мешкали в будинку по [ADDRESS] саме з 1996 р. по 2007 р. На час надання [PERSON] квартири [ADDRESS] , її брат продовжував проживати [ADDRESS] . Для облаштування квартири, проведення ремонтних робіт , зі слів брата знає, що останній вимушений був оформити кредит . Не цікавилась результатами розгляду її заяви до правоохоронних органів. Вважає, що її брат в 2003році пожалів [PERSON] і не звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення останньої до кримінальної відповідальності . Оскільки в 2007році її брат розлучився з [PERSON] , відносини погіршились в 2008 році він вирішив звернутись з заявою про спричинення йому в 2003році тілесних ушкоджень. З 2009року [PERSON] боявся колишню тещу, дружину , позивачку. Про те, що [PERSON] померла вони дізналися на поштовому відділенні, коли отримували пенсію. Вона запропонувала брату піти та вселитись у квартиру оскільки він на це має право. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~свідків ,\~ураховуючи нижченаведені\~фактичні обставини\~справи,\~зміст спірних\~правовідносин,\~оцінивши докази,\~вважає,\~що основний\~позов [PERSON] \~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі,\~у задоволені\~зустрічного позову\~ [PERSON] \~необхідно відмовити\~в повному\~обсязі з\~наступних \~підстав. Частиною 3 статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Відповідно до ст.12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії особового рахунку № [NUMBER] , виданого 09.07.2018 р. ККП «КК «Приморська» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , наймачем якої є [PERSON] , зареєстровані члени її сім`ї [PERSON] онука з 1983року, [PERSON] зять зареєстрований з 1989року, [PERSON] правнук 2005року народження. Вказані особи вселилися на підставі ордеру на жиле приміщення №005208 від 02.04.2007 р. який видано на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради №71 від 21.03.2007 р. про приєднання кв. [ADDRESS] має загальну площу кімнати 61,96 кв.м., житлову площу 32,74 кв. м. ( том 1 а.с.13,12, 61). Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 06.08.2018 №03-12-8092 та від 21.08.18 №0312-8717 в квартирі 10,11 будинку [ADDRESS] зареєстрований з 03.05.2007 року [PERSON] ( том 1 а.с. 27,31). Згідно свідоцтва про смерть виданого 31.12.2016 року ,серія [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] , про що Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області 31 грудня 2016 року зроблено актовий запис №1155 ( том 1 а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть виданого 03.07.2018 року ,серія [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] , про що Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області 03 липня 2018 року зроблено актовий запис №635 ( том 1 а.с. 15). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 07.07.2005 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №220, в графі мати дитини зазначено - [PERSON] ( том 1 а.с. 16). З довідки акту виданої КСН «Слободка-Гавань» 18.04.2016 р. вбачається, що за адресою : [ADDRESS] зареєстровані: квартиронаймач [PERSON] , [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук, [PERSON] зять. Громадянин [PERSON] , 1964 р.н. не проживає з 2007 року ( том 1 а.с. 18). З довідки-акту виданої КСН «Слободка-Гавань» 23.07.2018 р. вбачається, що за адресою : [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , її син [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 1964 року народження - колишній чоловік померлої матері [PERSON] [PERSON] , який зареєстрований за даною адресою, а фактично не проживає з 2007 року ( том 1 а.с.17). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020584249 від 18.07.2018 р. вбачається, що [PERSON] , 1983 р.н. мала дошлюбне прізвище [PERSON] ( том 1 а.с.21). На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.09.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 квітня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №236 розірвано. Прізвище [PERSON] залишено « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 18.10.2012 року ( том 1 а.с. 26). Згідно свідоцтва про народження виданого повторно 11.07.2018 р. серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народилася у м. Маріуполі, актовий запис №551 зроблений Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, в графі мати зазначено [PERSON] , в графі батько зазначено [PERSON] ( том 1 а.с. 22). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.06.1976 р. [PERSON] народилася [INFO] в місті Жданов, актовий запис №1809 зроблений відділом РАЦС Жовтневого райвиконкому м. Жданова, в графі мати вказано [PERSON] , батько [PERSON] ( том 1 а.с. 23). Згідно свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , 17 листопада 1988 року уклали шлюб, про що Палацом одруження міста Жданов Донецької області зроблено актовий запис №4283 від 17.11.1988 року, прізвище дружини після реєстрацію шлюбу змінено на [PERSON] ( том 1 а.с. 25). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 29.02.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №287 від 21 грудня 2007 року ( том 1 а.с. 24). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2009 р. ,рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 23 січня 2009 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] і зустрічного позову [PERSON] у частині відмови в задоволенні позовних вимог про вселення в квартиру, визнання права користування жилими приміщеннями, обов`язку не чинити перешкод у користуванні - скасовано. Відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] і зняття його з реєстрації за цією адресою. Позов [PERSON] було задоволено частково. Виселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , визнавши за ним право користування нею. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні жилим приміщеннями квартири. В решті частини рішення суду залишено без змін (том 1 а.с. 64-65). З актів державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 08.05.2009 р. та від 28.05.2009 р. вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа 2-168 виданого 19.03.2009 р. Приморським районним судом м. Маріуполя про вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] - добровільно вселити останнього не виявилось можливим з причини того, що чинився опір при вселенні, ключі від квартири [PERSON] не було надано, остання заперечувала проти вселення [PERSON] до квартири 10 ( том 1 а.с. 66,67). З акту державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 05.06.2009 р. вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа 2-168 виданого 19.03.2009 р. Приморським районним судом м. Маріуполя про вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] ключі [ADDRESS] . 10,11 боржник [PERSON] передала стягувачу [PERSON] , який вселився до квартири [ADDRESS] . [PERSON] перешкод не чинила. Рішення суду виконано ( том 1 а.с. 68). Як зазначено в акті житлового комунального підприємства № 1 Приморського району м. Маріуполя від 11.11.2008р. (станом на день його складання): «В квартирі [ADDRESS] встановлено три пластикових вікна, квартира знаходитися в стадії ремонту. У квартирі [ADDRESS] в даний час ніхто не проживає, в зв`язку з ремонтом. [PERSON] за час проживання побудував гараж» ( том 1 а.с. 69) В акті житлового комунального підприємства № 1 Приморського району м. Маріуполя від 08.05.2009 року, зазначено, що "В квартирах № [NUMBER] , № 11 є два окремі входи, на кожну квартиру є окремий електролічильник» ( том 1 а.с. 70). 13.08.2008 року [PERSON] звернувся до Приморського РВ Маріупольського МУ із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , яка [INFO] , приблизно о 21 годині, перебуваючи в будинку [ADDRESS] , завдала йому удар ножем, заподіявши тим самим йому тяжкі тілесні ушкодження. Заява була зареєстрована згідно талону повідомлення №22 від 13.08.2008 р. (том 1 а.с. 74,72). 23.03.2011 року [PERSON] разом із [PERSON] звернувся з заявою до Приморського РВ Маріупольського МУ про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за фактом вимаганні грошових коштів на протязі 2009-2011років ( том 1 а.с. 78-79). Згідно постанови про порушення кримінальної справи від 07.06.2011 року, прокуратурою Приморського району м. Маріуполя було порушено кримінальну справу за фактом заподіяння [PERSON] у 2003році тяжких тілесних ушкоджень за ознаками злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України (том 1 а.с. 75). Як вбачається з заяв від 21.06.2011 р. - [PERSON] звернувся до прокуратури Приморського району м. Маріуполя з заявою про погрози в його бік фізичною розправою з боку [PERSON] та [PERSON] , з такою самою заявою звернулися до прокуратури [PERSON] та [PERSON] ( том 1 а.с. 76,77,78). Згідно листа начальника СВ Приморського РВ Маріупольського МУ № 10700 від 08.07.2011 р., заява від 21.06.2011 р. про погрози на адресу [PERSON] , була долучена до матеріалів кримінальної справи № 20-01-102, порушеної за фактом навмисного спричинення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень ( том 1 а.с. 81). З наданих [PERSON] до справи копій листів вбачається, що досудове слідство у кримінальній справі №20-11-01-0102 ,порушеній 07.06.2011 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень у 2003році, триває, станом на 17.08.2018 р. прийнято рішення про зупинення кримінальної справи на підставі п. 3 ст. 206 КПК України ( в редакції 1960 року) у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила злочин ( том 1 а.с.82- 89). Відповідно довідки\~комунального закладу\~«Маріупольська загальноосвітня\~школа І-ІІІ\~ступенів №\~65\~Маріупольської міської\~ради Донецької\~області»,\~учень [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дійсно навчався\~в КЗ\~«Маріупольська ЗОШ\~І-ІІІ\~ступенів N 65 з 01.09.2011 р. по 26.06.2017р., з 1 по 7 клас. Вибув до РФ м. Ставропіль 26.06.2017р. на підставі заяви матері. (Наказ по ЗОШ № 65 № 113-У від 26.06.2017р.)» ( том 1 а.с. 92). З акту КСН «Селище Слободка-Гавань» від 18.09.2018 р. вбачається, що [PERSON] , 1964 року народження дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] 10,11 але проживати не має можливості оскільки зі слів сусідів в квартирі мешкають сторонні люди, що підтвердили сусіди ( том 1 а.с. 93). З листа Приморського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області № 2733-П/104/07-2018 від 20.09.18р., вбачається, що була проведена перевірка законності мешкання невідомих осіб за адресою: [ADDRESS] , в ході якої встановлено, що зі слів сусідів за вказаною адресою мешкає [PERSON] , яку допитати не виявилось можливим. [PERSON] рекомендувало звернутися до суду, щоб захистити свої права ( том 1 а.с. 94). З виписки із Акту огляду МСЕК від 03.02.05 р. №003594 вбачається, що [PERSON] встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково ( том 1 а.с. 96). [PERSON] має пенсійне посвідчення серія [NUMBER] ( том 1 а.с. 97). З довідки виданої регіональною громадською організацією «Культурно Реабілітаційний Центр Інвалідів» від 18.09.2018 р. №144/44 вбачається, що [PERSON] перебував на реабілітації в «КРЦИ» з 01.02.2008 р. по 01.04.20117 р. з періодичністю по 3-6 місяців на рік. В тому числі перебував в санаторії «Дюни» Ленінградської області м. Сестрорецьк у 2008 р. - 5 місяців, у 2009 р.-4 місяці, у 2010 р. - 4 місяці, у 2011 р.- 5 місяців, у 2012 р. - 3 місяці. В лікувально реабілітаційному пансіонаті сел. Ольшанки, Ленінградської області у 2013 р.- з 01.01.2013 р. по 01.04.2013 р., у 2014 р.- з 01.03.2014 р. по 01.07.2014 р., у 2015 р. - з 01.10.2015 р. по 01.12.2015 р., у 2016 р. - з 01.05.2016 р. по 01.09.2016 р., у 2017 р. - з 01.04.2017 р. по 01.08.2017 р. ( том 1 а.с. 98). З інформації з Державного реєстру речових прав від 21.09.2018 р. вбачається, що відомостей про зареєстроване право власності на нерухоме майно за [PERSON] не мається ( том 1 а.с. 99). За даними Головного центру обробки спеціальної інформації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перетинали державний кордон України 16.08.2018 р. в напрямку виїзд в [PERSON] , іншої інформації не мається ( том 1 а.с. 151). За даними Головного центру обробки спеціальної інформації [PERSON] , [INFO] перетинав державний кордон України 27.12.2014 р. в напрямку виїзд в пункті пропуску [PERSON] -D, та 08.02.2016 р. в напрямку в`їзд в пункті пропуску Гоптівка, іншої інформації не мається ( том 1 а.с. 165). Згідно листа Центрального відділу поліції від 02.07.19 №с-44/аз/101/01-2019, за заявою внесеною до ЄО Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за №19428 від 10.06.2019 р. зробленою [PERSON] проведено перевірку. [PERSON] повідомила про те, що 10.06.2019 о 18:31 за адресою: [ADDRESS] знаходяться невідомі. ( том 1 а.с. 210, 212). 27.11.2019року представник відповідача за основним позовом звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом(т.с.2, а.с.23) Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України - громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Згідно ст.22 ЖК України - облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності. Згідно ст.31 ЖК України - громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Згідно ч.1 п.1 ст.34 ЖК України - потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1)забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.1,2\~ст.58\~ЖК України\~-\~на підставі\~рішення про\~надання жилого\~приміщення в\~будинку державного\~або громадського\~житлового фонду\~виконавчий комітет\~районної,\~міської,\~районної в\~місті,\~селищної,\~сільської Ради\~народних депутатів\~видає громадянинові\~ордер,\~який є\~єдиною підставою\~для вселення\~в надане\~жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що саме [PERSON] (бабусі позивачки) виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради №71 від 21.03.2007р. було видано ордер від 02.04.2007р. №005208на жиле приміщення квартиру [ADDRESS] . Згідно ст.64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] в 1989році після реєстрації шлюбу з [PERSON] 21 грудня 2007року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, відповідач за основним позовом перестав бути членом сім`ї наймача [PERSON] , спільного господарства з нею не вів, не ніс обов`язків по утриманню житла, що підтверджено письмовими матеріалами справи, поясненнями свідків. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.9,10 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Під час розгляду справи було встановлено і підтверджено письмовими доказами, поясненнями свідків у порядку ст.76 ЦПК України [PERSON] дійсно за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2009року був вселений в квартиру [ADDRESS] . Наймач та члени сім`ї заперечували проти вселення [PERSON] , у зв`язку з чим вселення відбулось примусово , що підтверджено Актом державного виконавця від 05.06.2009року. Згідно пояснень відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , свідків [PERSON] не мешкав в квартирі [ADDRESS] з 05.06.2009року після того, як відбулось його примусове вселення у житло. Відповідач покинув приміщення увечері 05 червня 2009року . Згідно ч.1,2 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції 2009року) - державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Згідно ч.5,6 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції 2009року)- про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Таким чином, при наявності перешкод з боку [PERSON] після примусового вселення [PERSON] у спірне житло, останній повинен був звернутись до державного виконавця з заявою про відновлення виконавчого провадження і здійснення повторного примусового вселення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не надали суду доказів того, що [PERSON] звертався до державного виконавця з заявою про відновлення виконавчого провадження, що [PERSON] продовжує чинити перешкоди йому у вселенні в квартиру [ADDRESS] . Також не було надано доказів, які б підтвердили повторний вихід державного виконавця на адресу і проведення повторного виконання. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ступак Д.Д. не довели суду,що з боку позивачки та її родини чинились перешкоди в користуванні [PERSON] жилого приміщення квартир [ADDRESS] . Ствердження , що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поміняли дверні замки в квартирі , у зв`язку з чим [PERSON] не міг війти до приміщення і користуватись ним, не знайшло свого підтвердження письмовими доказами та поясненнями свідків. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON] ,яка є рідною сестрою [PERSON] , оскільки дана особа є заінтересованою особою, обставини та події знає зі слів відповідача. Також не найшли свого підтвердження , викладені свідком обставини, що існували об`єктивні причини з яких [PERSON] не міг проживати, користуватись спірним житлом , а саме погрози з боку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зміна дверних замків. Посилання позивача та його представника на звернення [PERSON] до правоохоронних органів суд вважає не спроможними. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів стосувались подій 2003року, які не були пов`язані з рішенням суду про його вселення і не являються підтвердженням поважності причини відсутності його у спірному житлі понад 6 місяців. Суд звертає увагу, що заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , зі слів [PERSON] , відбулось у 2003році, і після цього [PERSON] продовжив перебувати у шлюбі з [PERSON] ще 4 роки, вів сумісне господарство з останньою і лише після розірвання шлюбу почав звертатись до правоохоронних органів з заявами. На час звернення [PERSON] до суду із зустрічним позовом та під час розгляду справи з боку відповідача за основним позовом та його представника не було надано жодного рішення суду , яким [PERSON] було визнано винною в скоєнні злочину відносно [PERSON] , яке полягало в вимаганні грошових коштів у останнього, спричинення йому тілесних ушкоджень, погроз життям. Спірна квартира [ADDRESS] не була постійним місцем проживання [PERSON] . Під час розгляду справи ,з пояснень відповідача було встановлено, що з 1989року по час розірвання шлюбу він не мешкав у спірному житлі, а мешкав за адресою [ADDRESS] . Після примусового вселення в спірне приміщення , [PERSON] мешкав за різними адресами, а впродовж 2014-2016років був відсутній в країні. Відомості , викладені в довідці з реабілітаційного центру , про проходження лікування [PERSON] впродовж 2017,2018року не узгоджуються з відомостями про перетин кордону, які були надані Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а тому суду не приймає до уваги довідку з лікувального закладу як на підтвердження поважності причини відсутності відповідача [PERSON] в спірному житлі понад 6 місяців. Відносно заявленого представником відповідача, та підтримане відповідачем, клопотання про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] суд вважає, що зазначене клопотання не обґрунтоване та не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст.257\~ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3, ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 п.1 ст.268 ЦК України - позовна давність не поширюється: 1) на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. [PERSON] звернулась до суду із позовом про захист особистих немайнових прав, а тому вимоги ст.257 ЦК України на дані правовідносини не поширюються. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання , щодо зустрічного позову [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На обґрунтування позовних вимог про визнання права користування жилим приміщенням, вселення , зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом з боку [PERSON] - суду з боку позивача за зустрічним позовом та його представником жодного доказу надано не було. [PERSON] , всупереч покладеному на нього ч.1\~ст.81 ЦПК\~обов`язку,\~не довів\~ті обставини,\~на які\~він посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог.\~Позивачем за\~зустрічним позовом\~не доведено\~поважних причин\~відсутності його\~в спірних\~квартирах [ADDRESS] понад\~6\~місяців з\~часу його\~вселення державним\~виконавцем,\~а саме\~з 05.06.2009року\~.\~Не було\~доведено,\~що з\~боку відповідачки\~за зустрічним\~позовом чи\~її бабусі\~та матері\~чинились перешкоди\~в користуванні\~ [PERSON] \~жилого приміщення\~,\~також позивач\~за зустрічним\~позовом не\~надав суду\~письмових доказів\~того,\~що він\~звертався до\~державного виконавця\~з заявою\~про повторне\~вселення,\~чи до\~суду з\~позовною заявою\~про усунення\~перешкод в\~користуванні житлом\~.\~Тому,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~ [PERSON] \~за зустрічним\~позовом про\~визнання права\~користування квартирою\~ [ADDRESS] ,\~вселення в\~квартиру [ADDRESS] ,\~зобов`язання [PERSON] \~не чинити\~перешкоди в\~користуванні житлом\~,\~визначення порядку користування жилим приміщенням , стягнення судових витрат є необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням первісного позову суд стягує з відповідача [PERSON] , на користь позивача судові витрати ,а саме судовий збір в розмірі 704гривні 00 копійок На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved