Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

12.01.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові позивач зазначив, що 26.12.2008 року між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № 320Ф-08, згідно якого відповідач отримав від Банку кредит в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, однак станом на 22.08.2016 р. заборгованість [PERSON] перед банком за зазначеним кредитом складає 21005,97 грн., з яких : 3144,12 грн. - неповернута сума кредиту, 8861,85 грн заборгованість по пені. 26.12.2008 року між ПАТ «Кредобанк та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки б/н, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до умов договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання. У зв'язку з тим, що відповідачі порушили зобов'язання за кредитним договором, то просили стягнути вищевказану заборгованість з відповідачів, солідарно. Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в її письмовому запереченні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час слухання справи повідомлялась, причини неявки невідомі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 320Ф-08, згідно якого відповідач отримав від Банку кредит в сумі 15000 грн, на строк до 25 грудня 2011 р. 26.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки, за яким [PERSON] виступив поручителем за даним кредитним договором. Згідно вказаного договору Поручитель зобов'язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Цей договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором порушили, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 22.08.2016 р. складає, як вказано в позові 21005,97 грн., з яких : 3144,12 грн. - неповернута сума кредиту, 8861,85 грн заборгованість по пені. Проте вбачається помилка у визначенні суми боргу, так як додаток 8861,85 грн. та 3144,12 грн. дорівнює 12005,97 грн. Відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановоеного в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явленя вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України "Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, які виникають з кредитних првовідносин" встановлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин вбачається висновок, що у договорі поруки не встановлено строку припинення поруки. Згідно правової позиції, яка викладена ВСУ у справі № 6-170цс13 від 17.09.2014 року, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя, нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку із припиненням права кредитора на задоволення своїх позовних вимог за рахунок поручителя. П. 2.1. Кредитного від 26.12.2008 року встановлено строк повного погашення кредиту 25 грудня 2011 року. Відповідно до матеріалів справи, Позивач звернувся з позовом до суду в 2017 р. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача також слід стягнути судовий збір. В задоволені позовних вимог в частині стягнення суми боргу з [PERSON] слід відмовити в зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх позовних вимог за рахунок поручителя. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial