overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

12.03.2015р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Обгрунтовуючи вимоги тим, що після померлого [INFO] чоловіка [PERSON]відкрилася спадщина, яка складаєтся з гаражу [NUMBER] в кооперативу гаражів №2. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом, але отримати таку не має можливості, оскільки гараж не зареєстрований за померлим. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач Конотопська міська рада та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Конотопська міська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Конотопского міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Сумської області Ничвидюк Н.А. надали заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, проти задоволення вимог не заперечують.(а.с.21-23,34) Представник кооперативу гаражів №2 П"яних В.М. проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Чинне законодавство (ст. 328 ЦК України) передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважаєтся набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а згідно ч.2 ст.331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди, тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. З 21 червня 1975р. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.8). У судовому засіданні достовірно встановлено і це, зокрема стверджується поясненнями позивачки, представника кооперативу гаражів П"яних В.М., довідкою, що подружжя [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу в кооперативі гаражів № 2 побудувало гараж [NUMBER], який і був оформлений на ім"я [PERSON], але його державну реєстрацію не здійснило. Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 137 від 19.02.1981р. [PERSON] дозволнено будівницьтво гаражу в гаражному кооперативу № 2 по вул. Деповська м. Конотоп.(а.с.11-12) [PERSON] був членом кооперативу гаражів і [INFO]помер.(а.с.7,10) Після померлого відкрилася спадщина у вигляді гаражу [NUMBER], загальною площею 23.4 м. кв. в кооперативі гаражів №2 по вул. Деповська, 88 м.Конотоп, вартістю 8625грн. (а.с.9) Позивачка є дружиною померлого, що стверджується копіями свідоцтв про одруження і смерті (а.с.7-8) Отже, згідно зі ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом. За таких підстав суд і приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, законні, а тому і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтями 71, 72 ЖК Української РСР. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не проживає в зазначеній вище квартирі з червня 2014 року. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Будучи допитаним в якості свідка показав, що відповідач добровільно покинув квартиру в червні 2014 року, в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є наймачем і постійно проживає в [ADDRESS] (далі - квартира). За вказаною адресою зареєстрований й відповідач. Актом від 04.03.2015 року (а. с. 4) та показаннями позивача, допитаного судом в якості свідка, підтверджується, що відповідач з червня 2014 року не проживає в квартирі та не бере участі в її утриманні. Як убачається з копії паспорта відповідача, 29.09.2014 року відповідач отримав громадянство Російської Федерації та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Наведені докази в сукупності свідчать про те, що в червні 2014 року відповідач покинув квартиру саме в зв'язку з переїздом на постійне проживання в м. Алушту. Відповідно до частини другої статті 107 ЖК Української РСР (далі - Кодекс), у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи доведення факту вибуття відповідача з квартири в червні 2014 року до іншого населеного пункту, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою з 01.07.2014 року, проте з підстав, встановлених статтею 107 Кодексу. За таких обставин, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

12.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просив справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просила справу розглянути без його участі. Судом встановлено, що між сторонами 11 вересня 2014 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 120 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони припинили шлюбні відносини у лютому місяці 2016 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі суду не надав. Судом встановлено, що між сторонами 11.08.1984 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міськвиконкому Донецької області, 11.08.1984 року по актовому запису № 177 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивачці присвоєне прізвище відповідача, то відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу сторони мають право іменуватися вказаним прізвищем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори тривалістю шість місяців. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді грошових внесків у філії Білгород-Дністровського відділення "Ощадбанк "Україна". У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що прийняв спадщину після дружини, оскільки мешкав з нею в одному будинку до моменту смерті, крім того він є інвалідом 2 групи, постійно хворіє, мешкає один, в зв'язку з чим йому важко від'їжджати з села самостійно. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] нотаріусом позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник Шабівської сільської ради у судове засідання не з'явився, але надав заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, зазначив, що проти позову не заперечує. (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, зазначила, що проти позову не заперечує. (а.с. 35). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 7) Згідно довідки №99 виданої 14.11.2013 року виконавчим комітетом Шабівської сільської ради [PERSON], він дійсно проводив поховання своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO], з якою він проживав разом та вів спільне господарство. (а.с. 9) Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропустив з поважних причин, оскільки є людиною похилого віку, крім того є інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим має постійні розлади здоров'я. На підставі вищевикладеного суд вважає за доцільним позов задовольнити частково, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] тривалістю три місяці, оскільки позивач проживає на території Білгород-Дністровського району, тому такий строк є достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказав, що 14.07.2007 р. між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини між сторонами припинені з часу переїзду відповідача на інше місце мешкання 01.08.2013р., спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна немає. Між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини, яка буде проживати разом з відповідачем, з добровільною виплатою коштів на її утримання з боку позивача. У зв"язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив суд справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд справу розглянути без її участі, прізвище залишити теперішнє "[PERSON]". У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.07.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.07.2007 р. серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.03.2009 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

12.07.2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини від доходів відповідача щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 26.12.2014 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та\~знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і немає ніякого заробітку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність позивача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 26 грудня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.06.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 травня 2017 року і до досягнення нею повноліття. Згідно Довідки ТОВ "Проектно-інжинірингова компанія "Есіес-З.Ком" від 24.07.2017 р., нарахована заробітна плата [PERSON] за період з 01.02.2017 р. по 30.06.2017 р. складає 29850,00 грн. Відповідно до ст. 84 СК України та розяснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р.,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 84 СК України,\~при визначенні підстав та розміру аліментів суд повинен встановити, чи може чоловік надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, а саме до 12.09.2018 року. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

12.08.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до її повноліття Свої вимоги мотивує тим, що з 22.02.2003 року вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25.02.2014 року. З того часу сторони проживають окремо. У шлюбі мають доньку [PERSON], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач працює в м. Києві, має постійний заробіток, проте влаштований неофіційно, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Судове засідання просить провести без її присутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також. В заяві визнає позовні вимоги, справу просить розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року та у шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта позивача, рішення суду від 25.02.2014 року, свідоцтва про народження (а.с. 3, 4, 6). Відповідно до довідки КП "Новоград-Волинськжитлосервіс" донька проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Згідно вимог ст.180 СК України [PERSON], як батько, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та суд вважає, що він має таку змогу, оскільки позов визнає. Відповідно роз'яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Також при вирішенні справи суд приймає до уваги, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» станом на 01.01.2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6-ти років становить 1032 грн., а на дитину від 6-ти до 18-ти років становить 1286 грн. на місяць. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що донька повністю знаходиться на утриманні позивача, враховуючи матеріальне становище відповідача, та приходить висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як інших утриманців не має, є працездатним, та, крім того, визнає позов у повному обсязі. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його повному у розмірі. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

12.08. 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем , зареєстрований 22.11.1997 року, оскільки сімейне життя не склалося через несумісність характерів. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю і пояснила, що 22.11.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У обох перший шлюб. Від шлюбу народилося троє дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що у них зовсім різні характери. Шлюбні відносини припинені три роки тому. З дітьми відповідач пітримує батьківські стосунки, допомає матеріально.Миритися з відповідачем вона не бажає. Можливо створить нову сім"ю з іншим чоловіком. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав повністю. Погодився на розірвання шлюбу. Підтвердив, що більше трьох років не проживає подружнім життям з позивачкою.З дітьми підтримує зв"язок, по можливості допомагає їм матеріально. Примирення з позивачкою неможливе. Відповідач вважає, що якби мали помиритись, то вже за три роки помирились би. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ( а.с. 5) сторони зареєстрували шлюб 22.11.1997 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів сторін у суді збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам обох з них,миритися сторони не бажають. Їхня сім"я фактично розпалась. Сторони не підтримують сімейні стосунки більше трьох років. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про майно, про місце проживання та утримання дітей на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній.

Outcome: approved