Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

12.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 14.02.2004 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Верхньо-Яблунівській сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис №7. Від подружнього життя у них народились дві доньки - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб через те, що останнім часом він став зловживати спиртними напоями, чинити на неї фізичний тиск, не поважає її, як жінку. З серпня 2014 року вона із відповідачем проживають окремо, не підтримуюють подружніх відносин, оскільки не має у цьому сенсу. Це призвело до втрати любові та поваги одне до одного. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати. В судовому засіданні по збігу строку, наданого на примирення, позивач [PERSON] позов підтримала, вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], яке видано Верхньояблунівською сільською радою Турківського району Львівської області 14.02.2004 року, вбачається, що цього дня одружились [PERSON] та [PERSON], якій після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Верхньояблунівською сільською радою Турківського району Львівської області 13.01.2005 року, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 28.02.2013 року, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON](а.с.7). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із середини серпня 2014 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач та відповідач не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, суд відповідно до ч.1 ст.160 СК України, визначається за згодою батьків, які погодили, що діти проживатимуть з матір"ю. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у зв"язку із задоволенням позову, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,6 грн..

Outcome: approved