Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу стосовно [PERSON] обмежувального припису строком на шість місяців та заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] разом із донькою та онуками проживає у [ADDRESS] . Протягом тривалого часу заявниця потерпає від насильства з боку [PERSON] , який систематично зловживає спиртними напоями та поводить себе агресивно по відношенню до неї та рідних, а також неодноразово у присутності малолітніх дітей погрожував фізичною розправою та застосовував фізичне насильство. Притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності не дають жодного результату, заявниця та її рідні відчувають небезпеку для свого життя і здоров"я, тому [PERSON] просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , заборонивши йому на протязі шести місяців перебувати у місці її проживання за адресою: [ADDRESS] та заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 300м до неї. Заявниця в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутності, заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради від 25.10.2019р. за № 4425 слідує, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] , 1990 р.н., зятем [PERSON] , 1983 р.н., онукою [PERSON] , 2009 р.н., онуком [PERSON] , 2018 р.н., сином [PERSON] , 1990 р.н. Згідно постанов Снятинського районного суду від 06.11.2014р. та від 07.03.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч.1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу. Згідно постанов Снятинського районного суду від 04.09.2019р. та від 11.09.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч.2 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя. До основних засад запобігання та протидії домашньому насильству належить гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Статтею 21Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа ( п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ) Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи встановлені обставини, з метою захисту прав та інтересів заявниці, суд встановив, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , тому суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] строком на шість місяців, а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У вимозі про заборону [PERSON] наближатися до заявниці на відстань менше 300м відмовити за необгрунтованістю. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави (ст.3505 ЦПК України»). Відповідно до ч.4 ст.3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial