Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

7 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що 28.07.2007 року Яструбичівською сільською радою Радехівського району Львівської області, зареєстровано шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. 28.10.2015 року шлюб розірваний в судовому порядку. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, син перебуває виключно на її утриманні, що стверджується довідкою сільської ради. Просила постановити рішення, яким стягнути з [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно з дня подачі заяви до його повноліття. Позивач перед початком розгляду справи подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка повернулася до суду без вручення адресату (лист розпечатаний), оскільки такий за адресою с.Стриганка Кам»янка-Бузького району Львівської області не проживає (відсутній), проте відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений (у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином) (а.с.17-18). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних доказів, чого не заперечила позивач у письмовій заяві. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.10.2010 року (а.с.5). Від шлюбу у них народився син - [PERSON] [INFO] (а.с. 4.). Син проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області за №329 від 3.08.2015 року (а.с.6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживають разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітьої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У зв"язку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини розмірі 1000 гривень (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дитини обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"; обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved