Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй заповіту, що був складений на її ім"я [PERSON] 03.09.2003р., оскільки у заповіті прізвище заявниці вказано як «Тєлічук», хоча за документами вона «Теличук». Про вказані розбіжності їй стало відомо у червні 2013 році, при ознайомленні з матеріалами іншої судової справи після проведення почеркознавчої експертизи, у якому одним із об"єктів був вказаний вище заповіт. З метою отримання права і можливості розпоряджатися власністю покійної [PERSON], заявниця просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме заповіту, що був складений на її ім"я [PERSON] 03.09.2003р. та посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з тих же підстав та просили її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання поклався на розсуд суду (а.с. 54). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні, підтвердили, що покійна перебувала в тісних родинних стосунках з [PERSON], вони ходили один до одного в гості, вітали зі святами. Зокрема [PERSON], мати заявниці, пояснила, що [PERSON] була їхньою родичкою, інших родичів у неї не було, і вона називала заявницю «єдиною кровинкою» та виявила бажання укласти заповіт на її користь. Суд заслухав пояснення заявниці та її представника, покази свідків, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. З матеріалів справи встановлено, що 02.01.2012 померла [PERSON], яка за життя, 03.09.2013 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] Вказаним заповітом [PERSON] все майно, належне їй на день її смерті, заповіла заявниці (а.с. 9). До спадкової маси, зокрема, входить квартира 69 по площі Короленка, 2 в м.Житомирі. Однак заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в її прізвищі в заповіті та паспорті існують розбіжності, а саме: в заповіті її прізвище вказано як «Тєлічук», хоча насправді вона «Теличук». Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] №277/02-31 від 25.06.2015 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що не встановлено факту належності заповіту [PERSON] та відсутністю документів на майно (а.с. 38). У відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, п.п.1, 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті. Суд дослідив матеріали справи та вважає заяву такою, що підлягає до задоволення, оскільки даний факт підтверджується копіями сторінок паспорта заявниці (а.с. 14-16) та копією висновку завідувача кафедри української мови професора [PERSON] (а.с. 37), а також підтвержений показами свідків. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved