Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнення, посилається на те, що в його будинку за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську був встановлений засіб обліку холодної води типу СБК-1,5 заводський номер 176436. Оплату за спожиту воду він здійснював згідно показань лічильника. Відповідач, який є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення його приватного будинку, тривалий час ухилявся від здійснення повірки даного приладу обліку води, наполягаючи на його, позивача, обовязку повіряти лічильник за власні кошти. За цих обставин він вимушений був звернутись до Бабушкінського районного суду з позовом до відповідача щодо зобовязання здійснити повірку лічильника, який задоволено рішенням від 28.11.2014 року по справі №200/8685/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.04.2015 року. В свою чергу відповідач з мотивів закінчення строків повірки на свій розсуд зняв лічильник з обліку, розпломбував за Актом розпломбування від 29.05.2014 року, порушивши при цьому п.13.3 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, та з 01.12.2012 року по 21.08.2014 року безпідставно почав нараховувати оплату згідно норм водопостачання без урахування показань лічильника. Таким чином, відповідач за короткий термін неправомірно нарахував суму заборгованості до 3812,05 грн. та повідомив його про необхідність сплати зазначеного боргу. З позовом про стягнення з нього зазначеної суми відповідач до суду не звертався. 21.08.2014 року відповідач без попередження відключив його домоволодіння від водомереж, відключення відбулось за Актом від 21.08.2014 року. На теперішній час рішення суду про повірку лічильника відповідачем виконано. На момент відключення його будинку від водопостачання на лічильнику зафіксовано показання 1309 кубічних метрів води, які було оплачено ще 08.06.2013 року Позивач вказує на те, що, враховуючи вищевказане рішення суду, він вважає дії відповідача щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення його будинку від мереж водопостачання неправомірними. Також, позивач зазначає, що з моменту відключення від мережі водопостачання він і його родина були позбавлені джерел питної води. Для забезпечення існування та життєдіяльності своєї та родини він був вимушений понести збитки та за власні кошти облаштувати свій будинок питним джерелом установив свердловину, облаштовану насосною станцією. Вартість збитків із поновлення порушеного відповідачем права на споживання питної води і встановлення свердловини із насосною станцією становила 10650,00 грн. Також, діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 5000,00 грн. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати дії відповідача щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення його будинку від мереж водопостачання неправомірними; зобовязати відповідача здійснити анулювання нарахованих з 01.12.2012 року по 21.08.2014 року сум для оплати позивачем послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням нормативів (норм) та без урахувань показань лічильника та зробити перерахунок плати за послуги з водопостачання в його будівлі за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську згідно показників засобів обліку води; зобовязати відповідача відновити водопостачання його будинку за адресою: вул. Прохорова, 17 м. Дніпропетровськ та відновити із 01.12.2012 року по 21.08.2014 року облік спожитих послуг за показаннями засобів обліку води; стягнути з відповідача понесені збитки у розмірі 10\~650,00 грн.; стягнути з відповідача відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав. В дане судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву з проханням провести судове засідання у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість. В дане судове засідання представник відповідача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником будинку за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську, в якому встановлений засіб обліку холодної води типу СБК-1,5, заводський номер 176436. КП "Дніпроводоканал" (надалі - відповідач) є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою, оплату за спожиту воду позивач здійснював згідно показань зазначеного лічильника. Відповідач тривалий час ухилявся від здійснення повірки вищевказаного приладу обліку води, наполягаючи на обовязку позивача повіряти лічильник за власні кошти. Зважаючи на зазначене, позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, в якому просив зобовязати його провести за власний рахунок повірку лічильника обліку води, встановленого в будинку за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2014 року, ухваленим у цивільній справі №200/8685/14-ц за позовом [PERSON], вказаний позов було задоволено, зобовязано КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради здійснити повірку лічильника обліку встановленого в будівлі за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.04.2015 року вказане рішення районного суду залишено без змін. Вказаними рішенням та ухвалою встановлено, що в зв»язку з настанням строку повірки лічильника води за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську [PERSON] звернувся до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з заявою до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про проведення повірки від 06.04.2014 року, яка була прийнята 21.04.2014 року. Повірка лічильника води на дату розгляду справи здійснена не була. Посилаючись на приписи ч.2, 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.9 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вищевказаних позовних вимог позивача. Вказане рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2014 року вступило в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Також судом встановлено, що відповідач, посилаючись на закінчення строків повірки на свій розсуд, зняв лічильник з обліку в будинку позивача, розпломбував за Актом розпломбування від 29.05.2014 року, що не відповідає положенням п.13.3 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, та почав нараховувати оплату згідно норм водопостачання без урахування показань лічильника, здійснюючи це з 01.12.2012 року по 21.08.2014 року, що э безпідставним. Таким чином, відповідачем неправомірно нарахована сума заборгованості в розмірі 3812,05 грн. та повідомлено позивача про необхідність сплати зазначеного боргу. 21.08.2014 року відповідач без попередження відключив домоволодіння позивача від водомереж, про що складено Акт від 21.08.2014 року. На теперішній час вищевказане рішення суду про повірку лічильника відповідачем виконано. На момент відключення будинку позивача від водопостачання на лічильнику зафіксовано показання 1309 кубічних метрів води, які було оплачено ним 08.06.2013 року, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до абз.2 п.10 зазначених Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п»ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Враховуючи обставини, встановлені вищевказаним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2014 року, суд вважає дії відповідача щодо зняття лічильника з обліку, його розпломбування, нарахування суми заборгованості за нормами споживання без врахування показань засобу обліку та відключення його будинку від мереж водопостачання неправомірними, тому ці позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З огляду на встановлені вищевказані обставини, суд вважає такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити анулювання нарахованих з 01.12.2012 року по 21.08.2014 року сум для оплати позивачем послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням нормативів (норм) та без урахувань показань лічильника та зробити перерахунок плати за послуги з водопостачання в його будівлі за адресою вул. Прохорова, 17 в м. Дніпропетровську згідно показників засобів обліку води; про зобовязання відповідача відновити водопостачання його будинку за вказаною адресою та відновити з 01.12.2012 року по 21.08.2014 року облік спожитих послуг за показаннями засобів обліку води. Судом також встановлено, що з моменту відключення від мережі водопостачання позивач та його родина були позбавлені джерел питної води, чим порушені були передбачені ст.48 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» права позивача на достатній життєвий рівень та його права споживача у сфері питної води та питного водопостачання. Для забезпечення свого існування та життєдіяльності своєї родини позивач був вимушений понести збитки та за власні кошти облаштувати свій будинок питним джерелом встановити свердловину, облаштовану насосною станцією. Вказане підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який пояснив, що в 2015 році він встановлював обладнання для водопостачання в домоволодінні, де живе позивач з сім»єю, оскільки там КП «Дніпроводоканал» відключено було водопостачання. Вартість збитків із поновлення порушеного відповідачем права на споживання питної води і встановлення свердловини із насосною станцією становить 10650,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером ПП [PERSON] № 23 від 02.07.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 цієї статті - збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 цієї статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договоромабо законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ч.4 - на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речітого ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Зважаючи на те, що з вини відповідача позивачем були понесені витрати для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) в зв»язку із встановленням свердловини із насосною станцією в належному йому домоволодінні в розмірі 10650,00 грн., дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, судом встановлено, що вищевказаними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода і його позовні вимоги про її стягнення підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 - моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особазазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'їчи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутаціїфізичної або юридичної особи. Згідно до ч.3, 4, 5 цієї статті - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договоромабо законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода відшкодовується підприємством питного водопостачання у порядку, встановленому законами України. Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача позивачу було дійсно заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в тому, що йому з родиною довелося жити без наявності джерел питної води. Відсутність в будинку води позбавляло позивача з родиною можливості вимити посуд, прати білизну, дотримуватися особистої гігієни, поливати рослини на присадибній ділянці, що зменшило кількість врожаю та зменшило добробут сім»ї, змусило докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивача пригнічували вимоги відповідача сплатити неправомірно нараховану велику суму платні за воду. Крім того, сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на нецільові видатки з метою облаштування питної свердловини та облаштування насосною станцією. Це все спричинило виникнення у позивача пригніченого стану, душевних стражданнях та переживань. Заподіяна моральна шкода оцінюється позивачем у розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу заподіяної моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом судової справи, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial