Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

В червні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом ,в якому зазначає,що 22.05.2012 року між ним та [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-проджажу з відстроченням залишкової суми на будинок 1 по вул. Краматорська в м. Запоріжжя, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5014374. 11.04.2014 року позивач повністю розрахувався з колишніми власниками будинку, що підтверджується заявою про відсутність з боку відповідачів будь-яких матеріальних претензій, посвідченою приватним нотаріусом [PERSON] Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До набуття позивачем права власності відповідачі, як колишні власники проживали та були зареєстровані у зазначеному житловому приміщені. Однак до моменту звернення до суду, відповідачі не припинили свою реєстрацію у належному позивачу на праві власності будинку, не повернули домову книгу та ігнорують прохання позивача про зняття з реєстрації. Посилаючись на те що, на теперішній час відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, позивач не має можливості зареєструвати до цього будинку свою сім*ю,у позивача виникла проблема з оформленням субсидії. Відповідачі утратили право користуватися будинком, не мають законних підстав для продовження реєстрації місця проживання за вказаною адресою, просить суд усунути перешкоди у користуванні будинку № 1, по вул. Краматорська в м. Запоріжжя шляхом визнання [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих причин, викликалися шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідачі суд не повідомили. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. З матеріалів справи видно, що відповідачі зареєстровані за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме в м.Запоріжжі по вул. Краматорська, буд.1. За вказаною адресою реєстрації [PERSON], [PERSON] були направлені судові повістки з додатками,які повернуті суду установою пошти за закінченням терміну зберігання. Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідачі не подавали,таким чином не повідомляли про необхідність направляти судові повістки за місцем її перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та перевірено доказами, що 22.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-проджажу з відстрочкою платежу на будинок 1 по вул. Краматорська в м. Запоріжжя, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5014374. 11.04.2014 року [PERSON] повністю розрахувався з колишніми власниками будинку, що підтверджується заявою про відсутність з боку відповідачів будь-яких матеріальних претензій, посвідченою приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 751,752. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], про що надано копію договору купівлі-продажу, заяви, копії витягу про державну реєстрацію прав, копії технічного паспорту. З наведених доказів суд встановив, що позивач, як власник квартири правомірно звернувся до суду за захистом свого права. Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України \~"Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12 2003 року припинення реєстрації місця проживання здійснюється також на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила \~право \~користування \~\~житловим \~\~приміщенням. Зважаючи на положення ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини» кожна особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд. Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо такі перешкоди не повязані з позбавленням права володіння власністю. З матеріалів справи суд встановив, що відповідачі в будинку, що є приватною власністю позивача, не проживають, але залишаються зареєстрованими, що порушує права позивача як власника. З наведеного вище суд встановив, що реєстрація відповідачів в будинку, що належить позивачеві, є формальною, але чинить перешкоди власнику позивачу по справі - в здійсненні своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, на підставі чого позовні вимоги необхідно задовольнити. Вирішуючи питання про зобовязання ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстрації в спірному будинку, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають,оскільки заявлені до особи,яка не залучена відповідачем до участі у справі та \~виходячи з наступного. Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України. Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як розяснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції»суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідачІВ заявлені до невизначеної позивачем особи. Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку компетентних державних органів порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття її з реєстрації. Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи, такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Тому вимоги позивача про зобовязання компетентних органів вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. На підставі ст.316, 317,391 ЦК України, Закону України \~"Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини», ст. 41 Конституції України, 3, 10, 11, 57, 60, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України,суд-

Outcome: approved