Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що з 01.10.1976 року по 17.02.1984 рік та з 13.08.1985 року по 02.06.2011 рік [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". У зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 05.09.2013 року йому встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності первинно. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 39 від 18.07.2010 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 19500,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє [PERSON] страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 19500,00 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти задоволення позову не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.10.1976 року по 17.02.1984рік та з 13.08.1985 року по 02.06.2011 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-7). 01.07.2013 року направлено повідомлення про професійне захворювання, а 18.07.2013 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 39 за формою П-4, в якому зазначено, що професійне захворювання у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості (а.с.9). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, [PERSON] було встановлений діагноз: Пневмоконіоз І ст., s/s, 2/2, повільний розвиток, ускладнений хронічним бронхітом в фазі ремісії. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з 2-х стороннім плече-лопаточним периартрозом, міофіброз м'язів передпліч і надлопаткової області, 2-х сторонній деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-зап'ястних суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції в/кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії загальної вібрації, фізичного перенапруженням та несприятливого мікроклімату на виробництві. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз попереково-крижового відділу, деформуючий спондильоз зі стійким м'язові-тонічним і алогічним синдромами з порушенням опорно-кінетичної функції хребта і н/кінцівок. Захворювання професійне від фізичного перенапруженням та несприятливого мікроклімату на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст.. Захворювання професійне від довготривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст.. Хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. Пресбіопія, Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз) (а.с. 9) Згідно довідки МСЕК від 05.09.2013 року, [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності (а.с.10). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 13000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved