Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

29 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили в судовому засіданні, та просили: - встановити факт родинних відносин між матір'ю - [PERSON] Іванівною, померлою [INFO] року та її сином - [PERSON], померлим [INFO] року, між батьком - [PERSON], померлим в 1946 року та його сином - [PERSON], померлим [INFO] року; - доповнити актовий запис про народження [PERSON], померлого [INFO] року відомостями про його батьків: мати - [PERSON] та батько - [PERSON], направити дане рішення для реєстрації в орган державної реєстрації актів цивільного стану; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. «З-1» житловою площею 67,9 м2 та загальною площею приміщень 126,2 м2 з прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірними будівлями: льохом літ. «Ж», літньою кухнею літ. «Д», прибудови до неї літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л», літ. «Х», прибудови до нього літ. «х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів №4 та №5, що розташований у [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «З-1» житловою площею 67,9 м2 та загальною площею приміщень 126,2 м2 з прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірними будівлями: льохом літ. «Ж», літньою кухнею літ. «Д», прибудови до неї літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л», літ. «Х», прибудови до нього літ. «х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів №4 та №5, що розташований у [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] і [PERSON] вказали, що [INFO] року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок. Спадщину вони прийняли. Однак у видачі свідоцтва їм було відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність підстав для прийняття спадщини / відсутнє підтвердження родинного зв'язку [PERSON] з його матір'ю [PERSON] /, оскільки свідоцтво про народження [PERSON] - зіпсоване, актовий запис про народження - відсутній, а також в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану нерухомість. Житловий будинок був збудований батьками спадкодавця [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] в 1939-1946 роках. Документи, що підтверджують їх право забудови, були втрачені під час окупації. Після смерті чоловіка [PERSON] / помер у 1946 році / [PERSON] звернулась до суду за з заявою про встановлення факту перебування шлюбі з [PERSON], а також з заявою про встановлення факту належності їй домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] / до складу домоволодіння [ADDRESS] на той час також входив житловий будинок нині інвентаризований як літ. «А-1» /. Згідно рішення Народного суду 2-ї дільниці Кагановичського району м. Харкова від 29.11.1947 року вирішено вважати встановленим, що [PERSON] являлась дружиною [PERSON] з 1935 року по 1946 рік. 31 грудня 1947 року Народним судом 2-ї дільниці Кагановичського району м. Харкова було постановлено рішення, відповідно до якого встановлено, що домоволодіння / до складу якого входили два житлових будинки нині інвентаризованих як літ. «З-1» та літ. «А-1»), що знаходиться [ADDRESS], належить [PERSON] та її чоловіку [PERSON], а після його смерті в 1946 році 1/2 частина домоволодіння належить [PERSON]. У травні 1948 року [PERSON] подарувала [PERSON], який приходився рідним дядьком її померлому чоловіку, половину домоволодіння по [ADDRESS]. Родина [PERSON] мешкала у житловому будинку, що нині інвентаризований як літ. «З-1», а родинна [PERSON] у житловому будинку, що нині інвентаризований як літ. «А-1». Обидва житлові будинки входили до складу домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] року. В 1982 році з метою кращого обслуговування будинків та ведення окремого господарства [PERSON] і [PERSON] (сини [PERSON].) та спадкоємиця [PERSON], а саме його дочка - [PERSON], звернулися з заявою про виділення житлового будинку літ. «А-1» з окремий будинок з привласненням йому адреси [ADDRESS] із домоволодіння, розташованого у м. Харкові по [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 56-8 від 16.02.1982 року житловий будинок літ. «А-1» виділено як самостійний житловий будинок. що належить [PERSON] з площею земельної ділянки 595 м2, привласнив йому [ADDRESS]. Районне житлово-експлуатаційному об'єднанню вирішено видати свідоцтво про право приватної власності на будинок [ADDRESS]. Про видачу свідоцтва про право приватної власності на будинок літ. «З-1» вирішено утриматися до узаконення самовільно перебудованого будинку літ. «З-1». Розмір земельної ділянки, що залишився в користуванні братів [PERSON] для обслуговування житлового будинку літ. «З-1» становить 771 кв.м., що також підтверджується останніми даними інвентаризації, зазначеними в технічному паспорті на будинок. За життя братів [PERSON] та [PERSON] прибудову літ. «з2» збільшили в розмірах з 1,50 м. х 3,95 м. до 2,15 м. х 9,05 м., знесли вбиральню літ. «Н», душ літ. «Ф» перебудували в сарай літ. «Х» розмірами 4,06 м. х 2,45 м з прибудовою до нього літ. «х» розміром 2,90 м. х 1,86 м. З 1980 року [PERSON] збирав та подавав документи для оформлення правовстановлювальних документів на будинок. З цією метою йому за місцем роботи була видана довідка вих. № 1-182 від 03.07.1980 року про те, що він не числиться в списках на отримання житла. Навіть з місця роботи - Будівельно-монтажного тресту № 86 комбінату «Харківпромбуд» 04.07.1980 року було направлено звернення з проханням в порядку виключення дозволити оформлення вводу в експлуатацію самовільно збудованого будинку по [ADDRESS]. БТІ за даним зверненням на ім'я виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Харкова підготувало висновок про наявність самочинного будівництва. Також були отримані від сусідів заяви про те, що вони не заперечують проти самочинного будівництва [PERSON]. Такі ж заяви були отримані і в 1990 році. Отримати свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] після померлої [PERSON] за життя не встигли. Проте нормами ЦК УРСР, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків, якщо особа не скористалася таким правом, у вигляді втрати права на спадщину. Останні роки життя [PERSON] хворів. Весь час та в період хвороби за ним доглядав брат - [PERSON] та його дружина [PERSON], які його і поховали [INFO] року. У шлюбі [PERSON] на час смерті не перебував. Колишня дружина та син на час відкриття спадщини не були зареєстровані за місцем її відкриття. 07 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції актовий запис про народження [PERSON] було поновлено за № 04, але без зазначення в розділі «відомості про дитину» відомостей про батьків. Оскільки шлюб, визнаний рішенням Народного суду 2-ї дільниці Кагановичського району м. Харкова від 29.11.1947 року, згідно якого вважається встановленим, що [PERSON] являлась дружиною [PERSON] з 1935 року по 1946 рік, не міг бути зареєстрованим в органах реєстрації актів цивільного стану в зв'язку зі смертю чоловіка [PERSON] - [PERSON], актовий запис про реєстрацію шлюбу відсутній, поновити відомості про батьків [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції згідно листа вих. № 30/04-05-03-45 від 15.01.2014 року роз'яснено, що дане питання може бути вирішено тільки в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивачів за довіреністю [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки не сповістив, письмових заперечень не надав. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції до суду не з'явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, направив до суду заяву розглядати справу за відсутністю представника відділу. Суд, вислухав пояснення представника позивачів, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 07.04.2008 р. / актовий запис № 5397 в Книзі реєстрації смертей зроблено 07.04.2008 р. / / а. с.20 /. Між [PERSON] та позивачкою [PERSON] Петрівною було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серія [NUMBER], виданого Київським районним бюро ЗАГС 10.09.1961 р. / актовий запис № 1025 в Книзі записів актів громадянського стану про шлюб зроблено 10.09.1961 р./ / а.с.22 /. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] року / актовий запис № 770 в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено 01.02.1968 р. / / а. с. 21 /. [PERSON] на день смерті [INFO] року був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року / а. с.23 /. Брат [PERSON] та старший син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO] на час відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] не проживав, що підтверджується вищезазначеною довідкою КППОПД та ЗН Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 р. / а. с. 23 /, до нотаріальної контори подав заяву про неприйняття спадщини. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України). Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Так, згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому / гуртожиток, готель тощо /, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] - є спадкоємцями померлого [PERSON] першої черги спадкоємців за законом. Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 21.11.1965 року. Разом з нею за цією адресою з 27.06.1989 року зареєстрований позивач [PERSON] (довідка № 3086 від 02.12.2013 р. / / а. с. 23 /. Дані обставини також підтверджуються штампами в паспортах спадкоємців та даними будинкової книги / а.с.18, 65 / Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкоємцем [PERSON] його дружина - [PERSON] та його син - [PERSON], які відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки відмови від неї не заявляли. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадщина, що відкрилася за вищезазначеною адресою, складається із житлового будинку літ. «З-І» житловою площею 67,9 кв.м. та загальною площею приміщень 126,2 кв.м., який складається з кухні 13,6 кв.м., житлової кімнати 13,8 кв.м, житлової кімнати 12,9 кв.м., житлової кімнати 11,1 кв.м., житлової кімнати 16,4 кв.м., коридору 8,5 кв.м., житлової кімнати 13,7 кв.м., коридору 9,6 кв.м., кухні-столової 11,5 кв.м., кладової 3,4 кв.м., коридору 3,0 кв.м., кухні 8,7 кв.м.; з прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірних будівель: льох літ. «Ж», літня кухня літ. «Д», прибудова до неї літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л», літ. «Х», прибудова до нього літ. «х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів №4 та №5. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. 28 січня .2013 року [PERSON] звернула до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори з заявою надання письмових роз'яснень щодо подальших дій з питання оформлення спадщини за законом після [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року та постійно мешкав в [ADDRESS] Як вбачається із відповіді Восьмої Харківської державної нотаріальної контори у її справах зберігається зареєстрована за № 152 заява [PERSON], спадкова справа № 83/20013, а також документи, що підтверджують родинний та шлюбний зв'язок спадкодавця зі спадкоємцями. Спадкоємцями за законом після [PERSON], померлого [INFO] року, в рівних частках, по 1/2 частці, є дружина спадкодавця - [PERSON], та син спадкодавця - [PERSON], оскільки були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті. У матеріалах справи є заява від сина спадкодавця - [PERSON] про неприйняття спадщини, та документи, які підтверджують шлюбний та родинний зв'язок зі спадкодавцем. Видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] немає можливості, оскільки правовстановлюючі документи на вказану нерухомість - відсутні та спадкоємці не можуть подати документи, що підтверджують родинний зв'язок спадкодавця з його матір'ю - [PERSON], оскільки свідоцтво про народження спадкодавця - зіпсоване, актовий запис про народження спадкодавця згідно відповіді відділу ДРАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управляння юстиції від 02.10.2012 року вих. 14746/10-02-18 - відсутній. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 29 листопада 1947 року Народним судом 2-ї дільниці Кагановичського району м. Харкова видано виконавчий лист / справа № 2-1346 /, згідно якого судом вирішено вважати встановленим, що [PERSON] являлась дружиною [PERSON] з 1935 року по 1946 рік. Рішення набрало законної сили / а.с.26 /. Право власності на домоволодіння, що знаходиться [ADDRESS], відповідно рішення Народного суду 2-ї дільниці Кагановичського району м. Харкова від « 31» грудня 1947 року, визнано за [PERSON] та її чоловіком [PERSON]. Після його смерті в 1946 році 1/2 частина домоволодіння перейшла до [PERSON] / а. с. 27 /. 26.05.1948 року домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано до реєстру приватно - власницьких домоволодінь по Кагачановському р-ну № 42-30. В реєстрову кадастрову книгу зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі рішення суду і записано під № 802 ч.9. 29 травня 1948 року [PERSON] подарувала [PERSON], який приходився рідним дядьком її померлому чоловіку, половину домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом 3-ї Харківської міської нотаріальної контори / а. с. 28 /. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Московським відділом ЗАГС [INFO] р. / а. с. 25 /. Оскільки спадщина відкрилася до 01.01.2004 року правовий режим спадкового майна та час відкриття спадщини встановлюється за нормами Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. у редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 20.02.85р. № 278-ХІ та змінами від 27.06.86р. № 2444-ХІ. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Так, відповідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає / ст. 17 ЦК УРСР /. Відповідно даних будинкової книги померла [PERSON] з 1935 року оселилась в домоволодінні по [ADDRESS], що в м. Харкові, зареєстрована за цією адресою вже після обміну паспорту з 17.02.1950 року та до дня смерті - [INFO] року постійно там проживала, з реєстрації до іншої адреси не знімалась / а. с. 67 / Після її смерті відкрилася спадщина, що складалась з житлового будинку літ. «З-І» розміром 7,95 м. х 7,60 м. з житловою прибудовою літ. «З1» розміром 4,65 м. х 7,60 м, сіней літ. «з» розміром 3,05 м. х 9,05 м., сіней літ. «з1» розміром 3,35 м. х 5,40 м., сіней літ. «з2» розміром 3,95 м. х 1,50 м. та ганком літ. «з3», а також надвірними будівлями: сараєм літ. «С» розміром 4,35 м. х 3,20 м., сараєм літ. «Е» розміром 2,00 м. х 3,45 м., сараєм літ. «Л» розміром 6,10 м. х 3,75 м. з льохом літ. «Ж», літньою кухнею літ. «Д» розміром 4,95 м. х 3,45 м. з прибудовою літ. «д» розміром 2,40 м. х 1,30 м., душем літ. «Ф» та вбиральнею літ. «Н», колодязями № 4 та № 5 по [ADDRESS] При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти / у тому числі усиновлені /, дружина і батьки / усиновителі / померлого / ст. 529 ЦК УРСР /. Згідно посвідки про народження серія № [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився [INFO] р., про що 04.10.1936р. до книги записів актів цивільного стану про народження був здійснений актовий запис № 9582 / а. с. 29 /. На підставі посвідки про народження № [NUMBER] [PERSON] є також матір'ю [PERSON], який народився [INFO] р., про що 10.04.1940 р. до книги записів актів цивільного стану про народження був здійснений актовий запис № 4528 / а. с.30 /. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. встановлено, що: «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини». Відповідно даних вищевказаної будинкової книги та довідки комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 р., виданої для пред'явлення в судову інстанцію, [PERSON] був постійно зареєстрований в [ADDRESS] з 20.11.1958 року. по день своєї смерті - [INFO] рік; [PERSON] був постійно зареєстрований в [ADDRESS] з 07.01.1965 року по день своєї смерті - [INFO] рік, тобто на день смерті [PERSON] в місті Харкові по [ADDRESS] були зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON] / а. с. 23 / Оскільки [PERSON] та [PERSON] на час смерті спадкодавці [PERSON] проживали разом з нею, від спадщини не відмовлялися, фактично вступили в володіння спадковим майном, є такими, що прийняли спадщину в рівних частках, тобто по 1/2 частки домоволодіння у [ADDRESS] Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини / ст. 548 ЦК УРСР /. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини / ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР /. ЦК УРСР не обмежував строк для отримання свідоцтва за законом. Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 56-8 від 16.02.1982 року житловий будинок літ. «А-1» виділено як самостійний житловий будинок, що належить [PERSON] з площею земельної ділянки 595 м2, привласнив йому [ADDRESS] з свідоцтва про право приватної власності на будинок. Про видачу свідоцтва про право приватної власності на будинок літ. «З-1» вирішено утриматися до узаконення самовільно перебудованого будинку літ. «З-1» / а. с.35 /. Згідно викопіровки із плану будівельного кварталу № 891 на земельну ділянку [ADDRESS] м. Харкова від 05.05.1955 року загальний розмір земельної ділянки на момент виділення складав 1366 м2 / а. с. 40 / Спору про користування будівлями та земельною ділянкою між братами [PERSON] та [PERSON] не було, що підтверджується їх заявами про виділення та висновком БТІ м. Харкова № 891 від 04.02.1982 року / а. с. 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 4849, 49, 50, 51, 52 /. Розмір земельної ділянки, відведеної для обслуговування житлового будинку літ. «А-1» складає 595м2 / рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 56-8 від 16.02.1982 року / / а. с. 35 /. Розмір земельної ділянки, що залишився в користуванні братів [PERSON] для обслуговування житлового будинку літ. «З-1» становить 771м2, що підтверджується останніми даними інвентаризації, зазначеними в технічному паспорті на будинок. Згідно розділу ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, був встановлений порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів. Даний порядок передбачав можливість зацікавленої фізичної особи оформити право власності на будинок або домоволодіння і отримання свідоцтва про це. У випадку відмови виконкому місцевої Ради депутатів трудящих або залишення ним без відповіді на протязі місяця заяви громадянина про оформлення права власності на будинок, а також у випадку, коли це право оспорює яка-небудь організація або інший громадянин, зацікавлена особа могла вернутися до суду за вирішенням спору в загальному позовному порядку. З метою оформлення правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] з Будівельно-монтажного тресту № 86 комбінату «Харківпромбуд» № 86 були видані: довідка вих. № 1-182 від 03.07.1980 року про те, що він не числиться в списках на отримання житла / а. с.53 / та заява / звернення / вих. № 181 від 04.07.1980 р. з проханням в порядку виключення дозволити оформлення вводу в експлуатацію самовільно збудованого будинку по [ADDRESS] / а.с. 54 /. БТІ за даним зверненням на ім'я виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Харкова підготувало висновок про наявність самочинного будівництва / а. с .73 /. Як вбачається із заяв сусідів, які є в матеріалах справи, вони не заперечували проти самочинного будівництва [PERSON]. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так згідно листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування»: «Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин / вересень 2008 року /, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ». Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення / Постанова від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12 / ». З 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України від 16.01.2003 року №435-ІV. Відповідно до п. 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції 26.03.2005р., (актовий запис № 2937 в Книзі реєстрації смертей зроблено [INFO] р.) / а. с. 24 / Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є [NUMBER] що підтверджується довідкою комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року. Згідно зазначеної довідки померлий [PERSON] на день смерті [INFO] р. був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Спадщина, що відкрилася за вищезазначеною адресою, складається із 1/2 частини житлового будинку літ. «З-І» житловою площею 67,9 м2 та загальною площею приміщень 126,2 кв.м., який складається з кухні 13,6 кв.м., житлової кімнати 13,8 кв.м., житлової кімнати 12,9 кв.м., житлової кімнати 11,1 кв.м, житлової кімнати 16,4 кв.м, коридору 8,5 кв.м., житлової кімнати 13,7 кв.м, коридору 9,6 кв.м, кухні-столової 11,5 кв.м.2, кладової 3,4 кв.м., коридору 3,0 кв.м, кухні 8,7 кв.м.; з прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірними будівлями: льох літ. «Ж», літня кухня літ. «Д», прибудова до неї літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л», літ. «Х», прибудова до нього літ. «х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів №4 та №5. Згідно до ст. 57 Сімейного кодексу України зазначена вище спадщина була особистою власністю [PERSON]. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки / ст. 1261 ЦК України /. Відповідно довідки комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 4059 від 13.09.2005 р. його колишня дружина, з якою на час смерті [PERSON] був розлучений, та син на час відкриття спадщини не були зареєстровані за місцем її відкриття. Окрім того, згідно тієї ж довідки [PERSON] мешкав разом з братом [PERSON]. До своєї смерті [PERSON] хворів, дружина та син за ним не доглядали. Весь час та в період хвороби за ним доглядав брат - [PERSON] та його дружина [PERSON], які його і поховали [INFO] року. Статтею 36 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб є підставою виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, наявність права одного з подружжя на спадкування в порядку ст. 1261 ЦК України залежить від наявності зареєстрованих шлюбних відносин на момент смерті спадкодавця. Оскільки в шлюбі на момент смерті [PERSON] не перебував, його колишня дружина згідно ст. 1261 ЦК України не належить до першої черги спадкоємців за законом. Син [PERSON] - [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її / ст. 1268 ЦК України /. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із довідки комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року, [PERSON] на день смерті [PERSON] по [ADDRESS] в м. Харкові зареєстрований не був. В будинковій книзі також відсутні відомості щодо його реєстрації за вказаною адресою. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини / ст. 1269 ЦК України /. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини / ст. 1270 ЦК України /. Оскільки відповідач - [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] не проживав, заяву до нотаріусу про прийняття спадщини впродовж шестимісячного строку не подав, відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, на підставі вказаного діючого законодавства, з урахуванням вказаних норм, суд вважає, що [PERSON] отримав право на спадщину після смерті рідного брата - [PERSON], як спадкоємець другої черги, який на час відкриття спадщини проживав за місцем її відкриття. Дані обставини підтверджуються довідкою комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року. та даними будинкової книги Про відмову від спадщини [PERSON] не заявляв, тому вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON]. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадщина, що належала спадкоємцеві [PERSON], складалась із 1/2 частки домоволодіння літ. «З-І» з надвірними будівлями, успадкованими ним після смерті його матері - [PERSON], та з 1/2 частки домоволодіння літ. «З-І» з надвірними будівлями, успадкованими ним після смерті його брата - [PERSON], а в цілому складається із всього вищезазначеного домоволодіння. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків / спадщини / від фізичної особи, яка померла / спадкодавця /, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті / ст. 1218 ЦК України /. Таким чином, після прийняття спадщини, до складу якої ввійшло нерухоме майно, [PERSON] не тільки набув право на це майно, а також - і обов'язки щодо цього майна. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, всі права та обов'язки щодо належного йому спадкового майна перейшли до [PERSON] та [PERSON] з моменту його прийняття ними. Відповідно Листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи». Відповідно до технічного паспорту об'єктів самовільного будівництва за адресою: [ADDRESS] на сьогоднішній час не має. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних у матеріалах справи доказах. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved