Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю три місяці після [PERSON], яка померла 02 березня 2012 року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що згідно заповіту від 30 червня 2000 року спадкоємцями до майна [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок та на земельну частку (пай). Позивач здійснила поховання [PERSON], здійснює догляд за спадковим будинком. [PERSON] помер 29 жовтня 2016 року. [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавала. Позивач вважала, що фактично прийняла спадщину. Нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини у зв"язку з пропуском строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до заяв від 01 березня 2018 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, від 16 січня 2018 року [PERSON] селищний голова [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. \~ \~ \~ \~Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.\~ \~ \~ \~ Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON] (до одруження [PERSON]) [PERSON], [INFO], місце проживання в [INFO] а, кв.4. [PERSON] померла 02 березня 2012 року в с.Леонідівка Ніжинського району Чернігівської області. Згідно копій матеріалів спадкової справи після [PERSON] наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини останньої, як свої тітки. Згідно довідки [PERSON] селищної ради від 15 березня 2018 року (на запит суду про склад сім»ї) [PERSON] станом на час своєї смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Згідно копії заповіту від 13 червня 2000 року спадкоємцями до спадщини [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до копії довідки [PERSON] селищної ради від 21 серпня 2017 року [PERSON] станом на час своєї смерті проживала і була зареєстрованою в [INFO], [PERSON] здійснила її поховання, доглядає за вказаним будинком і прилеглою земельною ділянкою. [PERSON] помер 29 жовтня 2016 року в с.Леонідівка Ніжинського району. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15 березня 2018 року інформація щодо спадкової справи після останнього відсутня. Згідно довідки [PERSON] селищної ради від 15 березня 2018 року (на запит суду про склад сім»ї) [PERSON] станом на час своєї смерті фактично проживав без реєстрації в с.Леонідівка Ніжинського району, вул.Гагаріна, 128. Докази на підтвердження інших осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], скасування чи визнання недійсним заповіту від 30 червня 2000 року, осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON],-станом на час розгляду справи відсутні. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За приписами даної статті відповідачами є особи, які здійснили дії по прийняттю спадщини у встановленому порядку, за відсутності вказаних осіб-відповідний орган місцевого самоврядування. В судовому засіданні встановлено, що спадщина [PERSON],- не прийнята, що зазначено позивачем у позовній заяві і не спростовано учасниками справи шляхом подачі відповідних доказів, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Пропуск строку на прийняття спадщини є значним, позивач, яка є спадкоємцем за заповітом [PERSON], пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вважала, що здійснивши дії по похованню спадкодавця та утримання спадкового майна, що прийняла спадщину, у зв»язку з чим не вчинила дій щодо подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], із врахуванням смерті [PERSON],-відсутні, спадщина-земельна ділянка та будинок,-відумерлою не визнана, представник відповідача [PERSON] селищної ради згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, її вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому визнання відповідачем позову, із врахуванням наданих суду доказів, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved