Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , який доводиться батьком малолітній - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що з 12 липня 2007 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 21.07.2011 року позивач розірвала шлюб з відповідачем і з того часу відповідач з ними однією сім"єю не проживає, у вихованні доньки не приймає участі, не спілкується з нею, не проявляє до доньки батьківської турботи, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, тому донька [PERSON] не впізнає його, а своїм батьком вважає теперішнього чоловіка позивачки [PERSON] . На даний час малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою та її чоловіком, які забезпечують її всім необхідним, дбають про її розвиток. Відповідач не приймає жодної участі у матеріальному забезпеченні доньки, не цікавиться її долею, не сплачує аліменти на утримання доньки, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 41 323 грн. 50 коп, тобто відповідач умисно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню доньки, тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , який доводиться батьком малолітній - [PERSON] , [INFO] . Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Представник третьої особи подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд знаходить можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 12.07.2007 року було укладено шлюб, який розірвано 21.07.2011 року, що стверджується копією рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21.07.2011 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 грудня 2007 року, відповідач [PERSON] доводиться батьком - малолітній - [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18.08.2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 18 серпня 2018 року (а.с.9). Згідно характеристик щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , наданої навчальним закладом встановлено, що батько не приділяє уваги щодо виховання своєї доньки, ці обов"язки повністю виконує мати, вона постійно цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори. (а.с.12). У своєму висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 07.04.2020 року за №549/01-32/2951, у зв"язку з самоусуненням [PERSON] від виконання батьківських обов`язків в частині утримання дитини та піклування про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, враховуючи наявність заборгованості по сплаті аліментів, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.32-33). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином, доказами наданими позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, а тому підлягає позбавленню батьківських прав у відповідності до ст.164 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved