Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

28.05.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить стягнути з державного бюджету моральну шкоду в розмірі 2000 000 грн., які зарахувати на новостворений відкритий рахунок в ощадному банку України і використовувати на одноразову допомогу дітям і сім'ям героїв Небесної Сотні, лікування постраждалих на Майдані, проведення незалежного розслідування корупції та умисного затягування розслідування прокурорами ГПУ, які призвели до звільнення від відповідальності [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на невчинення відповідачами жодних дій щодо розслідування, припинення злочинів та здійснення заходів щодо притягнення до відповідальності організаторів вбивств, а також повернення вкрадених коштів колишніми високопосадовцями. Таким чином позивач вважає, що бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності. Позивач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача Генеральної прокуратури України вимоги позову не визнав, посилаючись на письмові заперечення. Згідно письмових заперечень зазначив про відсутність належних доказів заподіяння позивачу шкоди. У судовому засіданні представник відповідача Верховної Ради України позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення, згідно яких позов вважає безпідставним та необґрунтованим. Суд, заслухавши думку представників відповідачів, на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Суд, заслухавши думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що відповідачами не вчинено жодних дій щодо розслідування, припинення злочинів та здійснення заходів щодо притягнення до відповідальності організаторів вбивств, а також повернення вкрадених коштів колишніми високопосадовцями, внаслідок чого йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Разом з тим, позивачем у позовній заяві не наведено обставин в обґрунтування позову. Зокрема, не наведено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Разом з тим, в порушення наведених норм позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачами заподіяно шкоду та не довів наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та вину останніх в її заподіянні. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідачів, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed