Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

В листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2010 року на загальну суму 12558,49 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Також, відповідач при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 25.10.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 12558,49 грн., з яких: 2921,44 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 8562,84 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 574 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Від відповідача, [PERSON] у запропонований їй ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про дату, день та час розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні із них правовідносини. З тексту позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Ткаж вона пітверджує, що ознайомилась та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на банківському сайті www.рrivatbank.ua та зобов'язується виконувати Умови та правила надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись із ними на сайті на банківському сайті www.рrivatbank.ua. (а.с.8 зворот). Відповідно до двох розрахунків заборгованості за договором б/н від 09.07.2010 року, укладеного між банком та [PERSON], станом на 31.07.2016 року та станом на 25.10.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 12558,49 грн., з яких: 2921,44 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 8562,84 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 574 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.6-7). Також у позовній заяві вказано, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором, але суму заборгованості за кредитом (тіло кредиту), на яку були нараховані відсотки, пеня та штрафи позивач не зазначає. Заборгованість по тілу кредиту, з якого нарахована пеня та відсотки за користування кредитом також не вбачається і в розрахунку заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укладати договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам'ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем, АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам'ятки клієнта, щоб в сукупності з заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету позичальника. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає в позовній заяві, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору і саме з тими умовами, які надані позивачем до суду. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Крім того, з дослідженої судом анкети-заяви /а.с. 8/ не вбачається, за яким тарифом та яку платіжну картку виявила бажання оформити відповідач [PERSON] та на яких умовах, чи то платіжну картку "універсальна", пенсійну карту, дебітову особисту, зарплатну карту, карту голд, зберкнижка (депозит) чи то ідентифікація з паспортом. Відповідна позначка в анкеті-заяві відсутня /а.с. 8 зворот/, що також не дає суду можливості визначити які саме договірні правовідносини виникли між банком та [PERSON], які їх умови та відповідно не має можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості. Відповідно не може братись судом до уваги доданий до позовної заяви позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду», оскільки анкетою-заявою не підтверджено, що саме таку кредитну картку виявила бажання оформити відповідач [PERSON] та на яких умовах, зокрема чи то "універсальна 30 днів пільгового періоду", "універсальна 55 днів пільгового періоду", "універсальна контракт" або "універсальна голд". З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed