Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR03110149. Згідно п.7.1. кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 142214,80 грн. на придбання автомобіля. Термін повернення Кредиту встановлений п.7.1. договору - 04 листопада 2014 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в нступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Оскільки відповідач своєчасно не виконав зобов'язання за кредитним договором стаом на 03.02.2016 року має заборгованість - 481 723,29 гривень, яка складається з наступного: - 88884,82 гривень - заборгованість за кредитом; - 45630,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 23338,04 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 323 869,49 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором. Просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року в розмірі 481723,29 грн. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: [PERSON] про визнання припиненим основного зобов'язання, яке виникло за кредитним договором № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року. Свій позов мотивував тим, що 26.03.2012 року Соснівським судом м.Черкаси в справі №2-5424-2011 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] ухвалене рішення про звернення стягнення на предмет застави, відповідно до якого в заклад шляхом вилучення у [PERSON] передано ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску. За цим же рішенням суду в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком в розмірі 135 218, 35 грн. надано право банку реалізувати зазначений автомобіль щляхом продажу від імені відповідача будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В подальшому автомобіль був вилучений у [PERSON] та перебував на охоронюваному майданчику Банку, але не був реалізований з невідомих причин. Відтак, викодячи із умов кредитного договору (п.2.2.8), а також ст.509, 526, 599, 607 Цивільного кодексу України вважає, що зобов'язання з його боку виконане шляхом виконання рішення про передачу заставного автомобіля банку. Крім того, зазначив, що заставою були забезпечені вимоги в сумі 191 477 гривень. Заборгованість до стягнення за первісним позовом - 481 723 грн., отже незабезпечені заставою вимоги становлять 290 246 грн., які можуть бути задоволені лише після продажу предмета застави та визначення остаточної суми залишку заборгованості Оскільки банк скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет застави, а предмет застави, який переданий банку з невідомих причин не реалізований, вважає стягнення заборгованості за первісним позовом передчасним, оскільки залишок заборгованості може бути визначений після реалізації заставного автомобіля. Стягнення заборгованості та вилучення автомобіля на думку позивача за зустрічним позовом є подвійним притягненням до відповідальності за одне й теж саме правопорушення. Крім того, просив застосувати термін позовної давності до заявлених банком позовних вимог, оскільки дата закінчення дії кредитного договору - 04.11.2014 року. Позовна заява подана до суду 04.02.2016 року, а тому вважає, що задоволенню підягають тільки вимоги щодо стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності - за період з 04.02.2013 року по 04.02.2016 року, та за пенею відповідно за період 365 днів до дня зверненя до суду (спеціальний строк позовної давності). Вказував, що рішенням Соснівського суду міста Черкаси від 06.12.2013 року про поділ спільного майна подружжя, розподілене боргове зобов'язання за кредитним договором № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON], а тому просив залучити [PERSON] у якості співвідповідача в справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позові зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, на ухвали суду про витребування інформації та документів не відреагував. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Рудничук Д.В. в судовому засіданні підтримали зустрічні позовні вимоги та заперечували проти задоволення первісного позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка є третьою особою за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги та заперечували проти задоволення первісного позову. Вислухавши відповідачів за первісним позовом, представника відповідача, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Судом встановлено, що 05 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір. Згідно п.7.1. кредитного договору, Приватбанк надав Позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 142214,80 грн. на купівлю автомобіля. Термін повернення Кредиту встановлений п.7.1 кредитного договору 04 листопада 2014 року. Плата за користування кредитними коштами становить 0,80 % на місяць, щомісячна винагорода - 0,50 % від суми виданого кредиту. Згідно із п.2.2 кредитного договору, позичальник зобовязується використати кредит на цілі, що вказані в п.7.1. (купівля автомобіля) сплачувати відсотки за користування кредитом та винагороду банку відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2., 3.7, 6.2, 7.1. В забезпечення за кредитним договором був укладений договір залога рухомого майна - придбаного автомобіля Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску д.н.з. [NUMBER]. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України закріплений обов'язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів. Кредит надавався у вигляді непоновлюваної лінії для придбання автомобілю. Також був укладений договір застави зазначеного автомобіля. Встановлено, що відповідач [PERSON] скористався кредитом та частково виконував зобов'язання за кредитним договором, однак з квітня 2010 року порушив умови кредитування у зв'язку із чим виникла заборгованість. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 березня 2012 року, яке вступило в законну силу 06.04.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] Вирішено передати ПАТ КБ «Приватбанк» в заклад шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене рухоме майно - автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску, тип транспортного засобу: пасажирський, № шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року в розмірі 135 218, 35 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску, тип транспортного засобу: пасажирський, № шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу даного автомобілю ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 12.06.2012 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої службиЧМУЮ відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №25424 від 10.04.2012 року про передачу в заклад шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене рухоме майно а саме: автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску, тип транспортного засобу: пасажирський, № шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. В матералах справи міститься копія довідки заступника начальника ПАТ КБ Приватбанк про те, що вищевказаний автомобіль був вилучений у [PERSON] та знаходится на охоронюваному майданчику. Інформація стосовно подальшої реалізації автомобіля позивачем- ПАТ КБ Приватбанк не надана. Відповідно до умов кредитного договору п.7.1. кредит підлягає поверненню до 04 листопада 2014 року. Проте відповідно до п.2.3.3 кредитного договору банк має право при порушенні умов кредитного договору змінити умови договору та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту шляхом направлення відповідного повідомлення. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ Приватбанком 10.07.2011 року за вих. №30.1.0.0/2-174 на адресу відповідача [PERSON] була направлено повідомлення з вимогою повернути кредит отриманий згідно кредитного договору № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року, у повному обсязі відповідно до ст.1050 ЦК України. В повідомленні встановлений термін у який необхідно повернути прострочену заборгованість, а у випадку неповерненя- повернути суму кредиту в повному обсязі не пізніше 30 днів з дати одержання повідомлення. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що ним була отримана зазначена вимога в липні 2011 року. Відповідно до п.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, у зв'язку з порушенням позичальником [PERSON] виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання на серпень 2011 року. Після невиконання зазначеної вимоги банком був направлений позов до Соснівського районного суду міста Черкаси про звернення стягнення на предмет застави, який задоволено вищезазначеним рішенням від 26.03.2012 року. Відповідач та представник відповідача заявили про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до пред"явлення позову, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до п. 9 Постанови №5 від 30.03.2012р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Наявними матеріалами підтверджується, що позивач ПАТ КБ Приватбанк в трирічний термін, починаючи з серпня 2011 року, тобто з моменту зміни терміну виконання кредитного зобов'язання, за захистом свого права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором до суду не звернувся. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заяву стороною у спорі зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем за первісним позовом не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості ним пропущено з поважних причин. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] у зв'язку зі спливом позовної давності. При цьому передача заставного автомобіля банку-заставодержателю не розглядається судом як дія позичальника, яка свідчить про визнання боргу та може бути підставою для переривання строку позовної давності, оскільки автомобіль передавався не в позасудовому порядку, а на виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкас від 26.03.2012 року в рамках виконавчого провадження №33031963, відкритого Центральним відділом ДВС ЧМУЮ. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати припиненим основне зобов'язання, що виникло за кредитним договором № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та банком був укладений Кредитний договір №11407653000 від 31.10.2008 року. 26.03.2012 року Соснівським судом м.Черкаси в справі №2-5424-2011 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] ухвалене рішення про звернення стягнення на предмет застави, відповідно до якого в заклад шляхом вилучення у [PERSON] передано ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску. За цим же рішенням суду в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком в розмірі 135 218, 35 грн. надано право банку реалізувати зазначений автомобіль щляхом продажу від імені відповідача будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В подальшому автомобіль був вилучений у [PERSON] та перебував на охоронюваному майданчику Банку, але не був реалізований з невідомих причин. Відтак, викодячи із умов кредитного договору (п.2.2.8), а також ст.509, 526, 599, 607 Цивільного кодексу України вважає, що зобов'язання з його боку виконане шляхом виконання рішення про передачу заставного автомобіля банку. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Руднічук Д.В. підтримали зустрічний позов та просили задовольнити. Третя особа [PERSON] в заяві, скерованой на адресу суду підтримала зустрічний позов. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача за зустрічним позовом дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Як вже було установлено між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк був укладений кредитний договір на придбання автомобілю. В забезпечення виконання зобов'язань у заставу був переданий придбаний за кредитні кошти автомобіль Fiat, модель Doblo Panorama, 2007 року випуску, тип транспортного засобу: пасажирський, № шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України закріплений обов'язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачені підстави припинення зобов'язань. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Умовами Кредитного договоруDN81AR03110149 від 05.11.2007 року не передбачено припинення зобов'язань за цим договором у зв'язку із прийняттям судом рішення про звернення стягнення на предмет застави у зв'язку з невиконанням його умов. Статтею 651 ЦК передбачені підстави для зміни або розірвання договору. У судовому порядку ці питання вирішуються, якщо сторони договору не досягли згоди і одна із заінтересованих сторін звернулася з вимогою до суду з двох підстав: має місце істотне порушення договору другою стороною; наявні інші випадки, встановлені договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК). Проте, при розгляді справи №2-5424-2011 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль сторонами не заявлялося вимог про зміну або розірвання Кредитного договору № DN81AR03110149 від 05.11.2007 року. Звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет застави або дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову.

Outcome: dismissed