Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла баба [PERSON] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована в с. Комарів Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлій згідно записів погосподарських книг Комарівської сільської ради, як члену колгоспного двору, яка не втратила право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року. Також цей факт підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Комарівської сільської Ради народних депутатів 06 грудня 1989 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19 травня 1988 року, про те, що цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , в зв`язку з чим позивачка не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31. [PERSON] , вказує, що являється спадкоємицею в порядку спадкової трансмісії після смерті [INFO] баби [PERSON] , згідно із статтею 1276 Цивільного кодексу України, оскільки її мати, дочка померлої [PERSON] , померла [INFO] . Спадщину після смерті [INFO] баби [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, а саме на земельні ділянки. Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] баби [PERSON] була рідна донька померлої - [PERSON] , яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини, що також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31. З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. надала суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просить слухати за їх відсутності. Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі голови Ковінько О.Г. не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, слухання справи просить проводити за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована в с. Комарів Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 25 вересня 2018 року виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлій згідно записів погосподарських книг Комарівської сільської ради, як члену колгоспного двору, яка не втратила право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, цей факт підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Комарівської сільської Ради народних депутатів 06 грудня 1989 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19 травня 1988 року, про те, що цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.18). В зв`язку з цим [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31 (а.с. 49). [PERSON] , є спадкоємицею в порядку спадкової трансмісії після смерті [INFO] баби [PERSON] , згідно із статтею 1276 Цивільного кодексу України, оскільки її мати, дочка померлої [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про смерть [INFO] [PERSON] серія [NUMBER] , видане 25 вересня 2018 року виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 27); свідоцтвом про народження серія [NUMBER] 13 грудня 1973 року [PERSON] , видано 06 травня 1991 року повторно міським відділом РАЦС м. Вінниці (а.с. 24); свідоцтвом про народження серія [NUMBER] 21 березня 1949 року [PERSON] , видане повторно 27 лютого 1995 року Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.25); свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] 25 серпня 1973 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , видане міським бюро РАЦС м. Вінниці 25.08.1973 року (а.с.23). Спадщину після смерті [INFO] баби [PERSON] [PERSON] прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, а саме на земельні ділянки (а.с.49). Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] баби [PERSON] була рідна донька померлої - [PERSON] , яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини, що також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року за № 1461/02-31 (а.с.49). Той факт, що за життя [PERSON] володіла, користувалася та розпоряджалася будинковолодінням [ADDRESS] , як єдиний член колгоспного двору, яка не втратила право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року підтверджується: виписками з погосподарських книг Вороновицької селищної ради (а.с.29-47); довідками Вороновицької селищної ради ОТГ за № 2-647 від 11.07.2019 року та за № 2-648 від 11.07.2019 року (а.с.11-12); за № 2-668, за № 2-669, за № 2-667 від 19.07.2019 року (а.с. 7-10); витягом з земельно-кадастрової книги Вороновицької селищної ради (а.с.48); свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Комарівської сільської Ради народних депутатів 06 грудня 1989 року (а.с.18); довідкою КП «ВООБТІ» від 24.06.2019 року за № 8 (а.с. 17); державним актом на право приватної власності на землю серія ВН № 1578 виданим 11 липня 2000 року Комарівською сільською радою на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6395 га, яка розташована на території Комарівської сільської ради, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, та господарських будівель -0,2500 га; ведення особистого підсобного господарства - 0,3895 га (а.с.13); технічним паспортом виготовленим ФОП « [PERSON] » від 19.07.2019 року (а.с.14-16). За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. У відповідності до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved