Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування нотаріального напису та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 19.08.2013р. між ТОВ «ПоршеМобіліті» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50010116, за умовами якого ТОВ «ПоршеМобілті» надало [PERSON] кредит у розмірі 113 960,66грн., що становило еквівалент 14 020,75 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання автомобіля Volkswagen Polo реєстраційний номер [NUMBER]. На забезпечення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті» за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «ПоршеМобіліті» був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010116 від 21.08.2013р., за умовами якого [PERSON] передала у заставу ТОВ «ПоршеМобіліті» автомобіль VolkswagenPolo реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства, стягнута заборгованість не є безспірною , не було направлено вимогу про виконання порушеного забов"язання. Тому просить скасувати виконавчий напис від 06.04.2015, який зареєстрований в реєстрі № 459 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. та визнати таким , що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у ньому, просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. в судове засідання не з»явився, направив письмові заперечення на позовну заяву та просив розглядати справу в його відсутність . Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 19.08.2013р. між ТОВ «ПоршеМобіліті» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50010116, за умовами якого ТОВ «ПоршеМобілті» надало [PERSON] кредит у розмірі 113 960,66грн., що становило еквівалент 14 020,75 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання автомобіля VolkswagenPoloреєстраційний номер [NUMBER]. На забезпечення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті» за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «ПоршеМобіліті» був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010116 від 21.08.2013р., за умовами якого [PERSON] передала у заставу ТОВ «ПоршеМобіліті» автомобіль VolkswagenPolo реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до 1.3.1. Договору розмір платежів, що підлягають сплаті Позивачем у повернення Кредиту, визначено в гривні на день укладання Договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору. В подальшому Позивач мав сплачувати платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі. Починаючи з червня 2014 року Позивач в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору почав порушувати умови свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредиту та сплати інших платежів. Станом на 04.02.2015 року у Позивача виникла заборгованість перед Відповідачем за несплаченими платежами за Договором на загальну суму 32 915,75грн. У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору Відповідачем було направлено Позивачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50010116 від 04.02.2015р. з вимогою повернути суму Кредиту, сплати заборгованість та штрафні санкції. Вказана вимога була отримана позивачем 11.02.2015р. Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про необхідність повернення суми кредиту, сплату заборгованості та штрафних санкцій та примусове стягнення цих сум, в тому числі за рахунок заставленого майна. У зв'язку із систематичним порушенням умов Договору з боку Позивача, починаючи з червня 2014 року, несплатою платежів за Договором відповідно до Графіку погашення, Відповідач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за Договором з Позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦКУ, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п. 6.3 Договору компанія має право у разі неналежного виконання Позичальником та/або поручителем зобов'язань за Кредитним договором, вживати необхідних на розсуд Компанії, заходів для забезпечення прав компанії, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з позичальником. Витрати компанії на такі дії підлягають відшкодуванню Позичальником у повному обсязі. Відповідно до п. 8.5 Договору збитки заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням Договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Загальний розмір заборгованості та штрафних санкцій, нарахований станом на 04.02.2015р. становив 308 798,59грн. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здіснюється за рішенням суду , якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Ст.3 Закону України «Про заставу» закріплено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Статтею 26 п.5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) визначено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Стаття 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає Порядок повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. овідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4)посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5)визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до оржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального бтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. N 1172 „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" встановлено підставу для вчинення виконавчого напису: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно ст. 87 Закону України „Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окремо від документа, що встановлює заборгованість, виконавчий напис не вчиняється. Позивач не надав суду докази того, що станом на день вчинення виконавчого напису, 04.02.2015р, вказані вимоги були ним сплачені на користь Відповідача. А тому всі посилання Позивача на спірність цих вимог не відповідають дійсності, тому що ним не доведено протилежного, не надано жодного доказу оплати цієї заборгованості. 06.04.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. здійснено виконавчий напис , яким звернено стягнення на автомобіль VolkswagenPolo реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу в рахунок погашення заборгованості в розмірі 308 798 грн. 59 коп. Враховуючи викладене, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed