Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

23.03.2018 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору б/н від 16.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та умов договору. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 28.02.2018 року у сумі 15 857,81 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 2921,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8115,23 грн., заборгованість за комісією 3590,00 грн., а також штрафів відповідно умов кредитного договору. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2018 року провадження по справі відкрито. 15.06.2018 року відповідач надав суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК». В наданому суду 16.08.2018 року відзиві зазначив, що оскільки строк дії картки, яка була йому видана позивачем, закінчився в 2011 році, позивач пропустив строк звернення до суду, що є підствою для відмови у позові. Представник позивача у наданій відповіді на відзив, наполягав на задоволенні позову, та зазначив, що оскільки умовами договору передбачено пролонгування строку дії договору кожні 12 місяців, договір є чинним, а заперечення відповідача є необґрунтованими. У вступному слові представник позивача наполягав на задоволенні позову, однак не оспорював тієї обставини, що строк дії картки , яка була видана [PERSON] закінчився в 2011 році, а іншої картки відповідачу не видавалося. Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду на підставі ч.4 ст. 267 ЦПК України, зазначивши, що строк дії картки закінчився в 2011 році . Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 16.05.2008 року, згідно умов якого [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ , та відповідачу була надана кредитна картка зі встановленим кредитним лімітом . Згідно договору, умов та правил надання банківських послуг, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та зобов'язався у строк, визначений договором, виконати свої зобов"язання по своєчасному погашенню суми заборгованості перед Банком , а також сплачувати плату за кредит на користь Банку відповідно до умов договору. Позивач виконав обов'язок перед відповідачем, відповідно до умов договору, відкривши картковий рахунок та надавши кредитний ліміт на платіжну картку , що підтверджено розрахунком заборгованості за договором . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку позивача відповідач зобов'язання щодо погашення кредиту в повній мірі не виконував, що призвело до утворення заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на отримання наданих кредитних коштів. Між тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи встановлено, що відповідачу [PERSON] було відкрито рахунок , встановлено кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно Умов та правил надання банківських послуг (9.12) строк дії договору 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про закінчення строку дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Сторони не оспорювали , що строк дії картки виданої відповідачу був встановлений до 2011 року , іншої кредитної картки відповідачем не було отримано. Зазначені обставини в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Крім того, судом встановлено, що після закінчення строку дії картки, картковий рахунок було поповнено [PERSON] через термінал самообслуговування 18.07.2012 року. Після цього жодних платежів [PERSON] не було здійснено, що підтверджено випискою по рахунку. Згідно п. 3.1.1 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг визначено строк погашення кредиту в повному обсязі , а саме не пізніще останнього дня місяця , вказаного на платіжній картці. Відповідачем суду надана заява про застосування строку позовної давності до винесення рішення відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору в цій справі та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Разом із тим , суд приходить до висновку , що передбачений законом строк позовної давності позивачем у даній справі дотриманий не був, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредиту, після закінчення в 2011 році строку дії картки, нова картка для відповідача не перевипускалась, останній платіж був здійснений [PERSON] 18.07.2012 року , проте АТ КБ "ПРИВАТБАНК " звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права лише 23.03.2018 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Outcome: dismissed