Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 10.09.2014 року, позивачка зазначила, що за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.11.2006 року з відповідача, [PERSON], стягуються аліменти на її користь, на утримання їхнього неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки щомісячного доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Однак на цей час змінилися обставини, які не існували на час винесення судового рішення 23.11.2006 року, у зв'язку з чим вона вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], повинний бути збільшений, виходячи з наступного. Так, вже після розірвання шлюбу з відповідачем у 2006 році у неї народилася дочка, [PERSON], батько якої записаний з її слів, тобто вона, є одинокою матір'ю. Крім цього, син [PERSON], на утримання якого відповідач сплачує аліменти, після винесення рішення суду про стягнення аліментів, захворів, і знаходиться на диспансерному обліку у КП «Вільногірський міський центр первинної мед-сан допомоги», що підтверджується довідкою від 22.08.2014 року. Також згідно наказу Дніпродзержинського металургійного коледжу № 216 від 11.08.2014 року, син, [PERSON], зарахований на 1-й курс зазначеного учбового закладу з денною формою навчання, що підтверджується довідкою яка додається до позову. Таким чином на цей час змінилися значно обставини, які існували на час винесення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача у 2006 році, і ці обставини у своїй сукупності є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, з 1/4 частки щомісячного доходу відповідача до 1/3 частки його щомісячного доходу, приймаючи до уваги, що у зв'язку з народженням у неї дитини, вона не працює і отримую допомогу від держави по догляду за дочкою у розмірі 309,00 грн. щомісячно, що безумовно не достає їй, щоб ще утримувати належно сина, [PERSON]. Хвороба сина, та його навчання в коледжі у іншому місці, вимагає збільшення витрат на його утримання (спеціальне дієтичне харчування, ліки, проживання у гуртожитку, проїзд до м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, витрати на навчання у коледжі). Згідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому її матеріальне становище порівняно з 2006 роком також погіршилося, так як вона вже вказувала вище, їй треба замість однієї непрацездатної особи утримувати матеріально вже двох таких осіб. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разу зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Приймаючи до уваги викладене, що розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану когось із них, вона вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягнуті з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, що встановлений для дитини відповідного віку. Відповідач працює начальником дільниці у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті у м. Вільногірську, та щомісячно отримує заробітну плату у розмірі приблизно 5000-5500 грн., інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Вона вважає, що відповідач згідно ч.1 ст.141 СК України, яка передбачує, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини; незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, повинний належним чином утримувати нашу спільну дитину, а не покладати цей обов'язок тільки на неї одну. Згідно частини 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.06 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнство і стягнення аліментів», - вирішуючи питання про розмір аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів неповнолітніх дітей, інші обставини які мають істотне значення. Таким чином,її вимога обґрунтована, оскільки зміна її сімейного стану, погіршення її матеріального становища, хвороба сина, навчання сина у вищому навчальному закладі у іншому місті, є підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь за рішенням суду. Вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/3 частки щомісячного доходу відповідача, є цілком розумним, оскільки розмір аліментів буде складати 33 % відсотку доходу відповідача, і таким чином буде дорівнювати менше 50 % сукупного щомісячного доходу відповідача, що в свою чергу дозволяється, виходячи з пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно до якого - максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен, згідно ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Довідку про свій дохід вона надасть в судове засідання. Доказами правомірності її позовних вимог є: рішення суду про стягнення аліментів, свідоцтво про народження у неї другої дитини, довідка про хворобу сина, довідка про навчання сина. Оскільки її позовна вимога пов'язана з аліментними правовідношеннями, вона звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed