Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

03 листопада 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про звільнення майна з-під арешту. 04 листопада 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 02 грудня 2020 року в порядку загального позовного провадження, яке в подальшому відкладалося на 25.01.2021, в зв`язку з ненадходженням запитуваних документів. 25 січня 2021 року в підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Сидоренко Т. В. підтримала заявлені вимоги, прохала задовольнити; представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, жодних клопотань, заперечень, відзиву від нього не надходило. Ухвалою суду від 25.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.02.2021, яке в подальшому відкладалося на 15.03.2021 та 07.04.2021, в зв`язку з неявкою сторін. Позивач вказував, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельних ділянок та нерухомого майна, на яке накладено арешт, що до цього часу не знятий, однак виконавчі провадження закінченні та знищені. Тому [PERSON] прохала суд скасувати обтяження, накладене на все майно її спадкодавця. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивач - адвокат Сидоренко Т. В. надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримала заявлені вимоги, прохала їх задовольнити. Від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, жодних заяв, клопотань, відзивів чи заперечень до суду не надходило. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [INFO] у м. Миколаїв помер [PERSON] - чоловік позивача [PERSON] (а.с.7,8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки площею 4,65 га кадастровий № 5321881800:00:003:0209, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Полтавська область Кобеляцький район територія Дрижиногреблянської сільської ради). Підстава набуття права власності спадкодавцем - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.04.2013, яке видане реєстраційною службою Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2013, номер запису про право власності 622503; - земельної ділянки площею 4,27 га. кадастровий № 5321881800:00:001:0241, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Полтавська область Кобеляцький район територія Дрижиногреблянської сільської ради). Підстава набуття права власності спадкодавцем - рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.10.2011 року у цивільній справі № 2-685/2011. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2013, номер запису про право власності 621823; - земельної ділянки площею 4,1 га. кадастровий № 5321881800:00:001:0015, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса знаходження земельної ділянки - Полтавська область Кобеляцький район територія Дрижиногреблянської сільської ради. Підстава набуття права власності спадкодавцем - рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.10.2011 у цивільній справі № 2-685/2011. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2013, номер запису про право власності 621610 (а.с. 9 -12). У встановлений законодавством строк позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Кобеляцькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 412/2019( а.с.13. Крім позивача, інших спадкоємців немає. Доказом є довідка Кобеляцької державної нотаріальної контори від 08.09.2020 (а.с.14). В жовтні 2020 року позивач звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на все спадкове майно. Постановою Кобеляцької державної нотаріальної контори від 17.10.2020 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно позивачу було відмовлено з підстав наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про арешт майна спадкодавця (а.с.15). Підставою накладення арешту на майно спадкодавця є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка видана 25.07.2012 Корабельним ВДВС м. Миколаєва в межах виконавчого провадження № 32096400 (а. с. 16). У відповіді на адвокатський запит Корабельний ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило, що у провадженні ВДВС відкриті виконавчі провадження, за якими стороною визначено [PERSON] , станом на 01.07.2020 на виконанні відсутні. В провадженні ВДВС перебували виконавчі провадження: - ВП № 51411711 (дата відкриття 15.06.2016 року) з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-3492/2010, виданого 04.05.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості по кредитному договору № 123-ап-2008 від 03.07.2008 у сумі 7 339,88 грн., судового збору у розмірі 74,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 120,00 грн, всього 7 533,88 грн. 23.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», ВП знаходиться на зберіганні в архіві відділу; - ВП № 52422805 (дата відкриття 04.10.2016) з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2340/2011, виданого 27.03.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в сумі 25 156,27 грн 23.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», ВП знаходиться на зберіганні в архіві відділу. В межах вказаних виконавчих проваджень постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження не видавалися. За результатами перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень - окремого спецрозділу, який є архівною складовою частиною АСВП встановлено наявність виконавчого провадження № 32096400 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-2340/2011, виданого 27.03.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в сумі 24 788,39 грн та судових витрат у розмірі 367,88 грн. 29 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В межах вказаного ВП 25.07.2012 державним виконавцем до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відомості про обтяження невизначеного майна, всього майна спадкодавця [PERSON] за реєстраційним номером обтяження 12783145 (перенесено до Державного реєстру речових прав за №№ 622534, 621834, 621617). Виконавче провадження № 32096400 знищено, в зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Відповідно до довідки ТОВ ПКП «Українська південна компанія» від 17.10.2020, [PERSON] працював в ТОВ з 11.07.2016 по 06.05.2019. Підприємство здійснювало перерахування на рахунки Корабельного ВДВС м. Миколаєва грошових сум в межах відкритих виконавчих поводжень №№ 52422805, 51411711 (а.с.17). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Позовна заява подається до Кобеляцького районного суду Полтавської області за правилами ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої: позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення боргу входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Частиною першою-третьою статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення боргу включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові ВС від 27.08.2020 року у справі №757/3276/18-ц. Позивач після смерті чоловіка повідомила стягувачів про смерть боржника. Крім того, у вересні 2019 року державний виконавець після закінчення виконавчих проводжень, надіслав на адреси стягувачів постанови про закінчення виконавчих проваджень. Стягувачі у визначений статтею 1281 ЦК України строк, не пред`явили до спадкоємця боржника, який прийняв спадщину, вимог про сплату заборгованості, що позбавляє кредиторів права таких вимог за зобов`язаннями, а також є підставою для припинення таких зобов`язань. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність свідоцтва на спадщину та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові ВС від 20.05.2020 року у справі № 303/6974/16. Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про арешт майна спадкодавця перешкоджає позивачу в отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом та є перепоною у вільному володінні та розпорядженні спадковим майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі Закону чи Договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Отже, з урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не має змоги, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги отримати свідоцтва про право на спадщину, то потрібно зняти та скасувати арешт на згадані вище спадкові земельні ділянки. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved