Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

28.02.2020 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із АТ КБ „ПРИВАТБАНК" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв`язку із чим виникла заборгованість у сумі 31648,06 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.04.2011 року [PERSON] уклала із АТ КБ „ПРИВАТБАНК" договір згідно якого отримала кредит у розмірі 17000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Встановлено, що АТ КБ „ПРИВАТБАНК" умови договору виконав та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Судом встановлено, що відповідач порушив зобов`язання по погашенню кредиту, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 12.12.2019 р. має заборгованість у сумі 31648,06 грн., яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту - 20705,62 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3651,84 грн., заборгованість за пенею - 5307,36 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1483,24 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, 01.04.2019 впровадженні зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за використання кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі, 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд». Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку має місце прострочення боржника, а тому за прострочення грошового зобов`язання підлягає застосуванню саме така міра цивільно-правової відповідальності. Протилежного відповідачем не доведено. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за договором та сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Отже, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Позивачем надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв`язку з цим, суд з врахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу у розмірі фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. При цьому суд не погоджується з розміром нарахування 5% штрафу від суми позову, який навів позивач. В межах заявлених вимог суд вважає, що до стягнення підлягає штраф у розмірі 1035,28 грн., що складає 5% від 20705,62 грн., а не 1483,24 грн., як вказує позивач. За таких обставин суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, стягує з боржника штраф, який складається з фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 1035,28 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 25892,74 грн., яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту - 20705,62 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3651,84 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1035,28 грн., залишивши без задоволення позовні вимоги в іншій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог, що складає 81,81 % від суми позову та буде складати 1719,65 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial