Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного проживання в шлюбі із відповідачем має сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Він навчається на другому курсі Національного університету водного господарства та природокористування, навчально-науковий інститут агроекології та землеустрою напрямку підготовки "Водні біоресурси та аквакультура", денної форми навчання, де навчається на контрактній основі. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов'язаний це робити. Вона не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, у зв'язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде навчатись. 21 січня 2015 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 грн. 26 січня 2015 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн. 19 січня 2015 року відповідач подав до суду заперечення на позов, в яких вказав, що на даний час він не працює у зв'язку зі станом здоров'я. Жодних доходів не отримує. На обліку як безробітний у Рівненському міському центрі зайнятості не перебуває. Має іншу сім'ю, дружину [PERSON] та їхнього спільного неповнолітнього сина [PERSON], який навчається в 4 класі РНВК №12 та перебуває на його утриманні. Крім того, з 2005 року він має проблеми зі станом здоров'я, а саме з зором. У зв'язку з цим він потребує постійного лікування та додаткових витрат на це лікування, що також унеможливлює задовольнити вимоги позивача. Вважає, що він виконав свій обов'язок батька по утриманню свого сина [PERSON] до досягнення ним повноліття та в повному обсязі сплатив аліменти на нього за період з 22.06.1998 року по 01.08.2014 року, що підтверджується довідкою з ВДВС. Рішенням суду з нього було стягнуто аліменти у розмірі 250 грн., а він виплачував з власної ініціативи та за проханням позивача на утримання свого сина аліменти у збільшеному розмірі, що свідчить про те, що ним булло здійснено переплату аліментів. Просить в позові відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі за мотивів, викладених у позовній заяві. Просила їх задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на навчання повнолітнього сина у сумі 200 грн. до закінчення навчання або 23-х років. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що відповідач ніде не працює, будь-яких видів доходу не має, має на утримані неповнолітнього сина, має поставлені діагнози за станом здоров'я та постійні витрати на лікування. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, а також з поданих позивачкою та досліджених письмових доказів (копій документів) судом безспірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано у 1998 році, з 1998 року відповідач [PERSON] сплачува на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 250 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день син сторін по справі [PERSON] досяг повноліття і є студентом другого курсу Національного університету водного господарства та природокористування, де навчається на контрактній основі. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи те, що обов'язок по утриманню повнолітніх дітей лежить на обох з батьків, то суд прийшов до висновку, що кожний з бітьків повинен нести матеріальні витрати в період навчання дитини. Також суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності до рішення Рівненського міського суду сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 500 грн. Виходячи з того суд вважає, що відповідач мав можливість і кошти протягом тривалого часу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з вимог рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року, де вказано, що справедливість є одним із загальнолюдских вимірів права. Судом встановлено, що позивач проживає з сином - [PERSON], якому забезпечує належне прожиття та харчування, однак вона отримуючи невелику зарплату не може самостійно ще надати і матеріальну допомогу на навчання сина, а тому буде справедливим про стягнення коштів у сумі 200 грн. на часткове покриття витрат, пов"язаних з навчанням сина, який потребує матеріальної допомоги. При стягненні аліментів у сумі 200 грн. з відповідача, суд врахував вимоги ст.ст. 182 та 200 СК України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача на користь держави судовий бір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial