Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 24.02.1996 року по 25.07.2001 рік, у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач , жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає, з липня 1998 року ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не турбується його розвитком та потребами. На даний час їх син знаходиться повністю на її утриманні. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно сплачувати аліменти на утримання сина, проте відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не дбає про матеріальне забезпечення сина, приховує дійсний розмір своїх доходів. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити сина найнеобхіднішим, оскільки невзмозі сама забезпечити дитину всім необхідним. Оскільки син знаходиться повністю на її утриманні, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час, а саме за останні три роки починаючи з 01.06.2011 року з розрахунку 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів зазначених у позові, надавши суду пояснення аналогічно вказаним, пояснивши суду, що син проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач з 1998 року допомоги не надавав, ні продуктами харчування, ні коштами. Їй не відомо чи працює відповідач, він є працездатний, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. ЇЇ неодноразові звернення до відповідача з проханням добровільно сплачувати аліменти на утримання сина залишені без задоволення. Їй відомо, зі слів відповідача [PERSON] , що він після її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів позбувся всього належного йому майна з метою ухилення від сплати аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі з 24.02.1996 року по 25.07.2001 рік, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.07.2001 року, актовий запис №232./а.с.4/ У даному шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 30.01.1998 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.5/. Судом встановлено, що син [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність обставин передбачених ст. 182 СК України, зокрема відповідач є працездатним, поясненнями позивача в судовому засіданні стверджено, що на утриманні [PERSON] інших дітей та непрацездатних батьків нема. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, підлягають до часткового задоволення , а саме в розмірі 850 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за минулий час, а саме за останні три роки , в період з 01.06.2011 року, суд приходить до наступного висновку. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Отже, за минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за певних умов, а саме якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Під ухиленням від сплати аліментів слід розуміти як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази того, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання дитини. На підтвердження своїх вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів за минулий час на утримання дитини, позивач послалась на те, що відповідач з 1998 року не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Поясненнями [PERSON] в судовому засіданні стверджено, що вона неодноразово зверталась до відповідача про надання коштів на утримання сина, проте відповідач обіцяв в рахунок сплати аліментів подарувати сину належну йому квартиру , яку в подальшому продав як тільки дізнався про існування позову про стягнення з нього аліментів в провадженні суду. З довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Закарпатській області від 08.09.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку з адреси [ADDRESS] - 02.07.2014 року , тобто під час розгляду справи в суді . Таким чином, суд вважає , що позивач в судовому засіданні довела обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог, а саме довела в суді факт вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не можливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, сімейний стан позивача, відповідача, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, за минулий час , тобто за останні три роки підлягають до часткового задоволення, а саме виходячи з розміру 750 гривень щомісячно, на загальну суму 27000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial