Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 01.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1738 та застосувати двосторонню реституцію. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , яка [INFO] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, про що 18.11.2015р. було складено актовий запис № 1880 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції . Її мамі, [PERSON] , належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 06.01.1998 року Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 19.12.2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П., зареєстрованим в реєстрі за №3223. [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 08.08.1990 року. 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Ларисою Петрівною було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42205410 від 23.11.2015 року. До складу спадкового майна [PERSON] також належить квартира [ADDRESS] . Проте, як з`ясувалося, 01 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1738. Відповідно до п. 1 даного Договору купівлі-продажу від 01.08.2014 року Продавець продав та передав Покупцю, а Покупець купив та прийняв від Продавця квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 248107456101). Квартира, що відчужується має такі характеристики: загальна площа квартири: 45,0 кв.м.; житлова площа: 29,7 кв.м.; кількість кімнат: 2 (дві). Згідно з п. 4 Договору купівлі-продажу від 01.08.2014 року продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 357 035,00 (триста п`ятдесят сім тисяч тридцять п`ять) гривень 00., які були одержані Продавцем від Покупця до підписання цього Договору. Сторони вважають дану вартість взаємовигідною, реальною вартістю квартири. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. На виконання вимог ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України Продавець передав Покупцю всі документи, що стосуються відчужуваної квартири. Проте в даному випадку положення такий Договір купівлі-продажу квартири від 01.08.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1738, є удаваним, а тому підлягає визнанню недійсним, виходячи з наступного. У 2011 році її мама, [PERSON] , познайомилася із матір`ю Відповідача - [PERSON] , яка займалася розповсюдженням біологічно активних добавок мережі Коралового клубу, та почала купувати продукцію. З часом вони з [PERSON] роззнайомилися, остання довідалася, що в м. Рівне позивач проживає сама, донька її проживає в Росії. Трохи пізніше [PERSON] запропонувала позивачу так званий «бізнес» в США - [PERSON] щомісячно віддавала їй частину пенсії, яку вона нібито відправляла в США на особистий рахунок позивача, на якому гроші «працювали» і [PERSON] мала отримати надприбутки. У 2014 році стан здоров`я [PERSON] погіршився, у зв"язку з чим мала намір відвідати свою доньку в Росії, квартиру залишати боялася, а тому хотіла здати її в оренду хорошим людям. [PERSON] переконала [PERSON] , що вона багато коштів не заробить здавши квартиру, та запропонувала [PERSON] схему, за якою її син - [PERSON] надасть грошові кошти у розмірі вартості квартири, а [PERSON] на певний період часу переоформить на нього свою квартиру [ADDRESS] . При цьому позивача було запевнено, що коли в неї виникне необхідність повернутися додому, то відповідач забере з рахунку [PERSON] кошти за мінусом уже зароблених, і він назад переоформить квартиру. У день укладення договору купівлі-продажу квартири, тобто 01.08.2014 року, [PERSON] та [PERSON] повідомили [PERSON] , що кошти у сумі 357 035,00 гривень, тобто у розмірі оціночної вартості квартири, уже знаходяться на її рахунку у США. В середині серпня 2014 року [PERSON] розповіла про ці події своїм сусідам, які їй повідомили, що її обманули і ніякого рахунку в США з її коштами немає. Така обов`язкова умова договору купівлі-продажу як сплата коштів за отриманий товар дотримана не була. Окрім того, не було дотримано положення за яким розрахунки між фізичними особами за договором купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню у розмірі 150 000,00 грн. повинні проводитися шляхом перерахунку коштів на поточні рахунки. Окрім того з електронної скриньки матері зникла переписка електронною поштою між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними спеціалістами, які зазначають про намагання з айпі-адреси [PERSON] зайти в електронну пошту [PERSON] та змінити паролі доступу, а також про наявність численної переписки та електронних пошт. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Проте фактично передачі квартири від Продавця до Покупця також не відбулося, оскільки квартира не передавалася і [PERSON] проживала у ній до самої смерті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] , представник позивачки адвокат Овдійчук О.О. підтримали обґрунтування підстав звернення до суду у межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю. Окрім того, будучи допитаною в якості свідка, позивачка [PERSON] дала аналогічні показання. Пояснила, що фактично її мама мала намір передати квартиру [PERSON] та [PERSON] в користування, але ж ніяк не мала наміру її відчужувати. При цьому будь-яких грошових коштів вона не отримала за її відчуження. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими, безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Столяр М.В. підтримав поданий до суду письмовий відзив, який обґрунтувала наступним. Дійсно, 01 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1738. Повний розрахунок між сторонами за придбану квартиру відбувся готівкою шляхом передачі [PERSON] грошових коштів для [PERSON] в її квартирі до підписання договору купівлі-продажу квартири. Тому, в спірному договорі сторони - [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру. До того ж, сторонами договору було узгоджено і всі інші істотні умови спірного договору. Також після підписання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] передала відповідачу [PERSON] як новому власнику оригінал будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі [ADDRESS] та оригінал технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] інвентарний номер № [NUMBER] . Але, [PERSON] , перебуваючи в дружніх відносинах з матір`ю відповідача - [PERSON] , до 12.09.2014 р . була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Також, представник відповідача адвокат Столяр М.В. наголосив на тому, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року у аналогічній справі №569/15844/14-ц задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Рівненського міського суду від 6 жовтня 2015 року, в задоволенні позову [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна, про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу квартири, розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності та визнання права власності на квартиру - відмовлено. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. За клопотанням представника позивачки адвоката Овдійчук О.О. у судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 103-105), [PERSON] , [PERSON] (а.с. 112-113) та була допитана як свідок [PERSON] . За клопотанням представника відповідача адвоката Столяра М.В. судом заслухані показання свідка: [PERSON] (а.с.116-117) . Від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач та представник відповідача відмовилися. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] від 02 березня 2017 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 16 травня 2017 року. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року було задоволено заяву позивача [PERSON] та забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101; заборонено [PERSON] та будь-яким третім особам вживати будь-які дії, спрямовані на відчуження, користування, перепланування, зміну тощо квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 248107456101; заборонено державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101. 19 травня 2017 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2017 року було закрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та припинення права власності. 14 грудня 2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області, якою було скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2017 року - поновлено провадження у справі №569/3577/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та припинення права власності та направлено дану справу до Рівненського міського суду Рівненської області для продовження її розгляду по суті заявлених вимог. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про заміну способу забезпечення позову. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Овдійчук Оксани Олександрівни та витребувано у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни (33023, Рівненська область, м. Рівне, вул. Академіка Грушевського, 77, оф. 202) належним чином засвідчені копії та для огляду в судовому засіданні оригінали: нотаріальну справу про посвідчення Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01.08.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В. 01.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1738; копію журналу (реєстру) вчинення нотаріальних дій Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни за 01.08.2014 року щодо запису за №1738; витребувано з Регіонального центру надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, Рівненська область, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) матеріали реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101. 01 листопада 2018 року у підготовчому судовому засіданні Рівненським міським судом Рівненської області були розглянуті клопотання про забезпечення доказів, долучення письмових матеріалів, виклик свідків. А, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті на 11.00 год. 18.12.2018 року. Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року задоволено частково клопотання відповідача [PERSON] та скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 3 березня 2017 року по справі № 569/3577/17 в частині: заборонити [PERSON] та будь-яким третім особам вживати будь-які дії, спрямовані на відчуження, користування, перепланування, зміну тощо квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101; заборонити державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та іншим особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101. Суд заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , матері позивача [PERSON] , належала на праві власності квартира [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 6 січня 1998 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 19 грудня 2013 року. Згідно зі змістом договору купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Договір підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1738. В п. 4 Договору купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року зазначено: «продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 357035 (триста п`ятдесят сім тисяч тридцять п`ять) гривень 00, які були одержані Продавцем від Покупця до підписання цього Договору. Сторони вважають дану вартість взаємовигідною, реальною вартістю квартири. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. На виконання вимог ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України Продавець передав покупцю всі документи, що стосуються відчужуваної квартири». Тому, оригінал будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі [ADDRESS] та оригінал технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] інвентарний номер №2276, копії яких долучені до матеріалів справи [PERSON] , були передані [PERSON] відповідачу [PERSON] , а [PERSON] була знята з реєстрації в квартирі [ADDRESS] , що підтверджує копія адресної картки від 12.09.2014 р., що в свою чергу не заперечувалось позивачем і представником позивача у суді. З оглянутого судом свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] [PERSON] померла, про що було складено актовий запис № 1880, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції 18.11.2015 р. Окрі мотого, судом встановлено, що 06 жовтня 2015 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/15844/14-ц повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна про визнання недійсним та розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності, визнання права власності - визнано недійсним п. 4 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 01 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В., зареєстрованого в реєстрі за №1738, в наступній частині: «Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру»; розірвано договір купівлі-продажу квартири, укладений 01 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В., зареєстрований в реєстрі за №1738; припинено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . У зв"язку зі смертю матері, [PERSON] набула статус правонаступника у справі. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року у справі №569/15844/14-ц (провадження № 22-ц 787/11/2016), залишеним у силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.10.2017р., задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Рівненського міського суду від 6 жовтня 2015 року, в задоволенні позову [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвеєва Оксана Віталіївна, про визнання недійсним пункту договору купівлі-продажу квартири, розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності та визнання права власності на квартиру - відмовлено. ( т.1 а.с.46-49, т. 2 а.с.71-73) Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як визначає ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, боргові розписки [PERSON] і [PERSON] не можуть розглядатись судом як докази по справі, у зв`язку з тим, що не містять будь-яких відомостей щодо предмету спору, адже свідчать лише про наявність боргових зобов`язань позивача [PERSON] . Доказами недійсності спірного договору позивач [PERSON] вказує наявність електронної переписки між [PERSON] та з матір`ю відповідача - [PERSON] , проте такі докази в матеріалах справи взагалі відсутні, тому не можуть бути належно оцінені судом. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що його син потерпів від дій фондів з якими він співпрацював та розповсюджував харчові добавки. Бачив на заняттях [PERSON] Окрім того, вказав, що [PERSON] говорила, що [PERSON] у неї видурили 10тис. доларів, відносно квартири говорила, що залишить родичам. Вдома у [PERSON] ніколи не був. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показав, що він знав про те, що мати позивачки декілька років передавала [PERSON] гроші, які ті ніби-то переводили на якість американські рахунки. Коли вона зрозуміла, що її ошукали, в неї почалися проблеми зі здоров`ям. Свою нерухомість вона не мала наміру продавати, оскільки хотіла її залишити онукам, які живуть в Росії, а [PERSON] хотіла дати пожити в квартирі, поки буде гостювати в дочки в Росії. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] не розуміла, що її обманюють, показувала їй переписку в ноутбуці, зошити, де вона записувала куди передавала гроші, розказувала, що гроші за свою квартиру, яку як вона думала здала в оренду, та які вона не отримувала, покладуть на рахунки фондів, та пообіцяли великі прибутки. Наміру продавати свою квартиру [PERSON] не мала абсолютно, так як була хвора, їй було небезпечно змінювати клімат, та не збиралася переїжджати до дочки в Росію. Вони з чоловіком ходили до нотаріуса , яка підтвердила, що передачі грошей не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив наявність поштової переписки між ІР-адресами [PERSON] та відповідача, показав суду, що суть переписки зводилась до того, що надійшли кошти. ІР адреса, з якої здійснювався доступ до комп`ютера [PERSON] була за адресою міста проживання відповідача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] також дав пояснення, що кошти [PERSON] не получала. Про продаж квартири мови ніколи не йшло. Вона ніколи нікому не заїкалась про продаж квартири. Вона хотіла залишити квартиру для дочки. Суд прийшов до висновку, що допитані свідки з боку позивача не були присутніми ні при спілкуванні між [PERSON] , [PERSON] [PERSON] щодо укладення правочину, який у даному процесі є оспорюваним. Окрім того, судом не встановлено допустимих доказів, що допитані свідки перебували у тісних та довірительних відносинах з [PERSON] , а відтак у суду виникли сумніви щодо доведення до відома зазначених осіб своїх планів щодо можливого розпорядження власністю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка приходиться мамою відповідача, суду показала, що вони з [PERSON] перебували у дружніх стосунках. [PERSON] купувала у неї харчові добавки, оскільки постійно хворіла. Ніяких грошей, які як стверджує позивачка вона не отримувала від [PERSON] для переводу їх на американські рахунки . Їй відомо, що [PERSON] вкладала гроші у якість фонди, проте вона до цього не має жодного відношення. Підтвердила, що квартиру її син придбав у [PERSON] , оскільки остання сама запропонувала її продати, бо хотіла переїхати жити до дочки в Росію. Позивачка просить визнати договір купівлі-продажу квартири удаваним, оскільки між [PERSON] та [PERSON] було фактично укладено не договір купівлі-продажу , а користування( оренди) на період виїзду [PERSON] на проживання до доньки. Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У положеннях статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні настоював на тому, що як він, так і [PERSON] мали намір та уклали договір купівлі-продажу. Він, немаючи особистого майна набув квартиру у власність для проживання, договір нотаріально посвідчений, всі істотні умови договору оговорювалися сторонами договору, виходячи зі змісту договору купівлі-продажу та правових вимог по його укладенні. Він сплатив кошти за набуття майна, виходячи з його вартості на день укладення договору. Крім того, судом оглянуті : нотаріальна справа про посвідчення Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01.08.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвою О. В. 01.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1738; копію журналу (реєстру) вчинення нотаріальних дій Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвеєвої Оксани Віталіївни за 01.08.2014 року щодо запису за №1738; надані з Регіонального центру надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, Рівненська область, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) матеріали реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248107456101. Судом не здобуто належних та допустимих доказів, які вказували б на той факт, що дійсна спрямованість волі обох сторін оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу - [PERSON] та [PERSON] , була на укладення договору користування (оренди) , а не купівлі-продажу. Доводи позивачки, яка не була стороною договору, а пред`явила позов, виходячи з обставин про які їй стало відомо від матері, вказують лише на той факт, що одна сторона мала намір укласти інший договір, а для визнання договору удаваним слід довести, що обидві сторони укладаючи договір купівлі-продажу приховали, що фактично мали намір укласти договір користування. Оскільки судом встановлено, що має місце рішення суду за яким оспорювався договір купівлі-продажу та у задоволенні якого було відмовлено, то суд не приймає як докази у даній справі - доводи позивачки щодо непроведення [PERSON] розрахунку за продану квартиру, порушення порядку перерахування коштів. Зазначеним обставинам була дана оцінка у рішенні апеляційного суду Рівненської області від 22.06.2016р. у справі № 569/15844/14-ц, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, суд прийшов до висновку, що майнові права та інтереси позивача [PERSON] при укладенні 01.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] - не були і не є порушеними, позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, а тому суд прийшов до висновку, що позов про визнання договору купівлі-продажу від 01.08.2014р. недійсним до задоволення не підлягає. Оскільки суд прийшов до висновку, що вимога про визнання договору купівлі-продажу не підлягає до задоволення, то похідна вимога про припинення права власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] до задоволення не підлягає, оскільки не є самостійною, а пов"язана з чинністю оспорюваного договору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed