Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

27.08.2018 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити юридичний факт належності йому правовстановлюючих документів - виписки з трудової книжки БТ-ІІ №1409747, військового квитка, стягнути з зацікавленої особи судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 20.03.2018 р. Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва в Миколаївській області відмовило йому в призначенні пенсії за віком у зв'язку із розбіжностями у прізвищі: у трудовій книжці БТ-ІІ №1409747 та військовому квитку зазначено "Гоменюк". Встановлення факту необхідно для зарахування (підтвердження) стажу роботи для отримання в подальшому пенсії за віком. Ухвалою суду від 10.09.2018 р. в частині вимог про встановити юридичний факт належності [PERSON] трудової книжки БТ-ІІ №1409747 було відкрито провадження. До судового засідання [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Представник заявника до судового засідання не зявився, надав до канцелярії заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Заінтересована особа Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва в Миколаївській області (далі ЦО ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській області) до судового засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги [PERSON]Д підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням ЦО ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській області від 20.03.2018 р. №19/4-з [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки трудова книжка БТ-ІІ №1409747 виписана на імя «Гоменюк Василя Дмитровича», що не співпадає з даними паспорту заявника «Гоминюк Василь Дмитрович». Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. В той же час факт належності [PERSON] трудової книжки БТ-ІІ №1409747 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для призначення йому пенсії, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, заявником заявлено вимогу про стягнення з заінтересованої особи судового збору. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Відтак, суд приходить до переконання про неможливість задоволення вимог в частині стягнення з заінтересованої особа судового збору.

Outcome: approved