Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд стягнути з відповідачів, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] солідарно на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 11845,55 грн.; стягнути з відповідача ПАТ « УСК « Гарант- Авто» на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 4\~263, 09 грн.;стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.; стягнути з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000, 00 грн.; стягнути з відповідачів ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] солідарно на користь позивача судові витрати в розмірі 5\~943, 60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував з приводу його задоволення. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, що на момент ДТП у нього був діючий поліс загольнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто ДТП є страховим випадком відповідно до чинного законодавства та підлягає відшкодуванню страховою компанією. Представник відповідача ПАТ « УСК « Гарант- Авто» до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вислухавши пояснення сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є власником автомобіля марки Toyota Avensis, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 161534, наявною в матеріалах справи ( а.с.25). 24.06.2014 року близько 16 години 00 хвилин в м. Одесі по вул. Матроський узвіз, [PERSON]М, керуючи автомобілем « MAN», державний номер [NUMBER], не врахував дорожні умови, не вибрав безпечний інтервал руху та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Toyota Avensis, державний номер [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., що підтверджується копією постанови наявною в матеріалах справи (а.с.8). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого сталося ДТП була застрахована у ПАТ « УСК « Гарант-Авто», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 5341227, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.26). 25.06.2014 року позивач повідомив ПАТ « УСК « Гарант-Авто» про страховий випадок та надав всі необхідні документи, що підтверджуються копіями, наявними в матеріалах справи ( а.с. 27). 24.06.2014 року за участю потерпілої особи було оглянуто пошкоджений автомобіль Toyota Avensis, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. та складено акт огляду, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 21). Власнику пошкодженого автомобіля завдано матеріальну шкоду в розмірі 20\~845, 55 грн. Позивачем в позові зазначено, що відповідач [PERSON] частково відшкодував завдану шкоду, а саме в розмірі 9\~000 грн., тобто невідшкодованою залишилась сума в розмірі 11\~845, 55 грн. Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобовязані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Судом приймається до уваги той факт, що на момент ДТП, згідно полісу № АС/5341227 загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль MAN L 2000, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] був застрахований у ПАТ « УСК « Гарант-Авто», тобто ДТП є страховим випадком відповідно до ст. 6 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно договору страхування ліміт відповідальності за майнову шкоду складає 50\~000 грн., франшиза при сплаті страхового відшкодування не стягується. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В матеріалах справи наявний лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за № 435/13-12 від 19.01.2015 року в якому зазначено, що відповідно до інформації ПАТ " УСК " Гарант-Авто", страховиком було прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 22 361, 73 грн. ( страховий акт № 000019980/01) ( а.с.101). Оскільки за умовами полісу № АС/5341227 сума матеріальної шкоди не перевищила ліміт відповідальності за заподіяну майнову шкоду, а франшиза за умовами полісу не стягується,враховуючи добровільне часткове відшкодування [PERSON] заподіяної шкоди, суд вважає за необхідне в задоволенні вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди зі [PERSON] відмовити, а вимогу щодо стягнення зі страхової компанії суми в розмірі 11\~845,55 грн.- задовольнити. Позивач також просить суд стягнути зі страхової компанії пеню в розмірі 4\~263, 09 грн. Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 36.5 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином вимога про стягнення зі страхової компанії пені підлягає задоволенню. Крім того, позивач вважає, що діями відповідачів йому завада моральна шкода та просить суд стягнути на його користь по 5\~000 грн. з кожного. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового звязку між поведінкою відповідачів та його моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди, отже в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити. Окрім цього позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 5\~943, 60 грн. Через порушення відповідачем, зокрема страховою компанією прав позивача, останній був змушений звернутися до суду та сплатив судовий збір в розмірі 243, 60 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже сума сплаченого судового збору та судових витрат підлягає стягненню зі страхової компанії на корсить позивача, оскільки в задоволені вимог щодо [PERSON] відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалась у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладання угоди про надання правової допомоги й її оплата не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо представник в судових засіданнях участі не брав. Відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, це свідчить про те, що ці витрати не будуть відшкодовуватись в повному розмірі, якщо вони перевищуватимуть певну суму. Законом України від 20.12.2011 року № 4191- VI встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та його представником укладено договір про надання правової допомоги та оплачено послуги в розмірі 2200 грн. та 2000 грн., що підтверджується наявними у справі доказами. В задоволенні решти суми судових витрат суд вважає за необхідне відмовити за відсутності належним та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно вони були понесені. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2015 року з метою забезпечення позову заборонено [PERSON] та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження транспортного засобу марки MAN L2000, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України, якщо в задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Згідно зі ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд враховує те, що у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] відмовлено, наявною забороною будуть порушені його права, як власника транспортного засобу, на який накладено заборону отже, вважає за необхідне її скасувати. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial