Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення коштів. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договору № ДВ-577.2 від 28 липня 2014 року по залученню внесків фізичної особи на депозитний рахунок. Відповідно до умов договору [PERSON] , як член Кредитної спілки, зобов`язався внести внесок у розмірі 70 482 грн., а кредитна спілка зобов`язалась повернути йому зазначений внесок разом з нарахованими на внесок відсотками не раніше 28 січня 2018 року. Свої зобов`язання позивач виконав, відповідно до квитанції до прибуткового ордеру №2 від 28 липня 2014 року. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Судом, враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «КС Володар» про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить такого висновку. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Частиною першої статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (частини 3 статті 23 Закону). Матеріали справи свідчать, що між [PERSON] та КС «Володар» був укладений договір по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме 28 липня 2014 року договір № ДВ-557.2 Гарант по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до договору позивач був зобов`язаний протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання договору внести внесок (надалі - «внесок»), а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками у встановлений договором строк. На виконання умов договору № ДВ-557.2 від 28 липня 2014 року позивачем було внесено грошові кошти у розмірі 70 482,00 грн, на підтвердження чого філія КС «КС Володар» видала квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2 від 28 липня 2014 року. В свою чергу, Договір (пункт 3.4.1) надає позивачу право забрати внесок повністю, але, як зазначалося вище, не раніше 28 січня 2018 року (пункт 1.1 Договору). Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Договору № ДВ-557.2 Кредитна спілка на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісяця нараховує 30% річних. Відсотки на внесок нараховуються один раз на місяць на фактичну суму внеску за фактичну кількість днів використання Кредитною спілкою внеску. 12 січня 2018 року, на виконання умов договору, не бажаючи продовжувати строк дії Договору, позивач направив на адресу Кредитної Спілки відповідну заяву, в якій просив видати на руки кошти за депозитним внеском у розмірі 1 917 187, 37 (один мільйон дев`ятсот сімнадцять тисяч сто вісімдесят сім грн 37 копійок) і нараховані відсотки за вкладом у сумі 500 000 (п`ятсот тисяч грн). Також, в заяві зазначив дату та час, коли він планував забрати грошові кошти в сумі, вказаній в заяві, а саме, 29 січня 2018 року з 14:00 до 17:00. Вказана заява була отримана Кредитною Спілкою 12 січня 2018 року за вхідним номером 12 січня 2018 року. 29 січня 2018 року [PERSON] , за підписом бухгалтера - касира Першої Печерської філії Кредитної Спілки Петренко О.В., була видана довідка за вихідним номером 29/01/18 про те, щостаном на 29 січня 2018року [PERSON] має депозитний внесок за договором № ДВ-557.2 від 28 липня 2014 року на суму 1 917 187, 37 (один мільйон дев`ятсот сімнадцять тисяч сто вісімдесят сім) грн 37 коп. та відсотки у сумі 537 702 (п`ятсот тридцять сім тисяч сімсот дві) грн 94 коп. Проте Кредитна Спілка, в порушення умов договору, не повернула внесок із відсотками, тому позивач вимушений був повторно, 13 квітня 2018 року, звернутися до Кредитної Спілки із заявою про перерахування належної суми. Повторна заява була задоволена частково, а саме: 16 квітня 2018 року на картковий рахунок поступило 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень; та 10 вересня 2018 року на картковий рахунок поступило 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень. Отже, Кредитна Спілка, в порушення своїх зобов`язань за договором, має заборгованість в розмірі 2 154 890, 30 (два мільйони сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто гривень 30 копійок). Тобто, між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли зобов`язання, за якими позивач вніс грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути разом з нарахованими відсотками у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням по виплаті коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав (доказів протилежного суду не надано). Відповідно до статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно статті 629 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Таким чином, вимога про стягнення на користь позивача 2 781 459,07 грн, за договором №ДВ-557.2 від 28 липня 2014 року ґрунтується на вимогах закону, а тому, підлягає задоволенню. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Судом було перераховано суми інфляційних витрат за період з 29 січня 2018 року по 16 квітня 2018 року, які становлять 69374,69 грн. та 3% річних за цей же період, які складають 15738,20 грн.; за період 17 квітня 2018 року по 10 вересня 2018 року які становлять 16134,23 грн. та 3% річних за цей же період, які складають 27848,13 грн.; за період 11 вересня 2018 року по 25 січня 2021 року, які становлять 343738,33 грн. та 3% річних за цей же період, які складають 153735,19 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений документально підтверджений судовий збір у розмірі 11350,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved