Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

у червні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей разом з матір"ю. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 12 березня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та постійно проживають разом з позивачем. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач працює та має стабільний дохід. Також позивач зазначає, що без визначення судовим рішенням місця проживання дітей вона не може без участі відповідача вирішити питання, пов`язанні з життям дітей, зокрема зареєструвати їх місце проживання, виїхати за кордон без згоди батька. За таких підстав, позивач просить суд: -стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 1/3 частину всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину у відповідності до віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття [PERSON] , -визначити місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.(а.с.20) Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 12 березня 2006 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Під час шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), та донька - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 4) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач разом з малолітніми дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьків. Позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 12 червня 2020 року. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що між сторонами у справі існує спір щодо вирішення питання щодо відпочинку дітей за кордоном та інші побутові питання без письмової згоди відповідача. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Позивач зазначає, що діти мають мешкати разом з нею. Вона матеріально забезпечує їх всім необхідним для їх фізичного, духовного та морального розвитку. З наданого висновку від 25 серпня 2020 року № 100-11529 складеного головою Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що 12 серпня 2020 року представниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання, умови для проживання малолітніх дітей створені належним чином. Малолітні діти забезпечені всім необхідним. Батько [PERSON] працює державним службовцем та має постійний дохід. Наразі проживає та працює у м. Кропивницькому. [PERSON] надав письмові пояснення з яких вбачається, що він не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. За таких підстав, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визначення місця проживання дітей з нею ґрунтується на законі. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд виходить виключно з інтересів дітей. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

Outcome: approved