Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

23.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до НАСК «Оранта», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 11.12.2013 р. з ним стався страховий випадок, а саме на автодорозі Львів Рава-Руська [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], грубо порушив правила дорожнього руху, в результаті чого вчинив зіткнення з його автомобілем, чим спричинив технічні пошкодження транспортного засобу. 26.12.2013 року постановою судді Жовківського районного суду відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнути ний до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Позивач, після встановлення ціни відновлювальних робіт свого автомобіля, звернувся з письмовою заявою в страхову компанію про виплату йому страхового відшкодування. Йому повідомили, що НАСК «Оранта» здійснить виплату у розмірі 11909,43 грн. найближчим часом. Крім того, позивач звертався до НАСК «Оранта» з вимогою перерахувати суму відшкодування згідно з новими цінами. Проте у визначені строки виплата страхового відшкодування здійснена не була. Тому з врахуванням клопотання про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача НАСК «Оранта» та [PERSON] 1844,43 грн. нанесеної матеріальної шкоди, 487,20 грн. судових витрат та 2000 грн. моральної шкоди, а також стягнути інфляційні втрати та 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав вказаних у ньому. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, в його обґрунтування зіслався на обставини викладені у позовній заяві. Вказала, що позивач виконав усі умови договору страхування, після настання страхового випадку звернувся для отримання страхової виплати, однак страхувальник відмовляється виконати свої зобовязання, щодо виплати страхового відшкодування. Представник відповідача позов визнав частково, подав суду письмове заперечення, в якому вказав, що матеріальна шкода згідно умов страхування, завдана власникові автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] визначена на підставі Протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, складає 11909,43 грн.. Позивачу було надано письмову відповідь, у якій було вказано, що у разі надання Страховику оригіналів актів виконаних робіт зі станцій технічного обслуговування, спеціалізованої для даної моделі дорожньо-транспортного засобу, та документів, що підтверджують витрати на відновлювальний ремонт (квитанції, чеки), Страховиком буде проведено аналіз та можливий перерахунок розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Проте позивачем не було надано НАСК «Оранта» перелічених документів, тому виплата страхового відшкодування була нарахована, але не виплачена. Також вказав, що Страховиком відшкодовується моральна шкода лише у разі, якщо потерілий під час страхового випадку зазнав ушкодження здоровя. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування шкоди у розмірі 19935 грн. та стягненні 2000 грн. моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Вважає, що витрати на ремонт автомобіля повинна покрити страхова компанія. Просить стягнути матеріальну шкоду з НАС «Оранта». Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача [PERSON], розглянувши заперечення відповідача НАСК «Оранта», дослідивши докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 11.12.2013 року о 15.00 на автодорозі Львіві Рава-Руська 6 км + 150 м з вини водія автомобіля «ВАЗ 2101» з державним номерним знаком 18120 ТВ [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Рено» з державним номерним знаком ВС 4664АР, що підтверджується копією постанови Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року, згідно якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «ВАЗ 2101» з державним номерним знаком 18120 ТВ була застрахована у ВАТ "НАСК «Оранта» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.09.2013 року №АС /5799064. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, між [PERSON], як потерпілою особою та НАСК «Оранта» як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». З позовної заяви вбачається, що 11.12.2013 року позивач на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди у присутності представника відповідача НАСК "Оранта" написав заяву про виплату страхового відшкодування. Страховим актом № ОЦВ-13-1618/1 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду від 12.12.2013 р. страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування, який становить 11909,43 грн.. Відповідно до вимог ст.22.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. Відповідно до ч.2 ст.36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 12.12.2013 р., граничним строком виконання зобов'язання було 12 березня 2014 р. Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане, що є підставою для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку. Зобов'язання, яке не виконав страховик, є грошовим, а отже він в силу ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги, що граничним строком виконання зобов'язання було 12 березня 2014 р., станом на 10 вересня 2015 р. відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 547 календарних днів. Як зазначено у листі Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та Розяснення Вищого арбітражного суду України №02-5/223 від 12.05.1999 «Про деякі питання, повязані з застосуванням індексу інфляції» загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період, протягом якого було прострочено виплату. Розмір щомісячної інфляції розміщується в «Урядовому курєрі». Березень102.2 «УК» №65 від 09.04.2014 р. Квітень103.3 «УК» №83 від 13.05.2014 р. Травень103.8 «УК» №103 від 11.06.2014 р. Червень101.0 «УК» №121 від 09.07.2014 р. Липень100.4 «УК» №144 від 09.08.2014 р. Серпень100.8 «УК» №164 від 09.09.2014 р. Вересень102.9 «УК» №185 від 08.10.2014 р. Жовтень102.4 «УК» №208 від 08.11.2014 р. Листопад101.9 «УК» №229 від 09.12.2014 р. Грудень103,0 «УК» № 5 від 14.01.2015 р. 2015 Січень103,1 «УК» № 24 від 10.02.2015 р. Лютий105,3 «УК» № 44 від 11.03.2015 р. Березень110,8 «УК» № 65 від 09.04.2015 р. Квітень114,0 «УК» № 84 від 14.05.2015 р. Травень102,2 «УК» № 102 від 10.06.2015 р. Червень100,4 «УК» № 122 від 09.07.2015 р. Липень99,0 «УК» № 144 від 08.08.2015 р. Серпень99,2 «УК» № 165 від 09.09.2015 р. Враховуючі вище викладене судом визначено, що середній індекс інфляції за весь період прострочення зобовязання становить: 102.2 *103.3 * 103.8 *101.0 * 100.4 * 100.8 * 102.9 * 102.4 * 101.9 * 103,0 * 103,1 * 105,3 * 110,8 * 114,0 * 102,2 * 100,4 * 99,0 * 99,2 / 100% = 1,7 Як передбачено у вищезгаданих нормативно-правових актах сума інфляції розраховується за формулою: Сума боргу х процент інфляції сума боргу. Отже втрати позивача від інфляції становлять 11909,43 Х 1,7- 11909,43 = 8336,6 (грн.). Три проценти річних від простроченої суми за формулою (суму боргу Х 3% Х кількість прострочених днів)\~/365(кількість днів у році), становлять: 11909,43 Х 0,03 Х 547 : 365 = 535,44 (грн.). Крім того, згідно висновку №197 експертного авто товарознавчого дослідження від 20.08.2015 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [PERSON], фургон малотоннажний, дизельний з робочим обємом 2463 см.куб. 2003 року випуску з державним реєстраційним номером ВС 4664 АР, на момент огляду 18.08.2015 року в цінах станом на час проведення дослідження без врахування ПДВ становить 30104,70 грн. Як передбачено ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). На підставі вищезазначених норм володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля [NUMBER], яким було здійснено наїзд та спричинено збитки позивачу, являється [PERSON]. За загальним правилом згідно ч.1 ст.1166Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В даному випадку шкода позивачу завдана неправомірними діями [PERSON], який перебував за кермом вищезгаданого автомобіля під час ДТП та не заперечив даний факт під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та під час розгляду даної справи. У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду завдану [PERSON] внаслідок ДТП, яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, який підлягає стягненню з НАСК «Оранта» : 30104,70 11909,43 = 18195,27 (грн.) Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди суд прийшов до наступного. Позивачу внаслідок даного ДТП було пошкоджений його автомобіль, через що він отримав психологічний стрес та хвилювання, був порушений звичайний уклад його життя, він був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом за призначенням. У звязку із чим позивачу було завдано маральних страждань. Відповідно до\~ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав зазначених вище, здійснюється лише особою, визнаною винною у здійсненні ДТП. Тому, моральна шкода у даному випадку повинна бути стягнена з [PERSON]. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості. Тому,виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. є завищеними і не відповідають дійсним обставинам справи. Тому суд прийшов до висновку, що моральна шкода підлягає стягненню з [PERSON] у розмірі 500 грн. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог і частково задовольняє їх. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору.

Outcome: partial