Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

До Веселинівського районного суду звернулась з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначила, що 27.07.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утримані. Відповідач працює у "Ломбарді "Капітал" оцінювачем та отримує заробітну плату. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. В зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно. Ухвалою суду від 13.05.2019 року відкрито провадження по страві та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27.07.2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського управління юстиції, за актовим записом № 296. 15.12.2015 року рішенням Веселинівського районного суду шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області син [PERSON] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] допомогу на утримання сина надає, але даних коштів не вистачає, аліменти нікому не платить, інших дітей та непрацездатних батьків на утримані не має. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`яою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина . Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка знаходиться на утримані позивачки та матеріального стану відповідача, який працює, отримує постійний дохід, є батьком дитини і зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, позов визнає повністю, суд вважає, що аліменти з відповідача можливо стягнути в частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини щомісячно, а позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved