Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті [INFO] року її колишнього чоловіка [PERSON], який на момент смерті проживав в [ADDRESS]. В обґрунтування заяви зазначає, що з [PERSON], [INFO], уродженцем с. Дніпровка, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у встановленому законом порядку, про що 12.03.2010 р. відділом РАЦС Джанкойського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим було видано відповідне свідоцтво. Від цього шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в м. Джанкой, Автономної Республіки Крим, де [INFO] р. внаслідок атеросклеротичної хвороби серця раптово помер і був там похований. 28.02.2017 р. Джанкойським районним відділом ЗАЦС Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER]. Свідоцтво про смерть видане в м. Джанкой, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому будь-який документ, виданий на вищевказаній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим, заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть колишнього чоловіка на території України, яка контролюється державними органами влади. Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на неповнолітню доньку [PERSON]. Заявник у судове засідання з'явилась, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], яке видано (мовою оригіналу): «Джанкойским районным отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. Суду також надано копію довідки про смерть №328 від 28.02.2017 року, яка видана тим же суб'єктом, що і зазначене свідоцтво, згідно якої причиною смерті [PERSON] стала атеросклеротична хвороба серця. Згідно копії медичного свідоцтва про смерть серії 35 №006939 від 28.02.2017 року, виданого «Джанкойским отд. «ГБУЗРК «КРБСМЭ» [PERSON] [INFO] помер [INFO] р. за адресою: [ADDRESS]. Причини смерті: набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця. Особа [PERSON], [INFO], уродженця с. Дніпровка, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], який видано 06.02.1997 року Джанкойським МРВ ГУ МВС України в Криму. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] До заяви додано фотознімки з місця поховання [PERSON] Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. А тому в м. Джанкой Автономної Республіки Крим, де помер [PERSON], органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі "Loizidou v Turkey", а також у справі "Cyprus v Turkey", а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі "Mozer v Republic of Moldova and Russia", "Haseu and Others v Moldova and Russia", де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Кіпр проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх мінімальних прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника, суд виходить з дотримання вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Оскільки встановлення даного факту не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, а саме можливість пенсію у зв'язку із втратою годувальника для неповнолітньої дитини померлого, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що наявні підстави для задоволення її заяви. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання заяв у даній категорії справ судовий збір не справляється.

Outcome: approved