Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

19.06.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. 30 квітня 1998 року померла мати позивача [PERSON] в м.Одеса. Після її смерті залишилася земельна частка (пай), що знаходилась в колективній власності КСП ім.Дімітрова площею 3,8 умовних кадастрових га, згідно сертифікату серії ОД №023973, виданого Татарбунарською РДА 19.08.1998 року на імя [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, але отримав відмову у звязку з тим, що він пропустив 6-ти місячний строк для надання заяви про прийняття спадщини та не надав доказів фактичного прийняття спадщини. Позивач вважає, оскільки на момент відкриття спадщини діяв ЦК в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач постійно за життя мати та до її смерті проживав разом з нею в одному будинку, тому фактично прийняв спадок. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила до суду заяву, в якій зазначено, що проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення представника позивачки та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №288746 від 01.05.1998 року (а.с.5) [PERSON] померла 30.04.1998 року. Згідно копії свідоцтва про народження І-ЖД №130409 від 18.11.1997 року (а.с.6) матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Копією сертифікату на право земельну частку (пай) серії ОД №0323973, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 19.08.1998 року (а.с.7) підтверджується, що право на земельну частку (пай) розміром 3,8 умовних кадастрових гектар, що перебувала у колективній власності КСП ім.Дімітрова, належить [PERSON]. З листа нотаріуса №497/01-16 від 13.06.2017 року (а.с.8) вбачається, що позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причин втрати 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини. Довідкою №477, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області 07.06.2017 року (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] до дня смерті 30.04.1998 року була зареєстрована та проживала [INFO], на день її смерті у будинку були зареєстровані чоловік померлої [PERSON], який помер на теперішній час, син померлої, позивач [PERSON] та донька померлої [PERSON]. Копією актового запису про укладення шлюбу №12 від 05.06.1994 року (а.с.25-26) підтверджується, що [PERSON] 05.06.1994 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48257956 від 01.07.2017 року (а.с.19) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON], померлої 30.04.1998 року - інформація відсутня. У відповідності до ст.529 ЦК України (в ред.1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України (в ред.1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки сторони визнали обставини справи, то згідно ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, так як втрачено 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, наявна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо цього права на спадщину, однак він надав докази, що фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері, а тому суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Невизнане право позивача підлягає судовому захисту. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved