Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з метою задоволення комунально-побутових потреб була спочивачем природного газу за адресою: [ADDRESS], для чого нею використовувались газові прилади. Нарахування плати за надані послуги з газопостачання здійснювалося відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ та на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання від 29.03.2012 року. Враховуючи, що відповідач періодично здійснювала оплати за спожитий природний газ, тому договір є фактично укладеним 1998 року. Крім того, відповідач попереджалась про наявність заборгованості, однак до теперішнього часу сума боргу не сплачена. Таким чином, сума заборгованості за надані послуги з газопостачання за період з квітня 1998 року по серпень 2012 року склала 28209,75 грн. яку позивач і просив стягнути з відповідача, крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 282,10 грн. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути із співвласників - спадкоємців домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] суму боргу за надання послуг з газопостачання наступним чином: з [PERSON] - 6123,30 грн., з [PERSON] - 6123,30 грн., [PERSON] - 15308,26 грн., а також витрати по сплаті судового збору: з [PERSON] - 61,23 грн., з [PERSON] - 61,23 грн., та з [PERSON] - 153,08. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності, а також у зв'язку з тим, що з 30 березня 2012 року послуги з газопостачання позивачем не надавались. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що за зазначеною адресою вона не мешкає та укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання від 29.03.2012 року проводилось без її згоди, а тому про даний договір та наявність заборгованості їй не було відомо та жодного відношення до неї вона не має, а тому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, на підставі чого просила суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Законом України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відносини між газопостачальними, газотранспортними організаціями та громадянами - споживачами газу, регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.99 р. № 2246 (далі- Правила). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 4 п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09.12.99 р. № 2246 на споживачів природного газу покладається обов'язок своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Судом встановлено, що власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.69). 29.03.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Луганськгаз» укладено договір №41201 про надання послуг з газопостачання, відповідно до п. 26 договору, визначено величину заборгованості станом на 01.04.2012 року у сумі 28252,18 грн. (а.с.22-23). Відповідно до розрахунку нарахування заборгованості по рахунку № 41201 30.03.2012р. постачання газу припинено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20.03.2013р. рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 11.02.2013р. залишено без змін. В мотивувальній частині ухвали зазначено, що п. 26 договору від 29.03.2012п. передбачає, що у разі наявності на час укладення цього договору заборгованості з оплати наданих послуг споживач може укласти з виконавцем договір про її реструктуризацію на строк до 60 місяців за умови обов'язкового внесення поточних платежів. Крім того, даний пункт містить в собі інформацію про те, що величина заборгованості станом на 01.04.2012 року становить 28252,18 грн. Зазначений пункт договору передбачений Типовим договором і в ньому заповнювальними є тільки дані про розмір заборгованості та на яку дату визначена дана заборгованість. Ці дані є простою констатацією суми заборгованості (у разі її наявності), яка числиться на особовому рахунку по вказаному в договорі об'єкту, до якого здійснюється постачання газу, а тому вона не підлягає узгодженню з особою, з якою укладається договір, оскільки вона ні в якому разі, виходячи із змісту даного пункту договору, не свідчить ні про визнання особою, з якою укладається договір, розміру заборгованості, ні про взяття даною особою на себе обов'язку по погашенню цієї заборгованості. Даний пункт передбачає тільки право такої особи укласти договір про реструктуризацію заборгованості на строк до 60 місяців, якщо вона згодна з нею. Всі заперечення ж стосовно розміру заборгованості, можливості її стягнення з урахуванням строків позовної давності, наявності обов'язку інших співвласників також нести витрати по сплаті за спожитий газ, тощо, як правильно було зазначено судом першої інстанції в тексті рішення, будуть враховуватися під час розгляду справи про стягнення заборгованості у разі звернення з таким позовом відповідача до суду. Таким чином п. 26 Договору укладеного між ПАО «Луганськгаз» та [PERSON] 29.03.2012 року про наявність заборгованості у сумі 28258,18грн. не свідчить про взяття особою, з якою укладається договір на себе обов'язку по погашенню цієї заборгованості. Відповідно Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» Заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи договору про реструктуризацію та інших договорів, які б свідчили про наявність узгодженої заборгованості між позивачем та відповідачами укладено не було. Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведена наявність обов'язків за спадкодавцями та їх перехід до кожного із спадкоємців. Таким чином договірних зобов'язань між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" в особі філії Луганського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до 29.03.2012р. не існувало, будь яких доказів які б свідчили про визнання заборгованості відповідачами суду не надано, на підставі чого в задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити. Враховуючи, що суд відмовляє у позові по суті, клопотання про застосування строків позовної давності не розглядається.

Outcome: dismissed