Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

31.01.2019 року [PERSON], який проживає [ADDRESS] до Овруцької міської ради Житомирської області, яка знаходиться в [ADDRESS] з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Шоломківській сільській раді 04.11.1997 року за номером 312, який належав [PERSON], та виданий на підставі рішення Овруцької РДА від 01.04.1997 року за №112, розмір якої 1,64 га. Мотивує це, тим що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий пай, оскільки при зверненні не було надано сертифікат на земельну частку пай, оскільки даний сертифікат втрачений. Позивач просить розглядати справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача надав заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Нове життя, вартістю 4532,90 гривень, який належав їй на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за №312 від 04.11.1997 року, виданого на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 01 квітня 1997 року №112, що видно з листа Центру надання адміністративних послуг Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 20.12.2018 року №89. У вказаному листі зазначено, що видача дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) спадкоємцям на померлих громадян законодавством не передбачена. Згідно копії заповіту від 30 лютого 1992 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (а.с.4). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, про що свідчить постанова Овруцької ДНК від 25.01.2019 року №306/02-31, однак спадщину на земельну частку (пай) оформити не може, у зв'язку з тим, що на земельну частку (пай) надана лише довідка, сертифікат не надано. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „ Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на земельну частку ( пай). На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та

Outcome: approved