Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 5222,21 доларів США. Станом на 21 грудня 2015 року та судових витрат. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року за заявою представника позивача позовні вимоги до [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредиту станом на 18 лютого 2016 року в загальному розмірі 3725,91 долар США та 5227,94 грн. штрафу, яка складається із 3675,83 доларів США заборгованості за кредитом, 50,08 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 4977,94 грн. штрафу (процентна складова). В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11071,40 доларів США строком до 16 березня 2018 року, а відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення повернення кредиту 17 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Тому поручитель та боржник повинні відповідати перед кредитором як солідарні боржники. Позичальник не виконав своїх зобов'язань по кредитному договору. Станом на 18 лютого 2016 року його заборгованість по кредиту перед банком становить 3725,91 долар США та 5227,94 грн. штрафу. Тому просить задоволити уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позову не визнав і пояснив, що 17 березня 2008 року отримував в банку грошові кошти за касовим ордером №10 від 17 березня 2008 року, однак ці кошти не є кредитом, оскільки порушений порядок їх видачі. Банком при підписанні кредитного договору його було введено в оману, внаслідок чого в подальшому безпідставно піднято процентну ставку по договору. Про підняття такої ставки його не було повідомлено. Просить відмовити в задоволенні позову. Аналогічні пояснення дав представник позивача адвокат [PERSON] Відповідачка [PERSON] неодноразово повідомлялася про день і час розгляду справи шляхом вручення судових повісток її чоловіку [PERSON], однак в судові засідання жодного разу не з»явилася. Сторони не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідачки [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає,що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11071,40 доларів США строком до 16 березня 2018 року, а відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору від 17 березня 2008 року банк видав відповідачу обумовлену суму коштів, що стверджується видатковим касовим ордером від 17 березня 2008 року, наявним в кредитній справі, яка витребовувалася судом за клопотанням відповідача. Зазначеним спростову4ються поясненн відповідача, що отримані ним від банку 17 березня 2008 року не є кредитними коштами. В забезпечення повернення кредиту 17 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого (п.4 договору поруки) відповідачка взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору від 17 березня 2008 року. Крім того, із п.3 договору поруки від 17 березня 2008 року вбачається, що [PERSON] з умовами кредитного договору ознайомлена. Таким чином відповідно до договору кредиту від 17 березня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] погодили строки та розміри погашення кредиту, а в силу договору поруки, поручитель [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязання позичальника по кредитному договору та нести солідарну відповідальність. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 17 березня 2008 року станом на 18 лютого 2016 року становить 3725,91 доларів США та 5227,94 грн. штрафу, яка складається із 3675,83 доларів США заборгованості за кредитом, 50,08 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 4977,94 грн. штрафу (процентна складова). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на час ухвалення рішення офіційний курс гривні до долара США становить 2488,7642 за 100 доларів США. У зв'язку з цим, слід застосувати такий розрахунок: 3725 долар 91 цент США х (2488,7642 грн. за 100 доларів США) = 92729,11 грн. загальна заборгованість за кредитом, в тому числі 3675 доларів США 83 центи х 2488,7642 за 100 доларів США)= 91482,74 грн.- заборгованість за кредитом, 50 доларів США 08 центів х (2488,7642 грн. за 100 доларів США) = 1246,37 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до Банківської ліцензії №22 від 04 грудня 2001 року, виданої ЗАТ КБ «Приватбанк», 04 грудня 2001 року, дозволу №22-2, виданому ЗАТ КБ «Приватбанк» 29 липня 2003 року, додатку до дозволу №22-2, виданому ЗАТ КБ «Приватбанк» 29 липня 2003 року, позивач має право здійснювати операції з валютними цінностями. 17 липня 2009 року відбулася зміна найменування юридичної особи ЗАТ КБ «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію. В силу ст.192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.\~\~ Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів,що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.\~ Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки (пені). У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що відповідачі не виконали у визначені строки зобовязання по поверненню грошових коштів ПАТ «Приватбабанк», тому з них слід солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 3725,91 (три тисячі сімсот двадцять п»ять) доларів СЩА (дев»яносто один) цент та 5227 (п»ять тисяч двісті двадцять сім) грн. 94 (дев»яносто чотири) коп. штрафу. Посилання відповідача на те, що банком у вересні-жовтні 2008 року було безпідставно збільшено процентну ставку за договором і його про цей факт не було повідомлено, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, право банку на збільшення процентної ставки за договором в односторонньому порядку передбачено п.2.3.1 договору кредиту від 17 березня 2008 року, який підписав [PERSON] Із п.3 договору поруки від 17 березня 2008 року вбачається, що поручитель [PERSON] з умовами кредитного договору ознайомлена. Графіком погашення кредиту, підписаним [PERSON] передбачено сплату щомісячних платежів по кредиту та процентах. Після збільшення банком процентної ставки у вересні-жовтні 2008 року відповідач [PERSON] визнав таке збільшення, оскільки продовжив сплачувати щомісячні платежі з врахуванням збільшеної процентної ставки, про що свідчить витяг з особового рахунку по договору кредиту, наданий представником позивача (а.с.101-114). Дії банку по збільшенню процентної ставки відповідачами оскаржені не були, тому таке збільшення є чинним на день ухвалення рішення судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із платіжного доручення від 22 грудня 2015 року вбачається, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено 1843 грн. 96 коп. судового збору. Тому суд вважає,що з кожного з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по 921 грн.98 коп.

Outcome: approved