Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області, з відповідачем 31.01.2000 року укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], за умовами якого відповідач зобовязувався оплачувати одержану електроенергію щомісячно по рахунках енергопостачальника, станом на 30.10.2017 року за показниками лічильника борг за спожиту електроенергію становив 6 899 грн. 55 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача вартість використаної електроенергії у вказаній вище сумі та судові витрати по справі. Згідно ч. 2 ст. 274, ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. ПрАТ «Київобленерго» є новим найменуванням ПАТ «АЕС Київобленерго», яке було правонаступником ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», метою діяльності товариства є задоволення суспільних потреб в його продукції, роботах, послугах, задоволення потреб споживачів електричної енергії в умовах функціонування єдиної енергетичної системи України, що підтверджується випискою зі Статуту ПрАТ «Київобленерго» /нова редакція/, затвердженого загальними зборами акціонерів товариства /протокол від 30.05.2017 року/. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2000 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 308101 про користування електричною енергією на обєкті споживача, яким є квартира [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. Наведене підтверджується копією договору /а.с. 7/. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № 200002939 на використання електроенергії, що підтверджується випискою з особової картки споживача /а.с. 9/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно ст.26 цього Закону споживач енергії зобовязаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів. Споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357, споживання електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. За п.42 Правил споживач електричної енергії зобовязаний: забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Положеннями ст.ст.20,21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обовязком виконавця-надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання послуг згідно з типовим договором. А за ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: в т.ч. комунальні послуги /централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення тощо/. Ст.162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.п.11,16 укладеного між сторонами договору споживач зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію в порядку, визначеному договором. Згідно п.п.20-22 вказаних вище Правил, між енергопостачальником та споживачем розрахунки проводяться за таких умов: розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої елетричної енергії є календарний місяць; плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця; знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця, а енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача за власним рішенням; оплата спожитої електричної енергії здійснюється за платіжними документами , які виписуються енергопостачальником. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу нараховано до оплати за показаннями приладу обліку за використану електроенергію станом на 30.10.2017 року - 6 899,55 грн., зазначена сума не сплачена. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у вказаній вище сумі, оскільки згідно положень правових норм споживач зобовязаний вносити плату за спожиту електроенергію за затвердженими в установленому порядку тарифами, а саме відповідач є споживачем електричної енергії на підставі договору в квартирі [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2017 року, йому було відмовлено у видачі судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за використану електроенергію. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати: 1600,00 грн судового збору.

Outcome: approved