Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., третьої особи - [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року з посиланням на те, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту, банк не повідомив розміру реальної відсоткової ставки, суми абсолютного значення подорожчання кредиту, не повідомив повної інформації про істотні умови кредитування, сукупну вартість кредиту та інші суттєві умови необхідні для укладення даного кредиту, тому в силу ст.. 19 Закону України "Про захист прав споживачів», спірний кредитний договір було укладено банком з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка є забороненою, що є підставою для визнання договору недійсним. В подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила визнати недійсним кредитний договір №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року з посиланням і на той факт, що при укладенні договору банк приховав від позичальника повну і об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надав заяву, просив розглянути справу за їхньою відсутністю . В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву, просив розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Надав до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що згідно кредитного договору №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 17000 доларів США зі строком повернення до 20.05.2011 року, в подальшому згідно додаткових угод ліміт кредитування було збільшено та змінені строки повернення кредитних коштів. Безпідставні посилання позивача на постанову Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, яка зареєстрована в МЮУ 25.05.2007 року щодо надання інформації яка передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» , п. 4 якої набирає чинності через 10 днів після державної реєстрації в МЮУ, оскільки оспорюваний договір був укладений 22.05.2007 року до набрання 05.06.2007 року чинності вказаної вище Постанови. Відповідно до вимог ст.ст. 628, 638, 1054 ЦК України, ст. 11 Законом України «Про захист прав споживачів» при укладенні спірного договору сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема відсоткової ставки, порядку сплати кредиту та при підписанні договору позивач ознайомилась та погодилась з його умовами про що свідчить підпис позивач на кожні сторінці кредитного договору, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про її згоду зі всіма його умовами. Відповідно до вимог ст.. 241 ЦК України, позивач схвалила правочин, оскільки протягом певного часу виконувала свої зобов'язання, сплачувала кредит тт проценти за користування кредитними коштами. Крім того, зміна курсу валют, а саме долара США по відношенню до гривні з часу укладення кредитного договору між сторонами не є істотною зміною обставин відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, а курс валют є змінним, встановлюється на певний проміжок часу, передбачати можливість його коливання неможливо, що є загальновідомим фактором та доведено до свідомості населення. Безпідставні і посилання на те, що договір був укладений з порушенням прав позивача та принципу справедливості, оскільки нею не надано жодних доказів того, що позивач не розуміла, що отримуючи кредит у валюті, вона бере на себе всі валютні ризики. При цьому, надання інформації про кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту є діями банку, що передують укладенню кредитного договору, а в момент укладення сторони мають дійти згоди щодо усіх істотних умов такого договору. В п. 7.4 спірного договору сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови договору і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одного з цього приводу не мати. Тобто перед укладення договору позивач було повідомлено про умови кредитування, позивач підписала договір, чим підтвердила, що їй зрозумілі як умови кредитування так і умови кредитного договору, які містяться усі істотні умови для таких договорів. Крім того, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.12.2016 року з [PERSON] за позовом ПАТ «Банк Форум» вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором ат звернуто стягнення на предмет іпотеки. Крім того, просили застосувати строк позовної давності, який сплив 22.05.2010 року, а позов подано у лютому 2017 року та відмовити у позові. В судове засідання треті особи [PERSON] і [PERSON] не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовя'зана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Як встановлено судом, 22.05.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №352/07/02-КЕ та додаткову угоду №1 до нього Крім того, між сторонами були укладені наступні угоди: 20.09.2007 року додаткову угоду №2, 02.04.2008 року додаткову угоду №3, 21.12.2009 року додаткову угоду про внесення змін до додаткової угоди №3 від 02.04.2008 року, 21.1.22009 року договір про внесення змін до договору, 27.09.2010 року додатковий договір №1, додаткову угоду №4 від 07.12.2010 року, додаткову угоду №5 від 12.10.2011 року. За цим договором з наступними змінами, викладеними у додаткових угодах та додаткових договорах, [PERSON] відкрито кредитну лінію на споживчі потреби зі сплатою 18% за її користування. В межах відкритої кредитної лінії позивач [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 18000 доларів США та 17000 доларів США, зі зміненою процентною ставкою 13%, а в подальшому 18%, відповідно до визначеного графіку платежів, із кінцевим терміном повернення коштів 20.05.2020 року. Крім того, 22.05.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, було укладено договір поруки №267, який було змінено та доповнено угодами від 02.04.2008 року, від 21.12.2009 року та від 12.10.2011 року. Також, 22.05.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір та 02.04.2008 року і 12.10.20011 року були внесені до нього відповідні зміни, предметом даного договору є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.12.2016 року за позовом ПАТ «Банк Форум», вимоги задоволено частково, стягнуто в солярному порядку з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року з наступними змінами та додатковими угодами до цього договору заборгованість у загальному розмірі 20033,87 доларів США, що еквівалентно 530306,56 грн. та звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року з наступними змінами та додатковими угодами до цього договору у загальному розмірі 20033,87 доларів США, що еквівалентно 530306,56 грн. на предмет іпотеки квартира [ADDRESS]. Позивач просила визнати недійсним кредитний договір №352/07/02-КЕ від 22.05.2007 року відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України з посиланням на те, що при укладенні договору банк приховав від позичальника повну і об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Представник відповідача надав до суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до пред'явлених вимог, у зв'язку з їх пропущенням [PERSON] Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналогічна позиція відображена і у правовій позиції Верховного суду України у цивільній справі №6-75цс16 від 03.02.2016р., де зазначено, що загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у ч.1 ст.261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Положення ч.5 ст. 261 ЦК України (за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання) застосовуються до вимог про зобов'язання сторін (щодо виконання правочину), а не до вимог про недійсність правочину. Отже, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Водночас, згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Уклавши спірний кредитний договір, позивач та відповідач досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та відповідно погодили умови, підписавши даний договір з наступними змінами та додатковими угодами. Відповідно до п.7.4 кредитного договору від 22.05.2007 року №352/07/02-КЕ він відображає повне розуміння сторонами предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Як зазначала в своєму позові саме позивач, вона після підписання договору здійснював погашення кредиту відповідно до його умов, шляхом сплати щомісячних платежів. Отже, позивач договір визнавала та виконувала на визначених ним умовах, починаючи з 2007 р. з наступними змінами та додатковими угодами. Таким чином, початок перебігу позовної давності у даному випадку пов'язаний з підписанням кредитного договору, а також додаткових угод, додаткової угоди про внесення змін до додаткової угоди, договору про внесення змін до договору та додаткового договору, коли позивач довідалася про усі умови договору, зокрема розмірі процентів за користування кредитними коштами. Жодних доказів стосовно наявності інших фактичних даних, які б свідчили про порушення прав п озивачем не надано. Отже строк позовної давності закінчився позивач звернулась до суду з даним позовом 21.02.2017 року, тобто зі спливом стоку позовної давності, тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed