Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.11.2008 року в сумі 19753,78 грн. В обгрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору № б/н від 27.11.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Кредитний договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За умовами даного кредитного договору, зокрема, згідно Умов та правил надання банківських послуг, він, позивач, отримав право зміни (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Ним, позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується "Правилами користування платіжною карткою". Положеннями Умов та правил надання банківських послуг (п. 5.3) передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору. Зокрема, можливість зміни розміру відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов"язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та при здійсненні операцій по картрахунках. Він, позивач, виконав свої зобов"язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти на виконання умов договору, чим не виконав зобов"язання за договором. В результаті цього станом на 31.03.2016 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 19753,78 грн., з яких 7680,74 грн. - заборгованість за кредитом; 9794,29 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 928,75 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов"язань за договором, він, позивач, з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з"явився, разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з"явився. Від відповідача до суду поступило заперечення на позовну заяву (а.с. 58, 59) та заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 61). У запереченні на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв"язку зі спливом позовної давності. Зокрема, відповідач вказує на те, що 27.11.2008 року за його заявою йому було надано кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн. та видано кредитну картку терміном дії на два роки. Положеннями п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, отже кредитний ліміт пролонговувався із збереженням умов, на який його укладено. Згідно практики Верховного Суду України відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Термін дії його, відповідача, кредитної картки, копію якої додано до заперечення, закінчився. Кінцевий термін надання банківських послуг - 01.2008 року. Позивач звернувся до суду з позовом 06.05.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності до основної та до додаткової вимоги. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Дослідивши докази у справі, з"ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", - позивач у справі та [PERSON] - відповідачем було укладено договір № б/н. Укладений між сторонами договір є договором приєднання. Зокрема, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено право банку проводити зміну кредитного ліміту в будь-який момент (п. 3.2, 3.3 Умов), а також - зміну Тарифів у визначеному договором порядку (п. 5.3 Умов). 27.11.2008 року відповідачеві було встановлено кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн. У подальшому відбувалися зміни кредитного ліміту, зокрема, 27.06.2013 року - збільшення та такий становив 8000,00 грн., 18.08.2015 року - 7690 грн. Укладений між сторонами договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг). За умовами укладеного договору (пункти 6.5-6.7, 8.6) відповідач зобов"язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов"язань за договором на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не виконує зобов"язання за договором, в результаті чого у нього станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 19753,78 грн., з яких 7680,74 грн. - заборгованість за кредитом; 9794,29 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина), 928,75 грн. - штраф (процентна складова). Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями документів, що утворюють укладений між сторонами договір про надання банківських послуг № б/н від 27.11.2008 року (а.с. 9-16), розрахунком заборгованості відповідача за договором № б/н від 27.11.2008 року (а.с. 6, 7), довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача (картрахунок № 4149437327847842 від 27.11.08) від 06.05.2016 року (а.с. 8), копією зі статуту (нова редакція) ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 22), та ці обставини відповідач не заперечив. Щодо позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд виходив з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). У ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п"ята статті 261 ЦК України). Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною Умов, строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Згідно розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 6, 7) станом на 27.06.2013 року, коли, як вказувалося вище, мало місце збільшення кредитного ліміту, заборгованість за договором була відсутня. Після збільшення кредитного ліміту відповідач виконував зобов"язання за договором. Зокрема, у графі "Сума погашення за наданим кредитом" розрахунку заборгованості є записи про внесення відповідачем платежів 04.09.2013 року - 10,95 грн., 09.09.2013 року - 100,00 грн., 27.12.2013 року - 1000,00 грн. та інших, останній платіж - 09.03.2014 року - 50,71 грн. Позивач звернувся з позовом до суду 24.05.2016 року. Відтак, станом на час звернення позивача з позовом трирічний строк позовної давності до основної вимоги не закінчився. Також не сплив строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки. Так, згідно розрахунку пеню нараховано відповідачеві за період із 31.05.2015 року до 31.03.2016 року, тобто, в межах одного року до звернення позивача з позовом. Штраф згідно п. 8.6 Умов сплачується при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісією та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв"язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно матеріалів справи (а.с. 1) позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 грн., тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved