Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Чугуївської міської ради Харківської області, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому з урахуванням уточненого позову просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, [PERSON].04 вересня 2000 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу з Відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу їх син залишилася проживати разом зі своєю матір'ю і перебуває на її утриманні і в подальшому також буде проживати разом з нею. З моменту розірвання шлюбу Відповідач зовсім не цікавився життям свого сина, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на її утримання. Рішенням Канавінського районного суду м. Нижній Новгород було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів доходу кожного місяця. Починаючи з 2011 року та по теперішній час [PERSON] не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Протягом останнього часу в сім'ї Позивача склалось складне матеріальне становище - значно зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, медичний догляд та лікування дитини. Внаслідок чого виникла необхідність в збільшенні розміру аліментів. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, в минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, просила суд позов задовольнити та провести слухання справи без її участі. Відповідач - [PERSON], у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Чугуївської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, в минулому судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував та просив розглянути справу у відсутність представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON]. 04 вересня 2000 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 07 вересня 2000 року (а.с. 10). Від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23 лютого 1998 року (а.с. 9). Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати разом з матір'ю і перебуває на її утриманні і в подальшому також буде проживати разом з нею. На даний час [PERSON] проживає з позивачем, добре себе почуває, отримує любов та піклування. Факт того, що [PERSON] проживає разом з позивачем підтверджується Довідкою комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва №307 від 12.03.2015 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. [PERSON] зовсім не цікавився життям свого рідного сина, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на його утримання, яку він ніколи не надавав, хоча відповідно до Закону, зобов`язаний надавати. Рішенням Канавінського районного суду м. Нижній Новгород було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів доходу кожного місяця. Починаючи з 2011 року та по теперішній час [PERSON] не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, як в добровільному порядку, так і після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, що свідчить про його ухилення від виконання судового рішення та прямого обов'язку, як батька утримувати свого неповнолітнього сина. Факт заборгованості зі сплати аліментів підтверджується листом Федеральної служби судових приставів Росії №12/15-17-3400/13 від 28.03.2013 року (а.с. 12). Окрім невиконання обов'язків, покладених на Відповідача судом та законом, він не виконує і інші батьківські зобов'язання: не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про його стан здоров'я, інтереси. Відповідач не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, а й не спілкуються з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Відповідач не відвідує сина навіть у його День народження. Факт того, що батько не приймає участі в вихованні дитини підтверджується також характеристикою Чугуївського професійного аграрного ліцею №356 від 01.04.2015 року (а.с. 13), в якій вказано, що вихованням сина займається мати - [PERSON], котра займається його вихованням, навчанням та піклується про нього. Батька в ліцеї не бачили, про сина він не піклується. Крім того, відповідно до свідчень сусідів - вихованням [PERSON] займається його мати - [PERSON], батька вони ніколи не бачили, вихованням сина він не займається, що підтверджується довідкою комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва №346 від 06.04.2015 року (а.с. 14). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначені Позивачем обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. На підставі ст. 192 СК України, розмір алiментiв, визначений за рішенням суду або домовленістю мiж батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача алiментiв у разi змiни матерiального або сiмейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось із них. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України таЗакону України "Про охорону дитинства", особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. Позивач зазначає, що протягом останнього часу в їх сім'ї склалось складне матеріальне становище - значно зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, медичний догляд та лікування дитини. Внаслідок чого виникла необхідність в збільшенні розміру аліментів. Проте належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial