Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 28.07.2020 року він звернувся до ГУ ПФУ в м.Києві з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, надавши відповідні документи. Проте, ГУ ПФУ в м.Києві листом від 06.08.2020 року відмовило йому у призначенні такої пенсії, мотивуючи відмову тим, що за наданими довідки про підтвердження пільгового стажу від 31.12.1999 року № 171, виданої МКГІ «Шахтоспецмонтаж», від 31.12.1999 року б/н, виданої «Шахтоспецмонтажним управлінням ДВАТ «Трест «Донецьквуглебуд» та від 29.12.2001 року № 97 ТОВ «Шахтоспецмонтаж» неможливо провести перевірку первинних документів, на підставі яких вони видавались, оскільки підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території. Також, у зазначених довідках відсутнє посилання на постанови, які були чинні на період роботи, а саме постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 та постанова КМУ від 11.03.1994 року № 162. Крім того, ГУ ПФУ в м.Києві не врахувало до його трудового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки має місце порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, а саме виправлено прізвище на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Також, не було враховано і період навчання у 1984 - 1988 роках та період проходження військової служби з 23.06.1988 року по 11.06.1990 року, оскільки зазначене прізвище в наданих документах не відповідає паспортним даним. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що усунути наявні розбіжності неможливо, оскільки підприємства та установи, які видавали ці документи, знаходяться на непідконтрольній території, заявник просить задовольнити його заяву. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник та його представник [PERSON] не з`явились. Від представника заявника надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у відсутність сторони заявника, наполягає на заявлених вимогах та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направивши суду письмові пояснення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до паспорту серії [NUMBER] повне прізвище, ім`я та по батькові заявника є « [PERSON] ». Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 20.09.1990 року, вона видана на ім`я (російською мовою) « [PERSON] ». При цьому у прізвище допущено виправлення з « [PERSON] » на « [PERSON] », яке у передбаченому на момент внесення змін не засвідчено. Крім того, згідно диплому серії [NUMBER] , виданого 20.06.1988 року Донецьким гірничим технікумом ім.Є.Т.Абакумова, він виданий на ім`я « [PERSON] ». Листом від 06.08.2020 року ГУ ПФУ в м.Києві відмовило заявнику в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з посиланням на те, що вказані документи не можуть бути враховані, оскільки зазначене у них прізвище не відповідає паспортним даним заявника. Судом також встановлено, що усунути вищенаведені помилки іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту належності цих документів саме заявнику - неможливо, оскільки підприємства та установи, які їх видавали, знаходяться на непідконтрольній українській владі території. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документів, які необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому трудової книжки та диплому. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права на отримання пенсії з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику належать вищевказана трудова книжка та диплом. Однак, вони містять неправильне написання його прізвища « [PERSON] », « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Усунення вказаних неправильностей можливо лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаних документів. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленої трудової книжки та диплому дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на звернення для отримання пенсії. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved