Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

08.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка на п'ятому курсі денного відділення психолого-педагогічного факультету, хворіє на тяжку форму діабету, в зв»язку з чим потребує постійного лікування. З доходів має лише стипендію та державну допомогу, яку отримує як інвалід другої групи. Власного житла не має - орендує кімнату в квартирі. Залишку грошових коштів їй не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є її батьком, має можливість надавати матеріальну допомогу, адже працює на керівній посаді в Глобинській філії ПАТ «Полтаваобленерго», де отримує високу заробітну плату. Посилаючись на викладене, позивач прохала стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі ? частки його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до 30 червня 2015 року - дати закінчення навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує. ІІІ особа без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON], у судовому засіданні позов прохала задовольнити, посилалась на підстави та обставини викладені в ньому. Пояснила, що донька хворіє на тяжку форму діабету, є інвалідом з дитинства. За станом здоров»я не може проживати в гуртожитку, наймає кімнату в квартирі, сплачує немалі кошти за комунальні послуги. Несе інші витрати пов»язані з навчальним процесом. Специфіка навчання по спеціальності «образотворче мистецтво» вимагає постійної купівлі фарб, олівців, холстів і ін. Матеріальну допомогу в придбанні одягу надає дідусь дитини, вона (мати) в даний час підтримати доньку матеріально не може, так як не працює. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що сплачувати аліменти не має змоги, оскільки утримує свою нинішню сім»ю - непрацюючу дружину та малолітнього сина , 2003 року народження, який часто хворіє на простудні захворювання та має вегето-судинну дистонію. На лікування сина затрачаються чималі кошти. Крім цього, його майновий стан (відповідача) за 2014 рік значно погіршився. Він змушений був позичити гроші, щоб сплатити 80000 грн. дочці [PERSON], як компенсацію вартості 1/3 частки квартири, що перебувала у їх спільній сумісній власності. Передачу коштів здійснив 17 вересня 2013 року на виконання умов мирової угоди, укладеної з позивачкою у іншій справі - за її позовом до нього про вселення в квартиру. При цьому [PERSON] та її дід - [PERSON], запевнили його, що названа сума буде покладена на депозитний рахунок дочки - під відсотки, і цих коштів їй вистачить , щоб утримувати себе самостійно. Після цього його залишать в спокої. Сума його доходу за 2013 рік становила 76183 грн., в той час як дохід дочки в цей період тільки від отриманих аліментів та компенсації склав 96560 грн. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] 27 липня 2009 року в органах РАЦС провела зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Батьківство щодо [PERSON] відповідачем визнається. За рішенням Глобинського районного суду від 13 грудня 2011 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання , в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 липня 2011 року - дати пред»явлення позову, і до 30 червня 2014 року - дати закінчення навчання. Позивач, отримавши освітній ступінь бакалавра , продовжила навчання . Довідкою Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка від 30.09.2014 року № 729 підтверджено, що [PERSON] є студенткою п'ятого курсу психолого-педагогічного факультету, денної бюджетної форми навчання, термін навчання закінчується 30 червня 2015 року. В гуртожитку не проживає. Згідно довідки університету розмір отримуваної студенткою стипендії в останній період складає 925 грн.71 коп. Позивач є інвалідом з дитинства. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 205164 з 26.06.2014 року їй встановлена ІІ група інвалідності. [PERSON] отримує державну соціальну допомогу як інвалід дитинства в сумі 759 грн. 20 коп. та державну адресну допомогу в розмірі 189 грн. 80 коп. , що підтверджено повідомленням управління праці та соціального захисту населення Глобинської райдержадміністрації. Таким чином, сукупний дохід студентки складає 1874 грн. 71 коп. (925.71 + 759.20 + 189.80 =1874. 71 ), що перевищує прожитковий мінімум встановлений у 2014 році , як для працездатних, так і для непрацездатних осіб ( ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VІІ зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 1165- VІІ від 27.03.2014 року). Поряд з цим, загальновідомою є обставина, що хворі на тяжку форму діабету потребують 6-разового харчування, періодичного підтримуючого лікарняного лікування, санаторного лікування, повинні щоденно контролювати рівень цукру у крові. Це свідчить про те, що значна частина доходів [PERSON] спрямовується саме на вказані цілі. Позивач документально, наданням квитанцій на оплату, підтвердила, що щомісячно вносить платежі за користування стаціонарним телефоном, за послуги з надання електроенергії, водопостачання, кабельного телебачення в сумі до 500 грн. Докази про розмір витрат, пов»язаних з навчальним процесом, студенткою суду не надані, проте, вказану обставину ( тобто, існування витрат пов»язаних з навчанням - на придбання літератури, канцелярських товарів, реквізиту для занять по образотворчому мистецтву, на проїзд до місця навчання та додому, оплату послуг з ксерокопіювання, харчування та придбання одягу ) суд визнає загальновідомою, яка, відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказування. Відповідач перебуває у другому шлюбі. В складі сім»ї має непрацюючу дружину та малолітнього сина, 2003 року народження, працює у Глобинській філії ПАТ «Полтаваобленерго» на посаді заступника начальника зі збуту електроенергії. Його малолітній син [PERSON] має захворювання - вегето-судинну дистонію, з приводу чого потребує санаторно-курортного лікування. Відповідні докази на підтвердження вказаних обставин надані. Згідно довідки з місця роботи щомісячна заробітна плата відповідача в період з січня по серпень 2014 року (включно) коливалася від 8564 грн. 40 коп. до 10367 грн. 98 коп. За вказаний період нарахована заробітна плата склала 75827 грн. 74 коп. Відрахування по аліментах проводилася із січня по червень 2014 року (включно) і становили 8127 грн. 39 коп. Суми до виплати відповідачу в період, коли аліменти не стягувалися, складали 7188 грн. 73 коп., та 7904 грн. 27 коп.., тобто на кожного із членів його сім»ї припадало у липні 2014 року - 2396 грн. 24 коп., у серпні 2014 року - 2634 грн. 75 коп. Відповідач надав докази того, що сплачував за послуги з газопостачання в опалювальний сезон 2014 року від 329 грн. 40 коп. до 933 грн. 30 коп., оплата щомісячних платежів за світло у 2014 році в середньому не перевищувала 100 грн. За ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч.2 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає аліменти на повнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, тобто, стану здоров»я , матеріального становища дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; інших обставин, що мають істотне значення. З роз»яснень, наданих в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається , що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши належність, достовірність, достатність і взаємний зв»язок доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON] у зв»язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач, який має постійну роботу і високий заробіток, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує рівень доходів відповідача та те, що [PERSON] має на утриманні двох осіб - непрацюючу дружину і малолітнього сина, який потребує лікування, а також наявність тяжкого захворювання у позивача та рівень її доходу. Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 200 СК України, взято до уваги, що мати позивача в даний час не працює, не має доходів, а отже, не має можливості надавати утримання дочці. Як докази цього надала свою трудову книжку та повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення 5 грудня 2013 року державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] Істотне значення при визначенні розміру аліментів, на думку суду, має і те, щоб діти відповідача - донька та син, перебували в рівних умовах матеріального забезпечення. З огляду на викладене, позов задовольняється частково. Аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються в розмірі 1/12 частки його заробітку (доходу), що виходячи з щомісячних доходів відповідача перевищуватиме 700-800 грн. в місяць, а тому сукупний дохід позивача (з врахуванням особистих доходів) буде в межах двох мінімальних заробітних плат, або перевищуватиме його. Суд не взяв до уваги заперечення відповідача на позов в частині того, що погіршився його матеріальний стан, оскільки він сплатив 80000 грн. , як компенсацію дочці за належну їй частку квартири. В конкретному випадку , наслідком такої дії, згідно умов мирової угоди від 17.09.2013 року, стало отримання відповідачем права власності на всю квартиру. Отримання нерухомого майна у власність не свідчить про погіршення матеріального стану [PERSON] Також не заслуговують на увагу і його доводи про те, що в 2013 році дохід дочки перевищував його особистий, оскільки суд призначає аліменти, виходячи з матеріального стану відповідача (рівня його доходів) за 2014 рік. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . Позовні вимоги задоволено на 33.3 % (1/4 - 100%; 1/12- х %; 1/12 х 100 : 1/4 = 100/3 х 4/1 = 33.3%). З цих підстав з [PERSON] в дохід держави стягується судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог - 81 грн. 12 коп. (243 грн. 60 коп. х 33.3% = 81.12)

Outcome: partial