Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки дружина батька [PERSON] померла [INFO], а донька померлого - [PERSON] померла [INFO]. Позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки між ним та його сестрою відбулась домовленість, згідно якої сестра одноособово приймає спадщину, оформлює її належним чином, продає спадкове майно та розділяє кошти між ними. Такий варіант, на їх думку, був менш затратним щодо оформлення та більш зручним для подальшого продажу квартири. Позивач зазначає, що його сестра запевняла його, що займається оформленням спадщини, а після її смерті виявилось, що спадщину після смерті батька вона не прийняла. Позивач вважає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, на підставах, викладених у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до змісту яких заперечує проти позову в повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], від 01.09.2009 року. За життя спадкодавець заповітів на складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 42342804 від 04.12.2015 року, отже, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Позивач [PERSON], є сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14.04.1955 року. Таким чином, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Отже, позов поданий належним позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини була домовленість з сестрою, що спадщину прийме вона, а також упевненість в тому, що сестра спадщину прийняла. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що після смерті батька позивача [PERSON], він був присутнім під час розмови між позивачем та його сестрою [PERSON], коли остання запропонувала, що вона одноособово приймає спадщину, оформить її належним чином звернувшись до нотаріальної контори та надалі продасть, а позивачу віддасть половину вартості квартири. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що після смерті [PERSON], який мешкав по сусідству, в квартиру періодично навідувалась його дочка - [PERSON] та під час однієї з розмов розповіла свідку, що вони з позивачем домовились про те, що вона прийме спадщину, а гроші розділять, також свідок повідомила, що [PERSON] їй розповідала, що вона вже займається оформленням спадщини. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та під час розгляду справи, позивач не надав будь-яких доказів, які підтверджують, що строк на прийняття спадщини був пропущений з поважних причин та причини його пропуску пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача. Свідки у судовому засіданні підтвердили про існування домовленості між спадкоємцями, однак сама по собі домовленість між спадкоємцями про те, хто з них прийме спадщину не може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину. З матеріалів позову вбачається, що у спадкоємця [PERSON] перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через домовленість з сестрою [PERSON], згідно з якою вона одноособово приймає спадщину, оформлює її та надалі продає. Тобто, позивач свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Крім того, позивач не вчиняв дій щодо прийняття спадщини після смерті батька, не звертався з заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини протягом 6 років після його смерті, аж до смерті своєї сестри [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08.10.2015 року. Інших доводів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач суду не вказав. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори № 2841/02-31 від 04.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що строк для прийняття спадщини пропущений. Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що встановлені причини пропуску позивачем [PERSON] строку для прийняття спадщини не можуть бути визнанні поважними, об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed