Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання спільним боргом подружжя зобов'язання за кредитним договором № 530-ПК/07 від 28 грудня 2007 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ АБ «Південний» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Південний»), покладення обов'язку з повернення всієї заборгованості за договором застави № GZ2011-00091 від 20 червня 2011 року в рівних частках на відповідачів. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду 06 липня 2012 року. За час шлюбу [PERSON] було укладено кредитний договір, за згодою [PERSON], з АБ "Південний» зі строком повного повернення до 18 грудня 2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28 грудня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку будівлю службового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 18 жовтня 2010 року [PERSON] подарувала [PERSON] передане в іпотеку нерухоме майно. 20 червня 2011 року між [PERSON], яка діяла на підставі особистого волевиявлення як майновий поручитель відповідача, з однієї сторони, і АБ «Південний» з другої сторони, був укладений договір застави № GZ2011-00091. Предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу майнових прав на отримання грошових коштів, що належать їй на момент укладення цього договору, та майнових прав, що можуть виникнути у майбутньому, які витікають із договору банківського вкладу № 26355040330431 від 20 червня 2011 року та всіх додаткових угод до нього, укладений заставодавцем та заставодержателем в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед заставодержателем. За цим договором застави забезпечувалось виконання зобов'язань відповідача, що випливають з кредитного договору від 28 грудня 2007 року за № 530-ПК/07 та всіх додаткових угод до нього. 20 червня 2012 року між АБ «Південний» та позивачем було укладене договір про внесення змін та доповнень до договору застави № 022011-00091 від 20 червня 2011 року. Згідно зі зазначеним договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 28 грудня 2007 року № 530-ПК/07 відповідач був зобов'язаний повернути кредит у розмірі 1 612 983 долари США не пізніше 19 грудня 2012 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого грошові кошти були списані з рахунку [NUMBER] заставодавця в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом. Враховуючи, що кошти за кредитним договором були отримані у період, коли відповідачі проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет та кошти були витрачені на потреби та в інтересах сім'ї, позивач просить суд на підставі ст. 61, 65 СК України позов задовольнити. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON]вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що кредитні кошти які були отримані [PERSON] на потреби сім'ї не використовувались, та були витрачені не в інтересах сім'ї, а на особисті потреби позичальника. Крім того зверталась увага на те, що жодним законом або іншим нормативним актом України не передбачено такого способу захисту, який обраний позивачем, відсутні й договори між сторонами, які б такий спосіб встановлювали. Відповідач [PERSON] вдруге в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, своїх письмових пояснень або заперечень по суті порушеного питання не подавав. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1989 року по 22 листопада 2012 року. Під час перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі, між [PERSON] та АБ «Південний» 28 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 530-ПК/07 від 28 грудня 2007 року, зі строком повного повернення кредиту до 18 грудня 2009 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, вказаний кредит було отримано відповідачем в особистих потребах. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 28 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з п. 1.2 якого кредитний договір є його невід'ємною частиною та відповідно до умов якого [PERSON] передала в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно: будівлю службового приміщення (Літера Д), загальною площею 417,7 кв. м, що знаходиться у [ADDRESS]. 18 жовтня 2010 року [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] передане в іпотеку нерухоме майно, відповідно до договору дарування нежитлової будівлі. 20 червня 2011 року між [PERSON], яка діяла на підставі особистого волевиявлення як майновий поручитель відповідача [PERSON], та АБ «Південний» був укладений договір застави № GZ2011-00091, відповідно предметом якого є надання позивачем в заставу майнових прав на отримання грошових коштів, що належать їй на момент укладення цього договору та майнових прав, що можуть виникнути у майбутньому, які витікають з договору банківського вкладу № 26355040330431 від 20 червня 2011 року та всіх додаткових угод до нього. За цим договором застави забезпечувалось виконання зобов'язань [PERSON], що випливають з кредитного договору від 28 грудня 2007 року за № 530-ПК/07 та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким заставодержатель зобов'язується надати позичальнику 28 грудня 2007 року кредит на суму 2 100 000 доларів США з терміном повернення 16 грудня 2011 року, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути заставодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штраф та пеню, передбачені умовами кредитного договору. 20 червня 2012 року між [PERSON] та АБ «Південний» було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору застави №GZ20011-00091. На момент укладення цього договору, залишок коштів на депозитному рахунку [NUMBER], що відкритий до договору банківського вкладу, складав 1 675 000 доларів США. Згідно з договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 530-ПК/07 відповідач був зобов'язаний повернути кредит у розмірі 1 612 983 долари США не пізніше 19 грудня 2012 року. Внаслідок невиконання позичальником грошового зобов'язання банк звернув грошові вимоги на заставодавця, списав з рахунку [NUMBER] прострочену заборгованість за кредитом у розмір 1 612 983 долари США та проценти у сумі 8 279,98 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з п. З ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Застава майнових прав регулюється главою V Закону України «Про заставу». Зокрема права та обов'язки заставодавця визначені ст. 50 цього закону та п. п. 2.2, 2.3 договору застави № GZ2011-00091. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до змісту ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби. Під час судового розгляду суду не було надано жодного доказу , що підтверджує посилання позивача на те, що кредитні кошти , що були отримані [PERSON] згідно кредитного договору №530-ПК/07 від 28 грудня 2007 року, були використані на потреби сім'ї , а сам договір укладений в інтересах сім'ї. Письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, та свідчать про придбання рухомого та нерухомого майна [PERSON], в тому числі використання коштів на здійснення ремонтних робіт , підтверджують факт придбання майна, його утримання, здійснення інших поточних витрат , при цьому вказані надбання та витрати були вчинені до укладеного договору, тобто до грудня 2007 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що кредитний договір містить застереження щодо надання кредиту позичальнику виключно на особисті потреби. Суд також звертає увагу на те, що відповідачем [PERSON] було передано нерухоме майно в забезпечення виконання умов кредитного договору , а в подальшому передано в дар [PERSON] Суд оцінює критично і не бере до уваги надані документи щодо поточної діяльності відповідача [PERSON], як то внесення коштів до статутного фонду в 2009 році, відпочинок в 2008 році, оскільки вказані обставини не доводять фактичне використання кредитних коштів в розмірі 2 100 000,00 доларів США на вказані цілі та заходи. Щодо наявності згоди [PERSON] на укладення кредитного договору, то вказане питання є спірним в даний час, оскільки позивач оспорює дійсність підпису здійсненого від її імені, а згідно висновку спеціаліста Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №75 від 27.12.2012р. зображення підпису від імені [PERSON], в копії заяви на отримання кредиту в АБ "Південний" №530-ПК/07 від 28.12.2007р., виконано ймовірно не [PERSON], а іншою особою. Вирішити питання в категоричній формі можливо лише при надані на дослідження оригіналу заяви на отримання кредиту в АБ "Південний" №530-ПК/07 від 28.12.2007р. Крім того, суд враховує наведені вище обставини , а також з урахуванням встановленого і позицію Верховного Суду України з приводу подібних правовідносин. Так, при розгляді справи № 6-55 цс 13, предметом якої був спір подружжя про поділ спільного майна, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя. Також , Верховний Суд України у справі № 6-88 цс 12, предметом якої був спір про визнання договору поруки недійсним, зробив наступний висновок : Договір укладений одним із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї. Якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сім'ї, він не створює обов'язку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається, а відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Отже під час судового розгляду було встановлено, що дійсно кредитний договір був укладений [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], однак виключено для особистих потреб. В судовому засіданні не було доведено , що отримані кредитні кошти були фактично використано на задоволення потреб сім'ї. За таких обставин, сама по собі обставина знаходження [PERSON] в шлюбі з [PERSON] в період отримання останнім кредитних коштів, не може бути підставою для покладення на неї спільного боргу та обов'язку по поверненню заборгованості. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed