Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26.08.2011, актовий запис №8, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та прізвище їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2011 вона уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] [INFO] . Але з часом стосунки між ними стали різко погіршуватись. Вони почали не розуміти одне одного, у них виявились різні погляди на життя, внаслідок чого часто виникали суперечки, скандали та сварки. Відповідач почав неадекватно, без поваги відноситись до неї та вести себе агресивно. Проживання з ним стало нестерпним і практично не можливим. На її зауваження він не реагує. Таким чином, спільне сімейне життя у них не склалося, вони впродовж тривалого часу разом, як подружжя, не живуть. У них виявились відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Отже, сім`я їх фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер. Примирення між нею та відповідачем чи подальше сумісне життя і збереження сім`ї не відповідає її інтересам та є неможливим з вини відповідача, а тому вважає, що не доцільно вживати заходів щодо примирення, так як у відповідача було достатньо часу для того, щоб виправитись і зберегти сім`ю, але він для себе належних висновків не зробив. На даний час дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Змінювати прізвище після розірвання шлюбу не бажає, дитину просить залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Андрійович Я.Ф. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та повідомив суду, що сторони тривалий період (6-7 місяців) не проживають разом. Стосунки в них напружені. Неодноразово вони розходились, потім відповідач просив повернутися, позивачка поверталася, але конфлікти частішали. Майже рік не спілкуються. Тому просить шлюб між сторонами розірвати з підстав, викладених в позові, малолітню дочку залишити проживати з матір`ю, прізвище після розірвання шлюбу позивачці не змінювати, судові витрати залишити за нею. У зв`язку з неявками відповідача ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписка відповідача про повідомлення його про день, час та місце розгляду справи та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18, 24, 27). Відзив на позов не подав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 16.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження за участю сторін. Ухвалою суду від 19.06.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Від відповідача будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з`являвся, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, представник позивачки не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 26.08.2011, який зареєстрований виконкомом Станковецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Станковецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.8). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.2013, за час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сторони більше шести місяців спільно не проживають. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між нею та чоловіком, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , позивачка просить залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] їй не змінювати. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості і враховуючи позицію, висловлену у зазначеному принципі 6 Декларації прав дитини, що малолітні діти не повинні, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучені зі своєю матір`ю. Виходячи з викладеного, враховуючи, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дочку залишити проживати з матір`ю [PERSON] , прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. Сплачений позивачкою судовий збір та понесені нею витрати на правничу допомогу, як стверджує її представник, вона не бажає стягувати з відповідача та просить їх залишити за нею. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved