Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

18.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] якому просила : Визначити, що частка [PERSON] ( [INFO] , місце народження: м. Новий Буг Миколаївської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий 24.03.1998 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП [NUMBER] ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0, 0506 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136600:11:017:0003, яка розташована [ADDRESS] , становить 44/100. Обгрунтовуючи позов тим, що 23.03.2002 року позивач - [PERSON] , купила у [PERSON] , 44/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором № 730 купівлі-продажу нерухомого майна, який було зареєстровано в ММБТ1 за реєстровим № 10026 від 08.04.2002 року та записано в реєстрову книгу № 50. На сьогоднішній день позивачу, [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить 44/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 172659932 від 04.07.2019 року. Іншим співвласником даного житлового будинку є відповідач - [PERSON] . На підставі рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25.03.2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 100831, дана земельна ділянка розташована по [ADDRESS] , площа - 0, 0506 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Співвласниками даної земельної ділянки є позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] . Даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011049800084, кадастровий номер земельної ділянки - 481036600:11:017:0003. Дана земельна ділянка належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, що підтверджується державним актом із списком співвласників земельної ділянки, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 176916480 та 176917114. На теперішній час у позивача виникла необхідність відчуження належного їй майна, тому їй потрібно визначити частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. На підставі того, що зазначенне питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернулася до суду. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача - адвокат Березюк О.С., надала до суду заяву про слухання справи у відсутності її та позивача по справі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення позову, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не з"явився, заперечень щодо задоволення позову до суду не надсилав. На підставі того, що відповідачі не скористалися своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяву позивача, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 23.03.2002 року позивач - [PERSON] , купила у [PERSON] , 44/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором № 730 купівлі-продажу нерухомого майна, який було зареєстровано в ММБТ1 за реєстровим № 10026 від 08.04.2002 року та записано в реєстрову книгу № 50. На сьогоднішній день позивачу, [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить 44/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 172659932 від 04.07.2019 року. Іншим співвласником даного житлового будинку є відповідач - [PERSON] . На підставі рішення Миколаївської міської ради № 33/48 від 25.03.2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 100831, дана земельна ділянка розташована по [ADDRESS] , площа - 0, 0506 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Співвласниками даної земельної ділянки є позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] . Даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011049800084, кадастровий номер земельної ділянки - 481036600:11:017:0003. Дана земельна ділянка належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, що підтверджується державним актом із списком співвласників земельної ділянки, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 176916480 та 176917114. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.369 ЦК України, за якою співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. ст. 86, 87 Земельного кодексу України земельна ділянка може находитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає у тому числі за рішенням суду. Згідно ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, у тому числі співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав права власності зазначені: (п. 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом «г» ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом визнання права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved