Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

В лютому 2020р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь: - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі 6000 грн. до досягнення дитиною повноліття; - аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування вимог зазначила, що на даний час в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває цивільна справа №296/9648/19 за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Щомісячно на утримання та розвиток дитини позивачем витрачається близько 15000 грн., зокрема, витрати на харчування, засоби гігієни, іграшки, одяг, медикаменти. Крім того позивач зазначає, що близько 7000 грн. нею витрачається на забезпечення належних умов проживання дитини це - купівля меблів, постільної білизни, засобів гігієни, витрати на послуги по утриманню квартири. Посилаючись на те, що відповідач працює, заробляє близько 20000 грн. щомісячно, має у власності житло та автомобіль, є здоровим та не має на утриманні інших дітей, від добровільної сплати аліментів ухиляється, [PERSON] просить позов задовольнити. Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на дитину та на утримання матері дитини до досягнення нею трьох років, однак висловив свої заперечення щодо розміру здійснення таких виплат. Не заперечував щодо сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. та на утримання матері дитини в розмірі 700,00 грн. Вказав, що дійсно працює в страховій компанії «Уніка», середньомісячна заробітна плата ставить близько 10000 грн. Зауважив, що не працює та ніколи не працював у службі таксі «279». Дохід за основним та єдиним місцем роботи не можна вважати стабільним, оскільки в умовах запровадження карантину в країні довелось перебувати у відпустці без отримання заробітної плати. Розмір доходу відповідача, який складає 8000 грн. - 10000 грн. не дозволяє сплачувати позивачу аліменти в сумі 7000 грн. (6000 грн. на утримання дитини та 1000 грн. на утримання дружини). Відповідач вказав, що дійсно має у власності автомобіль, ринкова вартість якого складає 2000 доларів США. Квартира [ADDRESS] , в якій проживає відповідач, на праві спільної власності належить [PERSON] (матері відповідача), [PERSON] (сестрі відповідача) та відповідачу в рівних частках. Відповідач вважає, що не знайшли свого підтвердження доводи позивача, наведені у позові, про те, що [PERSON] у своїй власності має нерухоме майно та автомобіль, а тому може надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідач вважає, що витрати на оплату житлово-комунальних послуг житла, в якому проживає позивач, має нести виключно остання. [PERSON] також просить суд врахувати той факт, що квитанції на придбання ліків, долучені до матеріалів справи, консультативні заключення свідчать про відвідування лікаря позивачем та придбання ліків для [PERSON] . Відповідач просить, щоб при вирішення спору по суті, судом було враховано, що він проживає разом з матір`ю, яка має ІІ групу інвалідності, та потребує постійної фінансової підтримки на придбання ліків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на дитину у розмірі 2000 грн. та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в сумі 700 грн. На запитання головуючого судді пояснив, що інших дітей на утриманні немає, офіційний дохід складає 8000 - 11500 грн., несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг квартири, в якій проживає. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно бази даних автоматизованої системи документообігу суду, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від "16" квітня 2020 р. у справі № 296/9648/19 шлюб між сторонами розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.10) . На підставі рішення суду від «16» квітня 2020 р. у справі № 296/9648/19 малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, що підтверджується довідкою №138 від 21.02.2020р. житлово-будівельного кооперативу «Полісся» (а.с.12). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує, що відповідач, батько дитини, є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, офіційний дохід становить 8000 грн.-11500 грн., проживає з матір`ю, яка має ІІ групу інвалідності та потребує постійної фінансової підтримки на придбання ліків, сплачує житлово-комунальні послуги за квартиру, в якій проживає. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги задовільний стан здоров"я дитини та позивача, матеріальне становище сторін, необгрунтованість позивачем аліментів у розмірі 6000 грн., визнання відповідачем позову в частині сплати аліментів на утримання дитини в сумі 2000 грн., виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позов частково в цій частині. Особливим видом право подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір`ю за місцем її проживання та матір перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За викладених обставин, з урахуванням положень ст. 84 СК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню, та присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь та на утримання позивача у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, що відповідає принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом права позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі приписів ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial