Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.07.1991 року; від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], 1992 року народження та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо поділу спільного майна подружжя; посилаючись на те, що під час шлюбу сторонами (подружжям) набуто у спільну власність: на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1997 року - чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] (загальна площа квартири - 94,48 кв. м, житлова площа квартири - 63,80 кв. м); на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2003 року - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (загальна площа квартири - 43,70 кв. м, житлова площа квартири - 28,10 кв. м); на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1999 року - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (загальна площа квартири - 50,10 кв. м, житлова площа квартири - 31,10 кв. м); на підставі інвестиційної угоди від 05.11.1999 року - гаражний бокс [NUMBER], площею 16,2 кв. м, розташований на третьому поверсі гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 25.03.2002 року - садовий будинок [NUMBER] та земельну ділянку [NUMBER] площею 0,044 га, що знаходяться за адресою - садове товариство «Сонячний-1» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; у зв»язку з тим, що сторони фактично проживають в різних містах, між сторонами виникають спірні питання щодо подальшого розподілу майна, тому позивач просить суд постановити рішення, яким поділити спільне майно подружжя наступним чином: виділити у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]; а позивачу ([PERSON].) виділити у власність - квартиру [ADDRESS] гаражний бокс [NUMBER], площею 16,2 кв. м, розташований на третьому поверсі гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] садовий будинок [NUMBER] та земельну ділянку [NUMBER] площею 0,044 га, що знаходяться за адресою - садове товариство «Сонячний-1» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі; відповідачка [PERSON] позов фактично визнала. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.07.1991 року; від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], 1992 року народження та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю - відповідачкою [PERSON] (а.с.6-7). Як стверджують сторони, вони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно на протязі останніх декількох років, проживають окремо (відповідно - в м. Дніпропетровську та м. Києві); раніше в сім?ї мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя. Як стверджують сторони, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; зазначені обставини мають істотне значення для сторін і є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов в частині вимог про розірвання шлюбу має бути задоволений. Як стверджують сторони, після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON], [INFO] буде проживати разом з матір»ю - відповідачкою [PERSON]; будь-яких спірних питань щодо аліментних обов»язків батьків між сторонами на даний час не виникає. Відповідно до положень ст.113 СК України відповідачкою [PERSON] не заявлено вимоги щодо поновлення дошлюбного прізвища «Рябоконь». Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В частині вимог позову про поділ спільного майна подружжя - в судовому засіданні також встановлено - під час шлюбу сторонами-подружжям було придбане наступне нерухоме майно: 1) на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 25.12.1997 року (зареєстрований на Київській універсальній біржі 25.12.1997 року за №D6888/14746) - чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] (загальна площа квартири - 94,48 кв. м, житлова площа квартири 63,80 кв. м - а.с.8, 62, 66), яка зареєстрована на ім»я [PERSON]; 2) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом 6-ої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] 08.09.2003 року за реєстровим №4-9654 - двокімнатна квартира [ADDRESS] (загальна площа квартири - 43,70 кв. м, житлова площа квартири - 28,10 кв. м), яка зареєстрована на ім»я [PERSON] (а.с.9, 63); 3) на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 24.12.1999 року за реєстровим №1-3049 - двокімнатна квартира [ADDRESS] (загальна площа квартири - 50,10 кв. м, житлова площа квартири - 31,10 кв. м), яка зареєстрована на ім»я [PERSON] (а.с.15, 57, 58); 4) на підставі інвестиційної угоди від 05.11.1999 року - гаражний бокс [NUMBER], площею 16,2 кв. м, розташований на третьому поверсі гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по вул. О.Кошиця, 1/38 у Дарницькому районі м. Києва, який зареєстрований на ім»я [PERSON] (а.с.10-12, 56, 59); 5) на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 25.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 25.03.2002 року за реєстровим №356 - садовий будинок [NUMBER], що знаходиться за адресою - садове товариство «Сонячний-1» на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 60,50 кв. м, який зареєстрований на ім»я [PERSON] (а.с.13, 61); 6) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 25.03.2002 року за реєстровим №358 - земельна ділянка [NUMBER], загальною площею 0,044 га, що знаходиться за адресою - садове товариство «Сонячний-1» на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер [NUMBER]), яка зареєстрована на ім»я [PERSON] (а.с.14, 60). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Як вбачається з пояснень відповідачки [PERSON], вона не заперечує про те, що все вищезазначене майно є об»єктами права спільної сумісної власності подружжя (сторін), все майно існує в натурі та зареєстроване відповідно на ім»я сторін; вона (відповідачка) погоджується з варіантом розподілу майна - відповідно до вимог позивача [PERSON]; сторонами досягнуто згоди в частині оцінки спільного майна - згідно інвентарної оцінки, оскільки за запропонованим варіантом поділу майна, жодна із сторін не заявляє вимоги про стягнення грошової компенсації відповідно до різниці у разі встановлення дійсної (ринкової) вартості майна. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині поділу спільного майна також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні; визнання позову відповідачкою [PERSON] може бути покладено судом в основу рішення суду у даній справі відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved