Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Переяслав Хмельницького суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] надміру виплачену суму пенсії за квітень 2015 року у розмірі 1956 грн. 79 коп. \~\~\~\~\~\~Свої позовні вимоги мотивує тим, що\~\~відповідач не повідомив Головне управління про обставини, що зумовлюють припинення виплати пенсії. Після того, як позивачем було проведено вибірку осіб, які працюють на посадах, що підпадають під дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» проведено Пенсійним фондом України в автоматичному режимі, було встановлено, що відповідач працює в Київській митниці ДФС на посаді, що підпадає під дію зазначеного Закону. У зв'язку з цим виплату пенсії з 01.05.2015 призупинено та виявлено переплату за квітень 2015 року у розмірі 1956,79 грн. Відповідач заперечив проти задоволення даного позову, пояснивши суду, що він дійсно отримує пенсію відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З травня 1993 року по момент розгляду даної справи [PERSON] працює в митних органах України, та зазначає, що повідомляв позивача про місце його працевлаштування, та надавав уточнюючі документи, які повинні були бути включені до пенсійної справи. Крім того, відповідач зазначив, що за період з 1993 року по теперішній час, не відбулось жодних змін в його працевлаштуванні, та він не подавав недостовірних відомостей до ГУПФУ у Київській області, та вказане нарахування коштів відбулось виключно з вини позивача. Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 - VIII (офіційне опублікування - в газеті «Голос України» від 12.03.2015 № 44) внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно зазначених змін, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню, така ж позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України особи, від 22 січня 2014 року № 6-151 цс 13. В судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області не було допущено рахункової помилки при нарахуванні пенсії за квітень 2015 року, яку позивач отримує з квітня 1993 року. Також, судом не встановлено недобросовісність відповідача при отриманні ним пенсії за квітень 2015 року, оскільки відповідач сам звернувся до ГУПФУ у Київській області з метою зясування обставин повязаних із зміною пенсійного законодавства, що підтверджується відповіддю на звернення від 12.06.2015 року № 2798/04, яка наявна в матеріалах справи, та після цього позивачем була виявлена помилка при нарахуванні пенсій [PERSON], що в подальшому стало підставою для звернення до суду. Крім того відповідач пояснив, що пропонував позивачу вирахувати надмірно сплачені кошти в майбутньому, однак така його пропозиція залишилась поза увагою. До того, ж [PERSON] пояснив суду, що \~вказані виплати були нараховані без помилки в сумі, та пенсія для відповідача існує як засіб до існування, і він не вбачає в даній ситуації будь якої своєї провини, або ж порушення норм закону, натомість вважає, що позивачем не було дотримано вимог Положення «Про Головні Управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, у областях містах Києві та Севастополі» затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України від 22.12.2014 року, в частині недодержання вимог щодо здійснення контролю з виплати пенсій. Суд погоджується з такими доводами відповідача, оскільки підстави для нарахування пенсії [PERSON], які існували з 02.04.1993 року не змінились, інформація про його працевлаштування була наявна у відповідача, та обовязок позивача в частині контролю щодо нарахування пенсійних виплат встановлено ст.ст. 3, 4 вказаної вище Постанови, що свідчить про добросовісність набуття вказаної пенсійної виплати [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що законні підстави для задоволення даного позову відсутні. \~\~\~\~На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed