Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

18.08.2015р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди в сумі 250 000 грн., завданої смертю працівника, внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову вказує, що її чоловік [PERSON] на протязі 31 року працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, що спричинило професійне захворювання та втрату працездатності. Згідно акту за № 42 від 02.10.2001 р. йому встановлено наступні захворювання: пиловий бронхіт першого-другого ст., емфізема легень першого-другого ст.., ЛН першого-другого ст. Висновком МСЕК від 27.05.2005 р. [PERSON] визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 70 %, та друга група інвалідності. Згідно п.17 акту розслідування професійного захворювання від 02.10.2001 р. причиною професійного захворювання стало не виконання норм та правил охорони праці, гігієнічних регламентів та нормативів особами з технічного надзору автоколони. [INFO] [PERSON] помер. Висновком експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 20.11.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з його професійним захворюванням. Смертю чоловіка їй завдано моральної шкоди, оскільки з [PERSON] вона перебувала у шлюбі 40 років, виростала трьох дітей та онуків. Вона втратила чоловіка, який завжди її підтримував у складних життєвих ситуаціях, допомагав у будь-яких справах та був її порадником. Після смерті чоловіка вона протягом тривалого часу перебувала в напруженому стані, навіть тепер її стан є пригніченим, у зв'язку із втратою близької людини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому зсіданні підтвердила обставини викладені у позові, наполягає на його задоволенні. Представник відповідача Доценко Т.Ю. надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні. Вказує, що факт тривалої роботи чоловіка позивача на комбінаті у шкідливих умовах праці, встановлення йому професійного захворювання, яке стало причиною смерті, визнається відповідачем. Однак вважає, що оскільки потерпілий [PERSON] будучи попередженим про шкідливі умови праці, працював на комбінаті протягом тривалого часу, що призвело до виникнення професійного захворювання , яке в подальшому стало причиною смерті, тому існує причинно-наслідковий зв'язок між професійним захворюванням і діями самого потерпілого, а не тільки діями роботодавця, який не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Крім того, у період до 2004 року «ПІВНГЗК» був підприємством державної форми власності, тому теперішній власник, який є правонаступником, не може нести відповідальність за стан охорони праці на комбінаті за час роботи чоловіка позивача, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Судом встановлено, що з 23.02.1970 року по 29.04.2002 року чоловік позивача [PERSON] працював на підприємстві відповідача водієм по вивезенню гірничої маси, а.с.8-11. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.10.2001 р., а.с.14-14 зв., [PERSON] 02.10.2001 р. встановлені хронічні професійні захворювання: пиловий бронхіт першого-другого ст., емфізема легень першого-другого ст.., ЛН першого-другого ст. Згідно п.17 акту розслідування професійного захворювання від 02.10.2001 р. причиною професійного захворювання стало не виконання норм та правил охорони праці, гігієнічних регламентів та нормативів особами з технічного надзору автоколони. Висновком МСЕК від 27.05.2005 р. [PERSON] визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 70 %, та друга група інвалідності, а.с.13. Згідно свідоцтва про смерть, а.с.15 [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідки від 20.11.2013р.,а.с.16 експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради смерть [PERSON] пов'язана з його професійним захворюванням. У відповідності ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Ст. 1168 ЦК України, яка передбачає, відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи. Згідно вказаної норми закону моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Наявність вини підприємства підтверджується актом № 42 від 02.10.2001 року, та довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням від 20.11.2013 року. (а.с.14,16) Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Смерть чоловіка [PERSON] завдала позивачу моральні страждання, порушили її нормальні життєві зв'язки, вимагали та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та ступінь моральних страждань у зв'язку із смертю, відповідно до наслідків що наступили, суд вважає, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 70 000 грн., що відповідає перенесеним моральним стражданням. Крім того, суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що ПАТ «ПівнГЗК» є власником лише з 2004 року, тому не може нести відповідальність за підприємство державної форми власності «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки ПАТ «ПівнГЗК» є правонаступником всіх прав та обов'язків підприємства державної форми власності та відповідає по всім зобов'язанням у повному обсязі. При частковому задоволенні позову, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 700 грн. на користь держави, відповідно ст.ст.79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.1167,1168 ЦК України, ст.ст. 10,27,31,60, 79,88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial