Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] з 01 січня 2004 року по [INFO] . В обґрунтування заяви вказує, що [PERSON] , проживав спільно з [PERSON] , однією сім`єю з 2004 року за адресою: [ADDRESS] , по 05.07.2019 року. Увесь цей час заявник проживав із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Заявник 08.01.2020 року отримав від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального органу Гавриленко А.М. постанову № 2/02-31, якою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] . Факт проживання заявника та спадкодавця [PERSON] підтверджується копіями фотокарток та показаннями свідків. 30 квітня 2020 року представник заінтересованої особи КМР - Хрущ А. надіслала відзив на заяву в якому просила відмовити в задоволені заяви в повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Та пояснила наступне, що заявником не було надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] проживав однією сім`єю зі спадкодавцем, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився про дату, направив на адресу суду відзив та просив розглядати справу без його участі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та додатково пояснив, що заявник зі спадкодавцем почали проживати разом з початку 2000-х років без реєстрації шлюбу. Разом робили ремонт, купували холодильник. Приблизно з 2003-2004 років почали проживати разом як чоловік та дружина, мали спільний бюджет та були спільні права та обов`язки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року провадження по вище вказаній цивільній справі відкрито за правилами окремого провадження та витребувано у приватного нотаріуса КМНО Гавриленко А.М. належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] 18 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. було направлено належним чином завірену копію спадкової справи № 15/2019 щодо майна померлої [PERSON] . Протокольною ухвалою від 22 травня 2020 року судом було задоволено клопотання про допит свідків в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] (актовий запис № 1523). (а.с. 5) Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 08 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленка А.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з якою він проживав однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . (а.с.49) 08 січня 2020 року приватним нотаріусом Гавриленко А.М.. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше 5 років зі спадкодавцем, [PERSON] не було надано. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка передбачає: «у четверту чергу право власності на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Сім"я є первинною й основною ланкою побудови будь-якого суспільства. Вона є відправним пунктом у формуванні дитини як особистості та активного члена суспільства, громадянина держави. Зі ст. З Сімейного кодексу України вбачається визначення сім`ї, як первинного та основного осередку суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі: - укладеного шлюбу; - кровного споріднення; - усиновлення; - на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. П.21 ППВСУ від 30.05.2008 р.№7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік),які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК (435-15) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків. Заявником на підтвердження факту сумісного проживання надано спільні фотографії. Допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що він є сином заявника [PERSON] . Батько проживав з померлою з 2003 року та жили разом до дня смерті. Дитина свідка [PERSON] називала померлу [PERSON] бабусею. А також, вели спільний бюджет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник є чоловіком її подруги [PERSON] з 2003 року. Відносини у них були, як у чоловіка та жінки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває у сусідських відносинах з 2000 року. [PERSON] та [PERSON] мали все. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває в сусідських відносинах з 2004 року. Заявник з 2004 року проживали разом, робили ремонт в квартирі та ходили на ринок. Їх відносини можна було назвати сімейними. Суд приймає до уваги покази свідків, які підтвердила, що заявник [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням заявника та його представника, наданих письмових доказів та допитаних свідків, суд прийшов висновку про доведеність заявлених вимог щодо встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю разом з [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Києві з 01 січня 2004 року по [INFO] - день смерті [PERSON] .

Outcome: approved