Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором від 12.07.2006 року в розмірі 28556,36 грн. та судові витрати. Вимоги мотивовано тим, що 12.07.2006 року відповідно до укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що її заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між нею і Банком кредитний договір. Пунктом 9.12 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, на відміну від відповідачки, яка не надавала своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 31.07.2014 року має прострочену заборгованість в сумі 28556,36 грн. Просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка направила в судове засідання заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності та розглянути справу без її участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що згідно заяви позичальника від 12.07.2006 року [PERSON] отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказана заява, яка була підписана відповідачем разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між нею і Банком кредитний договір (а.с. 18-31). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим банком, заборгованість відповідачки за кредитним договором від 12.07.2006 року станом на 31.07.2014 року склала 28556,36 з яких: 5845,88 грн. - заборгованість за кредитом; 20874,46 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1336,02 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.9-17). З матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення із відповідачки заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 03 вересня 2014 року, в той час, як кредитна картка діяла до 31.06.2008 року, що видно із Заяви (а.с.19) . Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Згідно ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За "Умовами та правилами надання банківських послуг" кредит [PERSON] виданий на строк дії кредитної картки, яку вона отримала 12.07.2006 року. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо від нього не поступала заява про закриття картрахунку при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п.п.3.1.1.,3.1.2., 3.1.3 Умов) (а.с.27, 28). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що з урахуванням п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 9.12 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Однак, такі умови не свідчать про те, що договір не має строку виконання, а зазначені положення договору не відповідають вимогам ст.ст.251,252 ЦК України. Суд приходить до висновку, що п.п. 9.3, 9.4, 9.6, 9.7, 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 "Умов та правил надання банківських послуг" свідчать про встановлення строку дії кредитного договору та початок перебігу строку, з якого дія кредитної карти припиняється, а банк набуває права вимоги за договором, а також настає початок строку, з якого у банку виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Дія карти [PERSON] згідно кредитного договору від 12.07.2006 року закінчилась 31.06.2008 року і строк її дії позивачем не продовжувався. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка заявила клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові (а.с. 50). Оскільки строк позовної давності на вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором сплив, а з позовом до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 03.09.2014 року і вимог про поновлення цих строків не заявляв, то наявні підстави для застосування строків позовної давності і відмови у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.07.2006 року в розмірі 28556,36 грн. та судових витрат саме з цих підстав. На підставі наведеного ст. ст. 256-267,526,530, 625, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed