Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому уточненим) до ФОП [PERSON] , яку під час судового розгляду у зв`язку з її смертю було замінено на її правонаступника [PERSON] , про розірвання договору-кошторису № б/н від 20.12.2017, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , стягнення з ФОП [PERSON] збитків в розмірі 67490 грн., пені за період відстрочення з 01.03.2017 по 10.08.2018 в розмірі 205380,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. і судових витрат за проведення науково-правового дослідження в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що [INFO] \~померла її\~мати [PERSON] ,\~і за\~ритуальними послугами\~позивач звернулась\~до агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск»,\~яке належить\~фізичній особі-підприємцю\~ [PERSON] . Під час\~оформлення документів\~на поховання\~в 2016\~році в\~агентстві ритуальних\~послуг «Обеліск»\~їй запропонували\~здійснити замовлення\~у вказаному\~агентстві огорожі\~та пам`ятника,\~запевнивши її\~про якісну\~та швидку\~виконану роботу\~з вищевказаних\~послуг. Огорожу дійсно\~вказане агентство\~виконало швидко\~у встановлені\~строки,\~за вказану\~послугу вона\~сплатила суму\~4890,00\~грн.\~Після цього\~співробітники агентства\~запевнили її\~в тому,\~що при\~замовленні пам`ятника\~в агентстві\~ритуальних послуг\~«Обеліск» їй\~будуть надані\~знижки 5%. Так,\~20.12.2017\~вона звернулась\~до агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» щодо\~встановлення пам`ятника\~на могилі\~її покійної\~матері,\~і співробітник\~зазначеного агентства\~ [PERSON] \~склав договір\~на виготовлення\~виробу б/н\~від 20.12.2017\~на виготовлення\~пам`ятника із\~зазначенням дати\~виконання вказаної\~послуги. Згідно п.\~1.1\~Договору,\~за цим\~договором виконавець\~зобов`язується виготовити\~пам`ятник (виріб),\~згідно затвердженого\~зразку,\~а замовник\~зобов`язується прийняти\~та оплатити\~виконану роботу. Також до\~договору було\~додано кошторис,\~який згідно\~п.\~5.1\~Договору є\~невід`ємною його\~частиною,\~яким було\~передбачено види\~робіт,\~які виконавець\~зобов`язаний виконати,\~строк виконання\~та їх\~вартість. При цьому,\~строк виготовлення\~виробу згідно\~кошторису було визначено 01.03.2018. Згідно кошторису\~позивачем було\~здійснено передоплату\~в сумі\~25000,00\~грн.,\~а в\~подальшому сплачено\~залишок у\~розмірі 18657,00\~грн.,\~тобто загальну\~суму позивач\~сплатила в\~розмірі 43657,00\~грн.\~При оформленні\~договору на\~її вимогу\~надати касовий\~чек або\~квитанцію було\~відмовлено [PERSON] ,\~який мотивував\~тим,\~що це\~зазначено у\~кошторисі,\~де зроблено\~відмітку «погашено».\~На питання\~щодо обіцяної\~знижки у\~5\~%\~за виготовлення\~пам`ятника [PERSON] \~повідомив,\~що це\~буде враховано\~при сплаті\~за встановлення\~пам`ятника.\~В подальшому\~при укладені\~договору на\~пам`ятник [PERSON] \~проінформував,\~що за\~встановлення пам`ятника\~потрібно доплатити\~орієнтовно 3000,00\~грн.,\~але оформляти\~договір-кошторис\~на встановлення\~пам`ятника відмовився. 25.05.2018\~на могилі\~матері позивача\~співробітниками агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» був\~встановлений пам`ятник\~без погодження\~і макету.\~Після цього\~того ж\~дня позивачем\~був оглянутий\~вищезазначений пам`ятник\~і у\~неї виникли\~обґрунтовані претензії\~до виконаних\~робіт і\~до виконавця. Так,\~на пам`ятнику\~не поєднувалось\~гармонічно стела,\~колони та\~арка:\~стела виготовлена\~за розмірами\~120*50*8,\~колони -\~12*12*90,\~арка -\~80*70*12,\~що створило\~значний простір\~між верхнім\~краєм стели та\~аркою,\~що вимагало\~усунення і\~не відповідало\~вимогам замовника. Дана ситуація\~виникла з\~вини виконавця,\~тобто агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск»,\~тому що\~як під\~час,\~так і\~до встановлення\~пам`ятника не\~було надано\~макет пам`ятника\~для вивчення\~і погодження.\~На виготовлення\~арки і\~колон використовувався\~дорогий матеріал\~«Граніт «Лезнік». Також,\~25.05.2018\~співробітник агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» [PERSON] повідомив позивача вранці про те, що за встановлення пам`ятника вона повинна сплатити 8000,00 грн., а при складанні договору від 20.12.2017 узгоджувалась вартість встановлення до 3000,00 грн., в наступному ця сума на встановлення пам`ятника [PERSON] увечері цього дня була підвищена до 8500,00 грн. Вказана підвищена значна сума за встановлення пам`ятника була незрозуміла позивачу. В результаті чого 26.05.2018 вона звернулась до співробітника агентства ритуальних послуг «Обеліск» [PERSON] та ФОП [PERSON] з заявою про усунення грубих порушень макету пам`ятника, зазначені в п. 1 договору-кошторису від 20.12.2017, за рахунок виконавця та надання їй обґрунтованого кошторису витратних матеріалів, об`єму та вартості виконаних робіт по встановленню пам`ятника. Окрім того,\~29.05.2018\~співробітник агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» [PERSON] \~запропонував приїхати\~на кладовище\~№ 5\~м.\~Чугуїв,\~Харківської області\~до могили\~ [PERSON] ,\~де працівники\~вищезазначеного агентства\~будуть зменшувати\~арку і\~колони пам`ятника\~відповідно до\~вимог позивача.\~На вказане\~прохання [PERSON] \~позивач приїхала\~на вищевказане\~кладовище,\~де співробітники\~агентства ритуальних\~послуг «Обеліск»\~відрізали від\~арки пам`ятника\~з обох\~сторін по\~38\~см,\~тобто скоротили\~дорогий матеріал\~«Граніт «Лезнік».\~Цю частину\~пам`ятника:\~2\~відрізані частини\~по 38\~см арки\~і колони\~знову демонтували\~та відвезли\~до агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск».\~Також,\~перебуваючи на\~вищевказаному кладовищі,\~співробітники агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» попросили\~її підписати\~документ про\~макет пам`ятника. 30.05.2018\~співробітник агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск» [PERSON] \~запросив позивача\~в агентство\~для остаточного\~розрахунку.\~Спочатку усно\~ [PERSON] \~повідомив позивача,\~що за\~встановлення пам`ятника\~необхідно заплатити\~9390,00\~грн.,\~і віддав\~письмову відповідь\~на заяву\~позивача від\~26.05.2018.\~При цьому,\~в цей\~день позивач\~сплатила [PERSON] \~4100,00\~грн.,\~про що\~квитанції про\~оплату від\~останнього не\~отримала. У відповіді,\~підписаній ФОП\~ [PERSON] ,\~було зазначено,\~що перелік\~робіт зі\~встановлення пам`ятника,\~вартість використаних\~матеріалів і\~розрахунок виконаних\~робіт -\~згідно прайсу.\~З вказаним\~прайсом позивача\~ніхто не\~ознайомлював і\~договір-кошторис\~або інший\~документ,\~що визначає\~вартість встановлення\~пам`ятника,\~не було\~складено,\~і вартість\~на послуги\~встановлення пам`ятника\~з позивачем\~не були\~погоджені та\~вона їх\~не підписувала. Так,\~11.06.2018\~позивач звернулась\~з письмовою\~скаргою до\~Чугуївської міської\~ради Харківської\~області в\~комісію «По\~захисту прав\~споживачів» щодо\~противоправних,\~як на\~її думку,\~дій ФОП\~ [PERSON] .\~В ході\~проведення перевірки\~вищевказаною комісією\~06.07.2018\~позивач підтвердила,\~що вона\~відмовляється від\~частини пошкодженого\~виробу,\~запропонувала співробітнику\~агентства ритуальних\~послуг «Обеліск»\~ [PERSON] \~вирішити питання\~мировою угодою,\~оплатити замовлену\~нею частину\~пам`ятника,\~на що\~останній відмовив\~в категоричній\~формі. На засіданні вказаної комісії Чугуївської міської ради Харківської області [PERSON] стверджував, що позивач 29.05.2018 підписала акт прийому-передачі виконаних робіт на виготовлений виріб у відповідності з договором-кошторисом від 20.12.2017. В договорі від 20.12.2017 прописано, що дата виготовлення виробу складає 01.03.2018. Але 29.05.2018 виріб не було виготовлено, і відповідна частина пошкодженого виробу була демонтована для повторного виготовлення згідно макету на нове виготовлення. За результатами\~розгляду питання\~на комісії\~«По захисту\~прав споживачів»\~Чугуївської міської\~ради Харківської\~області позивачем\~було отримано\~відповідь від\~25.06.2018,\~згідно якої\~комісією в\~діях ФОП\~ [PERSON] \~були виявлені\~грубі порушення\~вимог п.\~12\~ст.\~1,\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~ч.\~4,\~5\~ст.\~10,\~ч.\~1\~ст.\~19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~та роз`яснено\~право про\~звернення до\~суду для\~поновлення її\~прав і\~стягнення з\~ФОП [PERSON] \~матеріальної та\~моральної шкоди. До теперішнього часу в повній мірі пам`ятник для могили [PERSON] на кладовищі № 5 в м. Чугуєві Харківської області агентством ритуальних послуг «Обеліск» не встановлено. Відповідно п. 6 «Права та обов`язки сторін» договору на виготовлення виробу від 20.12.2017, у відповідності зі ст. 867 ЦК України позивач відмовляється від сплати вартості пошкоджених частин\~пам`ятника -\~арки та\~колон,\~вартість яких\~складає 21390,00\~грн. У зв`язку з чим позивач була змушена\~заказати нову\~арку і\~колони в\~м.\~Харків «Еліт-граніт\~Харків»,\~договір №\~0510-18\~від 27.06.2018,\~загальна вартість\~замовлених арки\~та колони\~складає 21390,00\~грн. Таким чином,\~у викладених\~діях виконавця\~вбачаються ознаки\~нечесної підприємницької\~діяльності,\~які виразились\~у введенні\~позивача в\~оману. Окрім цього, виготовлення та встановлення незатвердженого позивачем виробу, подальший його частковий демонтаж, ненадання квитанцій про оплату договору у повному обсязі та в подальшому безпідставне підвищення вартості договору, відмова від його виконання належним чином, надання на підпис позивачеві документів незрозумілого зразка є агресивною підприємницькою діяльністю. При цьому, до договору додано форму акту приймання-передавання виконаних робіт за договором на виготовлення виробу, який сторони не підписали, що свідчить про те, що замовником виріб та роботи у визначений договором строк, тобто 01.03.2018 не прийняті. ФОП [PERSON] своїм невиконанням зобов`язання порушила права споживача - позивача, внаслідок чого вона зобов`язана відшкодувати матеріальні збитки та моральну шкоду, завдану позивачеві внаслідок нечесної підприємницької практики. ФОП [PERSON] \~своїм невиконанням\~зобов`язання\~порушила права\~позивача,\~а тому\~остання вважає,\~що договір,\~укладений між\~сторонами,\~підлягає розірванню\~з відшкодуванням\~позивачу сплаченої\~нею вартості\~виробу в\~сумі 67490,00\~грн. Крім того, зазначає, що оскільки відповідач протягом 90 робочих днів з моменту укладення договору (в строк до 01.03.2018) не виконав свої зобов`язання з 20.12.2017, то згідно ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" з нього підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі 3-х відсотків вартості роботи (послуги) за кожен день прострочення. Сума роботи (послуги) складає 42000,00 грн., тому 3 % за один день прострочення складають 1260,00 грн.\~(42000x3/100).\~З дня\~прострочення з\~01.03.2018\~до дня\~пред`явлення позову,\~тобто до\~10.08.2018\~минуло 163\~дні.\~Тому сума\~неустойки,\~яка підлягає\~стягненню з\~ФОП [PERSON] ,\~становить 205380,00\~грн.\~Внаслідок незаконних\~дій агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск»,\~яке належить\~ФОП [PERSON] ,\~позивачу була\~заподіяна моральна\~шкода в\~частині того,\~що співробітниками\~агентства була\~знехтувана пам`ять\~її покійної\~матері,\~що призвело\~позивача до\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків,\~що стало\~причиною розладу\~здоров`я.\~Оскільки її\~страждання щодо\~противоправних дій,\~вчинених співробітниками агентства\~ритуальних послуг\~«Обеліск»,\~яке належить ФОП [PERSON] , призвело до\~втрат нормальних\~життєвих зв`язків,\~негативно вплинуло\~на стосунки з оточуючими людьми та змусило позивача докладати значних зусиль для організації її життя, розмір відшкодування спричиненої їй моральної шкоди становить 100000,00 грн. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що замовник [PERSON] була ознайомлена як з договором на виготовлення виробу, так і з кошторисом, який містить погоджену замовником [PERSON] деталізацію виробу із зазначенням розмірів кожного елементу, виду та форми виробу. Замовник не змінила своїх вказівок про спосіб виконання та розміри виробу, особисто пропонувала елементи зображень на пам`ятнику, вид і кількість квітів під написом, розмір портрету, розмір колон, розмір арки, текст епітафії. Замовлений позивачем виріб був виготовлений раніше строку, визначеного сторонами. Про факт виготовлення відповідачем виробу та його передачу позивачу, відповідно до умов договору від 20.12.2017, свідчить підписаний позивачем [PERSON] акт виконаних робіт. На день підписання договору-кошторису від 20.12.2018 детального узгодження усіх розмірів частин виробу, їх форми, матеріалу та інше, будь-яких заперечень, зауважень, тощо від позивача не надходило. Щодо вимог позивача про стягнення збитків, пені, моральної шкоди зазначала, що оскільки виготовлений виріб, розміри його частин, вид, форма, написи, зображення та інше були детально визначені та зафіксовані у договорі-кошторисі від 20.12.2017, протиправна поведінка відповідача, як і збитки позивача з вини відповідача ФОП [PERSON] . [PERSON] не доведені. Позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив, в якій вона просила позов задовольнити, вказувала, що твердження відповідача є безпідставними, оскільки доводи позивача є обґрунтованими. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 20.12.2017 між позивачем та відповідачем як фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виготовлення виробу № б/н, згідно якого ФОП [PERSON] зобов`язується виготовити пам`ятник (виріб) згідно затвердженого зразку, а замовник [PERSON] зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (а.с. 12 т.1). Згідно з умовами договору загальна вартість робіт склала 43657,00 грн., яку позивач сплатила одразу, про що свідчить печатка (погашено) в договорі. Згідно договору замовлення позивача повинно було бути виготовлено повністю 01.03.2018. Згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 26.02.2018 до договору субпідряду від 25.12.2017, генеральний підрядник ФОП [PERSON] здійснила перевірку виконаної субпідрядником ФОП [PERSON] роботи і підтверджує, що робота виконана належним чином та у строки відповідно до умов договору субпідряду від 25.12.2017 (а.с. 66-68 т.1). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт по договору на виконання виробу від 29.05.2018 ФОП [PERSON] передала, а замовник [PERSON] прийняла виріб та виконання робіт згідно договору, в якому зазначила, що претензій після переробки не має (вкорочення арки) (а.с. 70 т.1). В ході огляду пам`ятника позивачем було виявлено невідповідність виконаного пам`ятника до вимог заявника, оскільки на пам`ятнику не поєднувалось гармонічно стела, колони та арка, що не відповідало вимогам замовника. 26.05.2018 позивач [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] із заявою, в якій виклала претензії щодо виконання її замовлення від 20.12.2017 та просила виправити вказані претензії, надати їй обґрунтований розрахунок витратних матеріалів та ціну за виконані роботи по встановленню пам`ятника (а.с. 17 т.1). 29.05.2018 ФОП [PERSON] надана відповідь на заяву [PERSON] від 26.05.2018, згідно якої всього витрачено матеріалів на суму 4096,00 грн., вартість встановлення пам`ятника склала 9390,00 грн. і розрахункова вартість виконаних робіт згідно прайсу (а.с. 18 т.1). 06.07.2018 виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області розглянуто заяву [PERSON] щодо захисту її прав як споживача про проведення перевірки підприємницької діяльності ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , за підсумками якого заявниці та ФОП [PERSON] було запропоновано врегулювати спір шляхом примирення, але вони відмовились (а.с. 22 т.1). Адвокатом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , наданий науково-практичний висновок, підготовлений кандидатом юридичних наук, асистентом кафедри цивільного права № 1 [PERSON] Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого, згідно якого проблема вини\~як умови\~цивільно-правової\~відповідальності досліджується\~у науці\~з двох\~позицій:\~теорії спричинення\~(відповідальність\~виникає за\~сам факт\~завдання шкоди\~протиправною поведінкою\~особи) і теорії\~відповідальності за\~вину.\~У цивільному\~праві діє\~припущення (презумпція)\~вини.\~Відповідно до\~ст.\~614\~ЦК України,\~особа,\~яка порушила зобов`язання, вважається винною в цьому, поки не доведе відсутність своєї вини. Також підкреслено, що договір підряду характеризується саме покладенням ризику невиконання або неналежного виконання на підрядника. Абзац 2 ч. 1 ст. 614 ЦК України визначає невинуватою особу, яка доведе, що вона вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Отже, з ЦК України випливає, що винна особа це особа, яка не вжила необхідних, об`єктивно існуючих заходів, що залежать від неї і спрямовані на недопущення порушення зобов`язання. Таким чином, виконавець за договором вважається винним у цивільному правопорушенні, доки його невинуватість не буде встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с. 153-167 т.1). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з істотним порушенням ФОП позивач має право на розірвання договору в односторонньому порядку, виходячи з того, що відповідачем умови договору виконані неналежним чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 67490,00 грн., сплачені як передплата за договором та за встановлення пам`ятника і не повернуті добровільно відповідачем, суд вважає обґрунтованими та задовольняє в повному обсязі. Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється статтями 549-552 ЦК України та умовами договору. Згідно з частиною другою статті 551 ЦК України, у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 5 ст. 653 цього Кодексу, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однієї із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або не належним виконанням зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. На підставі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. З матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем, що ФОП [PERSON] порушила зобов`язання, що призвело до розірвання договору в судовому порядку, однак факт розірвання договору не звільняє відповідача від сплати 3 % річних, інфляційних витрат та пені. Суд погоджується з дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості зі сплати 3% річних та вважає, що позовні вимоги про стягнення ФОП [PERSON] на користь позивача 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 205380,00 грн. Відповідно до ст. 22 цього ж Закону, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших] обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 4 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі, інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних неможливістю отримати послуги, передбачені договором, які вона оплатила, що викликало незручності, хвилювання та стрес. Тому заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн відповідає вимогам розумності та справедливості, а суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. [INFO] відповідач [PERSON] померла, про що надане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 27 т. 2). Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Юрченко О.М. від 07.10.2020, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 19.08.2020 було заведено спадкову справу № 61/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої матір`ю спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , таким чином [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] (а.с. 99 т.2). Відповідно до\~ст.\~55\~ЦПК України,\~у разі\~смерті фізичної\~особи,\~припинення юридичної\~особи,\~заміни кредитора\~чи боржника\~у зобов`язанні,\~а також\~в інших\~випадках заміни\~особи у\~відносинах,\~щодо яких\~виник спір,\~суд залучає\~до участі\~у справі\~правонаступника відповідної\~сторони або\~третьої особи\~на будь-якій\~стадії судового\~процесу;\~усі дії,\~вчинені в\~цивільному процесі\~до вступу\~правонаступника,\~обов`язкові для\~нього так\~само,\~як вони\~були обов`язкові\~для особи,\~яку він\~замінив. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Аналізуючи вказані норми вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені ст. 1219 ЦК України, зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі в межах вартості спадкового майна. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, суд виходить з наступного. Судові витрати, відповідно до вимог ч. 1ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Дана позовна заява містить дві вимоги майнового і одну вимогу немайнового характеру. Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (704,80 грн.), і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (8810,00 грн.). Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (704,80 грн.). Таким чином, підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру щодо розірвання договору у розмірі 704,80 грн. та за позовну вимогу щодо стягнення коштів у розмірі 3728,10 грн. з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються, на відповідача. Позивачем в уточнених позовних вимогах заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат за проведення науково-правового дослідження та підготовку науково-правового висновку Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого від 08.05.2019 в розмірі 8000 грн. 00 коп., на підтвердження чого нею наданий дублікат квитанції № 0.0.1333986435.1 від 22.04.2019 (а.с. 147 т. 2). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судові витрати за проведення науково-правового дослідження та підготовку науково-правового висновку підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved