Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У травні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, утримання дружини та додаткових витрат на дитину. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 15 серпня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 530. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем проживали разом до 30.07.2015 року. Вказала, що вони з відповідачем не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спору щодо поділу майна та проживання дитини немає. Також позивач зазначає, що їх з відповідачем син [PERSON], за станом здоров'я потребує додаткової медичної уваги та не може відвідувати дитячий садок повний день. З цієї причини позивачка не має можливості працювати. Тому просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 15 серпня 2009 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 530; стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь додатково 600 грн. для лікування дитини до її одужання; стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь на її утримання для догляду за дитиною аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 7 - річного віку. У судове засідання позивач з'явилася, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище Майтак. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину в разі надання доказів по справі. Проти задоволення іншої частини позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши позивача, відповідача,вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15 серпня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 530, був зареєстрований шлюб. [INFO] року від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - син [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 27 липня 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 6), в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Судом встановлено, що сторони з 2015 року проживають окремо, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, примирення між сторонами неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, спір щодо поділу майна та щодо місця проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. В зв'язку з чим позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судом встановлено, що син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання від 13.05.2016 року (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина потребує значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити. Згідно до ст. ст.180,181,182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином суд вважає, що справедливим та співмірним буде присудити стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 25 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки працездатний, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Також позивачка в своїй позовній заяві просить стягувати з відповідача на її користь додатково 600 грн. для лікування дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком обох батьків дитини незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року). Участь матері, батька у додаткових витратах на дитину не обов'язково має бути рівною. У разі спору частка кожного з батьків у цих витратах визначається судом з урахуванням обставин, які заслуговують на увагу. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення щомісячно з відповідача додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 600 грн. Позовні вимоги щодо одноразового стягнення із відповідача у твердій грошовій сумі половини фактично понесених додаткових витрат позивачкою не заявлялись. На обґрунтування своїх вимог позивачка надала суду витяг з історії хвороби дитини та чек за придбання ліків на суму 38 грн. 33 коп. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надані належні докази на підтвердження позовних вимог. В своїй позовній заяві позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 7 - річного віку. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2, 3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що малолітній син [PERSON], [INFO], вже досяг трирічного віку та те, що суду не було надано доказів, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку, що дає підстави для утримання дружини чоловіком, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 551 грн. 20 коп. В частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial