Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про встановлення права власності на спадщину. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Померлий залишив заповіт на ім`я позивача. Позивач вказує, що прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за втрати оригінала правовстановлюючого документа на будинок, тому змушений звернутися до суду про визнання за ним права власності на спадковий будинок в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Королівської селищної ради будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність. Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В.. про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В підготовчому судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2019. Місце смерті - Російська Федерація, Ханти-Мансійський автономний округ- Югра, м. Сургут. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Виноградівського управління юстиції від 04.04.2015 за реєстром № 9291043. На випадок своєї смерті спадкодавець залишив заповіт на користь позивача, який посвідчений секретарем виконкому Королівської селищної ради 17.04.2015 за реєстровим номером 46. Заповіт не змінено та не скасовано, що стверджується відповідною відміткою на тексті заповіту від 02.03.2020. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. У порядку ст.1269 ЦК України позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до Виноградівської державної нотаріальної контори. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті дядька позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори. Разом з тим листом державного нотаріуса № 285/01-16 від 09.09.2021 позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки ним не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві, та роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено, про що позивачем подано оголошення в газету "Регіональні новини" від 06.11.2021. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 02.11.2021 № 1148 та даних технічного паспорта, житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на жовтень 2021 року становить 693 092 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 159,8 м кв., в тому числі житлова площа 61,3 м кв. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. вказаний будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Виноградівського управління юстиції від 04.04.2015 за реєстром № 9291043. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved