Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначив, що з 27 грудня 2001 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. 23 жовтня 2006 року вони створили прийомну сім'ю та взяли на виховання та спільне проживання малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вказує, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Поступово сім'я почала розпадатись. Кожний з них протягом тривалого часу не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного. Кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, що негативно впливає на дитину. На даний час спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. На примирення з відповідачем не згодний, оскільки не бажає зберегти шлюб. Просить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки. У судовому засіданні позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. . Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що ухвалене за даним позовом рішення суду не погіршить становище дитини, яка виховується у сім"ї [PERSON], не змінить свого статусу та відповідає вимогам діючого законодавства. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції сторін, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 грудня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). На підставі розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 345 від 23.10.2006 року сторони створили прийомну сім'ю та взяли на виховання та спільне проживання малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9-11). Судом встановлено, що протягом тривалого періоду часу сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2013 року сторони спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на життя та ведення господарства. На примирення сторони не згодні, оскільки не бажають зберегти шлюб. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved