Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач 14 лютого 2015 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору без номеру від 23 січня 2008 року [PERSON] отримав від закритого акціонерного товариства [PERSON] "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПриватБанк", кредит у сумі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив у позові, що відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, у звязку з чим, зазначає позивач у позові, позивач має право змінювати кредитний ліміт шляхом зменшення або збільшення його розміру без будь-яких додаткових угод (договорів). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щомісяця позичальник [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього перед Банком станом на 31 січня 2015 року виникла заборгованість в сумі 21561,69 грн., яка складається з 4729,73 грн. заборгованості за кредитом; 11783,12 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3784 грн. заборгованість за комісією за користуванням кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. фіксована частина, 1014,84 грн. процентна складова. У звязку з наявністю зазначеної заборгованості за кредитними зобовязаннями позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором без номеру від 23 січня 2008 року в сумі 21561,69 грн., а також витрати зі сплати судового збору 243,60 грн. У судовому засіданні в іншому складі суду представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що ніякої заяви до Банку про надання йому кредитного ліміту на банківську картку він не писав, кредитний ліміт від позивача він не отримував. У судовому засіданні 09 грудня 2015 року за клопотанням відповідача у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено атестованим експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено (а.с.69). 01 грудня 2016 року на адресу суду надійшло повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи у звязку з тим, в тому числі, що експерту не надано обєкт дослідження договір б/н від 23 січня 2008 року (а.с.74). 01 грудня 2016 року у звязку з виходом у відставку головуючого у справі судді Лінника Г.О. на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею у справі визначено суддю Кацаренко І.О. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні при новому розгляді справи підтримав позовні вимоги Банку до [PERSON] з зазначених у позові підстав, просив задовольнити їх. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, наполягаючи на тому, що ніяких заяв він не писав до ЗАТ або ПАТ КБ «ПриватБанк», ніякої кредитної картки від позивача з встановленим кредитним лімітом він не отримував. Просив суд звернути увагу на те, що і підпис у заяві про видачу кредиту, і підпис про завірення копії паспорту виконані зовсім іншим чином, ніж він розписується. Заявив суду про готовність оплатити проведення судової почеркознавчої експертизи, якщо [PERSON] надасть оригінал нібито його заяви про видачу кредиту. Суд, вислухав у судовому засіданні представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги укладеним між Банком і [PERSON] договором без номеру від 23 січня 2008 року, який складається з заяви [PERSON] від 23 січня 2008 року, яка за твердженням позивача була підписана саме відповідачем у справі, а також Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. На підтвердження позовних вимог банком була додана до позову ксерокопія заяви позичальника №0304051400047406552 від 23 січня 2008 року, складена від імені [PERSON] При наданні її для ознайомлення відповідачу той зазначив, що цю заву він не підписував і кошти в кредит за нею не отримував. Просив суд звернути увагу на те, що він має зовсім інший підпис, ніж підпис у ксерокопії зави від 23 січня 2008 року. При цьому зазначив суду, що паспорт він не втрачав, свій паспорт нікому не давав. Він проживає у м.Пологи останніх 47 років, вулиці Совхозної у м.Пологи ніколи не було, тим більше, у 2008-2015 роках, а в роздруківці використання кредитних коштів не раз зазначається така адреса. Просив суд звернути увагу і на це. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати надання оригіналу. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При розгляді справи у новому складі суду на виконання ухвал суду позивачем не було надано оригінал заяви позичальника №0304051400047406552 від 23 січня 2008 року, складеної від імені відповідача, а також оригінал кредитної справи [PERSON] Позивач зазначив, що кредитна справа за кредитним договором б/н від 23 січня 2008 року в архівах банку не знайдена. Оригінал кредитної справи [PERSON] за зазначеним договором 08 вересня 2015 року був отриманий з архіву банку колишнім співробітником [PERSON], який був представником банку у цивільній справі №324/377/15-ц. Зі слів [PERSON] він передав оригінал кредитної справи [PERSON] судді Пологівського районного суду Лінник Г.О. для огляду в судовому засіданні (а.с.113,114,116). На виконання ухвали суду від 03 лютого 2017 року щодо надання суду доказів на підтвердження надання суду оригіналу кредитної справи [PERSON] позивачем була надана відповідь про те, що витребувані оригінали кредитної справи за кредитним договором б/н від 23 січня 2008 року в архівах банку не знайдені (а.с.129), надати суду письмові докази на підтвердження отримання судом кредитної справи [PERSON] не має можливості з-за відсутності таких доказів (а.с.134). На пропозицію суду щодо отримання від суду будь-якої допомоги щодо надання кредитної справи представник позивача зазначив, що Банком було вжито всіх заходів щодо її розшуку і встановлення її місцезнаходження, тому суд не може будь-чим допомогти в цьому Банку. За змістом ст.ст.10,11,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем на підставі заяви позичальника №0304051400047406552 від 23 січня 2008 року кредиту, оскільки за наданою позивачем ксерокопією заяви позичальника не можливо встановити, чи дійсно вона була підписана відповідачем, в тому числі неможливо провести судову почеркознавчу експертизу, як повідомив судовий експерт суду, то суд приходить до висновку, що факт отримання відповідачем коштів в кредит на підставі заяви позичальника №0304051400047406552 від 23 січня 2008 року в установленому порядку доведений не був, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд вважає, що позивач не надав переконливих доказів і тому, що [PERSON] надав [PERSON] кредит саме в тій сумі кредитного ліміту, про яку ведеться мова у позові 5800 грн., оскільки з ксерокопії заяви від 23 січня 2008 року ведеться про бажану суму кредитного ліміту 600 грн., у роздруківці витрачання коштів за кредитною карткою ведеться про кредитний ліміт в сумі 4730 грн., початок терміну витрачання цих коштів з 31 липня 2000 року, в той час як заява про видачу кредиту містить дату 23 січня 2008 року, тобто майже за вісім років до дати витрачання кредитних коштів згідно роздруківки (а.с.56). Довідки на підтвердження зміни суми кредитного ліміту відповідно до пунктів 3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг (або хоча б його встановлення на дату звернення позичальника з заявою до Банку) позивач не надав суду. Крім того, у розділі «Відмітки банку» заяви про видачу кредиту від 23 січня 2008 року (а.с.6,зворот) зазначено, що датою відкриття рахунку є 04 січня 2008 року, тоді не є зрозумілим, як може бути відкритий рахунок за 19 днів до дня звернення позичальника з заявою про видачу кредиту? На ці питання представник позивача суду відповідей не надав, тому і до зазначених письмових доказів суд відноситься як до таких, що не є переконливими на підтвердження позовних вимог.

Outcome: dismissed