Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Макарівська районна державна адміністрація Київської області (далі - позивач, Макаірвська РДА) в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернулася із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила позбавити останню батьківських прав відносно її доньки [PERSON], та передати її під опіку органу [PERSON], а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи із дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог Макарівська РДА вказала, що [PERSON], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно. 26.12.2014 року до служби у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації надійшов Витяг з рішення Виконавчого комітету Макарівської селищної ради шостого скликання № 128 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малололітньої дитини [PERSON], [INFO] 15.01.2015 року до служби у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації надійшло клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивач вказує, що [PERSON], 1980 р.н., освіта вища, неодружена, тимчасово не працює, в побуті нестримана, в поводженні з сусідами неврівноважепа. На поведінку [PERSON], періодично надходять скарги від сусідів, щодо виховання дитини [PERSON] 2003 р.н., яка знаходиться на її утриманні, а саме через стіни часто чути крики та плач дитини. Помешкання - однокімнатна квартира площею 36 кв.метрів, в якому проживають [PERSON] та її донька. З 02.03.2009 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах, та перебуває по даний час. 09.02.2009р., 11.10.2009р., 12.10.2009р., 25.06.2010р., [PERSON], притягувалась до адміністративної відповідальності щодо виховання малолітньої дитини, але Макарівським РВ ГУ МБС України в Київській області було відмовлено в порушенні кримінальних справ. 17.04.2014р., 26.05.2014р., 29.07.2014р. на [PERSON], 1980р.н., було складено 3 адміністративні протоколи щодо надання сексуальних послуг невідомим чоловікам. 11.11.2014 року на комісію з прав захисту дітей звернулась бабуся [PERSON], [INFO], із заявою про позбавлення батьківських прав її доньки - [PERSON] відносно малолітньої онуки [PERSON] та встановлення опіки. На комісії з питань захисту прав дитини Макарівської райдержадміністрації від 27.01.2015 протокол № 1 розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], у зв'язку із чим прийнято рішення - доручити службі у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації підготувати документи про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] до Макарівського районного суду. Як вказує позивач своїми вчинками мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітніх дітей. . Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Також, враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини (ст.166 СК України), з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача вимоги за позовом підтримала, просила їх задовольнити із вказаних у заяві підстав. Відповідач [PERSON], та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили, вказали на його безпідставність, просили у його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування заперечень проти позову вказали, що мати належним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї доньки. Третя особа - [PERSON], у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити із вказаних у ньому підстав. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], закінчила у 2010 році Державний вищий навчальний заклад «Київський національний університет імені Вадима Гетьмана» та отримала базову вищу освіту за напрямком підготовки «Економіст і підприємство» та здобула кваліфікацію бакалавра з фінансів, що підтверджується дипломом серія [NUMBER]. Відповідачка є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 2 від 20.01.2004 року. Відповідачка в шлюбі не перебуває та виховує дочку самостійно без допомоги батька. Відповідачка віддала свою доньку ще в 2007 році до гуртка спортивного танцю Макарівського районного Центру творчості дітей та юнацтва імені Д.Туптала, де остання займається в спортивно-танцювальному колективі «Промінець», що підтверджується довідкою виданою керівником спортивно-танцювального колективу «Промінець» С.А. Перепелицею від 12.03.2015 року. Також Відповідачка сприяла вивченню своєю донькою іноземних мов та віддала її до гуртка англійської мови Макарівського районного Центру творчості дітей та юнацтва імені Д.Туптала де [PERSON] замається з 2012 року, що підтверджується довідкою № 5 від 12.03.2015 року за підписом директора Годенкова І.Л. (керівник гуртка Лещенко В.М.). Також Відповідачка сприяла творчому розвитку своєї доньки. [PERSON] записала доньку до гуртка малювання Макарівського районного центру творчості дітей та юнацтва імені Данила Туптала, що підтверджується довідкою № 4 виданою 12.03.2015 року директором Макарівського районного центру творчості дітей та юнацтва імені Данила Туптала - Годенков І.Л., в якій зазначено, зокрема, що [PERSON] дійсно відвідує гурток малювання з 2009 року (керівник гуртка Бельмега Л.О.). [PERSON] віддала доньку на навчання до Макарівської дитячої школи мистецтв, де остання навчається на у другому класі бандури, що підтверджується довідкою № 12 від 12.03.2015 року виданою директором Макарівської дитячої школи мистецтва О.Л. Третяк. Більше того, слід зазначити що [PERSON] часто спілкувалася із вихователями в дитячому садку: Дошкільному навчальному закладі комбінативного типу «Теремок» Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський район, смт. Макарів, вул. Проектна, буд. б/н., де її пам'ятають і досі та можуть надати свідчення щодо характеристика особи Відповідача та ставлення її до своєї доньки (вихователі [PERSON], [PERSON]). [PERSON] зараз навчається в Макарівському НВК ЗОШ I-III ступеня (що підтверджується довідкою № 37 від 27.01.2015 року за підписом директора НВК Тарнавського В.М.), куди Відповідачка завжди приходить на батьківські зібрання, на шкільні виступи доньки тощо. Також Відповідачка постійно спілкується із класним керівником доньки [PERSON], яка була допитана судом як свідок та позитивно охарактеризувала [PERSON], та її ставлення до доньки та не вказувала на наявність будь-яких підстав для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, мати [PERSON], не дивлячись на те, що вона самостійно виховує доньку завжди сприяла її різносторонньому розвитку, турбувалася про її виховання в дитячому садку, про навчання в школі, віддавала доньку до різних гуртів, музичної школи, для навчання іноземній мові тощо, зазначене підтверджується матеріалами справи, а також показами допитаних у судовому засіданні [PERSON], та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачка постійно піклувалась та піклується станом здоров'я своєї доньки, оскільки [PERSON] часто хворіла та протягом декількох років перебувала на амбулаторному лікуванні в Українській дитячій спеціалізованій лікарні «Охмандит». Це підтверджується медичною книжкою [PERSON] та численною медичною документацією щодо проведених аналізів хворої, консультаційних висновків, направлень та результатів досліджень. Лікування доньки супроводжувалося численними фінансовими витратами, які повністю лягли на плечі Відповідачки. Судом також встановлено, що [PERSON], звернулась із заявою до районного органу опіки та піклування із проханням позбавити Відповідачку батьківських прав та передання онучки на виховання. Служба у справах дітей та сім'ї Макарівської районної державної адміністрації Київської області видала наказ № 0001 від 06.01.2015 року про влаштування дитини, залишену без батьківського піклування [PERSON] на виховання [PERSON]. А також 03.02.2015 року було видано висновок про позбавлення батьківських прав Відповідачку. Як вказала відповідач, вона не знала про проведення таких комісій та жодних перевірок з цього приводу чи виклику для пояснень відповідачці не надходило. Більше того, свої рішення Служба у справах дітей та сім'ї Макарівської районної державної адміністрації Київської області не надавала відповідачці. А коли відповідачка самостійно приходила та намагалася ознайомитися із рішеннями, які прийняті щодо неї [PERSON], було відмовлено. На підтвердження цього відповідачка надала подані нею заяви щодо видачі рішень позивача, а позивачем вказані вище обставини не спростовано. Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви зазначає, що 26.12.2014 року до служби у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації надійшов витяг з рішення Виконавчого комітету Макарівської селищної ради шостого скликання № 128 про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача та 15.01.2015 року до служби у справах дітей та сім'ї Макарівської райдержадміністрації подано клопотання про позбавлення батьківських прав. Доказів того, що Відповідачка викликалася на засідання Виконавчого комітету та знала про прийняте рішення у справі відсутні, а доводи викладені в цьому рішенні є формальними. Твердження Позивача, що Відповідачка в побуті не спритна, а в поводженні із сусідами неврівноважено не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо ствердження про скарги численні сусідів щодо виховання дитини, то Позивач не зазначає від кого ці скарги, куди вони надходять та з якою періодичністю. Оскільки окрім численних скарг матері Відповідачки, про жодні інші скарги від третіх осіб [PERSON] не отримувала, та до неї не зверталися із жодного органу за дачею пояснень чи роз'яснюванню роботою. На підтвердження доводів викладених у позовній заяві Позивач посилається на те, що Відповідачка шість років тому, а саме (мовою оригіналу): «09.02.2009 р., 11.10.2009р., 12.10.2009 року, 25.06.2010 року притягувалася до адміністративної відповідальності щодо виховання малолітньої дитини, однак докази щодо цього відсутні. Позивач також зазначає, що 09.02.2009 р., 11.10.2009р., 12.10.2009 року, 25.06.2010 року Відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності, на підтвердження чого надано постанови про відмову в порушенні кримінальних справ. Однак, всі ці постанови не містять доказів які б підтверджували проступки щодо виховання малолітньої дитини Відповідачкою, оскільки за змістом постанов стає зрозуміло, що перевірки проводилися за заявами матерів Відповідачки та за результатами перевірки встановлено факти неприязних стосунків між Відповідачкою та її матір'ю [PERSON] Більше того, Позивач не надає жодного документу що б підтверджував притягнення Відповідачки до адміністративної відповідальності 09.02.2009 р., 11.10.2009р., 12.10.2009 року, 25.06.2010 року щодо вихання малолітньої дитини. Позивач у позовній заяві зазначає, що 17.04.2014 року, 26.05.2014 року, 29.07.2014 року на Відповідачку складено три адміністративні протоколи Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, щодо надання сексуальних послуг невідомим чоловікам. Однак надані на підтвердження цього адміністративні протоколи жодним чином не підтверджуються вчинення нею адміністративних правопорушень, оскільки доказом цього можуть бути лише постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, які набрали законної сили. Ще одним документом на який ссилається Позивач у своїй позовній заяві є заява [PERSON] (матері Відповідачки) від 11.11.2014 року щодо позбавлення батьківських прав Відповідача. Позивачем не доведено суду, що на підставі цієї заяви, проводилися будь-які перевірки, отримані відповідні пояснення, а рішення про підготовку документів про доцільність позбавлення батьківських прав ухвалено взагалі немотивовано та безпідставно, не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підставою позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення батьками дитини від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Однак жодна із підстав, які передбачає судова практика щодо ухилення від виконання батьківського обов'язку не можна застосувати до Відповідачки, оскільки остання забезпечує свою малолітню дитину по мірі своїх можливостей всім необхідним, сприяє її творчому розвитку, навчанню іноземних мов, спілкується із викладачами, цікавиться її освітою, не застосовує фізичне насилля, не страждає на алкоголізм та не вживає наркотиків, не притягувалася до кримінальної відповідальності тощо. Позивачі не навели жодного належного доказу, який би міг підтвердити той факт, що відповідачка може бути позбавлена батьківських прав на підставі усунення від виконання свого батьківського обов'язку, а також на жодних інших підставах. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, в ході розгляду справи судом не було встановлено свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання своєї доньки, а навпаки, відповідачка цікавиться життям своєї доньки, піклується про її здоров'я, займається її духовним та творчим розвитком та інше, а доводи Служби у справах дітей та сім'ї Макарівської РДА як на підставу позову не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Разом із тим, судом встановлено, що 06.01.2015 року дитина [PERSON], яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштована до сім'ї [PERSON] Так, згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування пов'язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі - Постанова КМУ № 866) служба у справах дітей або виконавчий орган сільської, селищної ради, до яких надійшло повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, повинні з'ясувати місце знаходження дитини, її вік, відомості про батьків або осіб, які їх замінюють, обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування, прізвище, ім'я, по батькові та адресу особи, від якої надійшло повідомлення, та отримати іншу інформацію, що має істотне значення. Служба у справах дітей у разі потреби подає відповідному центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відомості про дитину, її батьків або осіб, які їх замінюють, та інформацію про обставини, за яких дитина залишилася без батьківського піклування, для надання необхідних соціальних послуг. Як передбачено п. 5 Постанови КМУ № 866 сільський, селищний голова або інша уповноважена особа виконавчого органу сільської, селищної ради протягом доби після надходження інформації про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, передає її службі у справах дітей. Усі повідомлення про дітей, залишених без батьківського піклування, служба у справах дітей реєструє в журналі обліку повідомлень про дітей, які залишились без батьківського піклування, що ведеться за формою згідно з додатком 1. Служба у справах дітей, а у разі, коли дитина виявлена на території села, селища, - виконавчий орган сільської, селищної ради разом з працівниками органів внутрішніх справ та охорони здоров'я протягом доби після надходження повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, проводять обстеження умов її перебування, стану здоров'я та з'ясовують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування. За результатами обстеження умов перебування дитини складається акт, в якому зазначається дата, місце проведення обстеження, відомості про дитину, її батьків, інших осіб, з якими вона проживає, умови утримання дитини та стан її здоров'я, за яких обставин та з яких причин дитина залишилась без батьківського піклування, а також заходи, що були вжиті для захисту прав дитини. Обстеження умов перебування не проводиться у разі, коли дитина перебуває у закладі охорони здоров'я, притулку для дітей служби у справах дітей, центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Тимчасове влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, проводиться відповідно до пункту 31 цього Порядку (пункт 6 Постанови КМУ №866). Яке передбачено п. 11 зазначеної Постанови служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини: · протягом 15 календарних днів після надходження повідомлення вивчає умови проживання та утримання дитини батьками або особами, які їх замінюють, розглядає питання про доцільність (недоцільність) повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу (якщо встановлено, що дитина самовільно залишила медичний, навчальний, виховний заклад, інший заклад або установу, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування), готує відповідний висновок з урахуванням інтересів дитини, надсилає його керівникові закладу, в якому тимчасово перебуває дитина; · не пізніше ніж протягом одного місяця з дня надходження повідомлення забезпечує повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила (у разі прийняття рішення про доцільність повернення дитини); · не пізніше ніж протягом одного місяця з дня надходження повідомлення вирішує питання щодо подальшого влаштування дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування (у разі прийняття рішення про недоцільність повернення дитини до опікуна/піклувальника, в прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу або до закладу, який вона самовільно залишила); · готує документи відповідно до пунктів 13-25 цього Порядку (в разі прийняття рішення про недоцільність повернення дитини до батьків). У разі коли дитина тимчасово перебуває в сім'ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі), висновок про доцільність (недоцільність) повернення її до батьків або закладу, який вона самовільно залишила, надсилається службі у справах дітей за місцем виявлення дитини. Під час вирішення питання про повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила, враховується думка дитини, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Думка дитини має бути зазначена у висновку про доцільність (недоцільність) її повернення. Влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, врегульовано п. 31 Постанови, відповідно до якого тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ. Дитина, яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована у: сім'ю громадян; притулок для дітей служби у справах дітей (далі - притулок); центр соціально-психологічної реабілітації дітей (далі - центр); соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко); медичний, навчальний, виховний заклад, інший заклад або установу, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування (крім дитячого будинку та загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування). Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими у неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) і які бажають залишити її на виховання у своїй сім'ї, може перебувати в їх сім'ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім'ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є заява таких осіб про згоду на її тимчасове проживання, акт обстеження їх житлово-побутових умов та рішення служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини. Тимчасове влаштування дитини до притулку, центру, соціально-реабілітаційного центру (дитячого містечка) здійснюється за направленням служби у справах дітей. Влаштування дитини до притулку, центру можливе також на підставі акта кримінальної міліції у справах дітей про доставлення дитини до притулку, центру. У судовому засіданні 27.04.2015 року суд зобов'язав Службу у справах дітей Макарівської РДА надати документи та матеріали, що стали підставою для надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування та тимчасового влаштування дитини в іншу сім'ю. Вказані докази та матеріали суду надані не були. Враховуючи викладене, у порушення зазначених норм закону, суд приходить до висновку, що дитина безпідставно, з грубим порушенням норм постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування пов'язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 р. № 866, була визнана такою, що залишилась без батьківського піклування та передана на виховання в іншу сім'ю. Крім того, відповідно до Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р., № 866, комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про охорону дитинства", "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", "Про освіту", "Про соціальні послуги", "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю", Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення. Комісія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розглядає питання, у тому числі щодо позбавлення та поновлення батьківських прав. Так, висновок органу опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації № 06.10-05/380 від 03.02.2015 року, яким вирішено за доцільне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно своєї дитини [PERSON], 2003 р.н., взагалі не містить передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї дитини, а тому є безпідставним, немотивованим та необґрунтованим, складеним з порушенням зазначених вище норм закону. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання її дитини є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, а тому і у їх задоволенні слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed