Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі , який рішенням суду від 27 грудня 2013 року між ними розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які згідно вищезазначеного рішення проживають разом з позивачем. Ще до розірвання шлюбу відповідач проживав окремо від сім'ї, перестав надавати кошти на утримання дітей. Спосіб виконання батьківського обов'язку відповідем між подружжям не визначений. Оскільки діти знаходиться повністю на її утриманні, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Пояснила, що пройшов один рік після розірвання шлюбу, а відповідач не пропонував та не надавав кошти на утримання дітей. Відповідач оплачує по 100 грн. за кожну дитину як витрати в садок і школу без її відому. Протягом одного року відповідач допомогу на утримання дітей не надавав. Вона працює помічником нотаріуса, отримує заробітну плату в середньому 650 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що сплачує витрати у школі та садочку. Працює адміністратором парафії греко-католицької церкви у с. Коритняни Ужгородського р-ну, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Згідний сплачувати аліменти, проте не погодився із розміром аліментів, які зазначені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи відповідача. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 07.10.2000 року відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, за актовим записом №547, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]./а.с.8/ Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2013 року шлюб між сторонами по справі розірвано, а неповнолітніх дітей залишено при матері./а.с.36-37/ У даному шлюбі в подружжя народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження виданими повторно, серії [NUMBER] від 06.11.2013 року та відповідно серії [NUMBER] від 06.11.2013 року, копії яких приєднані до матеріалів справи./а.с.9-10/. Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Тарновецької сільської ради від 21.08.2014 року за №721, діти позивачки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю [PERSON]/а.с.11/ Як встановлено судом, [PERSON] працює адміністратором парафії греко-католицької церкви с. Коритняни Ужгородського р-ну, та його середній заробіток складає 1218,00 грн, що стверджується довідкою виданою керівником греко-католицької церкви с. Коритняни Данко М.М./ а.с. 30/ Позивач працює помічником нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], її середній заробіток складає 730,54 грн., що стверджується довідкою №78 від 10.12.2014 року./а.с.35/ Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дітей, що передбачений ст.180 СК України, не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032 гривні та для дітей віком від 6 років до 18 років - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність обставин передбачених ст. 182 СК України, зокрема відповідач є працездатним, працює та його середній заробіток складає 1218,00 гривень, в судовому засіданні стверджено, що на утриманні [PERSON] інших дітей та непрацездатних батьків нема, позивач працює помічником нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, підлягають до часткового задоволення , а саме в розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки стягнення аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно, може покласти відповідача в скрутне матеріальне становище. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, сімейний стан позивача, відповідача, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial