Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту безкоштовної здачі крові та наявності підстав для присвоєння звання «Почесний донор». На обґрунтування заяви зазначає, що в період з 1970 по 1991 роки він, заявник більш ніж 45 разів безкоштовно здавав кров в розмірі максимально допустимому, за що йому було присвоєно звання «Почесний донор УРСР». На цей час всі документи та нагрудний знак, що підтверджує звання "Почесний донор УРСР" були втрачені. Встановлення зазначеного факту йому необхідно для отримання статусу «Почесний донор України» та отримання 10 % надбавки до пенсії. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив ії задовольнити та надав пояснення з підстав, зазначених в заяві. Крім того, пояснив що отримати будь - які інші дані - підтвердження з Виконавчого комітету Ордена Леніна Союзу товариств Червоного Хреста та Червоного Полумісяця СРСР про нагородження його нагрудним знаком «Почесний донор СРСР» не має можливості, оскільки держави СРСР - не існує, термін зберіганні зазначених документів було визначено 5 років та за сплином цього терміну документи не збереглися. Заінтересована особа, Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області заяву отримав, заперечень щодо задоволення заяви не має. У судове засідання представник заінтересованої особи не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є відповідні докази в матеріалах справи. Начальник УПФ України в Болградському районі надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] року і все своє життя постійно проживав у [ADDRESS] Відповідно до довідки, виданої Болградською центральною лікарнею від 28.11.2012 року за № 1922, підтвердити чи спростувати факт здачи крові заявником [PERSON], в період з 1970 року по 1991 рік не є можливим в зв'язку з тим, що архів Болградської ЦРЛ не зберігся. За повідомленням Комунальної установи «Одеської обласної станції переливання крові» Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації від 26.07.2013 року за № 220, звання «Почесний донор СРСР» видавало Обласне товариство Червоного Хреста. Картки донора про здачу крові до 2007 року відповідно до Наказу МОЗ України від 07.08.1985 року за № 1055 зберігались в архіві впродовж 5 років, після останньої кроводачі. Через п'ять років, якщо донор не здав кров, картка донора знищувалась. Товариство Червоного Хреста України Одеської обласної організації Товариства Червоного Хреста України 05.11.2013 року за № 354/13 надало пояснення, що одним із головних напрямків їх роботи є впровадження в життя Закону України «Про донорство крові» та на них покладено функцію пропаганди донорства. Ведення реєстрів донорів виконують спеціалізовані установи та заклади переливанні крові, які мають містити паспортні дані кожного донора. Списки донорів також мали б зберігатись на підприємствах. Трудовим архівом Болградської районної ради Одеської області від 06.11.2013 року за № 05-20/32 надано відповідь, що підтвердити факт надання додаткової відпустки або будь-яких інших заохочень [PERSON]., [INFO], який працював в колгоспі «Путь Ленина» (КСП/СПК «Александрова») с. Олександрівка Болградського району Одеської області в зв'язку з донорством крові, не вбачається можливим, так як в книгах по обліку виходів/днів та по нарахуванню заробітної плати членам названого колгоспу, що знаходяться на державному зберіганні в трудовому архіві після ліквідації сільськогосподарського підприємства -данні не знайдені. Заявник в судовому засіданні пояснив, що в дні здачі крові він згнаходився на робочому місті. Факт безоплатної здачі крові заявником підтверджується похвальним листом, яким [PERSON] був нагороджений 16.05.1981 року за активну участь у безоплатній здачі крові і велику допогу органам охорони здоров'я в наданні медичної допомоги населенню, а також посвідченням донора СРСР, виданого [PERSON] 30.11.1987 року. Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 12 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» передбачено, що донори, які безоплатно здали кров в кількості 40 разових максимально допустимих доз або плазму крові в кількості 60 разових максимально допустимих доз,незалежно від часу їх здачі, набувають статусу Почесного донора України. Таким особам видається відповідне посвідчення і вручається нагрудний знак «Почесний донор України» в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до ст. 13 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» Почесні донори України мають право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 10 відсотків від затвердженого прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць. Пунктом 2 Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про введення в дію Закону України «Про донорство крові та її компонентів» встановлено, що пільги, передбачені Законом України «Про донорство крові та її компонентів» для осіб, які мають статус Почесного донора України, поширюються на громадян України, нагороджених нагрудним знаком «Почесний донор СРСР». Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, за документ, що підтверджує статус почесного донора України і СРСР, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення «Почесний донор України», «Почесний донор СРСР». В судовому засіданні були допитані свідки: Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є постійним мешканцем с. Олександрівка. Протягом тривалого часу, а саме починаючи з 1969 року постійно та регулярно здавав кров та і по теперішній час при необхідності здає кров. Менше 400 грамів одноразово не здавав. Разом з ним, постійно здавав кров і заявник [PERSON]. В 1987 році, йому свідку, заявнику [PERSON]. та іншим, таким же донорам як і вони, було присвоєно звання «Почесний донор УРСР» та в урочистій обстановці, головним лікарем сільської лікарні вручено посвідчення та нагрудні знаки. Таких донорів у селі більше п'ятнадцяти чоловік. А ні посвідчення, а ні нагрудний знак у нього особисто не збереглися, оскільки він не знав, що це матиме якесь важливе значення у майбутньому. Має лише листівку привітання «Почесному донору" та подяку, вручену йому ще у 1975 році. Факт отримання заявником звання «Почесний донор УРСР» підтвердив в судовому засіданні також свідок [PERSON], [INFO], житель с. Олександрівка, очевидець, якій разом з заявником здавав неодноразово кров, і у той же період нагороджені знаком «Почесний донор УРСР». [PERSON] надав копію посвідчення серії [NUMBER] від 19.01.2012 року, видане Управлінням охорони здоров'я та медицини катастроф. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є односельчанами заявника і добре знали його, на рівні з заявником здавали кров та також були і є донорами. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту безкоштовної здачі крові та наявності підстав для визнання Почесним донором України є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки в адміністративному порядку даний факт встановити не можливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, суд,

Outcome: approved