Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON], звернулися 29.07.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просять суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 721 від 05.11.2010 року. В обґрунтування вимог посилаються на те, що 05.11.2010 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає з заявником [PERSON] Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю. В зв'язку з чим просять шлюб розірвати, оскільки це суперечить їх інтересам. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась. Надала через канцелярію суду заяву, де просила розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримувала в повному обсязі, та, просила суд, їх задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримував в повному обсязі, та, просила суд, їх задовольнити. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер у або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у вересні 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року заявники уклали шлюб, що був зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 721 /а.с. 4/. 26 квітня 2011 року у заявників народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1766 /а.с.13/. В судовому засіданні встановлено, що заявники проживають окремо з 2011 року, не ведуть спільне господарство, мають роздільний бюджет, на примирення не згодні. Причинами розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Заявниками досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON]. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно дост. 109 Сімейного Кодексу Українитакий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved