Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

23 грудня 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до Головної державної фітосанітарної інспекції про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він був призначений на посаду начальника Головної державної інспекції з карантину рослин України 21.09.2006 року, звідки звільнений за переведенням до Херсонської обласної державної адміністрації згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 76-п від 21.04.2010 р. За період роботи з 01 грудня 2007 року по 21 квітня 2010 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 120 831 грн. 25 коп., з яких податок на доходи з фізичних осіб (155) за період з 01 грудня 2007 року по 21 квітня 2010 року 17 019 грн. 06 коп. та ЄСВ (6,1%) за період з 01 грудня 20007 року по 21 квітня 2010 року 7 370 грн. 74 коп. За таких підстав, позивач просить стягнути з Головної державної фітосанітарної інспекції, як правонаступника Головної державної інспекції з карантину рослин України, 120 831 грн. 25 коп. заробітної плати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що у вказаний період позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому заробітна плата йому не нараховувалася та не виплачувалася. Третя особа - Міністерство аграрної політики та продовольства України в судове засідання не забезпечили явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповіно до встанволених норм праці (норми часу, виробітку, ослуговування, посадові обов"язки). Вона встановлюється з вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітниів та посадових окладів для службовців. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної Законом. Судом встановлено, що з 19 вересня 2006 року наказом № 509-к [PERSON] призначено на посаду начальника Головної державної інспекції з карантину рослин України «Укрголовдержкарантин». Наказом Міністерства аграрної політики України № 230-п від 27 листопада 2007 року [PERSON] було звільнено з займаної посади у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності згідно пункту 5 статті 40 КЗпП України. Постановою від 01 липня 2009 року Київського апеляційного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2009 року, постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики України № 230-п від 27.11.2007 р., зобов'язати Міністерство аграрної політики України поновити [PERSON] на посаді начальника Головної державної інспекції з карантину рослин України «Укрголовдержкарантин»; стягнути з Міністерства аграрної політики України на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5 064 грн. (а.с. 35) В судовому засіданні був оглянутий оригінал трудової книжки [PERSON], в якій міститься запис під № 31 від 21 вересня 2006 року про прийняття позивача на роботу на підставі наказу від 19.09.2006 р. № 509-К та запис № 32 від 21 квітня 2010 року про звільнення позивача за переведенням на підставі наказу № 76-п від 21 квітня 2010 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з Головною державною інспекцією з карантину рослин України «Укрголовдержкарантин» в період з 19 вересня 2006 року по 21 квітня 2010 року. Відповідно до Постанови КМУ від 22.02.2012 р. № 125 «Про утворення територіальних органів державної ветеринарної та фітосанітарної служби» Головна державна інспекція з карантину рослин України реорганізована шляхом злиття у Головну державну фіто санітарну інспекцію. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З матеріалів справи вбачається, що постановою від 01 липня 2009 року Київського апеляційного адміністративного суду постановлено, зокрема стягнути з Міністерства аграрної політики України на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5 064 грн. Тобто, вирішуючи спір про поновлення на роботі, суд вирішив стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 28 листопада 2007 року по 20 грудня 2007 року в межах заявлених [PERSON] позовних вимог. Звертаючись у Голосіївський районний суд м. Києва з даним позовом, [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог та розміру заробітної плати надав довідку № 196 від 22 грудня 2014 року, видану Головною державною фітосанітарною інспекцією, з якої вбачається, що згідно архівних даних Головної державної інспекції з карантину рослин України відповідні виплати за період з грудня 2007 року по квітень 2010 року позивачу не здійснювались. Згідно розрахунку [PERSON] за період грудень 2007 року - квітень 2010 року необхідно було виплатити 120 831 грн. 25 коп., з них податок на доходу з фізичних осіб (155) - 17 019 грн. 06 коп. та ЄСВ (6,1%) - 7 370 грн. 74 коп. сплатити до Державного бюджету України, а до виплати [PERSON] становило 96 441 грн. 45 коп. (а.с. 3) Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Пункт 4 порядку встановлює, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідач не надав суду жодного документа, яким була встановлена заробітна плата позивачу на період з грудня 2007 року по квітень 2010 року. Пояснили, що заробітна плата позивачу не встановлювалася і не нараховувалася. Представник відповідача пояснює це тим, що позивач не виконував ніякої роботи. Отже, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що при визначені заробітної плати за час вимушеного прогулу слід було виходити із заробітної плати позивача за грудень 2007 року та січень 2008 року - 2 990 грн. щомісячно та з лютого 2008 року по квітень 2010 року - 4 253 грн. 75 коп. щомісячно. Розмір заробітної плати за вимушений прогул за вищевказаним розрахунком складає 96 441 грн. 45 коп. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 96 441 грн. 45 коп. за період з 01 грудня 2007 року по 21 квітня 2010 року з Головної державної фітосанітарної інспекції як правонаступника Головної державної інспекції з карантину рослин України, оскільки функції нарахування, обліку та виплати заробітної плати [PERSON] було покладено на бухгалтерію Укрголовдержкарантину. Зважаючи на часткове задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з Головної державної фітосанітарної інспекції в дохід держави 964 грн. 41 коп. судового збору.

Outcome: partial