Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 17.04.2019 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Кілійської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування первісного позову та уточненого позову зазначено, що згідно Договору купівлі-продажу державного майна, укладеного між представництвом Фонду державного майна України в Кілійському районі і Товариством покупців, створеним за місцем мешкання у кількості 13 осіб, в особі голови [PERSON] , придбано приміщення товарного складу, розташованого у [ADDRESS] . Товариство покупців складалось з: - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] яка померла [INFO] ; - [PERSON] який помер [INFO] ; - [PERSON] який помер [INFO] ; [PERSON] який помер [INFO] ; - [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] який помер [INFO] ; [PERSON] яка померла [INFO] ; [PERSON] який помер [INFO] . Даний договір був посвідчений 26 липня 1995 року державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори Богачовою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2427. Факт розрахунку Товариством покупців за об`єкт продажу підтверджується: - реєстром іменних приватизаційних майнових сертифікатів № 6 від 09 жовтня 1995 року; - квитанціями про внесення коштів на рахунок представництва Фонду державного майна України № 103 від 21 серпня 1995 року на 107 000 000 карбованців та № 136 від 25 вересня 1995 року на 106 000 000 карбованців; - Актом передачі державного майна від 06 жовтня 1995 року; - Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 24 жовтня 1995 року № 334 «Про реєстрацію договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності та виключенні його з державного реєстру». Всі умови зазначеного договору позивачем було виконано в повному обсязі, а сам договір станом на сьогодні залишається чинним та ніким не оспорювався. Враховуючи, що частина Товариства покупців на даний час померла, позивач не має змоги в передбаченому порядку оформити відповідне право власності, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на складі літ. «А», загальною площею 745, 40 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, враховуючи визнання відповідачами позову, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.\~ Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Угоди про спільну діяльність, затверджену загальними зборами покупців, утвореного громадянами по місцю проживання в кількості 13 осіб встановлено, що Товариство покупців у відповідності до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного майна» діє як юридична особа в рамках своїх повноважень, метою якого є здійснення діяльності направленої на придбання майна приміщення товарного складу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі продажу державного майна від 26.07.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2427 встановлено, що представництво Фонду державного майна України в Кілійському районі в особі начальника Митрофанова Анатолія Андрійовича, який діє на підставі Положення про представництво Фонду державного майна України в Кілійському районі, затвердженого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області від 20.12.1994 року/в подальшому - «Продавець»/ з одного боку та товариство покупців, створене по місцю проживання, діюче на підставі угоди про спільну діяльність в особі голови [PERSON] з іншої сторони /в подальшому «Покупець»/ уклали договір про те, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця державне майно приміщення товарного складу, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається з всієї будівлі під літ. «А» - склад цегляний, літ. «Б» - склад цегляно дерев`яний; літ. «В» - сарай дерев`яний; під літ. № І надвірні споруди, все домоволодіння корисною площею 844, 4 кв. м., що складає ідеальну частину, що розташована на земельній ділянці площею 1889 кв. м.,/а. с. 30-36/. Згідно акту передачі державного майна від 06.10.1995 року встановлено, що представництво Фонду державного майна України в Кілійському районі в особі начальника Митрофанова Анатолія Андрійовича /в подальшому - «Продавець»/ з одного боку передало державне майно приміщення товарного складу, а товариство покупців, створене по місцю проживання, діюче на підставі угоди про спільну діяльність в особі голови [PERSON] з іншої сторони прийняло вищезазначене майно вартістю 862\~896\~000 карбованців по [ADDRESS] , /а. с. 37/. Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 334 від 24.10.1995 року вирішено зареєструвати договір купівлі продажу об`єкту комунальної власності товарного складу по [ADDRESS] та виключити з державного реєстру товарний склад та всі надвірні споруди у зв`язку з їх приватизацією, /а. с. 38/. Відповідно до реєстру іменних приватизаційних майнових сертифікатів № 6 від 09.10.1995 року встановлено, що представництво Фонду державного майна в Кілійському районі на підставі приватизаційного майнового сертифікату передало товарний склад по [ADDRESS] тринадцяти особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , /а. с. 39/. Згідно письмових розписок, які долучені до матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали грошові кошти від [PERSON] та відмовилися від своїх часток складського приміщення по [ADDRESS] , /а. с. 41-46/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.12.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Кілія Одеської області, /а. с. 47/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.10.1998 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво на право на спадщину, складається з : житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] ; земельної ділянки, розміром 570 кв. м., яка розташована в [ADDRESS] ; вкладів з належними до них процентами та компенсаціями, які зберігаються в Кілійському відділенні ощадного банку, /а. с. 48/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.08.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 470 від 20.08.2016 року, /а. с. 70/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2017 року, виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1955 року народження, який помер [INFO] , є дружина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем проживання [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у тому числі з урахуванням 2/3 часток у спадщині, від яких відмовилися діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,0644 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка), яка розташована [ADDRESS] , зареєстрованої 04.03.2008 року відділом Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД 926999, виданого 04.03.2008 року Кілійською міською радою Киійського району Одеської області на підставі рішення сесії Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 20 вересня 2007 року №381-V-20, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010852200026, кадастровий номер 5122310100:02:012:0005, /а. с. 76/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 24.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1755, від 24.09.2013 року, /а. с. 74/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за вих. № 57882431 від 10.10.2019 року встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрита спадкова справа № 485/2005. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2002 року за реєстровим № 4311, виданого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2012 року за реєстровим № 1896, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки за вих. № 502 від 22.07.2019 року встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КПР КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за Кілійською міською радою на підставі рішення сесії Кілійської районної ради від 22.01.1992 року за № 161 XXІ скликання, про що зроблено запис в реєстровій книзі 28 на стор. 122, реєстр № 122, /а. с. 136/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відтак, згідно із ст. 432 ЦК УРСР, майно придбане в результаті спільної діяльності учасників договору про сумісну діяльність є їх спільною власністю. У відповідності до ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором і передачею визнається вручення речей набувачеві. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам (ст.4 ЗУ «Про власність» чинного на момент виникнення правовідносин). Поняття і види приватизаційних паперів, умови та порядок їх випуску, розміщення серед громадян України, обліку, використання та погашення визначено положеннями ЗУ «Про приватизаційні папери» від 06.03.1992 року № 2174-ХІІ. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про «приватизаційні папери» дано визначення, за яким приватизаційні папери - це особливий вид державних цінних паперів, які засвідчують право власника на безоплатне одержання у процесі приватизації частки майна державних підприємств. Приватизаційні папери використовуються громадянами України для придбання частки майна державних підприємств (ст. 4 Закону). Згідно ст.5 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) (в редакції, чинній на момент приватизації) передбачено, що покупцями об`єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств». Відповідно до ст.ст. 3, 11 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) вбачається, що одним із способів приватизації є викуп об`єктів малої приватизації працівниками цих об`єктів. У відповідності до ст.8 ЗУ „Про приватизацію майна державних підприємств для спільної участі у приватизації громадяни можуть засновувати господарське товариство або товариство покупців шляхом укладання угоди про сумісну діяльність. Згідно ст. 24 ЗУ „Про приватизацію майна державних підприємств" кожному громадянину України надається право на безоплатне придбання державного майна на суму одержаного приватизаційного майнового сертифікату. З метою удосконалення процедури оформлення документів під час приватизації державного чи комунального майна, Фондом державного майна України розроблено та затверджено наказ № 235 від 25.05.1993 р. «Порядок створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації» Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних з оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто судовий захист прав позивача є можливим лише за умови, якщо він доведе наявність цих прав та факт їх порушення. На цій позиції наголошує і Пленум ВСУ, який у п.2 постанови від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначає, що відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. Таким чином, після придбання та приватизації товариством покупців державного майна, у його членів виникло право власності на придбане майно, відповідно до внесених кожним членом часток, як за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів так і власних коштів. В силу положень статей21,24,41 Конституції України, статей319,358 ЦК Українивсі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 3ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі N 6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 2ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі N 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду письмовими доказами, обраний спосіб захисту її права, відповідає змісту суб`єктивного права, таким чином позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини.

Outcome: approved