Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила: - Розірвати шлюб між мною, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного шлюбу Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 161. - Визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . - Стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] . _на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2019 року і до досягнення повноліття дітей. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім"ю, шлюб між ними фактично розпався, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. Крім того, вказала, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та в зв`язку з чим не може в повному обсязі забезпечити дітей матеріально самостійно, а тому просить стягувати аліменти з відповідача. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, пред"явлений позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності учасників справи. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу та визначення місця проживання дитини, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112, 160 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 25.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №161, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.02.2012 р. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. З матеріалів справи та обставин, викладених у позові вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, а дітей залишити на подальше проживання з матір`ю. Окрім того, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2019 року і до досягнення повноліття дітей. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений останньою судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у сумі 1536,80 грн. та на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved