Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

29.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення порядку користування квартирою. В ході розгляду справи 22.01.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками наступним чином: - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 13.1 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №6. - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 13.0 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №7. - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 18.1 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №3 з лоджією площею 2.6 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під літерою І. - приміщення кухні, позначене на плані технічного паспорта під №8, площею 9.3 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №1, площею 3.3 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №2, площею 5.1 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №4, площею 2.5 кв.м, вбиральні, що позначена на плані технічного паспорту під №10, площею 1.0 кв.м, ванної кімнати, що позначена на плані технічного паспорту під №11, площею 2.5 кв.м, вбудованої кладової, що позначена на плані технічного паспорту під №5, площею 2.3 кв.м., шафи, що позначена на плані технічного паспорту під №9, площею 0.4 кв.м. залишити у спільному користуванні усіх співвласників квартири. В обґрунтування позову зазначив, що він не зареєстрований та не проживає в даній квартирі, однак при виникненні необхідності не може нормально користуватися своєю власністю. Крім того виникають конфлікти по оплаті комунальних послуг, оскільки він проводить дуже мало часу в квартирі, а особовий рахунок відкритий на його ім"я, то і заборгованість покладається на нього, в зв"язку з чим звернувся до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив суду, що близько 12 років не проживає в квартирі, живе у цивільної дружини, однак на майбутнє не знаючи де йому прийдеться доживати просить виділити йму в користуванні окрему кімнату, він її закриє та не буде сплачувати чужих комунальних послуг. Відповідач [PERSON] визнав позов та пояснив суду, що він проживає в кімнаті площею 18.1 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №3, а відповідачка разом зі своїми дітьми займає дві інші кімнати. Співвідповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що їхній батько [PERSON] 13 років як залишив квартиру та їх і пішов жити до іншої жінки. Вона здійснила ремонт в двух жилих кімнатах та на кухні, разом зі своїм братом [PERSON] здійснюють оплату комунальних послуг, проте не заперечує, що із-за недостатності коштів мають заборгованість по сплаті комунальних послуг. Позивач має ключі від квартири, йому не здійснюються перешкоди для проживання, проте він не має наміру жити в даній квартирі, а заселити квартирантів та отримувати кошти. Приїжджає до вказаної квартири дуже рідко. Також заперечувала проти виділення їй разом зі своїми дітьми однієї кімнати, оскільки сину [PERSON] 11 років, а доньці 4 роки, що унеможливлює їх проживання в даній кімнаті. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить по 1/3 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Квартира [ADDRESS] складається з 3 кімнат житловою площею 44.2 кв.м, у тому числі: 1-а -житлова кімната площею 13.1 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №6, 2-а - житлова кімната площею 13.0 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №7, 3-тя - житлову кімнату площею 18.1 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під №3 з лоджією площею 2.6 кв.м, що позначена на плані технічного паспорту під літерою І, приміщення кухні, позначене на плані технічного паспорта під №8, площею 9.3 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №1, площею 3.3 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №2, площею 5.1 кв.м, коридору, що позначена на плані технічного паспорту під №4, площею 2.5 кв.м, вбиральні, що позначена на плані технічного паспорту під №10, площею 1.0 кв.м, ванної кімнати, що позначена на плані технічного паспорту під №11, площею 2.5 кв.м, вбудованої кладової, що позначена на плані технічного паспорту під №5, площею 2.3 кв.м., шафи, що позначена на плані технічного паспорту під №9, площею 0.4 кв.м. В спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спірна квартира являється об'єктом спільної часткової власності сторін у даній справі , тому на підставі ст. 358 ЦК України співвласники мають право використовувати вказаний об'єкт як спільно, так і в окремих частинах. У зв"язку з наведеним, ч.3 ст.358 ЦК України надає кожному із співвласників право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі, в розмірі, адекватному часткам у праві спільної часткової власності. Виходячи з наведеного припису, слід зробити висновок, що законом не заборонено виділення у володіння та користування таких частин у спільному майні, які не співпадатимуть з ідеальними частками. Відповідно до частини 2 статті 50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що позивач на даний час не проживає в спірній квартирі та не має наміру в ній жити, він має ключі від квартири та вільний доступ, проте звертається з позовом на майбутнє в разі повернення його додому, а має бажання лише не сплачувати комунальні послуги. Відповідач [PERSON] пояснила суду, що разом з братом вони сплачують комунальні послуги та в судове засідання надала для огляду сплачені нею особисто 24 квитанції по сплаті комунальних послуг за 2013, 2014 роки та позивач не звертався до них про відшкодування будь-яких коштів по сплаті комунальних послуг. Статтею 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed