Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У жовтні 2016 Національна академія Національної гвардії України звернулась до суду з позовом про стягнення витрат, пов»язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі в сумі 82 474, 06 грн. В обгрунтування позову посилається на те, 01.08.2011 наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України № 437 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання в Академії Відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. Наказом начальника Академії від 11.04.2014 №73с/ч Відповідач виключений зі списків особового складу курсантів Академії відповідно до пункту «и» частини шостої статті 26 (Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та виключений з усіх видів забезпечення. Посилаючись на те, що відповідач навчався в Академії з 01 серпня 2011 року по 11 квітня 2014 року просить стягнути витрати Академії, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі у розмірі 82 474 грн. 06 коп. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, 01.08.2011 наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України № 437 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання в Академії Відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. 01.08.2011 Відповідач уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Академії внутрішніх військ МВС України про проходження військової служби. Контракт було укладено на чотири роки. Згідно з контрактом обов'язком Відповідача було: -проходити військову службу (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України протягом строку дії контракту; -продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання. 17.06.2014 відповідач звернувся з рапортом до начальника Академії про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з відмовою проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання, зпідстав передбачених пунктом «и» частини шостої статті 26 ЗУ « Про військовий обов'язок та військову службу» 3 постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 «Про порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згодний. Наказом начальника Академії від 11.04.2014 №73с/ч Відповідач виключений зі списків особового складу курсантів Академії відповідно до пункту «и» частини шостої статті 26 (Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та виключений з усіх видів забезпечення. Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 Контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення. Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (закон № 2232 - XII) визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964. Так, відповідно до затвердженого вказаною постановою КМУ «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» (п.З) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; -оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно до п.п. 5,6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах». Розрахунки надані позивачем є вірними, а тому можуть бути використані судом при вирішенні даної справи по суті та встановлено, що витрати Академії, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі становлять 82 474 грн. 06 коп. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження повернення грошових коштів або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві відповідачем не надано. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь суми 82 474 грн. 06 коп.є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378, 00 грн.

Outcome: approved