Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 23 грудня 2015 року, актовий запис №1945. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам по справі надано місячний строк для примирення, по минуванню вказаного терміну позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу не згідний, заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 грудня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиціїї, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 112981, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1945. Від шлюбу сторони дітей не мають, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не мають. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричність позиції позивача щодо неможливості примирення та збереження шлюбу, її пояснення та наполягання щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача, що мають для неї iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved