Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і просить визнати [PERSON], [PERSON] з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою №15 в будинку №2 по провул. Стадіонному в м. Овручі Житомирської області, чим усунути перешкоди в користуванні належною йому квартирою, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровані його зять [PERSON] та онука [PERSON] з своїми малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Всі вони лише зареєстровані в квартирі. Пішли на проживання в інше житло добровільно. В квартирі відсутнє їх майно, будь-які речі. Однак, добровільно вони знятися з реєстрації не бажають. Реєстрація відповідачів в квартирі перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися його квартирою. Ухвалою Овруцького районного суду від 06.04.2016 було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] з малолітніми дітьми: [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та припинення реєстрації - [PERSON], як правонаступника [PERSON], в звязку зі смертю останнього. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до ст. 76 ЦПК України. Надав заяву з розпискою про отримання ухвали суду з додатками та заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Відповідач - [PERSON], яка діє і в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Щодо задоволення позову покладається на погляд суду. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] та дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] та його дружина [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] померла 01.12.2013, а [PERSON] помер 08.03.2015. На даний час в квартирі зареєстровані: їх зять [PERSON] та онуки: [PERSON] з своїми малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON] з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про право власності на житло №5253 від 30.10.2006, технічного паспорту, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССа №846236 від 14.11.2006 (а.с.6-8) та довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) КП «Комунальник» №1543 від 04.03.2016 (а.с.70). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Аналогічна норма закріплена і в ст.383 ЦК України. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він не проживає у спірній квартирі близько трьох років. Проживає разом зі своєю співмешканкою за адресою: м. Овруч вул. Базарна, 16. На вказану квартиру не претендує. Після смерті власників їх син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, а так як його дружина [PERSON], донька власників, померла, то спадкоємцями є його діти: [PERSON] та [PERSON], яким і залишається квартира. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не проживає близько трьох років в квартирі [ADDRESS], наявні правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З повідомлень Овруцької ДНК №1466/01-16 від 22.09.2015 та приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] №563/01-16 від 09.10.2015 вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом звернувся син померлого [PERSON]. Згідно зі ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідка комунального підприємства «Комунальник» №1543 від 04.03.2016 свідчить про те, що на день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали онук - [PERSON] та онука - [PERSON]. Їх мати, дочка померлого [PERSON], [PERSON] померла 15.01.2011, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №164050 від 25.01.2011, а тому вони є спадкоємцями за правом представлення. Оскільки, відсутні особи, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом із ним на момент його смерті, у встановлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини, а тому право на спадщину виникає саме у останніх, як спадкоємців за правом представлення. Так як, [PERSON] має процесуальний статус відповідача по справі, то відповідно вона не могла бути і позивачем, а тому до участі у справі як правонаступника [PERSON] було залучено лише [PERSON]. Однак, з вказаних підстав [PERSON] не може бути визнана такою, що втратила право на житло. Крім того, вона подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і після смерті баби [PERSON] (а.с.67), що також є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до неї. Позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: partial