Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], який в подальшому уточнив, та просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за договорами позики від 10.02.2010 року, 11.02.2011 року та 11.03.2011 року в сумі 4 305 564, 13 гривень, яка складається з суми основного боргу в розмірі 3 107 235, 40 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 356 267, 94 гривень, інфляційних нарахувань у розмірі 842 060, 79 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час судового розгляду повідомлялась своєчасно та належними чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так судом встановлено, що 10.02.2010 року відповідач [PERSON] отримала у позивача [PERSON] позику у сумі 25 000,00 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути до 10.03.2010 року, що підтверджується розпискою. (а.с. 7) Крім того, 11.02.2011 року відповідач [PERSON] отримала у позивача [PERSON] позику у сумі 38 500,00 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути до 11.03.2011 року, що підтверджується розпискою. (а.с. 8) Також, 11.03.2011 року відповідач [PERSON] отримала у позивача [PERSON] позику у сумі 40 040,00 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути до 11.04.2011 року, що підтверджується розпискою. (а.с. 9) З наданих суду документів вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаними договорами позики належним чином не виконала та не повернула суми позики. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строку та порядку, що встановлені договором. Відповідно до норм статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 1048 ЦК України зазначає, що "позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України". Інший розмір процентів у договорі сторонами встановлений не був. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розписок наданих позивачем, відповідач зобов'язаний був здійснити остаточний розрахунок перед позивачем за розпискою від 10.02.2010 року - 10.03.2010 року, за розпискою від 11.02.2011 року - 11.03.2011 року та за розпискою від 11.03.2011 року - 11.04.2011 року. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договорами позики складає 103 540 доларів США, яка за курсом НБУ станом на 26.02.2015 року еквівалентною 3 107 235,40 гривень. За нормою ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] основного боргу в розмірі 3 107 235,40 гривень на користь позивача [PERSON], відповідно до норм ст.ст.526, 612, 1046,1047,1049 ЦК України, підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового "в'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми боргу відповідачем [PERSON] перед позивачем розрахована наведеним нижче чином і дорівнює: 3 107 235,40 (сума заборгованості) ?3 %: 365 днів ? 1395 днів заборгованості : 100 =356 267,94 гривень. (а.с. 38) Крім того, відповідно до розрахунку позивача заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає 842 060,789 гривень. (а.с. 38) Таким чином, вимога позивача про стягнення суми боргу з врахуванням 3 % річних та інфляційних нарахувань також підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір основного боргу відповідача перед позивачем складається з суми неповернутих коштів за договорами позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, збільшених на три проценти річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та рахується наступним чином: 3 107 235,40 гривень (неповернута сума боргу) + 356 267,94 гривень (3 % річних за користування позикою) + 842 060,79 гривень ( інфляційні нарахування ) = 4 305 564,13 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо договір позики між фізичними особами містить посилання на використання як предмета договору іноземної валюти, то порядок розрахунку має здійснюватись в грошовій України - гривні. За аналізом обставин справи та оцінки наданих в силу вимог ст. 60 ЦПК України доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, про те що відповідач [PERSON] в односторонньому порядку не виконала зобов'язання за договорами позики, чим допустила порушення вимог ст.ст. 526,1049 ЦК України, тому суд вважає законним стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] суму заборгованості за договорами позики від 10.02.2010 року, 11.02.2011 року та 11.03.2011 року в розмірі 4 305 564, 13 гривень. З огляду на вищевказане, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень.

Outcome: approved