Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ „Приватбанк" про розірвання договору карткового рахунку та стягнення коштів. Позивач вказав, що на його ім'я у відповідача було відкрито картковий рахунок, на якому зараховані кошти позивача на суму 101 199,52 грн. 12.01.2017 року позивач звернувся до представника відповідача з проханням закрити рахунок та видати залишок коштів, на що отримав відмову у зв'язку з блокуванням рахунку, оскільки походження коштів, що надійшли на рахунок, на думку відповідача, сумнівне. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати договір банківського рахунку та стягнути з відповідача 101 199,52 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заперечення на позовну заяву, просив справу розглянути без участі представника відповідача. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.02.2017 року на ім'я позивача відкрито карткові рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] із залишком коштів у сумі 103 625,02 грн. (а.с.42). Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк» усі картки позивача заблоковано згідно статті 1074 ЦК України для підтвердження законності у діях [PERSON] (а.с.57). Взаємовідносини банку та клієнта по випуску карт регулює Постанова Правління національного банку України від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів». При виникненні договірних відносин з клієнтом банк використовує оферту - Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оприлюднених на сайті банку, згідно з якими передбачений наступний порядок випуску та використання карт. Відповідно по частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні право та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, з метою недопущення використання клієнтом послуг банку для можливої легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності. Відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. на банки покладено обов'язок щодо проведення ідентифікації та верифікації клієнтів відповідно до вимог законодавства України. Згідно положень зазначеної статті, Банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Положення ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 року регламентують, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта. При цьому документи мають бути чинними дійсними на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Окрім того, у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта, суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта. На виконання вищезазначеного обов'язку, положеннями ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов'язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтом документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику (ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»). На підставі вищезазначених норм законодавства України, відповідачем було витребувано у позивача документи щодо походження коштів, які надійшли на картрахунок [NUMBER]. Згідно ст. 48 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється здійснювати ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Відповідно до ст. 64 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Пунктом 1.1.2.1.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обов'язок клієнта не використовувати картрахунки для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Пункт 7.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, передбачено, що забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осі для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Пунктом 12 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановлю правління НБУ від 05.11.2014 року передбачено, що емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізиті значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. В даному випадку банк діє в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Так, в ухвалі від 16 грудня 2015 року по справі № 6-31159ск15 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Застосовуючи зазначені положення закону, суди використали лише ті їх приписи, які вказують на умови договору щодо прав клієнта і не врахували виключення з умов договору, що ним же передбачені або законом. Так, оформлюючи картковий рахунок позивач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.1.3.2.13 яких передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки у працівників банку виникли обґрунтовані сумніви щодо законності походження коштів на рахунку позивача, то банком було цілком законно призупинено видаткові операції із рахунком. Позивачем доказів законності походження коштів не було надано ні банку, ні суду. За таких умов дії банку є законними, відповідно позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed