Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 3920 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2009р. близько 20 год. на 7 км автодороги Олександрія-Петрово, поблизу села Головківки Олександрійського району Кіровоградської області під час його керування автомобілем [NUMBER], пасажир переднього сидіння [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, втрутився в його керування автомобілем шляхом повороту своєю рукою керма автомобіля вправо, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху. Внаслідок недотримання [PERSON] Правил дорожнього руху, автомобіль втратив керованість та сталося його перекидання на проїзній частині дороги із послідуючим виїздом за межі проїзної частини дороги та падінням в кювет, в результаті чого пасажир автомобіля - його мати [PERSON] загинула на місці ДТП. За даним фактом ( згідно порядку і вимогам діючого в той час КПК України 1960р.) було порушено кримінальну справу № 1-7464, згодом за вказаним фактом кримінальне провадження № 12013120300001182 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2013р. по обвинуваченню [PERSON] за ст. 291 КК України як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки. Він у кримінальному провадженні визнаний потерпілим. Після проведення досудового розслідування кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст.29І КК України було направлено для розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 11 листопада 2014р. Олександрійським міськрайонним судом винесено ухвалу про звільнення [PERSON] Г.1. від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрито із зазначенням, що цивільний позов має вирішуватись в порядку цивільного судочинства. Скоєним [PERSON] кримінальним правопорушенням, йому заподіяно матеріальної шкоди на суму 3 920гри., яка складається з його витрат на придбання та установку памятника загиблій матері, що підтверджується квитанцією № 113 від 28.04.2011р., яка додається до позову. Крім цього, внаслідок кримінального правопорушення (злочину), яке скоїв [PERSON], йому заподіяна моральна шкода, яка виражена тяжкими душевними стражданнями, повязаними із загибеллю матері. До теперішнього часу він не може змиритися з передчасною смертю матері. Він назавжди втратив рідну для нього людину, з урахуванням того, що після розлучення батьків він проживав із матір'ю і на день трагічної події лише досягнув повноліття та йому необхідна була підтримка і турбота близької людини, якої він залишився позбавленим в подальшому на все його життя. Зі смертю матері повністю змінилися його уклад життя, його наміри щодо визначення майбутнього в житті, реалізація його особистих планів і намірів, життєва активність. Залишившись без підтримки матері, він змушений замість навчання, займатись пошуками роботи, щоб матеріально себе забезпечувати. Він живе з постійним відчуттям непоправної втрати, що відобразилось на його емоційному стані. Втративши матір при вказаних обставинах, він отримав сильний нервовий і психологічний стрес, який неможливо передати словами. Негативні емоції та переживання вплинули на його душевний спокій, нанесли йому тяжку душевну травму. В звязку з непередбаченою смертю матері, він змушений був терміново вживати додаткових зусиль щодо матеріального забезпечення її поховання, а також повинен був докласти додаткових зусиль для обладнання памятником могили матері. Турботи по організації поховання матері, неодноразові відвідування органів слідства та судових засідань на протязі 5 років, негативно відчувалися на стані його здоровя, викликали у нього кожного разу негативні спогади, призводили до фізичного та морального виснаження . [PERSON] не проявив ніякого бажання допомогти йому матеріально, а натомість проявляв до нього негативне відношення і така поведінка та ставлення відповідача до нього ще більше посилило його моральні страждання, тому він був змушений докладати зусиль для збору необхідної документації та звертатись за правовою допомогою і до суду з цим позовом. Він добре розуміє, що його психологічний стан, перенесені моральні страждання через втрату дорогої і рідної йому матері не можна оцінити грошима, але разом з тим вважає, що грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. принаймні частково компенсують його моральні страждання, його біль, яку він відчуває до теперішнього часу і яка залишиться для нього, як сина, на все його життя. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов і просять його задоволити. Відповідач та його представник позов не визнали.В судове засідання 2.12.2015 року не з»явилися , про час розгляду справи повідомлені особисто під розписку. В судове засідання 16.12.2015 року також не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені.На судовій повісткі про виклик в суд відповідач [PERSON] зазначив про свою відмову від явки до суду без представника. Неявка представника без поважної причини або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи згідно ч.2 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони , представників сторін ,покази свідків, суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам,дітям. В судовому засіданні встановлено , що 07 червня 2009 року близько 20 год. на 7 км автодороги Олександрія-Петрово, поблизу села Головківки Олександрійського району Кіровоградської області [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись в світлу пору доби в напрямку м.Олександрії перевозив в салоні автомобіля пасажирів, однак під час руху автомобіля пасажир, що знаходився на передньому пасажирському сидінні, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп» яніння, втрутився в керування автомобілем шляхом повороту своєю рукою керма автомобіля вправо, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, зокрема: п.1.3 - учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.4 - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила; п.1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожуючи життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.5.3 - пасажирам забороняється: а) під час руху відвертати увагу водія від керування транспортним засобом та заважати йому в цьому. Внаслідок недотримання [PERSON] цих пунктів Правил дорожнього руху, автомобіль втратив керованість та сталося його перекидання на проїзній частині дороги із послідуючим виїздом за межі проїзної частини дороги та падінням в кювет, в результаті чого пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, множинних переломів склепіння та основи черепу, лицьового скелета, крововиливу у м'які тканини голови, множинні рани обличчя та волосяної частини голови, субарахноїдальний крововилив в області мозочка, травматичної евакуації мозку, закритої тупої травми грудної клітини: перелому ребер справа, крововиливу у тканину легень та корені легень, садна грудної клітини, рани в області лівої лопатки із стиранням суглобового паростку лопатки, які відповідно висновку судово-медичної експертизи від 22 липня 2009 року № 247 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких на місці пригоди померла. У довідці № 1902/247 від 09.06.2009р. про причину смерті [PERSON] вказано, що вона пасажир легкового автомобіля потерпіла внаслідок ДТП. Померла [PERSON] являлася матір» ю позивача. Відповідач являвся її чоловіком та вітчимом позивача. За даним фактом було порушено кримінальну справу № 1-7464, згодом за вказаним фактом кримінальне провадження № 12013120300001182 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2013р. по обвинуваченню [PERSON] за ст. 291 КК України як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.Позивач у даному кримінальному провадженню визнаний потерпілим. Після проведення досудового розслідування кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.29І КК України було направлено для розгляду до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 11 листопада 2014р. Олександрійським міськрайонним судом винесено ухвалу про звільнення [PERSON] Г.1. від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрито . Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки. Звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави не свідчить про виправдання особи. Дана підстава звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв'язку з закінченням строку давності не звільняє від відповідальності та від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, спричинену винною особою, а звільняє лише від покарання. Ухвалу суду про закриття кримінального провадження [PERSON] не оскаржив. В судовому засіданні позивач пояснив, що 7.06.2009 року він відпочивав на озері разом з матір»ю, вітчимом [PERSON], [PERSON] та знайомим [PERSON] Поверталися назад на автомобілі.Він алкогольні напої не вживав. За кермом автомобіля знаходився він, а [PERSON] знаходився на передньому пасажирському сидінні. Всі інші знаходилися на задніх пасажирських сидіннях. Під час руху автомобіля [PERSON] постійно висловлював йому претензії про те, що він їде повільно. А коли [PERSON] з силою смикнув за руль автомобіля, то машина майже відразу перевернулася. Мати загинула.На місці ДТП він з»ясовував у [PERSON] про причину його вчинку. Останній не заперечував, що втрутився в керування. На місце ДТП вони викликали працівників ДАІ. Приїхав за його проханням його рідний батько [PERSON] На місці ДТП до нього підходив знайомий [PERSON] і просив не казати нікому, що [PERSON] смикнув за руль під час руху автомобіля. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3 920гри., яка складається з витрат на придбання та установку памятника загиблій матері, що підтверджується квитанцією № 113 від 28.04.2011р. В судовому засіданні пояснив, що пам» ятник встановив за власні кошти. Відповідач не надав кошти на поховання та встановлення пам «ятника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли вони поверталися з озера, то він сидів на передньому пасажирському сидінні і спав. Коли під час руху автомобіль перекинувся, то він нічого не пам»ятав. Позов не визнає, так як не вважає себе винним у вчиненні даного злочину. Про встановлення пам»ятника на могилі його загиблої дружини з ним ніхто не радився. Але визнає, що пам»ятник дійсно встановлений на могилі . Вважає , що моральну шкоду позивач придумав. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який являється батьком позивача, пояснив, що з матір» ю позивача він розлучений, син з 7 років проживав з матір «ю . На місце ДТП він приїхав за проханням свого сина [PERSON] [PERSON] на місці ДТП не заперечував, що втрутився в керування , смикнувши за руль автомобіля. На місці ДТП до нього підходив знайомий [PERSON] і просив не казати нікому, що [PERSON] смикнув за руль під час руху автомобіля.Сам [PERSON] після ДТП погоджувався з тим, що розповість слідчому про обставини ДТП.[PERSON] потім передумав і не визнав вину в вчиненні даного злочину. Після ДТП, в якому загинула мати позивача з вини [PERSON] , його син [PERSON] був в тяжкому емоційному стані, пережив стрес, вимушений був звертатися за допомогою до психіатрів. В такому стані він перебував тривалий час, смерть матері завдала йому тяжкі моральні страждання. Відповідач [PERSON] не тільки морально не підтримав позивача, але і намагався позбавити його житла і відсудити належну матері позивача квартиру. При розгляді кримінальної справи в суді він підходив до [PERSON] і говорив, що необхідно поставити пам»ятник на могилу. Але [PERSON] говорив, що це його не стосується, так як він не винен у вчиненні злочину. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 7.06.2009 року він відпочивав на озері разом з сім»єю [PERSON], поверталися з озера на автомобілі. Позивач [PERSON] сидів за кермом , його вітчим [PERSON] поряд на передньому пасажирському сидінні, ременя безпеки на ньому не було. А він сидів позаду [PERSON] на задньому пасажирському сидінні.На задньому пасажирському сидінні знаходилися також мати позивача та Зуєв.Під час руху відповідач [PERSON] наполягав, щоб [PERSON] збільшив швидкість. [PERSON] був в нетверезому стані . Він бачив, як останній смикнув за руль автомобіля і машина майже відразу перевернулася. Після ДТП [PERSON] підбігав до [PERSON] і кричав : «Що ти натворив! Мати загинула». Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмові докази, які є в матеріалах кримінальної справи, можуть бути враховані судом, який розглядає цивільний позов. Згідно висновку №2204/18 від 17.07.2009 року судової автотехнісної експертизи гальмівна система, ходова частина та рульове керування представленого для експертного дослідження автомобіля [NUMBER] на момент часу , що передував настанню розглянутої події ( тобто до ДТП ) знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей , які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу убік від смуги руху, яка обирається ним, чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю. ( т.1 а.с. 48-52) Згідно висновку № 2060/18 від 25.06.2009 року в даній дорожній обстановці, з моменту втручання пасажира в керування автомобілем "3A3-DAEWOO Lanos , його водію [PERSON] була створена аварійна ситуація, тобто така, в якій автомобіль рухається в аварійному режимі, в якій дії водія вимогам ПДР не регламентуються і в якій водій через швидкоплинність розвитку подій позбавлений можливості уникнути ДТП. В розглянутій дорожній обстановці дії пасажира автомобіля"3A3-DAEWOO Lanos [PERSON] регламентувалися вимогами п.5.3(а) ПДР, згідно з якими: « Пасажирам забороняється … під час руху відвертати увагу водія від керування транспортним засобом та заважати йому в цьому». За умови, якщо мав місце факт втручання пасажира в керування автомобілем , в причинному зв»язку з настанням перекидання автомобіля"3A3-DAEWOO Lanos можуть знаходитися невідповідні вимогам п.5.3а ПДР дії пасажира автомобіля [PERSON]І.( т.1 а.с. 56-58) Згідно з дорученням від 19.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] власник автомобіля [PERSON] надала доручення [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатися автомобілем[NUMBER].( т.1 а.с. 87 кп.п.)Таким чином, даним автомобілем володіли на відповідній правовій підставі ( дорученню ) [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] на час вчинення ДТП був неповнолітнім. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що смерть матері позивача є наслідком неправомірних дій відповідача [PERSON] Встановлено, що позивач [PERSON] встановив за свої кошти надгробний пам»ятник на могилі матері. Вартість пам»ятника складає 3920 грн, що підтверджується квитанцією квитанцією № 113 від 28.04.2011р. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що пам»ятник дійсно встановлений на могилі матері позивача і що він не надавав кошти на придбання даного пам»ятника. Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] матеріальна шкода в сумі 3 920гри., яка складається з його витрат на придбання та установку памятника загиблій матері. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Верховний суд України в п. 1 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд, враховуючи ступінь і характер моральних страждань позивача внаслідок байдужого ставлення відповідача до наслідків ДТП, який не вчинив ніяких дій , направлених на відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу , моральних переживань , викликаних втратою матері в неповнолітньому віці, погіршенням стану здоров «я , необхідністю змінювати звичний спосіб життя, враховуючи вимоги розумності та справедливості - вважає за можливе задовольнити частково вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн. Так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход держави. Мінімальний розмір судового збору на час подачі позовної заяви за подання позову немайнового характеру-0.2 розміри мінімальної заробітної плати ( 243 грн. 60 коп.) і за подання позову майнового характеру- 0.2 розміри мінімальної заробітної плати ( 243 грн. 60 коп.)

Outcome: partial