Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу у загальному розмірі 49394,66 грн. за послугу з теплопостачання в сумі 35236,81 грн., 3 % річних відповідно до вимог статті 625 ЦПК України в сумі 3234,67 грн., індексу інфляції відповідно до вимог статті 625 ЦПК України в сумі 9633,51 грн. та пені в сумі 1289,67 грн. з тих підстав, що відповідач є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позивач в опалювальні сезони надавав теплову енергію, зокрема і в будинок за зазначеною адресою. Таким чином сторони вступили у фактичні договірні правовідносини. За період з січня 2011 року по серпень 2020 року включно відповідачу надавалиця послуги з централізовного теплопостачання, за яку сплачено було лише частково. Тому станом на вересень 2020 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 35236,81 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надійшов. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Статтею 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплопостачання. Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідачеві [PERSON] з 09 квітня 2019 року належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 1 за вих. № 7295 від 06.12.2019 року, а відтак був споживачем теплової енергії, що надавалась до вказаного житла постачальником - КП «Теплоенергетик». /а. с. 11/. Суд вважає, що відповідач споживає послуги з теплопостачання, які надає позивач, в зв`язку з чим між сторонами склалися фактичні договірні відносини і виникли взаємні права та обов`язки. У відповідності до ст. 162 Житлового Кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. В порушення вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач договір на постачання теплової енергії з теплопостачальною організацією позивачем не уклаВ, однак підприємство вказані послуги з централізованого теплопостачання квартири надавало, а відповідач отримував ці послуги. На адресу відповідача підприємством було надано послугу з централізованого теплопостачання за період з січня 2011 року по серпень 2020 року, за яку сплачено частково, тому станом на серпень 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 35236,81 грн. /а. с. 6/. При цьому, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Крім того, Верховний суд у складі у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 686/6276/19, у постанові від 01 вересня 2020 року дійшов висновку, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Оскільки згідно довідки, наданої позивачем, виданої Комунальним підприємством Житлово-експлуатаційної організації № 1 за вих. № 7295 від 06.12.2019 року відповідачеві [PERSON] квартира [ADDRESS] належить з 09 квітня 2019 року, тому слід вважати, що фактичні договірні відносини сторін щодо постачання теплової енергії укладені саме з 09 квітня 2019 року, тому саме із цього періоду часу слід проводити обрахунок належної сплати за отримання вищезазначених послуг. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачеві з квітня 2019 року нараховано заборгованість у загальному розмірі 8825,98 грн., сплачено відповідачем 1429,32 грн. Таким чином, сума боргу складає 7396,66 грн. Правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з фактичними договірними відносинами щодо надання послуг з централізованого теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунківінфляційних витрат та 3% річних з урахуванням часткового задоволення позовних вимог про стягнення боргу з 09 квітня 2019 року, суд приходить до наступних висновків. Період прострочення з 09 квітня 2019 року по 31 серпня 2020 року. Індекс інфляції розрахований шляхом множення індексу інфляції на суму боргу відповідного місяця за мінусом боргу: квітень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 101 (індекс інфляції) - 255,97 грн. (сума боргу) = 2,56 грн. (інфляційна складова боргу); травень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 100,7 % (індекс інфляції) - 255,97 грн. (сума боргу) = 1,79 грн.; червень 2019 -99,5 % (індекс інфляції); липень 2019 - 99,4 % (індекс інфляції) ; серпень 2019 - 99,7 % (індекс інфляції); вересень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 100,7 % (індекс інфляції) - 255,97 грн. (сума боргу) = 1,79 грн.; жовтень 2019 - 400,23 грн. (сума боргу) х 100,7 % (індекс інфляції) - 400,23 грн. (сума боргу) = 2,80 грн.; листопад 2019 - 1790,70 грн. (сума боргу) х 100,1 % (індекс інфляції) - 1790,70 грн. (сума боргу) = 1,79 грн.; грудень 2019 -99,8 % (індекс інфляції); січень 2020 - 4805,86 грн. (сума боргу) х 100,2 % (індекс інфляції) - 4805,86 грн. (сума боргу) = 9,61 грн.; лютий 2020 -99,7 % (індекс інфляції); березень 2020 - 7157,80 грн. (сума боргу) х 100,8 % (індекс інфляції) - 7157,80 грн. (сума боргу) = 57,26 грн.; квітень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 100,8 % (індекс інфляції) - 7396,66 грн. (сума боргу) = 59,17 грн.; травень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 100,3 % (індекс інфляції) - 7396,66 грн. (сума боргу) = 22,19 грн.; червень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 100,2 % (індекс інфляції) - 7396,66 грн. (сума боргу) = 14,79 грн.; липень 2020 - 99,4 % (індекс інфляції); серпень 2020 -99,8 % (індекс інфляції). Індекс інфляції, який становить менше 100 % судом не враховується, оскільки за таких обставин інфляційні втрати відсутні. Таким чином, інфляційна складова боргу становить 173 грн. 75 коп. (2,56 грн. + 1,79 грн. + 1,79 грн. + 2,80 грн. + 1,79 грн. + 9,61 грн. + 57,26 грн. + 59,17 грн. + 22,19 грн. + 14,79 грн). Сума відповідальності в розмірі 3% річних від простроченої суми розрахована шляхом множення суми боргу відповідного місяця на 3 % на кількість днів прострочення у відповідному місяці та ділення на кількість днів у році: квітень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 22 (кількість днів прострочення з 09.04.19 по 30.04.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,46 грн.; травень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.05.19 по 31.05.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,65 грн.; червень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 30 (кількість днів прострочення з 01.06.19 по 30.06.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,63 грн.; липень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.07.19 по 31.07.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,65 грн.; серпень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.08.19 по 31.08.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,65 грн.; вересень 2019 - 255,97 грн. (сума боргу) х 3 % х 30 (кількість днів прострочення з 01.09.19 по 30.09.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 0,63 грн.; жовтень 2019 - 400,23 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.10.19 по 31.10.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 1,02 грн.; листопад 2019 - 1790,70 грн. (сума боргу) х 3 % х 30 (кількість днів прострочення з 01.11.19 по 30.11.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 4,42 грн.; грудень 2019 - 3158,49 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.12.19 по 31.12.2019) / 365 (кількість днів у 2019 році) = 8,05 грн.; січень 2020 - 4805,86 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.01.20 по 31.01.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 12,21 грн.; лютий 2020 - 6253,43 грн. (сума боргу) х 3 % х 29 (кількість днів прострочення з 01.02.20 по 29.02.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 14,86 грн.; березень 2020 - 7157,80 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.03.20 по 31.03.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,19 грн.; квітень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 3 % х 30 (кількість днів прострочення з 01.04.20 по 30.04.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,19 грн.; травень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.05.20 по 31.05.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,79 грн.; червень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 3 % х 30 (кількість днів прострочення з 01.06.20 по 30.06.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,19 грн.; липень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.07.20 по 31.07.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,79 грн.; серпень 2020 - 7396,66 грн. (сума боргу) х 3 % х 31 (кількість днів прострочення з 01.08.20 по 31.08.2020) / 366 (кількість днів у 2020 році) = 18,79 грн. Таким чином, сума відповідальності в розмірі 3% річних від простроченої суми становить 155,17 грн. (0,46 грн. + 0,65 грн. + 0,63 грн. + 0,65 грн. + 0,65 грн. + 0,63 грн. + 1,02 грн. + 4,42 грн. + 8,05 грн. + 12,21 грн. + 14,86 грн. + 18,19 грн. + 18,19 грн. + 18,79 грн. + 18,19 грн. + 18,79 грн. + 18,79 грн.) Тому, задоволенню частково підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 173,75грн. та інфляційних витрат в сумі 155,17 грн. При цьому, позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 289,67 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, відмовити, оскільки договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами у справі відсутній. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу витрат по справі.

Outcome: partial