Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 грудня 2005 року між [PERSON] з однієї сторони іменована далі «Продавець» та позивачем по справі - [PERSON] з другої сторони іменований далі «Покупець», було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за яким Продавець [PERSON] передала у власніть покупцю [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0954 гектарів, що розташована в [ADDRESS] яку передано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В 2007 році він самочинно збудував житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 397, 5 кв.м. Здійсним будівництво без належного дозволу та проекту, тобто він є самовільним. В червні 2007 році як зазначає позивач, він звернувся до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення технічного паспорту на зазначений вище будинок. Технічний паспорт виготовлено. Крім того проведено технічне дослідження вказаного домоволодіння. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.. Позивач в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача ХМР в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у грудні 2012 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідача належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. 09 грудня 2005 року між [PERSON] з однієї сторони іменована далі «Продавець» та позивачем по справі - [PERSON] з другої сторони іменований далі «Покупець», було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за яким Продавець [PERSON] передала у власніть покупцю [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0954 гектарів, що розташована в [ADDRESS] яку передано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В 2007 році позивач [PERSON] самочинно збудував житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 397, 5 кв.м. Здійсним будівництво без належного дозволу та проекту, тобто він є самовільним. В червні 2007 році, як зазначає позивач, він звернувся до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення технічного паспорту на зазначений вище будинок. Технічний паспорт виготовлено. Крім того проведено технічне дослідження вказаного домоволодіння. Згідно технічного висновку, вказаного вище, про стан будівельних конструкцій будівлі та встановлення можливості її експлуатації, експлуатація технічно можлива. Дефектів в конструкціях будівлі не виявлено. Результати обстеження свідчать, що технічний стан будівельних конструкцій забезпечить надійну експлуатацію та не порушить несучої здібності загальних огороджувальних конструкцій існуючої будівлі. Технічні рішення відповідають вимогам чинного законодавства та правил державних стандартів. Судом встановлено, що будівництво велося за особисті кошти позивача, будівництво закінчено, що підтверджується технічним паспортом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи неналежно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм та правил. Відповідно до ст.. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній :будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Право власності на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Самочинне будівництво позивач здійснив на земельній ділянці, яку придбав, згідно договору купівлі-продажу від 09 грудня 2005 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі під № 7481. Проведене самочинне будівництво не порушує прав інших осіб, не суперечить спільним інтересам. Згідно технічного висновку виконаним TOB «Харківреконструкція» будівництво відповідає вимогам екологічних, санітарно-гігієнічним, протипожежним та іншим нормам, правилам та державним стандартам, забезпечує безпечну подальшу експлуатацію. Дослідженням встановлено, що будівельні конструкції не мають дефектів та ушкоджень, які б вказали на зниження їх несучих здібностей. Будівельні конструкції з позиції жорсткості та надійності відповідають вимогам Державним будівельним нормам України. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-ІV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін'юсту №7/5 від 07.02.2002р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані житлові приміщення закінчені будівництвом. Таким чином, здійснене будівництво відповідає всім будівельним і санітарно-технічним нормам та правилам і не порушує права інших осіб. З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved