Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Державне підприємство "Державне Київське конструкторське бюро "Луч" (надалі - ДП «ДКБ «Луч») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 27668,20 грн. та трьох процентів річних в сумі 320,57 грн. Позов обґрунтований наступним. 11 вересня 2000 року між ДП «ДКБ «Луч» та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідачу було надано у позику грошові кошти в сумі 61470,80 грн. Протягом 2000-2013 рр. під час роботи [PERSON] у позивача з його заробітної плати щомісячно проводилось стягнення на погашення позики незначними рівновеликими частками по 238,48 грн. 1 квітня 2013 р. [PERSON] звільнився з роботи. На день подачі заяви про звільнення за відповідачем рахувався борг в сумі 27668,20 грн., який він зобов'язувався погасити до 3 липня 2013 р., проте своїх зобов'язань не виконав. Окрім боргу за договором позики відповідач повинен сплатити позивачу також три проценти річних за 180 днів прострочення виконання зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача Працюк В.Л. позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не оспорюючи існування у нього боргу за договором позики та його розмір, послався на те, що саме з вини позивача він не зміг погасити борг, так як його не допускали на територію підприємства. Окрім того зобов'язання про повернення боргу до 3 липня 2013 р. він писав під тиском керівника позивача, при цьому йому не надали розрахункових документів, які підтверджували розмір боргу. З огляду на вказані обставини просив відмовити у стягненні з нього трьох процентів річних та судових витрат. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З 17 березня 1997 р. [PERSON] був прийнятий на роботу в ДП «ДКБ «Луч» на посаду інженера-конструктора (а.с. 6). 11 вересня 2000 р. ДП «ДКБ «Луч» (згідно договору - Позикодавець) та [PERSON] (згідно договору - Позичальник) уклали договір позики, предметом якого є надання Позикодавцем у власність Позичальнику грошових коштів в сумі 61470,80 грн. для купівлі житла на строк 20 років. (а.с. 8). За умовами п. 2.3. договору позики [PERSON] зобов'язався повертати суму позики частинами шляхом відрахування із заробітної плати щорічно по 5% від суми позики до повного розрахунку. При цьому сторони договору узгодили, що у разі звільнення Позичальника з підприємства без поважних причин (ст. 38 та п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП України), він зобов'язується повернути позику достроково на протязі трьох місяців з дня звільнення (п. 2.5. договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, перерахувавши 12 вересня 2000 р. на розрахунковий рахунок відповідача в АКБ «Аркада» грошові кошти в сумі 61470,80 грн. як інвестицію в житлове будівництво, що підтверджується випискою з книги реєстрації платіжних доручень та інвестиційним контрактом № 20494 від 7 вересня 2000 р. (а.с. 12, 9-11). Протягом періоду часу з вересня 2000 р. по лютий 2013 р. із заробітної плати відповідача щомісячно проводилось відрахування грошових коштів на погашення позики. Всього за вказаний період із заробітної плати [PERSON] на погашення позики було стягнуто 33802,60 грн., що підтверджується наданою позивачем таблицею та розрахунковими листками заробітної плати відповідача. Наказом від 1 квітня 2013 р. № 23-К [PERSON] звільнено з роботи у позивача на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 7). На момент звільнення борг [PERSON] за договором позики становив 27668,20 грн. В день видачі наказу про звільнення [PERSON] визнав наявність боргу по договору позики та зобов'язався його повернути на протязі трьох місяців, але не пізніше 3 липня 2013 р., що підтверджується його власноручною розпискою (а.с. 13). Відповідач послався на те, що вказану розписку він написав під впливом насильства, однак доказів на підтвердження вказаної обставини не надав, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правовідносини, які випливають із договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Отже відповідно до умов договору позики та на підставі розписки, які не суперечать положенням ст.ст. 1046, 1049, 1048 ЦК України, позичальник [PERSON] зобов'язаний був повернути позикодавцеві ДП «ДКБ «Луч» борг за договором позики у строк до 3 липня 2013 р. В судовому засіданні встановлено, що у встановлений строк відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, - зокрема сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що позику [PERSON] повинен був повернути до 3 липня 2013 року, станом на 31 грудня 2013 р. він прострочив повернення боргу на 180 днів, а отже три проценти річних від простроченої суми становить 320,57 грн. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позову ДП «ДКБ «Луч» та задовольняє його. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved