Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 20.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № КІА3GК00830002, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 117250,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20.06.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 21.06.2007 року укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 67,40 кв.м., та земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 19.06.2007 року між нею та [PERSON], посвідченим Державнм нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т.І., зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 1-3003. Право власності на земельну ділянку виникає у [PERSON] після отримання нею Державного акту на право приватної власності на землю. Договором іпотеки передбачено, що після реєстрації земельної ділянки та отримання державного акту на неї буде оформлена заставна. Після реєстрації земельної ділянки та оформлення заставної іпотекодержателем у Державному реєстрі іпотек іпотекодавець і іпотекодержатель укладають договір про внесення змін у цей договір. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № КІА3GК00830002 від 20.06.2007 року, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав і просити в рахунок погашення заборгованості по вище вказаному договору, звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 67,40 кв. м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 29.01.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІА3GК00830002, було звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 67,40 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та виселено мешканців з вказаного будинку. В ході виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення суду від 29.01.2013 року було з'ясовано, що всупереч вимогам іпотечного договору, [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у відділі Державного земельного агентства у місті Біла Церква не отримала. Про даний факт свідчить відповідь на запит позивача начальнику відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району управління юстиції. [PERSON] не вживала і не вживає заходів для отримання державного акту на право на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим порушуються права ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя. Тому позивач просив суд зобов'язати [PERSON] отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.04.2005 року та зобов'язати відділ Держземагенства у м. Біла Церква видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0812 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.04.2005 року. В відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. В подальшому представник позивача просив про заміну у справі первісного відповідача - відділу Держземагенства у м. Біла Церква на належного відповідача - реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, а також уточнив позовні вимоги, мотивуючи це тим, що відбулися зміни в чинному законодавстві. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2014 року було замінено неналежного відповідача - відділ Держземагенства у м. Біла Церква на належного відповідача - реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області. Представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати [PERSON], відповідно до умов договору іпотеки від 21.06.2007 року отримати правоустановлюючий документ на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0703 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2007 року та зобов'язати Реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області видати на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0703 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2007 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області у відкритому судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача подала до суду письмові заперечення на позов, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого з усіма правами та обов'язками являється ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 20.06.2007 року було укладено кредитний договір № КІА3GА0083002, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 117 250,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20.06.2022 року. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснивши видачу кредитних коштів відповідачу в зазначеній сумі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON], 21.06.2007 року було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 67,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 67,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу, відповідно до договору купівлі-продажу від 19.06.2007 року, що підтверджується матеріалами справи. Вказаний будинок вона придбала у громадянина [PERSON]. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розмішених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої Приватбанком. Номер рахунку зазначений у п.7.2 договору. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред'явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором зазначено в п.7.3 змінної частини договору, а також всі інші види, іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором. Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору, банк зобов'язувався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 7.1 даного договору, а також, за умови виконання позичальником умов, передбачених п. 2.2.7 даного договору. Позичальник зобов'язалася відповідно до п.2.2.1 кредитного договору використати кредит на цілі зазначені в п.7.1 даного договору. Позичальник зобов'язувалася відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору, сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п 2.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язувалася сплатити банку винагороду, згідно п.п.7.1 та 6.2 даного договору. Відповідно до п 2.2.4 позичальник зобов'язувалася погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п. 2.3.3 цього договору. Відповідно до п 2.2.7 кредитного договору позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно п. 7.3 цього договору іпотеки, поруки й т. ін. для забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, договір страхування заставного майна. Під "оформленням договорів іпотеки/поручительства належним чином" сторони розуміють: укладання позичальником й/або іншими іпотекодавцями/поручителями договору іпотеки, їх нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства); письмове узгодження з банком договорів страхування. Банк має право відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентній ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорцій збільшенню курсу долара США. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини даного договору. Відповідно до п. 3.8 кредитного договору при непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п. 7.1 та п. 2.3.3 цього договору, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту, вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п. 3.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у випадку невиконання банком зобов'язань по видачі кредиту, згідно п.2.1.1 даного договору за умови виконання позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.7 даного договору, банк сплачує позичальникові пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов'язання (за винятком випадків, передбачених п.2.3.6 даного договору. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п. 7.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформления касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, договір може бути змінений у встановленому даним договором порядку. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до п. 5.4 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 20.06.2007 року по 20.06.2022 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 117250,00 доларів США на наступні цілі: 100000,00 доларів США (сто тисяч доларів США 00 центів) на купівлю житлового будинку, а також у розмірі 17250,00 доларів США (сімнадцять тисяч двісті п'ятдесят доларів США 00 центів) на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісію за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі % від суми кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «20» по «25» число кожного місяця. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека приватного будинку: будинок, [ADDRESS], а також всі інші види застави. Судом, також, встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 21.06.2007 року укладено договір іпотеки . Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 67,40 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу даного будинку. Відповідно до п. 1 договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна зазначеного в п.35.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодвацем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки преважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Відповідно до п. 2 договору іпотеки за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Строк, розмір кредиту, цілі,відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати платежів, порядок погашення заборгованості, відсотки за довгострокове погашення за цим договором, зазначені у п.35.2 цього договору. Відповідно до п. 18.8.1 договору іпотеки з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що так, як відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов»язання за кредитним договором, то позивач звернувся до суду з позовом до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2013 року було вирішено: звернути стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № КІА3GА0083002, а саме: звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 21.06.2007 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1-3092, а саме: будинок житловою площею 67, 40 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON] для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором від 20.06.2007 року (в іноземній валюті) в розмірі існуючої заборгованості на суму 1461056 (один мільйон чотириста шістдесят одна тисяча п'ятдесят шість) грн. 35 коп. шляхом продажу на прилюдних торгах; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також ухвалено виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], з будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про зобов»язання отримати правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, позивач обґрунтовує позов тим, що 20.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №КІА3GK00830002, згідно якого їй були надані кредитні кошти у розмірі 117 250,00 доларів США та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20.06.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON], 21.06.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було надано нерухоме майно, як зазначено в позові, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 67,40 кв.м., та земельну ділянку, загальною площею 0,0703 га які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, як зазначено в позовній заяві та пояснив в судовому засіданні представник позивача, підтверджується договором купівлі-продажу. Право власності на земельну ділянку виникає у [PERSON] як вказано в позові, після отримання нею державного акту на право приватної власності на землю. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся до суду і просив в рахунок погашення утвореної заборгованості звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 67,40 кв.м., та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2013 року, як зазначено вище в даному рішенні, вказані вимоги задоволено. В ході виконавчого провадження, як зазначено в позовній заяві та зазначив в судовому засіданні представник позивача, відкритого на виконання вказаного рішення суду було з'ясовано, що [PERSON] не отримала державний акт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Докази того, що було відкрите виконавче провадження за вказаним рішенням суду та проводилися виконавчі дії до суду не надано. Як зазначено в позові та зазначив в судовому засіданні представник позивача, відсутність документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку унеможливлює її продаж у процедурі виконавчого провадження, оскільки згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. [PERSON] не вживала і не вживає ніяких заходів для отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним порушуються права позивача як іпотекодержателя. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд зобов'язати [PERSON] відповідно до умов договору іпотеки від 21.06.2007 року отримати правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0703 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2007 року. Крім того, представник позивача просить зобов'язати Реєстраційну службу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області видати на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0703 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2007 року. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог з підстав, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Підтримуючи позов посилався на ст.120,125 ЗК України, щодо автоматичного переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на домоволодіння. Крім того, вказав на порушення [PERSON] умов п.35.3 іпотечного договору, щодо не отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] позов не визнала, та суду пояснила, що укладала договір іпотеки лише щодо будинку, а щодо земельної ділянки домовленості не було. Вважає позовні вимоги безпідставними. Представник відповідача Реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ, надала до суду письмово викладені заперечення і просила суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що [PERSON] не укладався правочин, який би свідчив про перехід до неї права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст.13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 19.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу. Згідно п.1.2 договору, предметом вказаного договору є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. 20.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № КІА3GK00830002, згідно якого їй були надані кредитні кошти у розмірі 117 250,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.06.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 21.06.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно п. 35.3 якого в іпотеку було надано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 67,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зазначено, що іпотека за цим договором у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про ітпотеку» поширюється і на земельну ділянку на якій розташоване майно. Іпотекодавець зобов'язався після отримання державного акту на право власності на землю укласти з іпотекодержателем додаткову угоду про обтяження земельної ділянки іпотекою. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся до суду і просив в рахунок погашення утвореної заборгованості звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 67,40 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0703 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2013 року, як зазначено вище, в даному рішенні суду, вказані вимоги задоволено. В ході виконавчого провадження ВП №38961686, відкритого на виконання вказаного рішення суду, як зазначено в позові, було з'ясовано, що [PERSON] не отримала державний акт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з копії відповіді № 8-1027-0.4-28/2-15 від 17.01.2015 року Держземагенсва у м.Біла Церква Київської області на запит Реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ, право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] зареєстровано за громадянином [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КВ № 035717 від 07.08.2003 року, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1385. Інформація надана станом на 01.01.2013 року. Суд критично оцінює пояснення представника позивача щодо автоматичного переходу права власності на земельну ділянку до відповідача після укладення нею договору-купівлі продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з огляду на таке. За правилами ЗК України, відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 01.01.2002 по 20.06.2007 (під час дії ст. 120 ЗКУ в ред. від 25.10.2001 до внесення до неї змін) не тягнуло «автоматичного» переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. Як передбачено ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення відповідачем [PERSON] договору купівлі продажу будинку [ADDRESS]), при переході права власності на будівлю і споруду, право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення відповідачкою [PERSON] договору купівлі продажу будинку [ADDRESS]), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Крім того, відповідно до п.1.1 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Як встановлено в ході судового слідства та не заперечувалось сторонами, відповідач [PERSON], укладаючи договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 19.06.2007 року, не укладала цивільно-правової угоди про перехід права власності на земельну ділянку, площею, 0,0703 га. на якій знаходиться придбаний за договором від 19.06.2007 року будинок. Враховуючи наведене, право власності на вказану земельну ділянку після укладення договору купівлі-продажу домоволодіння у відповідача [PERSON] не виникло. Судом встановлено, що право власності на спірну ділянку належить громадянину [PERSON], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КВ № 035717. До суду не надано докази того, що вказаний акт визнаний недійсним. Суд відкидає посилання представника позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов іпотечного договору в частині не отримання нею державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки згідно умов п.35.3 вказаного договору, іпотекодавець зобов'язувався після отримання державного акту на право власності на землю укласти з іпотекодержателем додаткову угоду про обтяження земельної ділянки іпотекою. Судом встановлено, що [PERSON] не набула права власності на спірну земельну ділянку, в зв'язку з цим не отримала державний акт на неї, і тому позбавлена можливості укласти додаткову угоду з позивачем про обтяження земельної ділянки іпотекою. За таких обставин, правові підстави для проведення реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0703 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] відсутні. В зв»язку з вищевикладеним, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України відповідачі звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed