Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

01.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 27.08.2020 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якій зазначається, що вона з чоловіком проживає окремо, сімейного життя не веде та шлюбних стосунків не підтримує. Вважає, що сім`я фактично припинила своє існування, а шлюб існує лише формально. Вказує на те, що як зазначено у первісному позові [PERSON] між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , проте з такою позицією [PERSON] не погоджується, оскільки тривалий час малолітній син проживає з матір`ю на території Республіка Польща, де відвідував дитячий садок та навчається в школі. У дитини сформувались сталі соціальні зв`язки з однолітками, які зумовлюють його фізичний, розумовий, моральний, духовний та соціальний розвиток. Мати дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я духовного та розумового розвитку, переконана та вважає за необхідне визначити місце проживання малолітнього сина з нею, за місцем її реєстрації, як на території України, так і на території Республіка Польща. Враховуючи наведене просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з нею та стягнути з відповідача судові витрати по справі. 08.09.2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини прийнято до сумісного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, об`єднавши дані справи в одне провадження. Представником третьої особи - орган опіки та піклування Івано-Франківської територіальної громади подано до суду письмові пояснення з яких вбачається, що працівниками Служби у справах дітей 08.04.2021 року було проведено бесіду з батьком [PERSON] в телефонному режимі через додаток Вайбер. В результаті бесіди [PERSON] повідомив, що не має заперечень, щоб малолітній син [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] , а також зазначив, що на даний час перебуває за кордоном. Ухвалою суду від 06.07.2021 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Від представника позивача надійшла заява, в якій позивач та її представник позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положенням ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно від 01.07.2020 року сторони зареєстрували шлюб 04.12.2012 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 1735. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно від 01.07.2020 року батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони. Як вбачається із письмових пояснень наданих [PERSON] . Службі у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, їхній син [PERSON] постійно проживає разом з нею на території Республіки Польща, де відвідував дитячий садок, а на даний час навчається у школі. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради складено висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суд вважає, що при розгляді питання щодо визначення місця проживання дитини орган опіки та піклування діяв в інтересах дитини та в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення, а тому підстав не погодитися з даним висновком відповідно до ч.6 ст.19 СК України не вбачає. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом із матір`ю на території Республіки Польща, що підтверджується картою побиту (вид на проживання) перекладеної з польської мови на українську. Батько [PERSON] надавав нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон до Республіки Польща у супроводі матері [PERSON] . Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Суд враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місцем проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Враховується судом і те, що незважаючи на рівність прав обох батьків, питання щодо визначення місця проживання дитини має бути вирішено саме таким чином, оскільки дитина, зокрема в такому віці найбільш потребує уваги та туброти матері, тоді як батько ніяким чином не обмежується у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved