Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі є власниками квартири № 55, розташованої в будинку № 16 в м. Світлодарськ Донецької області, та споживачем комунальних послуг. ПАТ «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС є постачальником комунальних послуг у вигляді централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення для всіх споживачів м. Світлодарськ Донецької області. Відповідачі частково сплачують вартість наданих комунальних послуг, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2015 року в розмірі 3119,84 гривень, яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 2414,84 гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 226,22 гривень, та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 1218 гривень. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 січня 2018 року, у відповідності до п. 10 Розділу VII Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] 25 січня 2018 року надіслала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, 27 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, поставки холодної та гарячої води та водовідведення. Пунктом 5 частини 2 вказаного діючого договору встановлені тарифи на перелічені послуги. Згідно пункту 29 частини 9 діючого договору він укладений строком на 3 роки та вважається щорічно подовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду. Законодавством заборонено в односторонньому порядку змінювати умови договору, а тому вимога позивача про часткову оплату комунальних послуг нічим не обґрунтована. Відповідач справно сплачує комунальні послуги, які надаються позивачем, за тарифами, встановленими договором. Крім того, позивачем не враховано, що з червня 2014 року на території м. Світлодарська відбувались активні бойові дії, через які відповідач була вимушена виїхати та оформити статус переміщеної особи. Проте, після повернення додому вона сплатила навіть і ті послуги, які фактично не отримала. Підтвердити факт справної оплати комунальних послуг відповідач позбавлена можливості, оскільки платіжні документи за 2012-2014 роки втратили свою юридичну силу, а тому були нею знищені, а інформація за ними вже закрита у банку. У звязку з чим відповідач просить суд застосувати строк позовної давності на підставі ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Також відповідач не погоджується зі стягненням з відповідачів 3% річних та індексу інфляції, оскільки позивач не попереджав відповідачів про наявність заборгованості. Крім того, відповідач зауважила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі № 55 в будинку № 16 в м. Світлодарськ Донецької області. 30 січня 2018 року до суду надійшли заперечення позивача на відзив, які фактично суд визнає відповіддю позивача на відзив на позовну заяву відповідача, що відповідає вимогам ст.ст. 178, 179 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, встановлення яких покладено на органи місцевого самоврядування. На виконання вимог законів України рішеннями Світлодарської міської ради в 2009, 2011, 2013 роках затверджено тарифи на комунальні послуги для населення і підприємств, які надаються Вуглегірською ТЕС відповідно. Вказані рішення були оприлюднені в газеті «Енергетик». Крім того, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг в 2014, 2015, 2016 роках були затверджені відповідні постанови щодо встановлення тарифів на централізоване опалення та послуги з водовідведення, а також тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води. Вказані рішення були оприлюднені в газеті «Енергетик». Стосовно оплати житлово-комунальних послуг позивачем зазначено, що споживач житлово-комунальних послуг, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», має право на «несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні». Право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї реалізується на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їхню відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідачі по справі з відповідною письмовою заявою до ВЖКП Вуглегірської ТЕС не звертались, довідки з місця тимчасового проживання чи роботи не надавали. Також позивач послався на постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 щодо правомірності нарахування 3% річних та індексу інфляції, зазначивши, що дія статті 8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ не розповсюджується, божник не звільняється від відповідальності та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Одночасно позивач зазначив, що згідно ст. 64 ЖК України, всі члени сімї наймача, які проживають разом з ним, або зареєстровані, набувають рівні з наймачем житлові права і несуть усі обовязки та відповідальність. Не є винятком і те, що особи перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї. У запереченнях, які надійшли до суду 15 лютого 2018 року, відповідачем [PERSON] викладено аналогічні пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення, які були викладені нею у відзиві на позовну заяву. Також 19 лютого 2018 року представником позивача надано до суду пояснення на заперечення відповідача, до яких додано в обґрунтування відповіді на відзив, наданої раніше, копії рішень Світлодарської міської ради та Постанови НКРЕКП, а також зазначено, що сумніви відповідача щодо надання комунальних послуг в період створення боргу у звязку з бойовими діями є необґрунтованими. Працівники підприємства кожного разу ризикували своїми життями заради того, щоб місто було життєздатним, бухгалтерія Вуглегірської ТЕС робила перерахунки нарахування, якщо була нетривала відсутність водопостачання та опалення, фактичну відсутність комунальних послуг відповідач не доводила. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, відповіді на відзив відповідача та поясненнях на заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, заявивши клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки нею за непотрібністю були знищені квитанції про сплату нею у спірний період житлово-комунальних послуг, а отримати інформацію у банку не виявляється можливими внаслідок спливу часу. Також зазначила, що вона на підставі договору, укладеному між нею та позивачем, справно оплачувала житлово-комунальні послуги, за тарифами, встановленими самим договором. Вона не визнає змінені тарифи і вважає, що це порушує вимоги вказаного договору, згідно якого зміна його умов не повинна відбуватись в односторонньому порядку. Крім того, двоє інших відповідачем не проживають у квартирі тривалий час, проте ані вони, ані [PERSON] не повідомляли про це позивача та не надавали документів на підтвердження цього факту. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27 грудня 2005 року між споживачем [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], та позивачем укладений зазначений договір, згідно п. 1.1 якого виконавець (позивач) зобовязується своєчасно надавати споживачеві (відповідачу) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором (а.с. 7-8). Відповідно до розрахунку\~\~заборгованості за особовим рахунком № 16005,\~ відповідачі мають заборгованість перед позивачем\~\~за комунальні послуги за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2015 року в розмірі 3119,84 гривень (а.с. 9-11). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: інфляційні нарахування в розмірі 2414,84 гривень, три проценти річних\~ в розмірі 226,22 гривень (а.с. 5-6). Суд погоджується з таким розрахунком та визнає його вірним. Згідно копії ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області 28 вересня 2015 року у видачі судового наказу позивачу було відмовлено та розяснено про право позивача\~ на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку (а.с. 18). З копії рішення Світлодарської міської ради № VI/56-1 від 09 жовтня 2013 року вбачається, що виконавцем з надання комунальних послуг з централізованого опалення, холодного водопостачання, гарячого водопостачання та водовідведення для населення і підприємств м. Світлодарська визначено Вуглегірську ТЕС ПАТ «Центренерго» (а.с. 13). Встановлення та затвердження тарифів для населення і підприємств з теплопостачання та гарячого постачання на комунальні послуги для населення і підприємств, які надаються позивачем, норм витрат питної та гарячої води передбачені відповідними рішеннями Світлодарської міської ради (а.с. 16, 17). Згідно статуту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРЕНЕРГО» в новій редакції, затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Центренерго» від 25 квітня 2014 року предметом діяльності товариства згідно п. 2.2. є:\~ виробництво електроенергії; розподіл та постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом; передача електроенергії; виробництво, транспортування та розподілення теплової енергії; постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; постачання електроенергії за регульованим тарифом та ін. (а.с. 21-22). З копії Положення про Вуглергірську теплову електричну станцію Публічного акціонерного товариства «Центренерго», затвердженого Загальними зборами акціонерів ПАТ «Центренерго» від 25 квітня 2014 року, Вуглергірська теплова електрична станція є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Центренерго». Предметом діяльності Вуглергірської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» є здійснення виробництва та передачі (постачання) електричної теплової енергії, а також інших видів господарської діяльності, які зазначені у Розділі 2 Статуту Товариства (а.с. 24). З копії довідки серії АБ № 518217 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що ВУГЛЕРГІРСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРЕНЕРГО» є філією ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРЕНЕРГО», її керівником є [PERSON], та видами діяльності за КВЕД-2010 є: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; вантажний автомобільний транспорт; постачання інших готових страв (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) визначено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі житлово-комунальних послуг зобовязані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата\~\~за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується\~\~виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п. 18 вищевказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктами 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 571 від 08 жовтня 1992 року, встановлений обовязок власників, наймачів та орендарів житлових приміщень своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за житло або оренду квартири, комунальні послуги та інші. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Крім того, статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, при цьому ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Представником позивача в обґрунтування зміни тарифів на житлово-комунальні послуги, які були надані відповідачам, надані копії рішень Світлодарської міської ради: № V/48-2 від 05 березня 2009 року «Про затвердження тарифів на комунальні послуги для населення і підприємств, які надаються Вуглегірською ТЕС», № 14 від 31 січня 2011 року «Про тарифи для населення і підприємств з теплопостачання та гарячого водопостачання, які надаються Вуглегірською ТЕС», № 6 від 23 січня 2013 року «Про затвердження норм витрат питної та гарячої води за період з 01.02.2013р. до 01.02.2016р.», до яких додані розрахунки тарифів за вказані послуги, а також надано копії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 2718 від 05 листопада 2015 року, № 1782 від 06 жовтня 2016 року, якими встановлено тарифи на централізоване опалення та водопостачання і водовідведення. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», закон не вимагає в разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги укладати зі споживачем новий договір чи змінювати старий, при цьому вимагається лише повідомлення про це споживача не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію з посиланням на рішення відповідних органів. Таким чином, при сплаті відповідачем житлово-комунальних послуг за тарифами, зазначеними у договорі від 27 грудня 2005 року про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, виникла заборгованість за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2015 року в сумі 3119,84 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Окрім цього, суд приймає до уваги, що пунктом 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абзацу 2 частини 1 пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказами відсутності споживача або членів його сімї можуть слугувати будь-які довідки з іншого місця перебування (роботи, лікування, навчання, довготривалого відрядження тощо), видані установами і організаціями та завірені у встановленому порядку печаткою. Право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї реалізується на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їхню відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON], що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у спірний період не проживали в квартирі № 55 будинку № 16 в .м Світлодарськ Донецької області, а тому позовні вимоги в частині стягнення з них заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено суду, що вона, або інші відповідачі, зверталися до позивача із заявами про зменшення розміру плати за відповідні послуги із наданням належних документів, що підтверджували б відсутність відповідачів за місцем реєстрації. Одночасно з вимогою про стягнення заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідачів три проценти річних та втрати, пов'язані з інфляцією. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегорська ТЕС ПАТ «Центренерго» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за комунальні послуги за період з 01 лютого 2012 року до 01 червня 2015 року в сумі 3119,84 грн., при обчисленні якої суд виходив з наданого позивачем розрахунку заборгованості, викладеного в особових рахунках відповідача [PERSON] (а.с. 9-11). Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок індексу інфляції та 3% річних за період з 01 лютого 2012 року до 01 червня 2015 року та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів індекс інфляції в сумі 2414,84 грн. та 3% річних в сумі 226,22 грн., ураховуючи також те, що відповідачі не скористались своїм правом для надання іншого розрахунку. При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON], що позивач безпідставно просить стягнути 3% річних та втрати, повязані з інфляцією, оскільки вона проживає в м. Світлодарську, яке входить до переліку населених пунктів, розташованих в зоні проведення антитерористичної операції, внаслідок чого, на думку відповідача, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII пеня індексу інфляції та 3% річних не можуть бути стягнуті, з наступних підстав. Так, правова норма, визначена пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Так, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті і трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Статтею 8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII скасовано пеню за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги (водопостачання, газ, електро- і теплоенергія, водовідведення, утримання і експлуатація житла та прибудинкових територій, сміттєзбирання, ліфтове господарство), нараховану громадянам України, які проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. Таким чином, норми ст. 8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII не можуть бути застосовані до позовних вимог в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, заявлена відповідачем [PERSON] вимога про застосування строку позовної давності через відсутність квитанцій про сплату комунальних послуг за спірний період, не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України мало місце переривання строку позовною давності, вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, враховуючи, що вона не заперечувала факт сплати нею у спірний період комунальних послуг, що підтверджується в тому числі і наданими нею копіями квитанцій (а.с. 156). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

Outcome: approved