Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.07.1986 року по 31.08.1994 рік та з 10.02.1997 року по 06.11.2000 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ". В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 14.03.2016 року йому встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безтерміново. Згідно актів розслідування хронічного професійного захворювання № 2 від 02.02.2007 року та № 5 від 23.01.2009 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 65000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці, він хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, нейросенсорну туговухість ІІІ ст. та рядом супутніх захворювань. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.07.1986 року по 31.08.1994 року та з 10.02.1997 року по 06.11.2000 року перебував у трудових відносинах з ПАТ „Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7-8). Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 2 від 02.02.2007 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійким вегетативно-трофічним порушення на кистях в поєднанні з двостороннім плече-лопатковим пери артрозом, двостороннім деформуючим остеоартрозом лопаткових і променево-зап'ясткових суглобів, міофіброзом м'язів надлопаткової області і передпліч зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалої дії імпульсивної вібрації і фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного характеру. (Основний діагноз). Сформована ампутаційна культя першого-третього-четвертого пальців справа на кисті зі значним порушенням її функцій. РОХП з полірадикулярним синдромом. Бронхіальна астма II ст. середньої тяжкості персистуючий перебіг. ЛНII ст. (Супутній діагноз) (а.с.9). Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 5 від 23.01.2009 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II ст. пилової етіології в фазі нестійкої ремісії в поєднанні з бронхіальною астмою II ст. легко персистуючого перебігу. Емфізема легень II ст. ЛН І ст. Захворювання професійне. Повторно встановлено: вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійким вегетативно-трофічним порушенням на кистях в поєднанні з двостороннім плече-лопатковим периартрозом, міофіброзом м'язів надлопаткової області і передпліч зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного характеру, (потвторно) (Основний діагноз). Деформуюча ампутаційна культя першого-третього-четвертого пальців справа на кисті зі значним порушенням її функції. РОХП з полірадикулярним синдромом. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Аневризма міжпередсердечної перегородки. СН І ст. (Супутній діагноз) (а.с.5). Згідно даних актів, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту. Позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня інтенсивності шуму, пилу, фізичного перенапруження, про що зазначено в п. 19 - роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, яким підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.6 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки виданої Ковпаківською МСЕК м. Суми від 14.03.2016 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 65 % та встановлено III групу інвалідності, безтерміново (а.с.11). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 16 500 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial