Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] 22 жовтня 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що 22.10.1996 р. між нею та [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу №599/Б квартири [ADDRESS]. Однак, укладений між сторонами договір в порушення ст..334 ЦК України не був посвідчений нотаріально, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищевказаного договору, у зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно, тому вона просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна № 599/Б від 22.10.1996 року та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. (а.с.30). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.26-29). У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 1996 року [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], продала, а [PERSON] купила квартиру загальною площею 35,40 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 599/Б від 22.10.1996 року, укладений та зареєстрований в Білгород- Дністровському представництві Одеської товарної біржі.(а.с.5) Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану квартиру, є реєстрація, договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 4882 від 06.11.1996 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням, затвердженим начальником міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.13) Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив квартиру, після чого [PERSON] вселилась до квартири , де й проживає по теперішній час. Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 22.10.1996 року договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачкою на придбаний будинок. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири від 22.10.1996 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачкою право власності на дану квартиру.

Outcome: approved