Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області (Рідник І.Ю.) від 09.02.2017 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.06.2017 року було зупинено провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України. У зв`язку з відрахуванням судді Комінтернівського районного суду Одеської області Рідник І .Ю. зі штату суду на підставі наказу № 19-ОС від 13.10.2017 року, 01.12.2017 року справу повторно було розподілено судді Барвенко В.К. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області (Барвенко В.К.) від 04.12.2017 року матеріали прийнято до свого провадження. В підготовче судове засідання відповідач не з`явився. Представник позивача подав заяву про проведення підготовчого засідання у свою відсутність. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.01.2019 року поновлено провадження у справі, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2019 року здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, в останнє судовий виклик на 21.10.2019 року відмовився отримати. Суд враховує, що відповідач повністю обізнаний про існування справи в суді на розгляді, справа слухається з 2017 року, відповідач мав достатньо часу для висловлення своєї правової позиції з приводу заявлених позовних вимог, проте з власної ініціативи своїми правами не скористався. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Таким чином суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; Встановлено, що з 17.09.2014 року по 30.06.2015 року [PERSON] було призначено до виплати пенсійну допомогу в УПФУ в Комінтернівському районі Одеської області по втраті годувальника. За змістом довідки ДНЗ «Одеський центр професійно- технічної освіти» № 482П від 16.09.2014 року [PERSON] є учнем цього навчального закладу з 01.09.2014 року, термін закінчення навчання 30.06.2015 року. Разом із тим, на запит органу ПФУ від 18.11.2015 року № 902, ДНЗ «Одеський центр професійно- технічної освіти» надав довідку № 571 від 26.11.2015 року про те, що [PERSON] відрахований з цього навчального закладу 30.10.2014 року. У грудні 2015 року [PERSON] своєю заявою на ім`я начальника УПФУ у Комінтернівському районі Одеської області визнав існування переплати йому пенсійної допомоги в сумі 8392 грн., та зобов`язався сплачувати щомісяця заборгованість. Таким чином за [PERSON] утворилась заборгованість за період з листопада 2014 року по червень 2015 року в сумі 8392 грн. Разом із тим позивач зазначає, що [PERSON] сплатив добровільно 800 грн. Отже загальна сума заборгованості на час подання позову склала 7592,00 грн. Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів в їх сукупності. Отже, позивач повністю довів, що переплата пенсії настала з вини відповідача, який не повідомив орган ПФУ своєчасно про факт відрахування його з навчального закладу, що, в силу наведених норм матеріального закону, не давав відповідачу право на отримання пенсійної допомоги. В силу п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції на 01.01.2017 року органи ПФУ звільнені від сплати судового збору. За правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача в сумі 1600 грн., що дорівнює одному прожитковому мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2017 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved