Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

15.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнення з неї аліментів на утримання доньки в розмірі 2027 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували громадському шлюбі, від якого [INFO] у них народилася спільна дитина - [PERSON] . Останні декілька років стосунки між сторонами по справі погіршились, у зв`язку з чим позивач переїхав проживати окремо, після чого відповідачка перестала проявляти інтерес до доньки, взагалі не приймала участі у її вихованні. Наприкінці 2018 року відповідачка вчинили акт фізичного насильства відносно доньки, в результаті якого дитина отримала фізичні ушкодження та травмування психіки, після чого донька боїться залишатися разом з матір`ю (відповідачем). Після побиття доньки позивач забрав її проживати до себе. Отже, позивач вважає, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а її жорстоке поводження з донькою призвело до негативних наслідків, а саме, донька боїться матір та не бажає з нею спілкуватися, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2019 року постановлено передати матеріали справи до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю). 04.12.2019 матеріали даної цивільної справи надійшли до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою судді від 06.12.2019 року прийнято матеріали даної справи до провадження судді та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 06.02.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали, посилаючись на викладене в позові, не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься лист від начальника служби з проханням, про проведення розгляду справи за відсутності їхнього представника, вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання, про розгляд справи повідомлялася належним чином, не подала до суду відзив, а також те, що від позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим проводити розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у громадському шлюбі, від якого у них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. У відповідності до листа начальника Дарницького УП ГУНП у м. Києві полковника поліції Чернишева С.В., за підписом [PERSON] , від 22.11.2018 року вбачається, що 18.11.2018 року відповідач [PERSON] під час конфлікту вдарила свою доньку [PERSON] . З акту обстеження умов проживання дитини від 05.12.2018 року, здійсненого членами комісії Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві вбачається, що під час проведення обстеження комісією умов проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , членами комісії проведено профілактичну бесіду з відповідачкою щодо неприпустимості насильства по відношенню до дитини. Роз`яснено права та обов`язки щодо належного виконання батьківських обов`язків, попереджено про відповідальність за можливе повторне вчинення насильства відносно дитини. А також, надано рекомендації звернутися до Центру соціальної служби та Центру сім`ї для налагодження зв`язків з донькою. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2019 року відповідача по справі визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З висновку № 25 від 05.02.2019 року психологічного обстеження дитини [PERSON] , [INFO] , здійсненого практичним психологом [PERSON] , встановлено, що психологічна робота проводилась в період з 26.12.2018 року по 04.02.2019 року, за наслідками якої психологом зроблено висновки: -у [PERSON] спостерігається нестабільний емоційний стан, через тривалий конфлікт між батьками та між нею і матір`ю; -дівчина має ознаки переживання стресу внаслідок фізичного та психологічного насильства з боку матері; -визначено надійний тип прив`язаності у [PERSON] до батька, донька відчуває підтримку з його боку та активну участь в її житті; -спостерігаються складні та напружені взаємовідносини матері з донькою, які сформували у [PERSON] негативне ставлення до матері. Дівчинка висловлює небажання зустрічатися з матір`ю. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, він разом з донькою проживаються за адресою: [ADDRESS] , де він орендує квартиру, що також підтверджується договором оренди від 05.08.2018 року, який наявний в матеріалах справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки, із застосуванням фізичного насильства до дитини, внаслідок чого дитина втратила довіру до матері, відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не забезпечує дитину матеріально, не спілкується з дитиною та не цікавляться її життям. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідно до висновку Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 09.07.2019 року №07-21/2096 - вихованням дитини займається батько [PERSON] Матір дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання доньки, не проявляє щодо неї турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям. Києво - Святошинська районна державна адміністрація Київської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню дитини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я дитини, її вік і матеріальне становище сторін, а також те, що станом на день ухвалення рішення по справі дитині сторін - [PERSON] виповнилося 15 років, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а саме, статті 7 - прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить - 2218 грн. Отже, враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів в сумі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Зокрема, з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач був звільнений відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial