Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], його мати, [PERSON], яка на день смерті батька постійно проживала з ним, фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але не зверталась до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину. В 1997 році [PERSON] згідно договору дарування подарував йому 43/100 частини жилого будинку [ADDRESS], 45/100 частин цього ж будинку подарував його сестрі [PERSON]. На день смерті батька позивача-відповідача [PERSON] йому на праві власності належала 12/100 частин спірного будинку [ADDRESS].[INFO] померла матір сторін по справі [PERSON]. Спадкоємцями [PERSON] за законом є позивач-відповідач та його сестра відповідач-позивач [PERSON]. Спадкове майно складається із 12/100 часток житлового будинку[ADDRESS] з надвірними будівлями. Просить визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна з надвірними будівлями, що становить 6/100 будинку [ADDRESS]. Відповідач-позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька сторін [PERSON] відкрилась спадщина на 12/100 спірного будинку. Вважає, що їх мати [PERSON] не прийняла спадщину після його смерті, оскільки не зверталась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. А отже відповідач-позивач вважає, що оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном проживаючи останні роки життя зі спадкодавцем [PERSON] та піклуючись про нього за нею має бути визнане право власності на спадкове майно після смерті батька. В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав вказаних у позовній заяві, зустрічний позов [PERSON] не визнали з тих підстав, що відповідач-позивач як на день смерті батька так і на день смерті матері була зареєстрована за адресою [ADDRESS], до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька не зверталась, а отже пропустила стро, визначений законом для її прийняття. Відповідач-позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] не визнав, позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просить суд визнати за відповідачем-позивачем право власності на 12/100 домоволодіння в [ADDRESS], а саме жилу кімнату площею 13,6 кв.м. зазначеному на по-поверховому плані позначкою 1-7, як на спадкове майно після смерті [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослiдивши письмовi докази по спpавi, суд пpийшов до висновку, що позов [PERSON] пiдлягає задоволенню повнiстю, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.01.2000 року [NUMBER]. [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть від 09.11.2009 р серія [NUMBER]. Відповідно до договору від 13.02.1997 року [PERSON] подарував [PERSON] 43/100 частини жилого будинку [ADDRESS], у зв»язку з чим позивачу-выдповыдачу перейшло у власність 2-1 коридор, 2-2 коридор, 2-3 туалет, 2-4 ванна, 2-5 кухня, 2-6 жила кімната, 2-7 жила кімната, 2-8 коридор, 2-9 жила кімната, 2-10 жила кімната, Пг - льох, а2 - сходи, а-3 балкон, жилою площею 54,0 кв.м. Відповідно до договору дарування від 28.12.1995 року [PERSON] подарував 45/100 частин цього ж будинку [PERSON]. У власність [PERSON] відійшли 1-4 - кухня (площа 10,6 кв.м.), 1-5 - жила кімната (площа 15,1 кв.м.), 1-6 жила (площа 13,0 кв.м.), 1-8 -коридор (площа 4,7 кв.м.), а - сіни, Пг-льох, а1-вх.східці, Б-гараж-літня кухня, б-тамбур, №1-огорожа, 12 ч. 1-замощення, в - вбиральня. Кімната 1-7 площею 13,6 кв.м.не зазначена в жодному договорі дарування, а тому після смерті [PERSON] фактично відкрилася спадщина за законом на цю кімнату яка становить 12/100 частини будинку за адресою [ADDRESS]. Прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 липня 2003 року регулювалось нормами встановленими у ЦК УРСР ( 1963 року). У відповідності до ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається , що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами [PERSON] постійно проживала з ним у спірному будинковолодінні разом із спадкодавцем,а отже фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. Це ж підтверджується і даними зазначеними у заяві [PERSON] на додаток раніше поданої заяви про видачу свідоцтва від 17.09.2010 року за № 1020 державним нотаріусом [PERSON], де вказано що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] перевірено по довідці № 15252 про реєстрацію місця проживання померлого [PERSON] на день смерті за адресою [ADDRESS] та по будинковій книзі на житловий будинок [ADDRESS] із відміткою про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] по день її смерті. Як вбачається із пояснень сторін в судовому засіданні та матеріалів справи ні [PERSON] ні [PERSON] у встановлений законом час для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. 21 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до Другої нотаріальної контори із зайвою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Нотаріальною конторою було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадкове майно на підставі ст.549 та 553 ЦК УРСР. Посилання [PERSON] на той факт, що вона на час смерті батька проживала з ним спільно та піклувалась про нього, а отже в силу ст.. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину не заслуговують на увагу суду, оскільки як вбачається із копії паспорта відповідача-позивача [PERSON] з 23 червня 1988 року зареєстрована в [ADDRESS]. Доказів проживання у вказаному помешканні на час смерті спадкодавця [PERSON] не подала. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичноїособи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.Як передбачено статтею 3 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік;реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку, що реєстрація проживання фізичної особи у встановленому законом порядку є доказом проживання їх за вказаною у реєстрації адресою. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є її діти [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Позивач-відповідач [PERSON] не заперечував факту проживання відповідача-позивач [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. [PERSON] із 04 березня 1998 року по даний час зареєстрований у спірному будинковолодінні, а отже за нормами ст.. 61 ЦПК України вказаний факт доказуванню не підлягає. У відповідності до п.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.. 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст..1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, є спадкування. Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Вpаховуючи викладене, є достатнi пiдстави для визнання за сторонами пpава власностi на спадкове майно, а саме 12/100 житлового будинку в [ADDRESS] в рівних частках за кожним із спадкоємців.

Outcome: partial