Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

20 квітня 2021 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 11 вересня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1265655. Право грошової вимоги перейшло до позивача після укладання з ТОВ «Авентус Україна» договору факторингу №08042020. Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконував умови договору внаслідок чого має перед позивачем заборгованість за кредитним договором №1265655 від 11 вересня 2019 року в сумі 21576 грн., з яких 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 12336,00 гривень - заборгованість за пенею. Позивач просить суд стягнути на їх користь з [PERSON] зазначену вище заборгованість та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, так не згідна з сумою нарахованої пені, оскільки з умовами, порядком та розміром нарахування пені ознайомлена не була та умовами кредитного договору пеня не була передбачена взагалі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. На підтвердження домовленості між сторонами мається підписаний відповідачем договір №1265655 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 11.09.2019 року, разом з графіком платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту №1265655 від 11.09.2019 року, та паспортом споживчого кредиту, порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON] , у судовому засіданні достовірно встановлено. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За розрахунками заборгованості за кредитними договорами наданого позивачем, вбачається, що [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором №1265655 від 11 вересня 2019 року в сумі 21576 грн., з яких 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 12336,00 гривень - заборгованість за пенею. Встановлено, що 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №08042020, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «ЄАПБ» Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно підписаного сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08042020 від 08 квітня 2020 року, вбачається, що клієнт передав а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 2456, після чого з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №08042020 від 08 квітня 2020 року підтверджується, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги заборгованості від [PERSON] в сумі 21576 грн., з яких 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 12336,00 гривень - заборгованість за пенею. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги до [PERSON] , про що згідно повідомлень №003939192 від 22.04.2020 року та №003939192-1 від 22.04.2020 року останню було повідомлено. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що відповідач була ознайомлена з розміром процентної ставки по кредиту, згідно з договором №1265655 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 11.09.2019 року, а також паспортом споживчого кредиту, що були нею підписані. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що останній отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №1265655 від 11 вересня 2019 року сплати заборгованості, що складається з заборгованості за основною сумою в розмірі 6000,00 гривень та сумою заборгованості за відсотками в розмірі 3240,00 гривень. Однак, що стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 12336,00 гривень, то суд приходить до наступних висновків. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що у договорі №1265655 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 11.09.2019 року, та паспорті споживчого кредиту підписаних відповідачем відсутня інформація, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором №1265655 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 11.09.2019 року, встановлено, що у графі пеня взагалі зазначені нулі. Враховуючи, що позивачем не доведено досягнення згоди із відповідачем у встановленій формі про сплату зазначених платежів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 12336,00 гривень задоволенню не підлягають. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 9240 гривень, яка складається з 6000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270.00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 21576 гривень. Судом задоволено позовні вимоги на суму 9240 грн., що становить 43 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 976,10 грн., що складає 43 % від 2270.00 грн.

Outcome: partial