Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернувся в суд з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №0101/0208/88-012, за яким [PERSON] було надано кредит на суму 55 000,00 дол. США з кінцевим строком погашення до 06.02.2018р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати суму кредиту в повному обсязі у терміни і розмірах, що встановленні графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Кредитного договору. Однак, позичальник [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов Договору та Графіку, і тому заборгованість за кредитним договором станом на 27.08.2013 року складає 64 754,54 дол.США, що станом на 15.11.2013 року складає еквівалент 517583,04 грн., з яких: по кредиту - 52441,00 дол.США, проценти за користування кредитом - 7 040,83 дол.США , пеня - 5 272,71 дол.США . З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 07.02.2008р., згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 65,8 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м. і складається з трьох кімнат. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуває права і обов'язки кредитора по відношенню до [PERSON], як до боржника за Кредитним договором, та прав і обов'язків іпотекодержателя по відношенню до [PERSON], як до іпотекодавця за Договором іпотеки. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у випадку неявки відповідача та третьої особи не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в пресі. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача та третьої особи на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №0101/0208/88-012. За умовами даного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 55000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення до 06.02.2018 р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних(а.с.12-16). Між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 22.10.2010р. укладався договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 07.02.2008 р. №0101/0208/88-012, згідно з яким: розмір строкової заборгованості за кредитом складає 40344 долари США, прострочена заборгованість за кредитом складає 11446 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитом складає 5278,20 доларів США, розмір строкової заборгованості по процентах за кредитом складає 283,11 доларів США та п. 3.1.1. викладений в іншій редакції (а.с.20-21). Також, між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 25.10.2010р. укладався договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору від 07.02.2008р. №0101/0208/88-012, згідно з яким розмір строкової заборгованості за кредитом складає 57068,20 доларів США, прострочена заборгованість за договором відсутня. Кредитний договір №0101/0208/88-012 від 07.02.2008 року викладений в новій редакції (а.с. 22-31). Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати суму кредиту в повному обсязі у терміни і розмірах, що встановленні графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Кредитного договору. В забезпечення кредитних зобов'язань між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 07.02.2008р. укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки є квартира по [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності (а.с. 35-36). Між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 22.10.2010 року укладався договір про внесення змін та доповнень №1 до договору іпотеки від 07.02.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим під №560, згідно з яким абзац 1,2 п.1, п. 5, п. 9.4, п.12.3 договору іпотеки викладені в іншій редакції (а.с.37-39). [PERSON] не виконав належним чином взяті зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 27.08.2013 р. в розмірі 64 754,54 дол.США, що станом на 15.11.2013 року складає еквівалент 517 583,04 грн., з яких: 52 441,00 дол. США - по кредиту, 7 040,83 дол.США - проценти за користування кредитом, 5 272,71 дол. США - пеня (а.с. 40). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуває права і обов'язки кредитора по відношенню до [PERSON], як до боржника за Кредитним договором, та прав і обов'язків іпотекодержателя по відношенню до [PERSON], як до іпотекодавця за Договором іпотеки. Листом від 14.12.2012р. [PERSON] письмово повідомлявся про зміну кредитора та про наявність у нього заборгованості по кредитному договору від 07.02.2008 р. (а.с. 41). Також листом від 14.12.2012 року [PERSON] письмово повідомлялася про зміну кредитора (а.с. 42). Як встановлено з матеріалів справи позивачем на адресу відповідача та третьої особи були направлені досудові вимоги про необхідність погашення заборгованості (а.с. 43-44, 45). Вказані вимоги залишені відповідачем та третьою особою без задоволення. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які регулюються нормами глав ст. 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, а також Законом України «Про іпотеку». За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитом (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ч.1 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою. Відповідно до ст. 589 ч.1,2 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явлення вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, є майновим поручителем. Статтею11 даного закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна реалізації предмета іпотеки. Таким чином, іпотекодавець [PERSON] є майновим поручителем, солідарної відповідальності з позичальником не несе, відповідає по зобов'язаннях позичальника в межах вартості іпотечного майна. Звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання та/або іпотекодавцем умов іпотечного договору передбачено також п. 10.3 іпотечного договору від 07.02.2008 р. Відповідно до п. п. 11, 12 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених договором та Законом України «Про іпотеку» на підставі рішення суду. Спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, початкову ціну для реалізації предмета іпотеки слід встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій/. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту і застави (іпотеки), встановив, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту. Тому з [PERSON] слід стягнути розмір заборгованості за кредитним договором шляхом зверненя стягнення на іпотечне майно - квартиру, яка належить відповідачу. Початкову ціну реалізації предмета іпотеки слід встановити висновком незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 441 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved