Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

20.09.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла заява [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій вони просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , громадянина України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, матір`ю якого є - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка м. Самарканд, Узбекистан, паспорт серії [NUMBER] виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 17.08.1999, батьком якого є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , громадянин України, уродженець м. Самарканд, Узбекистан, паспорт № [NUMBER] виданий 17.12.2018 органом №6512. Свою заяву заявники мотивують тим, що [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим народився [PERSON] , який є сином заявників. Органом реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться на тимчасово окупованій території України 30.12.2014 було складено актовий запис за № 2488 про народження [PERSON] та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] у якому батьком дитини зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Встановлення факту народження дитини необхідне для реєстрації народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюють свою діяльність на підконтрольній території України, з подальшою видачою цим органом Свідоцтва про народження, що стане підставою для перетину дитиною кордону України та реалізації особистих немайнових та майнових прав дитини. Однак, отримати свідоцтво про народження [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В зв`язку із вищенаведеними обставинами заявники, звернувшись до заінтересованої особи стосовно реєстрації народження дитини, отримали відмову. В судове засідання заявники не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, вказавши що заяву підтримують. Представник заінтересованої особи - Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 03.10.2019 було відкрито провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Згідно паспорта громадянина України виданого Київським РВ Сімферопольського МУ ГУМВС України в АР Крим 11.04.2012, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . (а.с.4-6). Згідно паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданого 17.12.2018 органом № 6512, [PERSON] , [INFO] є громадянином України. (а.с.7-8) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.2014 виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя, Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [INFO] [PERSON] , про що було складено актовий запис про народження №2488. Батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , (а.с.9). Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерт ь. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, № 789 -ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження особи на території АР Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Суд приходить до висновку, що заявники не мають можливості отримати документ встановленої форми про народження [PERSON] у м. Сімферополь АР Крим оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України такі як заклади охорони здоров`я, які б мали можливість встановити факт народження, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт народження та видати належне свідоцтво про народження. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Судом встановлено, що заявники є громадянами України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданого Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 17.08.1999, та паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданого 17.12.2018 органом № 6512. (а.с.4-6, 7-8). 23.12.2014 на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим у заявників народила дитина чоловічої статі, [PERSON] , про що 30.12.2014 було складено актовий запис про народження №2488 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації народження м. Сімферополя, Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. В даному свідоцтві батьками записані: [PERSON] та [PERSON] .(а.с.9). Свідоцтво про народження, що підтверджують факт народження дитини, видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території Україні в м.Сімферополь, АРК Крим, після її народження заявники не можуть отримати лікарське свідоцтво про народження відповідного зразку, а отримане свідоцтво про народження не може бути використане заявниками для реєстрації факту народження на території України та не визнається державними органами України. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. Встановлення факту народження необхідне для належної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження українського зразка, яке буде підставою для перетину кордону України. Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257 -1 ЦПК України. З метою захисту законних прав та інтересів заявників, для подальшого використання свідоцтва про народження, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню та підлягає встановленню факт того, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим народилась дитина чоловічої статі, [PERSON] . Вказаний факт слід встановити для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження. При цьому батьком дитини записати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, матір`ю дитини записати [PERSON] [INFO] . Заявники є звільненими від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317 та п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України. Враховуючи вище викладене та відповідно до ст. 144 СК України, ст. ст.3, 9, 17, 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст.13 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану», ст. 7 Закону України «Про громадянство України»,

Outcome: approved