Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У червні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 14.06.2008року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.08.2016року. В шлюбі в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З квітня 2016року відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, тому позивач в судовому засіданні просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.04.2016року. Позивач надала до суду заяву про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заперечень на позов не надав, доказів проти задоволення позовних вимог суду не представив. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву позивача, вважає за можливим задовольнити позовні вимоги частково та провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 14.06.2008року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.08.2016року. В шлюбі в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на такі обставини, що сторони тривалий час проживають окремо, донька проживає разом з нею, усі обов'язки щодо утримання та її виховання несе позивачка самостійно. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Як встановлено судом, позивач просить стягнути аліменти за минулий час з 01.04.2016 року на підставі ст.194 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1 ст.194 Сімейного Кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Тобто стягнення аліментів за минулий час передбачено лише за наявності виконавчого листа. Враховуючи викладене, а саме відсутність умов, передбачених ст.194 СК України, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивачки щодо стягнення аліментів за минулий час, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову в цій частині не має. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640гривні 00 копійок.

Outcome: partial