Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

До Рівненського міського суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені із заборгованості зі сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину. Просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 48885,63 грн 63 коп., та стягнути з відповідача на її користь 3090 грн. 00 коп., як компенсацію фактично понесених коштів, пов`язаних з навчанням дочки. В судовому засіданні 10.02.2020 року позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кохана О.О. підтримали позовні вимоги у межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити. Як пояснила у судовому засіданні Позивачка , відповідач не приймає участі в утриманні їхньої спільної дочки, хоча має таку можливість, не несе витрати пов`язані з навчанням та ін. Витрати на проживання, харчування, одяг, витрати пов`язані з навчальним процесом - це все утримання здійснюється виключно нею, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки, хоча працездатний, перебуває за кордоном на роботі, отримує значні доходи, фізично здоровий. Наголосила, що за вказний період відповідач працював та відпочивав за кордоном, що свідчить відповідь з прикордонної служби України. Представник відповідача [PERSON] адвокат Тищук К.П позовні вимоги визнала частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила застосувати норми ст.196 СК Укрїни та зменшити розмір неустойки пені до 5000 грн., а в задовленні позовних вимог щодо додаткових витрат на дитину відмовити повністю. Окрім того подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі оскільки в провадженні Рівненського міського суду перебуває справа № 569/14997/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, що підтверджується ухвалою Рівненською міського суду від 14.08.2019 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі . Вважає, що у даному випадку слід зупинити провадження в даній справі № 569/4940/19 в якій позовні вимоги стосуються стягнення пені за несплату заборгованості зі сплати аліментів до вирішення Рівненським міським судом справи № 569/14997/19 в якій позовні вимоги стосуються часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Адже у випадку звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментів буде вирішуватись питання щодо підстав, суми пені із заборгованості по аліментах. У своїх поясненнях, викладених у відзиві на позовну заяву Відповідач вказує, що до листопада 2017 року він був офіційно працевлаштований та своєчасно сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . З листопада 2017 року він має лише тимчасові заробітки, однак, намагався сплачувати аліменти та не уникав від сплати аліментів. З 05 березня 2019 року він перебуває на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу. Крім того, 28 квітня 2012 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] нраодження . Зважаючи на те, що він на сьогоднішній день не має офіційної роботи, перебуває у другому шлюбі та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, яких також зобов`язанний утримувати, тобто в нього змінився матеріальний та сімейний стан, просить зменшити розмір неустойки пені до 5000 грн. Представником [PERSON] адвокатом Коханою О.О. було подано до суду відповідь на відзив. Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.09.2019 р. за клопотанням двоката позивачки [PERSON] Коханої О.О. витребувано у Державній прикордонній службі України інформацію щодо перетину державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у [ADDRESS] , Іпн [NUMBER] , у період з 01.01.2017 року по 25.05.2019 року. Ухвалою Рівненського міського суду від 10.02.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Тищук К.П., задоволено, провадження у даній справі № 569/4940/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені із заборгованості зі сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину зупинено, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 569/14997/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах . 22.05.2020 року представником позивачки [PERSON] адвокатом Коханою О.О. подано клопотання про поновлення провадження у справі. Згідно інформації, розміщеної у Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що постановою Рівненського апеляційного суду від 23.04.2020 р. апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20.01.2020 року у цивільній справі №569/14997/19 - залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах - задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2011 у справі № 2-4969/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно зменшити до 1/6 частини його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімумну для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до повноліття дитини. В задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - відмовлено. 09 червня 2020 року Ухвалою Рівненського міського суду поновлено провадження у даній справі. Судове засідання призначено на 11.30 год. 16.07.2020 року з викликом сторін по справі. До початку судового засідання, призначеного на 16.07.2020р. представником позивачки адвокатом Коханою О.О. та представником відповідача адвокатом Тищук К.П. до суду подано заяви про розгляд справи у відсутність учасників та їх представників, за наявними в матеріалах доказами. Позивач підтримала позовні вимоги просила їх задоволити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупості, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Рівненського міського суду від 22 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Дочка - [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишена проживати з матір`ю. Згідно виконавчого листа у справі №2-4969 2011 р., виданого Рівненським міським судом від 03.10.2011 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 11.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В період 2017-2019 роки відповідач несвоєчасно та в неповному обсязі сплачував аліменти на дочку визначені рішенням суду. Відтак утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 березня 2019 року становила 30664,25 грн. Згідно розрахунку пені із заборгованості по сплаті аліментів, загальна сума пені складає 48 885,63 коп. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що з 2010 по 2015р. Проживала з мамою, у батька бувала, відвідувала і бабусю. Тато іноді давав їй гроші 200-500 грн.. Про бажання навчатися у академії «Шаг» говорила татові, погодилися, що він буде сплачувати половину коштів на навчання, перші два місяці давав кошти на навчання, а потім перестав. Допитана судом свідок [PERSON] суду показала, що дочка сторін завжди проживала з мамою по вул. Штейнгеля звідки ходила до школи. Свідок [PERSON] суду показав, що у 2010, 2011р. Протягом одного року дочка сторін [PERSON] проживала у бабусі, яка займалася її вихованням, харчуванням. Після першого классу дитину перевели до іншої школи. Допитана у якості свідка мама відповідача [PERSON] суду показала, що з 2010 по 2011 р. внучка [PERSON] навчалася у першому класі та проживала у неї. Допитані судом свідки дали показання, які не стосуються предмету спору, відтак суд відноситься критично до їх показань. Як вбачається, з наданої державним виконавцем відповіді від 21 червня 2019 року та електронного витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 29 серпня 2019 року, позивачем, 17 липня 2018 року придбано автомобіль марки КІА CARENS, 2008 року випуску. А отже, відповідач мав дохід та був платоспроможний сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Згідно виписки по рахунку відповідача від 28 серпня 2019 року вбачається, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 500 грн., проте даний розмір не відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З оглянутої судом інформації, наданої Андміністрацією Держприкордонслужби ві 16.09.2019р. за вих № 0-184-33334/0/15-19 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 09.11.2017р. по 20.05.2019р. неодноразово перетинав державний Кордон України як на виїзд, так і на в`їзд, 20.05.2019р. виїхав з України через пункт пропуску Дольськ, інформації щодо в`їзду немає. Доводи відповідача про те, що ним частково сплачено аліменти, суд вважає безпідставними, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, є обов"язковими до виконання, а у випадку неможливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом в порядку, передбаченому ст. 192 СК України. Окрім того, рішенням Рівненського міського суду від 20.01.2020 року, яке залишене без змін Постановою Рівненського апеляційного суду від 23.04.2020 року у цивільній справі №569/14997/19 позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні вимоги про часткове звільнення його від сплати заборгованості по аліментах на суму за період з листопада 2017 року по лютий 2019 року. У зв`язку з тим, що відповідач не довів наявність будь-яких істотних обставин, які б надавали підстави для часткового звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги і вважає, що позивач має виконувати свої обов"язки щодо сплати вказаної заборгованості, відтак суд не вбачає підстав для зменшення нейстойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів. У відповідності до п.п.4,5 ст.82 ЦПК України визначено, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до частини другоїстатті 51 Конституції України,статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У п.22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнство та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за спрострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати алментів за кожен місяць буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо сплати чи до дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо сплати чи до дня ухвадлення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то зі змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен прострочення (без обмежень строку нарахування та розміру пені). Так, постановою від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 та наступних постановах з цього приводу, з огляду на таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Нормою ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки - в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Вказаним рішенням визначена формула за якою має розраховуватися загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Однак частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Як зазначено в розрахунку державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 березня 2019 року становила 30664,25 грн. Таким чином, у зв`язку з наявною у [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів, яка виникла з його вини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки неустойка (пеня) пеня, розмір якої становить 30664,25 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками. З наданого позивачкою розрахунку неустойки (пені), вбачається, що розмір неустойки за період з листопада 2017 року по березень 2019 року становить 48885,63 грн. В зв`язку з тим, що розмір пені перевищує розмір заборгованості по аліментах, тому, виходячи з положень ч.1 ст. 196 СК України підлягає до стягнення неустойка в розмірі 100 відсотків заборгованості , яка становить - 30664,25. Окрім того у відповідності до ст..185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено що до передбаченої ст..185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні було досліджено, Договір №041011324 від 14.09.2018 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп`ютерна академія Шаг Рівне Професіонал» та [PERSON] уклали даний Договір про навчання [PERSON] . Зокрема, згідно квитанції від 17.09.2018 року, позивачкою було сплачено 1545 грн., 28.11.2018 року, 1545 грн. 00 коп. - 24.12.2018 року, 1545 грн. - 21.01.2019 року, 1545грн., 00 коп.- 20.02.2019 року, сплачено 1545 грн.00 коп., загальна сума склала - 6180 грн. (шість тисяч сто вісімдесят грн. 00 коп.) Відтак позивачка просить стягнути з відповідача 3090, 00 грн., як компенсацію фактично понесених коштів, пов`язаних з навчанням дочки. Відповідно до ч.ч..1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток держави України в сумі 1536,80 грн. за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення фактично понесених додаткових витрат на дочку від сплати яких позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial