Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

30 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миколаївської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та встановлення юридичного факту, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла їхня тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно, зокрема на земельну частку (пай). Фактично, у встановленому законом порядку, спадщину після смерті померлої прийняв її брат, батько позивачів, який помер [INFO] , однак на момент смерті спадщину юридично не оформив. Після смерті батька спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] .На даний час вони мають намір оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті їх тітки, зокрема на земельну частку (пай), право на яку померла мала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 037810 від 16 травня 1996 року. [PERSON] та [PERSON] своєчасно прийняли спадщину після смерті свого батька, оскільки подали до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), що залишилась після смерті тітки, вони звернулися із відповідною заявою до приватного нотаріуса Торчинської В.М., яка у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) відмовила у зв`язку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельні частку (пай). Вказаний сертифікат був втрачений. Крім цього, у сертифікаті серії [NUMBER] від 16 травня 1996 року, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації, ім`я власника помилково записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] та [PERSON] звернулися з даним позовом до суду. 11 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання на 09 грудня 2019 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, направили клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з`явився, селищний голова Ігнатьєв І.А. направив листа про розгляд справи без участі їхнього представника, позов визнають повністю. Третя особа - приватний нотаріус Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицька В.М.в судове засідання не з`явилась, направила суду листа про розгляд справи без її участі, зазначила про відсутність заперечень проти позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у с. Товста Білопільського району Сумської області померла [PERSON] , яка була рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2019 року по справі № 592/4124/19 (а. с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно. З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 24 липня 2019 року №844/162-19 вбачається, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектарів на території Товстянської сільської ради Білопільського району, АПТЗТ «Жовтень», на підставі сертифікату серії СМ №037810 від 16 травня 1996 року, виданого згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145. Сертифікат видано на руки, згідно Книги реєстрації сертифікатів (а. с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки Товстянського старостату виконкому Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 07 листопада 2018 року №665, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрований та фактично проживала одна у с. Товста Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався. Спадщину померлої [PERSON] прийняв її брат [PERSON] , який здійснив її поховання, розпорядився речами померлої, здійснював догляд за будинком, тобто фактично вступив в управління спадковим майном, але юридично спадщину не оформив (а. с. 18). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21 листопада 2019 року №58410881 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася (а. с. 48-49). Судом також встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про смерть (а. с. 7-10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Деркачівської сільської ради Недригайлівського району 09 листопада 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №28, яким все своє майно заповів синам: [PERSON] та [PERSON] , позивачам по справі (а. с. 11). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 листопада 2019 року №58439775 вбачається, що 23 листопада 2012 року Недригайлівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 320/2012 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за заявами [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом (а. с. 52-53, 65-70). На даний час [PERSON] та [PERSON] мають намір оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, що залишилася після смерті їхньої тітки, але в оформленні спадщини нотаріус їм відмовила, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 21). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п. п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною Державною адміністрацією членам САПТЗТ «Жовтень», сертифікат серії [NUMBER] згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145, на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарів був виданий [PERSON] . В той же час, згідно з довідкою виконавчого комітету Товстянського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району від 07 листопада 2018 року № 665 та від 29 жовтня 2019 року № 689, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2019 року по справі №592/4124/19 її прізвище, ім`я та по батькові значиться як « [PERSON] » (а. с. 16, 18, 22). Через вказані розбіжності у написанні імені [PERSON] в документах про право власності на земельну частку (пай) та про смерть позивачі позбавлені можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті їхньої тітки, яку успадкупав їхній батько. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити та встановити юридичний факт про те, що померлій [INFO] [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у землях Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, АПТЗТ «Жовтень», на підставі сертифікату серії СМ №037810 від 16 травня 1996 року, виданого згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах на території Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, АПТЗТ «Жовтень», на підставі сертифікату серії СМ №037810 від 16 травня 1996 року, виданого згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145 на ім`я [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved