Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

13.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості. В своїй заяві вказав, 18.01.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 9895, відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 4000 грн. Договір було укладено строком до 18.07.2018 року. У зв"язку із порушенням умов сплати кредиту, станом на 05.12.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 9593 грн. 54 коп., що складається з 7593 грн. 54 коп. ( заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 18.01.2018 року по 18.07.2018 року, 2000 грн. ( сума пені), яку і просять стягнути. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» в судове засідання не з`явився, але в своїй заяві просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні відповідно до укладеного договору № 9895 від 18.01.2018 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень 00 копійок (а.с.4-7). У зв"язку із неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитним договором відповідачем станом на 05.12.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 9593 гривень 54 копійки яка складається з наступного: 7593 гривні 54 копійки - заборгованість з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за період з 18.01.2018 року по 18.07.2018 року, 2000 гривень - сума пені (а.с. 13). Враховуючи, що [PERSON] не сплачує кошти за користування кредитом добровільно, у передбачений кредитним договором термін, в судове засідання не з»явився та не спростував вказаної суми заборгованості, вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень п. 1. ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1762 гривні 00 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved