Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON]. звернулася у вересні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] із позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON], які є законними представниками [PERSON], в якому просила відшкодувати заподіяну майнову шкоду в розмірі 9910 грн. та майнову шкоду в сумі 10000 грн, а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.02.2018 р. о 16 год. 10 хв. у приміщенні середньої загальноосвітньої школи № 162 Святошинського району м. Києва після закінчення уроків, учень 8-А класу [PERSON], [INFO] якому на той момент ще не виповнилось 14 років, без будь-якої сварки чи попередження наніс тенісною ракеткою удар по обличчю неповнолітньому [PERSON], [INFO], внаслідок чого останньому було вибито 21 зуб, а одинадцятий пошкоджено. Вказані обставини потягли за собою необхідність надання стоматологічної допомоги загальна вартість якої складає 9910 грн. Окрім того, [PERSON] внаслідок спричинених фізичних страждань, набутих фізіологічних труднощів в забезпеченні біологічної потреби харчування, необхідності відвідування лікарів-стоматологів, які призвели до порушення звичного ритму життя було спричинено моральні страждання, які позивачем оцінено у 10000 грн, які остання також просила стягнути із відповідачів. У судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримала, в поясненнях додатково підтвердила обставини викладені у позові, вказавши що подія відбулася після уроків, її свідками були тільки діти, які потім покликали класного керівника. Наступного дня вони звернулися до лікаря. Внаслідок вимушеного лікування було витрачено 9 910 грн., які тепер вона просить стягнути з відповідачів, які є батьками малолітнього [PERSON], який і заподіяв таку шкоду її синові. Підтвердила позивач і заподіяну її сину моральну шкоду , яку також просять стягнути з відповідачів. Представник позивача позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши що докази заподіяння шкоди підтверджуються Актом про нещасний випадок від 22.02.2018 р., висновком лікарів та довідкою про вартість лікування. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала. У судовому засіданні повідомила, що її син - [PERSON] повідомив їй, що [PERSON] сам наткнувся на тенісну ракетку, умислу на удар не було. Вказала, що розмір витрат на лікування значно завищено, а проти моральної шкоди взагалі заперечила. У задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю. Також зазначила, що акт нещасного випадку не оскаржувала, і повідомила, що вартість надання отриманих аналогічних послуг стоматолога в альтернативному закладі становить 3449,30грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності. Проти позову заперечував та просив повністю відмовити підтримуючи заперечення відповідача-1 [PERSON] Представник відповідача-1 - [PERSON] проти позовних вимог також заперечувала з мотивів відсутності доказів заподіяння шкоди, причинно-наслідкового зв'язку і недоведеністю розміру заподіяної шкоди, вини [PERSON] у заподіянні такої. Представник третьої особи - СЗШ № 162 Управління освіти Святошинської в м. Києві РДА в судове засідання не з'явився. Причин неявки не повідомляв, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Письмових пояснень по суті не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, ознайомившись із матеріалами справи і дослідивши надані докази у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку 22.02.2018 р. о 16 год. 10 хв. в коридорі, після уроків, середньої загальноосвітньої школи № 162 Святошинського району м. Києва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], між потерпілим - учнем [PERSON], [INFO], та його однокласником [PERSON], виникла сутичка, внаслідок якої останній вдарив по обличчю [PERSON] тенісною ракеткою і пошкодив йому передні зуби (один вибив, а другий травмував), що підтверджується Актом № 1/18 про нещасний випадок невиробничого характеру від 26.02.2018 р., та співпадає із поясненнями сторони позивача. До довідів [PERSON] про можливість самостійного отримання [PERSON] травми внаслідок його особистих активних дій відносно тенісної ракетки, що перебувала в руках [PERSON] суд відноситься скептично. Крім того, суд враховує і те, що вказаний Акт ніким не оскаржувався, заперечень будь-кого із сторін не містить. Відповідно до вимог ч.1, 5 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов'язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров'ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Оскільки, вказані правовідносини стосуються заподіяної шкоди саме здоров"ю неповнолітнньої особи, а тому в силу ст. 1199 ЦК України у разі такої, особа яка її завдала зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, якими і є 9910 грн. Як вбачається із консультаційного висновку спеціаліста № 701 Стоматологічного медичного центру НМУ імені О.О. Богомольця, який було складено 23.02.2018 року, тобто на наступний день після події описаної вище та в Акті про нещасний випадок невиробничого характеру, у гр. [PERSON] було виявлено травматологічний пульпіт: 11 зуба (відсутня коронка зуба), та травматичний періодонтит 21 зуба. Згідно довідки ПП «Приватна сучасна стоматологія» від 26.04.2018 р. № 2, [PERSON], [INFO], пройшов курс терапевтичного та ортопедичного лікування в клініці з діагнозом: «гострий травматичний пульпіт (обмежений) та дефект коронкової частини 11 зуба; гострий апікальний травматичний періодонтит 21 зуба». Також встановлено, що сума наданих послуг цієї клініки склала 9910 грн, і включає в собі наступні витрати: 1) консультація лікаря стоматолога-ортопеда - 50 грн; 2) проба на алергію - 30 грн; 3) інфільтраційна анестезія в область 11,21 зубів - 80 грн; 4)надання невідкладної допомоги при пульпіті 11 зуба - 150 грн; 5) надання невідкладної допомоги при періодонтиті 21 зуба - 200 грн; 6) обробка каналів 11,21 зубів - 200 грн; 7) пломбування каналу пастою, що твердіє 11 зуба - 200 грн; 8) пломбування каналу Єндометазоном 21 зуба - 100 грн; 9) рентген контроль 21,11 зубів - 50 грн; 10) тимчасова пломба в 11,21 зубах - 100 грн; 11) заміна тимчасової пломби, реставрація 21 зуба - 800 грн; 12) виготовлення куксової вкладки (цирконієва) в 11 зубі - 3500 грн; 13) фіксація куксової вкладки (цирконій) 11 зуба - 100 грн; 14) зняття відбитка еластичною масю 11 зуба - 150 грн; 15) металокераміна коронка на основі оксиду цирконію 11 зуба - 4000 грн; 16) цементування м/к коронки на постійний цемент подвійного твердіння 11 зуба - 200 грн. Відповідні ціни на послуги сформовано установою, що постійно здійснює професійну діяльність у сфері надання стоматологічних послуг. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як є вільними у виборі місця лікування. Оскільки докази зворотного відсутні, суд вважає повністю доведеними витрати в сумі 9910 грн, зроблені стороною позивача на лікування тілесних ушкоджень, а тому заподіяна майнова шкода у цьому розмірі підлягає відшкодуванню. Крім того, відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди суд враховує, що фізіологічне становище потерпілого внаслідок тілесних ушкоджень не характеризується стійкими непоправними змінами у стані його здоров'я, а тому оцінює тяжкість вимушених змін у його житті виключно з підстав необхідності проведення лікування в стоматологічній клініці. Одночасно, суд бере до уваги доводи сторони відповідача про складені особисті відносини між неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], які товаришують між собою, більш того заподіяння тілесних ушкоджень не спричинило виникнення між ними неприязних стосунків, що підлягає врахуванню. Тому, виходячи із принципу справедливості та розумності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди, а саме - у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3733 грн із кожного, оскільки судові витрати не є солідарними. Слід вказати, що сума судових витрат у розмірі 3733 грн. з кожного, тобто загальна у розмірі 7 466 грн., складається із: сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 762 грн. та 704 грн. 80 коп. та 5 000 грн. за професійну правничу допомогу, яка була надана позивачу двокатом [PERSON] згідно укладеного між ними договору № 1/1018-АО про надання правової допомоги у цивільній справі від 17.05.2018 року, а саме: підготовлено та направлено пропозицію по досудовому вирішенню спору, підготовлення позову до суду, участь у судових засіданнях. Слід вказати і те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересам до справи. Проте, у разі недотримання цих вимог суд, за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, при цьому обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, про що зазначено у відповідному рішенні Верховного Суду № 910/4881/18. Оскільки, відповідачем не доведено та доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу надану позивачу, суду не було надано, суд вважає заявлену до стягнення правничу допомогу у розмірі 5000 грн. по вказаній справі, яка стосується прав неповнолітньої дитини на відшкодування внаслідок заподіяної її здоров"ю шкоди, обгрунтованою та співмірною. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, ст.ст. 22, 23, 627, 1166, 1167, 1178 ЦК України, ст.ст. 77-84, 141,142, 259, 260, 264-266, 269 ЦПК України, суд

Outcome: partial