Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що його батько - [PERSON] помер [INFO] в м.Шахтарськ Донецької області. 25 грудня 2019 року Шахтарським міськрайонним управлінням юстиції Міністерства юстиції ДНР було видане свідоцтво про смерть. Оскільки, [PERSON] , помер на території непідконтрольній Україні, документи на підконтрольній Україні території не мають юридичної сили, а отримати медичний документ, що може бути прийнятим органами державної реєстрації актів цивільного стану України для здійснення реєстрації є неможливим, тому встановлення факту смерті є важливим та має юридичне значення. Просив встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Окозіно Санчурського району Кіровської області, Російської Федерації, який помер [INFO] в м.Шахтарськ Донецької області. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву, з проханням розглядати справу без його участі та задовольнити заяву. Заінтересована особа - Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України, заявник [PERSON] народився [INFO] , в м.Шахтарськ Донецької області, та з 18 лютого 2006 року зареєстрований в [ADDRESS] . Як убачається із свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в м.Шахтарськ Донецької області, і батьками його зазначені - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №435 від 25 грудня 2019 року виданої Шахтарським відділом Республіканського бюро судово-медичної експертизи самопроголошеної ДНР, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , в м.Шахтарськ ДНР, причина смерті вказана - серцево-судинна недостатність. Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 25 грудня 2019 року відділом РАЦС Шахтарського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної Донецької народної республіки, [PERSON] помер [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області, про що 25 грудня 2019 року складений відповідний запис акту про смерть за № 1121. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", м. Шахтарськ Донецької області відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За правилами ст.1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх най- мінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що [PERSON] помер в м. Шахтарськ Донецької області [INFO] , що за правилами ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Відповідно до ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Outcome: approved