Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

ПАТ «ВТБ-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 18 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 50 000 грн. Відповідно до умов договору, [PERSON]., зобов'язана щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. Відповідачу та були направлені вимоги щодо погашення заборгованості, проте остання заборгованість по кредитному договору не сплатила, обгрунтовану вимогу банку не виконала. У зв"язку з порушенням умов кредитного договору та відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 22.04.2015 р. складає 96 897 грн. 02 коп. Таким чином, позивач, , просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу, поклавши на неї судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № R53100417515B, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 24 % річних з кінцевим терміном повернення грошей 18.04.2016 року. Кошти були надані [PERSON], в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов"язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених договором. Відповідач [PERSON], в порушення умов графіку повернення коштів протягом певного часу не проводила платежів в рахунок повернення позики. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати пеню та штраф а також вимагати від позичальника а в подальшому - в поручителя виконати грошове зобов»язання в повному обсязі. Оскільки відповідач у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснював, станом на 22.04.2015 р. утворилась заборгованість що складає 96 897 грн. 02 коп. з яких, 20 718 грн. 29 коп., сума заборгованості за кредитом, 17 559 грн. 37 коп., - прострочена заборгованість за кредитом, 226 грн. 98 коп. - 3 % річних нараховані у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту, 291 грн. 23 коп. - інфляційні витрати, 97 грн. 70 коп. поточна заборгованість за процентами, 9 936 грн. 17 коп. прострочена заборгованість по процентам, 160 грн. 09 коп. - 3 % річних, нараховані у зв»язку із порушенням зобов»язань щодо повернення процентів, 172 грн. 64 коп. інфляційні витрати, 21 714 грн. 61 коп. борг по комісії за обслуговування кредиту, 25 979 грн. 94 коп. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 3% річних щомісячно, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial