Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У червні 2017 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Євро-реконструкція » за довіреністю Боровська Владлена Сергіївна , звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивує тим, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], яка є споживачем послуг з централізованого опалення. Відповідач своєчасно з жовтня 2014 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення, в наслідок чого утворилась заборгованість ( з урахуванням оплат у лютому 2017 року ), яка станом на 01 лютого 2017 року складає 6 021 гривень 98 копійок. У зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 6 021, 98 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 107, 54 грн. та 3 % річних у розмірі 173, 02 грн., а всього 7 302, 54 грн. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Євро-реконструкція » що діє на підставі довіреності № 80 від 13 грудня 2016 року Якуб Ганна Олександрівна в судовому засіданні подала заяву про зменшення позовних вимог, у зв"язку з тим, що у вересні 2017 році відповідачем сплачено борг за послуги централізованого опалення 7 000 гривень 00 копійок з яких 6 021 грн. 98 коп. позивачем зараховано як сплата заборгованості, що утворилась в період з жовтня 2014 року по січень 2017 року включно. У зв"язку з чим позивач просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 1 107 грн. 54 копійки + 3 % річних у розмірі 173, 02 грн. = 1 280, 56 грн. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що Відповідно до положень Закону України « Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії » від 10 квітня 2014 № 1198 - VІI виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності з 01 липня 2014 року є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії ( теплопостачальна організація ). Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ « Євро - Реконструкція ». Законом України « Про житлово - комунальні послуги » та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, врегульовані відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги », п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів ( норм ) споживання на підставі платіжного документа ( розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо ). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У квартирі у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], яка є споживачем послуг з централізованого опалення. З жовтня 2014 року відповідач не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення, в наслідок чого утворилась заборгованість ( з урахуванням оплат у лютому 2017 року ), яка станом на 01 лютого 2017 року складає 6 021 гривень 98 копійок. У вересні 2017 році відповідачем сплачено борг за послуги централізованого опалення 7 000 гривень 00 копійок з яких 6 021 грн. 98 коп. позивачем зараховано як сплата заборгованості, що утворилась в період з жовтня 2014 року по січень 2017 року включно. У зв"язку з чим позивач просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 1 107 грн. 54 копійки + 3 % річних у розмірі 173, 02 грн. = 1 280, 56 грн. Згідно з ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 1 489, 72 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3 % річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3 % річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 221, 66 грн. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню . Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved