Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем [PERSON] у них [INFO] року народилася донька - [PERSON], при цьому, вона (позивач) та відповідач проживають окремо та спорів стосовно місця проживання дитини між ними не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею (позивачем). Вказала, що за весь час окремого проживання відповідач практично не цікавився життям доньки, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині виповнилося п`ять років та ніяких почуттів до батька, окрім образи, дитина не відчуває, оскільки за всі ці роки бачила його (відповідача) дуже рідко. Крім того, зазначила, що вона з донькою проживає з її (позивача) матір`ю у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] та донька повністю знаходиться на її (позивача) утриманні. Крім того, дитині забезпечені гідні умови для проживання та гармонійна атмосфера оточення, більш того, між нею (позивачем) та донькою склалися усталені, доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Вказала, що дитина знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці № 1, їй (дитині) вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди та стан здоров`я дитини задовільний. Також позивач зазначила, що дитина [PERSON] є вихованкою дошкільного навчального закладу «Навчальний виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад-дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради» з серпня, 2015 року, при цьому, як наглядом за станом здоров'я доньки, так і її (доньки) дошкільним вихованням займається тільки вона (позивач), в свою чергу, відповідач жодного разу до навчального закладу не приходив, успіхами дитини не цікавився. Позивач зазначила, що рішенням суду з відповідача на її (позивача) користь стягнуто аліменти на утримання доньки, однак, відповідно до інформації Подільського ВДВС м. Кропивницький від 26.10.2017 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 51 348,23 грн. З огляду на викладене вище, а також враховуючи, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця проживання чи перебування доньки [PERSON] та з її (позивача) боку не чинилися перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, а також приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та з посиланням на ст. ст. 121,141, 150, 151, 155, 164 СК України позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 02.03.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS], причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Заслухавши позивача, а також в її інтересах представника, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народилася [INFO] року, про що 14 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 1493, та Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], при цьому, батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON], та в графі «мати» - [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-2» Кіровоградважбуду № 354, за адресою: [ADDRESS], проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до довідки КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 06 листопада 2017 року № 770, [PERSON] є вихованкою вказаного навчального закладу з серпня, 2015 року, та вихованням дитини займається мати [PERSON]. Батько дитини - [PERSON] жодного разу до дошкільного навчального закладу не приходив, вихованням дитини не цікавився ні особисто, ні в телефонному режимі. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Крім того, встановлено, що на виконання вказаного рішення суду Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист № 405/7488/13-Ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, який було пред'явлено стягувачем до виконання до Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області. Відповідно до інформації Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 05.04.2017 року № 34/11 на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/7488/13-ц від 13.11.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда. Боржником [PERSON] рішення суду не виконується, аліменти не сплачуються. Факт несплати аліментів в повному обсязі та наявність заборгованості у розмірі, що перевищує сукупну суму відповідних платежів за три місяці підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Згідно з розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.04.2017 року складає 50 099, 25 грн. Окрім того, відповідно до довідки Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 23.02.2018 року № 5704/13.20-28/11 заборгованість по аліментам боржника [PERSON] за виконавчим листом № 405/7488/13-ц від 13.11.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда станом на 14.02.2018 року складає 70 383, 56 грн. Крім того, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] зазначила, що вона є хрещеною мамою дитини [PERSON], при цьому, батька дитини - відповідача [PERSON] вона (позивач) бачила останній раз три роки назад, коли [PERSON] було три роки, вказала, що відповідач, як їй відомо, веде аморальний спосіб життя, оскільки вживає алкогольні напої. Поряд з цим, дитина пам'ятає, що в неї є батько. Вказала, що особисто бачила та чула, як позивач [PERSON] телефонувала відповідачу та просила, щоб останній прийшов до дитини, поспілкувався з донькою, та приймав участь у її вихованні, однак відповідач не приходить до доньки, так само, як і не надає будь-якої допомоги, в т.ч. і на лікування [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що давно знайома з позивачем [PERSON] оскільки вони навчалися в школі разом з 1-го класу, та живуть недалеко один від одного, при цьому, вказала, що відповідача [PERSON] вона (свідок) бачила останній раз три роки назад. Також зазначила, що вихованням дитини займається виключно мати (позивач) та бабуся дитини, батько участі у вихованні доньки не приймає, не спілкується з донькою, подарунків не дарує, фактично його (батька) у житті дитини немає, в свою чергу, позивач [PERSON] завжди сприяла тому, щоб у дитини був батько та хотіла щоб вони спілкувалися, однак, відповідач спілкуватися з дитиною не хоче, що свідчить про те, що відповідач, проживаючи у тому самому районі, що й дитина, не приходить до неї (дитини), більш того, вона (свідок) бачила відповідача у стані алкогольного сп`яніння неподалік місця проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON]. Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 11.12.2017 року № 6333/49-05-24, який підтримано в судовому засіданні представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органом опіки та піклування міської ради міста Кропивницького, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.11.2017 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому, встановлено, що за довідкою житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-2» Кіровоградважбуд» дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], перебуває на утриманні матері. У виконавчому листі, виданому Ленінським районним судом м. Кіровограда 13.11.2013 року вказано місце проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку, наданого Подільським ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 26.10.2017 року № 120/11 заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів для утримання дитини [PERSON] станом на 01.10.2017 року складає 61 348, 23 грн. Згідно з довідкою КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 06 листопада 2017 року № 770, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з серпня, 2015 року. Вихованням дитини займається мати [PERSON]. Батько дитини, [PERSON] жодного разу до дошкільного закладу не приходив, розвитком дитини не цікавився. Факт ухилення громадянина [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки [PERSON] підтверджують у своїх письмових поясненнях громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На письмове запрошення, направлене поштовим листом за адресою: [ADDRESS], гр. [PERSON] не з`явився, будь-яких пояснень не надавав, із заявами не звертався. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, аліменти відповідачем не сплачуються та існує значна заборгованість по сплаті аліментів, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З огляду на викладене вище, а також враховуючи вік малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про недоцільність вислухати думку дитини при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165, 180 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved