Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, який в ході судового розгляду уточнила, до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та їх виселення. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 26.08.2016 року по даній справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з 01 квітня 2013 року у віці 76 роківпомерла її двоюрідна сестра Спас (дівоче прізвище Питлюк) [PERSON], яка проживала в [INFO] (на даний час буд. № 27«г») Надвірнянського району. Після смерті [PERSON] вона, як єдиний родич, звернулася до державного нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не змогла, так як не можливо було встановити родинні відносини між нею та її двоюрідною сестрою [PERSON] Рішенням Надвірнянського районного суду від 25.12.2015 року визнано за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, який розміщений в с. Пнів, вул. Плоснина 27, Надвірнянського району в порядку спадкування після смерті [PERSON] Дане рішення суду набрало законної сили 25.04.2016 року. На виконання рішення суду нею у встановленому законодавством порядку було зареєстровано право власності на дане домоволодіння, і на сьогодні вона є власником житлового будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №59628955 від 23.05.2016 року. Під час судового спору їй стало відомо, що після смерті [PERSON] у її житловий будинок самовільно поселилися відповідачі [PERSON] разом із своєю сімєю та [PERSON], які не допускають її до житлового будинку. Після оформлення права власності на житловий будинок вона 25.05.2016 року звернулася до них із письмовими заявами з проханням у 7-ми денний термін з моменту отримання заяви звільнити житловий будинок та господарські будівлі. Однак, відповідачі не виконали її вимогу та продовжують неправомірно проживати без державної реєстрації, таким чином вчиняють їй перешкоди в користуванні домоволодінням, тому вона змушена звернутися із позовом в суд. Окрім того в уточненій позовній заяві позивач зазначила, що в належному їй житловому будинку також без жодних правових на те підстав проживають [PERSON], [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] Тому ставить питання про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], разом з малолітньою дочкою [PERSON], із житлового будинку, що знаходиться в с.Білозорина, вул.Плоснина, 27 «г», Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 12.09.2016 року по даній справі залучено службу у справах дітей Надвірнянської РДА, як представника органу опіки та піклування в якості третьої особи на стороні відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених позивачем в позовній заяві та уточнюючій позовній заяві, просять позов задоволити та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], разом з малолітньою дочкою [PERSON], із житлового будинку, що знаходиться в с.Білозорина, вул.Поснина, 27, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який належить на праві власності [PERSON], без надання іншого житла та зобовязати відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими спорудами, що знаходиться в с.Білозорина, вул.Плоснина, 27 «г», Надвірнянського району, Івано-Франківської області . В судовому засіданні представник третьої особи заперечив щодо виселення малолітньої [PERSON], [INFO] із житлового будинку, що в с.Білозорина, вул.Плоснина, 27 "г", Надвірнянського району, Івано-Франківської області, оскільки виселення з будинку матері та дитини порушить житлові права останніх. Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлені завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки, про причини неявки суду не повідомили та не подали суду заяви про слухання справи в їх відсутність. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно матеріалів справи, рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало чинності, за позивачем [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме: будинковолодіння вцілому, яке розташоване в с.Пнів, вул. Плоснина, 27 Надвірнянського району Івано-Франківської області, після смерті [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення (а.с.5-11). 23.05.2016 року [PERSON] зареєструвала право власності на будинковолодіння в с.Пнів, вул. Плоснина, 27 Надвірнянського району на підставі даного рішення, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №59628955 від 23.05.2016 року. (а.с. 12-13 ). Також судом встановлено, що згідно акту обстеження матеріально побутових умов сімї, виданого Пнівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області вбачається, що у житловому будинку по вул.Плоснина, 27 «г» в с.Білозорина Надвірнянського району станом на травень 2016 року проживає [PERSON], [PERSON]Д.(а.с.14) З акту обстеження умов проживання виданого на адвокатський запит, вбачається, що у житловому будинку по вул.Плоснина, 27 "г в с.Білозорина, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] , які є відповідачами по справі (а.с.11). Статтею 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності, а оскільки відповідачі порушують право позивача, суд прийшов до висновку про зобов'язання їх не чинити перешкод у здійсненні такого права. Позивач просить захистити її права як власника відповідно до приписів ст. 391 ЦК України і зазначає, що ні членами сім'ї відповідно до ст. 156 ЖК України, ні наймачами, ні якимись іншими особами, що мають право на користування домоволодінням відповідачі не є, а поселилися там самочинно. Крім того, у даному випадку жодні самостійні права дитини на дане житло не виникали, як не виникало їх і у решти відповідачів. Позивач заявила, що збирається жити там, належним чином попередила відповідачів про добровільне звільнення, вони законної вимоги власника не виконали і позивач звернувся за захистом свого права до суду. За цих обставин, суд вважає, що обраний власником спосіб захисту відповідає об'єму його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, а відповідачі жодних правомочностей щодо домоволодіння (житла) не мають. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок по вул. Плоснина, 27 «г» в с.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області є власністю [PERSON], а відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні її власністю, то їх слід виселити без надання іншого житла та зобовязати не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими спорудами по вул. Плоснина, 27 «г» в с.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно вибув із житлового будинку, що по вул. Плоснина, 27 «г» в с.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, що є власністю [PERSON], а тому в цій частині позову до нього слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та оплатою послуг адвоката. На підставі наведеного, ст.ст.317, 319, 321, 383 ЦК України, ст. 116, 150 ЖК України,

Outcome: approved