Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У січні 2016 року представник позивачів звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 09.01.2014 року Держана служба інтелектуальної власності зареєструвала за позивачем [PERSON] авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу "Як козаки…", та 20.04.210 року позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права [PERSON] на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "Як козаки…" - трьох запорізьких козаків Грая, Тура та Ока. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. визнано, що позивачі є співавторами твору. 29 грудня 2015 року в інтернет-магазині «Foxmart» за інтернет адресою: https://foxmart.ua», господарську діяльність в якому здійснює ФОП [PERSON] зафіксовано факт піратства шляхом реалізації товарів рушників махрових під назвою «Козаки» з малюнками. Вказаний товар представляє собою рушник з малюнком. В структурі малюнків товару без дозволу позивачів відтворено три самостійні об'єкти авторського права - персонажі "Грай", "Око", "Тур" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Как казаки …". На думку представника позивачів, товар, що реалізується відповідачем має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачам об'єкти авторського права, які не надавали відповідачу дозволу на використання творів, а тому розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивачів, відповідно до положень ст. 50 ЗУ "Про авторське право і суміжні права". У звязку з наведеним представник позивачів просить суд захистити порушенні відповідачем авторські права позивачів на самостійний твір - персонаж "Грай", шляхом стягнення з відповідача на користь позивачів суми компенсації в розмірі 13 780,00 грн. кожному, за самостійний твір - персонаж "Око" в розмірі 13 780,00 грн. кожному та за самостійний твір - персонаж "Тур" в розмірі 13 780,00 грн. кожному та стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір. У судове засідання представник позивачів не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що зображені на рушникові козаки відрізняються від козаків, зображених на авторських ескізах, тому не є відтворенням обєктів інтелектуальної власності позивачів. Крім того, зазначив, що відповідач придбав рушник у постачальника ФОП «[PERSON]О.» на підставі договору поставки від 20.10.2015 року та був запевнений в його оригінальності та не мав відомостей про контрафактність цієї продукції, що було відображено в договорі, тому в діях відповідача відсутня протиправна умисна поведінка щодо порушення авторських прав. У звязку з цим вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09.01.2014 року Держана служба інтелектуальної власності зареєструвала за позивачем [PERSON] авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу "Як козаки…", та 20.04.210 року позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права [PERSON] авксентійовича на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії "Як козаки…" - трьох запорізьких козаків Грая, Тура та Ока. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. визнано, що позивачі є співавторами твору. 29 грудня 2015 року відповідач придбав у постачальника ФОП [PERSON] за договором поставки № 011215-1 від 20.10.2015 року рушник речицький текстиль Козаки у кількості 1 шт за ціною 129,05 грн, який був реалізований ФОП [PERSON] 29 грудня 2015 року за ціною 181,00 грн. У пункті 11.3 вказаного договору поставки зазначено, що підписанням цього договору сторони підтверджують, що всі обєкти прав інтелектуальної власності (авторського та суміжних прав, в тому числі знаки для товарів та послуг, фірмові найменування, виконання тощо), які містяться в/на поставленому товарі постачальником товарі, постачальник використовує на законних підставах, у встановленому законодавством порядку набув право використовувати такі обєкти прав інтелектуальної власності будь-яким способом та в будь-якому обсязі, набув право дозволяти та забороняти використання таких обєктів прав інтелектуальної власності будь-яким способом. Постачальник самостійно та в повному обсязі несе відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності будь-яких осіб на обєкти прав інтелектуальної власності, які містяться в/на поставленому постачальником товарі та гарантує, що жодні треті особи не матимуть до покупця будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру з приводу використання покупцем будь-яких обєктів прав інтелектуальної власності при подальшій реалізації поставленого постачальником товару. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Згідно ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних обєктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Згідно ст. ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Згідно з роз'ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав. У зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК). За правилом ч. 3 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи тощо, зокрема, проілюстровані у творі. Таким чином, правовій охороні підлягає саме авторське зображення козаків Грая, Тура та Ока, імена та характер цих персонажів, а не ідея зобразити героїв українського епосу- запорізьких козаків. З наданих суду позивачем вбачається, що зображені на рушнику козаки відрізняються від козаків, зображених на авторських ескізах. Висновку експерта у галузі образотворчого мистецтва з питання чи відтворені на рушнику твори, авторські права на які належать позивачам, у розпорядженні суду немає. У даному випадку, оскільки у розпорядженні суду немає переконливих доказів, що рушник Козаки містить у собі об'єкти авторського права, права на які належать позивачам, суд вважає, що позивачами не доведено факт порушення їх авторських прав. Крім того, в судовому засіданні не встановлено факт протиправної поведінки відповідача, порушення ним будь-яких авторських прав позивачів з реалізації рушника та відповідно заподіяння шкоди позивачам, оскільки придбаваючи за договором поставки рушник, він був запевнений в його оригінальності та не мав відомостей про контрафактність цієї продукції, а також не є виробником та постачальником вказаного товару. З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed