Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позову посилаючись на те, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних періодів з 2016 року по 2020 рік надавало послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрованими користувачами є [PERSON] та [PERSON] (далі Відповідачі). У період до квітня 2016 року теплову енергію за зазначеною адресою (рахунок № [NUMBER] ) надавало Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року за № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу Комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради на баланс Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради. Так, на підставі вищевказаного рішення 06.11.2017 року було здійснено передачу заборгованості боржників з балансу Комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради на баланс позивача, зокрема заборгованість відповідачів у сумі 13\~551\~грн. 90 коп. Отже, саме з цієї дати, відповідно до ст. 11 ЦК України, позивач набув права і обов`язки стосовно відносин з відповідачами, в тому числі і право вимоги за зобов`язанням зі сплати заборгованості в цій частині. Так, відповідно до розрахунку, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою станом на 11.03.2020р. складається з: суми основного боргу 27\~691 грн. 33 коп., 3\~% річних 1\~787 грн. 90 коп., інфляційних витрат 3\~700 грн. 07 коп., пені 12 грн. 22 коп., а всього 33\~191 грн. 52 коп. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства\~«Теплоенерго» Дніпровської\~міської ради заборгованість по сплаті за теплопостачання за період з жовтня 2016 року по березень 2020 року у розмірі 33 191 грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Комунального підприємства\~«Теплоенерго» Дніпровської\~міської ради зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надходило повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст.\~280\~ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надавалися КП «Дніпровські міські теплові мережі» та надаються Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відкритий особистий рахунок № [NUMBER] . Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року за № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу Комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради на баланс Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради. Відтак КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради належить право вимоги за зобов`язаннями, які виконувались КП «Дніпровські міські теплові мережі» . Із матеріалів справи також вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг за постачання\~теплової енергії не виконують, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з жовтня 2016 року по березень 2020 року виникла заборгованість у розмірі 33 191 грн. 52 коп., яка складається з: суми основного боргу 27 691 грн. 33\~коп., 3 % річних 1 787 грн. 90 коп., інфляційних витрат 3 700 грн. 07 коп., пені 12 грн. 22 коп., а всього 33 191 грн. 52 коп.. Таким чином, оскільки позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надавав відповідачам послуги з теплопостачання, а у свою чергу відповідачі отримали такі послуги, однак не здійснили належної оплати за останні, і мають заборгованість перед КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, яку у добровільному порядку не сплачують, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно достатті 11ЦК України\~цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникли з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії. А саме КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради надає відповідачу відповідні послуги з теплопостачання, і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції, рахунки) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний сплачувати вартість таких одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків, що фактично свідчить про виникнення між сторонами договірних цивільно-правових відносин із приводу надання послуг з теплопостачання. За змістом\~статті 322 ЦК України,\~статті 162 ЖК України\~власники або наймачі житла зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Також згідно зі\~статтею 20\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Відтак суд доходить висновку про обґрунтованість вимог Комунального підприємства\~«Теплоенерго» Дніпровської\~міської ради в частині стягнення із відповідача суми основного боргу у розмірі 27\~691 грн. 33 коп. Окрім цього, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, які передбачають наявність грошового зобов`язання, та такі правовідносини поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України,\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. При цьому інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже,\~вимога позивача\~про стягнення\~з відповідача\~трьох процентів\~річних та суми\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення на підставі\~ст.625\~ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом. У зв`язку із чим, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних 1\~787\~грн. 90 коп., інфляційні витрати 3\~700 грн. 07 коп. Щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання то суду зазначає про наступне. В обґрунтування стягнення із відповідача штрафних санкцій у вигляді пені позивач посилається на норми ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~26\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. При цьому дію частини першої статті 26 Закону України\~«про житлово-комунальні\~послуги» зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом\~№ 533-IX від 17.03.2020, тобто таке зупинення відбулось після настання періоду за який відповідачу нарахована сума пені - за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року. Таким чином, із відповідача\~слід стягнути\~на користь Комунального\~підприємства «Теплоенерго»\~Дніпровської міської\~ради пеню у розмірі 12 грн. 22 коп. З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за одержане тепло, має борг з підстав, зазначених позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд також зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явились, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1\~051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial