Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] первинно звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], інтереси яких представляє - [PERSON] за участю Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вінницького районного сектора управління державної міграційної служби у Вінницькій області ; Третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання втрати права на житло та зняття з реєстрації, в подальшому уточнив свої позовні вимоги, а саме просив усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком та належними до нього господарськими будівлями та спорудами шляхом визнання відповідачів такими , що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.1985р. між ним - [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 108 від 16.01.1985р.. Як зазначає позивач в своїй заяві, що він разом з дружиною [PERSON] та її донькою [PERSON] спільно проживали у будинку , що є його особистою власністю відповідно до договору дарування від 08.06.1995 р за адресою: [ADDRESS], але в останні роки між ними виникли неприязні відносини, та непорозуміння, тривалий час спільного господарства не вели, проживали окремо, тому 18.07.2013 року заочним рішенням Вінницького районного їх шлюб було розірвано . Більше року відповідачі за вищевказаною адресою не проживають і жодних відносин між собою сторони по справі не підтримують , але реєстрація місця проживання відповідачів залишилась, що порушує права позивача по справі як власника будинку. Крім того, як вказує позивач в своїй заяві , що згідно довідки №2069 від 16.10.2013р. виданої виконкомом Вінницько-хутірської сільської ради йому стало відомо, що за вказаною адресою зареєстровано ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] н. та [PERSON] [INFO], тобто діти [PERSON] , однак діти ніколи у його будинку не проживали. У зв'язку із цим позивач [PERSON] звернувся до Вінницько-Хутірської сільської ради із завою про роз'яснення, коли і на якій підставі малолітні діти були зареєстровані за адресою [ADDRESS] та області, на що виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради своїм листом №2069 від 16.10.2013 повідомив, оскільки мати неповнолітніх дітей гр. [PERSON], [INFO] зареєстрована за вказаною адресою з 18.03.2002 року, тому при народженні дітей автоматично внесені до погосподарської книги за адресою реєстрації матері. Додатково повідомлено про те, що неповнолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в [ADDRESS] ; на підставі відомостей про реєстрацію місця проживання особи (талона реєстрації) не зареєстровані. 20.11.2013р. звернувшись із заявою до служби у справах неповнолітніх Вінницького району, в якій просив допомогти з'ясувати фактичне місце проживання дітей , відповіді до цього часу від вказаної служби позивач [PERSON] не отримав. Оскільки місце знаходження відповідачів [PERSON], [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] позивачу [PERSON] не відомо, самостійно знятись з реєстрації проживання за адресою [ADDRESS] та області не бажають, чим чинять позивачу перешкоди в користуванні його власністю, тому [PERSON] змушений був звертатися до суду з відповідним позовом . В судове засідання позивач [PERSON] надав суду заяву, відповідно до якої просив справу заслухати в його відсутність, позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі, крім того в заяві зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи в відсутність відповідачів, оскільки останні повідомлені через засоби зв'язку ( газета « Вінничина» ) . Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка представляє свої інтереси та інтереси своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися. У відповідності до ст. 74 ЦПК України, відповідачів повідомлено про час та місце судового розгляду через оголошення в пресі газета « Вінниччина», оскільки останні за адресою, зазначеною в позовній заяві не проживають, що підтверджується повідомленнями зв'язки ( поштові розписки) з відміткою « за вказаною адресою не проживають» . Інше місце проживання позивачу не відоме. Згідно адресної довідки місце реєстраціїї відповідача [PERSON] за іншою адресою не зареєстроване. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Вінницької районного сектору УДМС у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в його відсутність. При винесенні рішення суду покладається на думку суду. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації в судове засідання подала суду заяву про розгляд справи в відсутність представника. При винесенні рішення суду покладаються на думку суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Як встановлено по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького районного суду від 18.07.2013 року був розірваний ( а.с. 14). [PERSON] на підставі договору дарування від 08.06.1995 року є власником будинку [ADDRESS] ( а.с. 18 ) . Крім позивача по справі [PERSON] в будинку за [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не проживають його бувша дружина [PERSON] та її донька з малолітніми дітьми - [PERSON] , [PERSON] [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки , виданої Вінницько - Хутірською сільською радою Вінницького району та області за № 2069 від 16.10.2013 року ( а.с. 13 ) ; актами , складеними від 13.10.2013 року, 04.11.2013 року Вінницько - Хутірською сільською радою за участю сусідів та показами свідків в письмовому вигляді ( а.с. 10-12) . Згідно повідомлення сільського голови с. Вінницькі Хутори Кравченко В.В. на запит позивача [PERSON] ( на предмет того, на якій підставі зареєстровані неповнолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в будинку , що належить йому на праві особистої власності, хоч згоди на це позивач не надавав) , вбачається, що останні зареєстровані автоматично за адресою матері. Однак неповнолітні в [ADDRESS] на підставі відомостей про реєстрацію місця проживання особи ( талона реєстрації) не зареєстровані ( а.с. 8-9) . Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із ст.71,72 ЖК України, та ст.316, 317, 321, 325, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до нормативних положень ст. 71 ЖК України житлове приміщення зберігається за собою, на протязі 6 місяців. Частина 1 статті 316 ЦК України зазначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 386 ЦК України закріплює основоположні засади захисту права власності, згідно яких держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. В силу ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місцяпроживання в Україні» - реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, суд враховує, що відповідачі є відсутніми за місцем реєстрації понда 6 місяців. Згідно акту від 13.10.2013р. відповідач [PERSON] за місцем реєстраціїї не проживає більше року, а згідно акту від 4.11.2013р. відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] взагалі за адресою: [ADDRESS] не проживали. Інші відомості, які спростовують дані докази та обставини, які зазначені позивачем у заяві суду не подані. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідачів : [PERSON], [PERSON] та малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] понад шість місяців. Поважні причини їх відсутності суду не наведені. Тому, виходячи з вищевикладеного та нормативних положень закріплених у ст.ст. ст.71,72 ЖК України, та ст.316,317, 321,325,386, 391 ЦК України, суд вважає встановленим обставину того, що позивач є обмеженим у праві повного розпорядження належним йому майном, у якому проти його волі є зареєстровані особи, які не є членами його сім"ї, в зв"язку з чим порушене право позивача підлягає до відновлення, шляхом задоволення позову.

Outcome: approved