Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] під кадастровим номером 8000000000:69:011:0015 та зобов'язати відповідача [PERSON] демонтувати та вивезти самовільно встановлений гаражний бокс [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що 14.04.2005 року між ТОВ «МЕТЕОР ЛТД» та Київською міською радою був укладений Договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] під кадастровим номером 8000000000:69:011:0015. На даний момент позивач не може розпочати на земельній ділянці будівництво офісно-торгівельного комплексу, оскільки частина орендованої ним земельної ділянки зайнята самовільно встановленими гаражними боксами. За заявою позивача Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві було встановлено, що в 1988 році мешканці прилеглих будинків влаштували гаражний кооператив"Берестейський-2", однак він не зареєстрований і земельна ділянка йому не виділялася. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.23013 року фізичні особи самовільно розмістили на земельній ділянці металеві гаражні бокси в кількості 11 шт., дозволів на встановлення яких не мають. Гаражний бокс під [NUMBER] на орендованій позивачем земельній ділянці належить відповідачу. Розташування гаражного боксу на орендованій позивачем земельній ділянці порушує його права як орендаря, визначені законом. З огляду на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини його неявки суду не відомо. Через анцелярію суду відповідачем направлені заперечення на позов у яких він просить відмовити у задоволенні позову, заявивши про сплив позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Враховуючи, що відповідачем клопотання про розгляд справи у його відсутність не подано, а він будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з"явився, судом ухвалено у відповідності до статті 224 ЦПК України про проведення заочний розгляд справи, про що представник позивача не заперечував. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно з п.1 ч.1 ст.25 Закону орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Встановлено, що 14.04.2005 року між позивачем та Київською міською радою був укладений Договір оренди земельної ділянки, за умовами якого позивачу передано в оренду на підставі Рішення Київської міської ради №747/2157 від 181.11.2004 року «Про передачу ТОВ «Метеор ЛТД» земельної ділянки для будівництва офісно-торгівельного комплексу з торгово-розважальними закладами і паркінгом на [ADDRESS] під кадастровим номером 8000000000:69:011:0015. 07.10.2010 року був укладений Договір про внесення змін до укладеного Договору оренди, згідно з яким п.3.1 Договору оренди був викладений наступним чином: слова та цифри «на 1(один) рік замінити словами та цифрою» на 10 (десять) років». Судом також встановлено, що на виділеній позивачу в оренду земельній ділянці самовільно встановлені гаражні бокси мешканцями прилеглих будинків, які дозволів на їх встановлення не мають, а гаражний кооператив ними організований самочинно без відповідних на те дозвільних документів, без відведення земельної ділянки та її реєстрації у встановленому законом порядку. Дані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 30.05.2013 року, що є в матеріалах справи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Як встановлено вище, спірна земельна ділянка відповідачу не виділялася, а гаражний бокс встановлений ним на земельній ділянці самовільно. З вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що на спірній земельній ділянці в 1988 році шляхом самозахоплення земельної ділянки був організований гаражний кооператив «Берестейський-2». Земельна ділянка кооперативу органами державної влади не виділялася та кооператив «Берестейський-2» у встановленому законом порядку не зареєстрований. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Ст. 212 Земельного кодексу передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. З матеріалів справи також вбачається, що 03.02.2014 року відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, проси застосувати наслідки спливу позовної давності. Проте, щодо заявленої вимоги відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд вважає доцільним зазначити, що беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 261 ЦК України строк позовної давності в даному випадку обчислюється з моменту коли особі стало відомо про осіб, які порушили її право. Так, враховуючи, що позивачу стало відомо про осіб, які порушили його право 30.05.2013 року з постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2013 року, ухвалену старшим слідчим СВ Соломянського РУ ГУ МВС України в м. Києві Кобцем М.М., суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

Outcome: approved