Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача вказавши, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 12.09.2008, у 2010 році шлюб було розірвано, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Починаючи з жовтня 2009 року з відповідачем проживає окремо. Дитина постійно проживає з позивачем за адресою: м. Маріуполь, вул. Федорова, будинок 16 «а» та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, також не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, не приймає участі у лікуванні дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, з дитиною не спілкується, не сприяє засвоюванню сином моральних, культурних та духовних цінностей. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечували, надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, позивач зазначила, що матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, періодично мати відповідача бабуся дитини перераховувала кошщти дитині. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявку суду не повідомлено, заяв про розгляд справи у його відсутність не надійшло. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, з урахуванням наданого висновку, в якому зазначив, що доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, але надано заяву з проханням розглядати справу у її відсутність з урахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою позивача та представника позивача суд постановляє заочне рішення. Суд вислухавши позивача та її представника, прокурора, яка не заперечувала проти позову, ознайомившись з матеріалами справи приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.12.2010 (№2-11404/2010) шлюб, зареєстрований 12.09.2008 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - розірвано. У подальшому [PERSON] зміна прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з реєстраціє шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 22.09.2012. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 03.10.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач. Висновком органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської радивід 25.05.2015 року встановлено, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, також не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, не приймає участі у лікуванні дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток.На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 20.05.2015 року, батько дитини [PERSON] не з'явився. Довідкою з місця проживання позивача за адресою [ADDRESS] від 02.06.2015 року, виданою КСН "Селище Кіровка" підтверджено проживання позивача [PERSON] разом із сином [PERSON], з травня 2011 року та копією з домової книги за зазначеною адресою підтверджено реєстрацію позивача та її сина з 09.11.2012 року. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, ставлення відповідача до своєї дитини є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved