Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року прийнято відмову від позову представника позивача [PERSON] - Карандашова Ярослава Олександровича в частині позовних вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк» та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк». Провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії та визнання бездіяльністю протиправною, закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року апеляційну скаргу Карандашова Ярослава Олександровича - представника [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року в частині закриття провадження по цивільній справи за позовними вимогами [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною - закрито. Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача [PERSON] - адвокат Карандашов Я.О. подав апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу Карандашова Ярослава Олександровича - представника [PERSON] задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року цивільну справу було прийнято та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження . Отже, на момент розгляду справи залишилися позовні вимоги про визанння протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. щодо невнечення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Альфа Банк" та про визанння протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо незатвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Альфа Банк". Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] , який був клієнтом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК", маючи в останньому банківський вклад на депозитному рахунку. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедура ліквідації АТ «Дельта банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно. Батьком Позивача було отримано від Відповідача-2 частину належного йому вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 200000,00 грн. При цьому, неотриманою залишилась частина вкладу в розмірі 307710,13 грн. При зверненні до Відповідача-2, останній уникає прямої відповіді на чіткі питання позивача щодо підтвердження факту внесення змін до реєстру кредиторів та затвердження таких змін виконавчою дирекцією Фонду. На підставі вищенаведеного та посилаючись на протиправність бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а також на протиправність Фонду щодо незатвердження змін до реєстру, позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Через канцелярію суду надійшов відзив, представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення стосовно задоволення позовних вимог, посилаючись на їх передчасність, а також на те, що на час виникнення спірних правовідносин, заходи щодо внесення змін до реєстру були врегульовані, а тому просив відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові. Представник ФГВФО в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача та представника ФГВФО, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що спадкодавець - [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , був клієнтом ПАТ «Дельта Банк», маючи в останньому банківський вклад на депозитному рахунку. 30.10.2014 р. Національним банком України було прийнято Постанову № 62/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії проблемних», відповідно до якої прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, заборонено проведення будь-яких операцій за результатами яких буде збільшено гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних», виконуючою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк». [PERSON] було отримано від Відповідача-2 частину належного йому вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 200000,00 грн. При цьому, неотриманою залишилась частина вкладу в розмірі 307710,13 грн. [PERSON] звернувся з заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення його вимог в розмірі 307710,13 гривень до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». Після смерті [PERSON] , до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернувся [PERSON] із заявою про переведення на себе вищевказаних кредиторських вимог та внесення відповідних змін в реєстр акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». На підтвердження наявності у Позивача відповідних правових підстав, ним було подано, окрім іншого, належним чином завірену копію свідоцтва про право на спадщину. Вказана обставина не потребує доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України. Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п.1 ч.6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Положеннями ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч.ч.1-4, 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Згідно з вимогами п. 4.30. глави 4 Розділу V Положення про порядок виведенні неплатоспроможного банку з ринку № 2, у відповідності з якою, у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про виправлення помилки, допущеної Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про збільшення/зменшення вимог кредитора, що виникли під час проведення ліквідації, які отримані від Фонду та інших державних органів на підставі заяви про задоволення додаткових вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень про зменшення вимог кредитора(ів) в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог, передбачених статтею 46 Закону; договор уступки права вимоги боргу, засвідченого нотаріально. Такі зміни вносяться до реєстру акцептованих вимог кредиторів виключно в межах черги, до якої було включено вимогу, яку уступлено, та у сумі, що не перевищує суму (залишок суми)вимог. Фонд за потреби має право вимагати від відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог. Суд звертає увагу, що як у редакції після набрання чинності 16.09.2017 так і у чинній редакції, нормами Положенням про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються № 3711 не встановлено строки, протягом яких має бути розглянута заява про внесення змін до Реєстру та прийнято рішення по ній. Не містить таких вимог й спеціальний законодавчий акт - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими вимогами закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення. На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed