Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 11 липня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час з вини відповідача вони припинили спільне проживання та понад трьох місяців проживають окремо. Відповідач не надає належної регулярної допомоги на утримання дочки. Їй одній важко утримувати дитину, оскільки має незначний заробіток, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Крім того, просила розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та її заяви. Відповідач подав до суду заяву, якою визнав обставини, викладені в позові, та позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення з позовом до суду і до досягнення нею повноліття. Також просив розглянути справу на підставі наявних в справі доказів та його заяви. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 11 липня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 108, це підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 13 червня 2007 року. Від спільного сумісного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], повторно видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 13 червня 2007 року). Сторони проживають окремо, дочка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, інших грошових зобов'язань немає. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. За змістом ч. 8 ст. 7 , ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дітей, а тому аліменти на дітей підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дочки на позивачку, хоча зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, інших грошових зобов'язань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребують регулярної батьківської матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved