Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 37043,61 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 12.09.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та « [PERSON] Банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 31.08.2017 відповідач має заборгованість 37043,61 грн., яка складається з наступного: 2768,73 грн. - заборгованість за кредитом; 29096,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3175,86 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1752,08 грн- штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В поданій позовній заяві просив розглядати справи без участі представника, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судові засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, (згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення ст. 224 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 12.09.2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви. Згідно заяви сума кредитного ліміту становила 250,00 грн., базова відсоткова ставка 30,00 % річних з розрахунку 360 днів на рік. Термін дії ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платіжами в розмірі 7% від суми заборгованості. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг" затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "[PERSON] банку", складають між ним та банком, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] банку, що діяли на час укладення договору та в подальшому, Памятка клієнта позивачем до позовної заяви не додані, тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Згідно з п.6.5 Умов, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.67 Умов). Згідно Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн. + 5% від суми позову. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Враховуючи отримання [PERSON] кредитної картки, проведення з нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 2768,73 грн., ця сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення 29096,94 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до наданого позивачем розрахунку та як зазначено в позовній заяві базова відсоткова ставка, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становила 30,0% річних. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком. Відповідно до ч. 3. ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Враховуючи положення ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України суд вважає, що заборгованість за процентами необхідно здійснювати виходячи із ставки в розмірі саме 30,00% на рік. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Враховуючи ненадання позивачем [PERSON], що діяли на момент укладання договору, суд позбавлений можливості перевірити, чи встановлений зазначеними [PERSON] підвищена процентна ставка, та застосувати її під час перевірки розрахунку заборгованості. Заявою, що підписана відповідачем 12.09.2008 року, умови оплати процентів по підвищеній процентній ставці або додаткової комісії, не передбачені. За розрахунком суду, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 2604,56 грн. При визначенні цієї суми судом враховано, що згідно наданого позивачем розрахунку остаточна заборгованість за кредитом в розмірі 2768,73 грн. утворилася 30.09.2014. Також на цю дату розмір вже нарахованих процентів складав 632,32 грн. Подальший розрахунок процентів, що підлягають стягненню здійснений за період з 30.09.2014 по 31.08.2017 (1067 днів) за процентною ставкою саме 30,00% річних та становить 1972,24 грн. До цієї суми додана сума раніше нарахованих процентів 632,32 грн. Вирішуючи питання про стягнення 3175,86 грн. заборгованості за пенею та комісією та штрафів в розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 1752,08 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку: «За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення». Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, позивачем не надано Тарифи, що діяли на дату укладення договору, тому суд позбавлений можливості встановити розмір пені, встановленої договором, а також ту обставину, чи було передбачено [PERSON], а відповідно і договором розмір пені, що підлягає стягненню в разі порушення умов договору. За таких умов, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Згідно Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн. + 5% від суми позову. Враховуючи наведене в ст. 539 ЦК України визначення штрафу, суд вважає, що стягненню підлягає штраф у розмірі 250 грн., а також штраф у розмірі 5% від суми заборгованості (тіло кредиту та проценти), встановленої судом, що складає 268,67 грн. Загальний розмір штрафу, що підлягає стягненню на користь позивача, відповідно становить 518,67 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 5891,96 гривень, яка складається з наступного: -2768,73- грн. заборгованості за кредитом; -2604,56 -грн. процентів за користування кредитом; -518,67 -грн. штрафів. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. На користь позивача підлягає стягненню з відповідача 88,38 гривень На підставі викладеного,

Outcome: partial