overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

ДП «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство» Карпатський держспецлісгосп» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення збитків заподіяних самовільною порубкою лісу в сумі 40800,86 грн. В позові посилається на те, що 02 вересня 2016 року лісовою охороною Шурдинського лісництва ДП «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство» Карпатський держспецлісгосп» була виявлена в обході №5 квартал №21 л/д №53 самовільна порубка дерев трьох дерев породи ялина загальною кубомасою 9 куб.метра на суму 40 800,86 грн. Самовільну рубку вчинив громадянин [PERSON],[INFO] житель [INFO]. Просить суд задоволити позовні вимоги і стягнути судові витрати. Представник ДП "СЛАП Карпатський держспецлісгосп" позовні вимоги підтримав, але в силу ст.31 ЦПК України зменшив суму відшкодування збитків на 50%. Відповідач позовні вимоги визнав частково і просив суд своїми правами зменшити суму відшкодування ще на 10 відсотків, поскільки в нього важке матеріальне становище, він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини і ліс у нього конфіскували. Представник Сергіївської сільської ради в судове засідання не з"явився, але подав заяву, щоб справу розглядати без його участі. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що дійсно 02 вересня 2016 року [PERSON] вчинив самовільну порубку дерев в обході №5 квартал №21 л/д №53 в кількості трьох дерев породи ялина загальною кубомасою 9 куб.метра на суму 40 800,86 грн. Факт про те, що самовільну порубку лісу вчинив відповідач, підтверджується доказами, які надав позивач до позовної заяви. В судовому засіданні відповідач просив суд зменшити розмір відшкодування шкоди, через важке матеріальне становище, про що надав суду докази, а саме рішення суду про сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

ЖЕК №1 м. Хмельницького звернулось в суд з позовом до відповідачки, про стягнення заборгованості вказавши, що відповідач не виконала зобов"язання по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.08.1998р. по 01.08.2010р. та не сплатила позивачу 977 грн. 66 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення проти позову, та просить застосувати позовну давність, оскільки на думку відповідачки позивач пропустив позовну давність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є мешканкою квартири [ADDRESS]. Власником даної квартири є відповідачка. Протягом періоду часу з 01.08.1998р. по 01.08.2010р. відповідач не сплачувала за надані послуги, що суперечить вимогам ст.20 ЗУ «Про комунальні послуги», згідно якої обов"язком власника квартири є своєчасна сплата за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Суд не бере до уваги заперечення проти позову відповідачки, та про застосування позовної давності, оскільки в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що заборгованість відповідачки перед позивачем почала існувати з 01.08.1998р. В грудні 2013 року, відповідачка частково сплатила заборгованість позивачу, а тому строки позовної давності позивачем не пропущено. Оскільки зобов"язання по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території відповідач не виконала, що підтверджується поясненнями представника позивача, довідкою про розрахунок заборгованості і відповідачем не оспорено, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Житомирське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі - позивач) в листопаді 2017 року звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] (надалі - відповідач) переплати пенсії на суму 1478 грн. 25 коп., а також поштових видатків на суму 11 грн. 68 коп., а всього - 1489 грн. 93 коп. Ухвалою суду від 22 листопада 2017 року у справі відкрито провадження. Представник позивача до суду не з"явилася, направила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с. 14). Відповідач в судове засідання також не з'явилася, направила заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с. 13). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала на обліку в Житомирському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримувала пенсію за віком (а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 4), належна їй пенсія за жовтень місяць 2016 року в сумі 1478 грн. 25 коп. була виплачена по дорученню відповідачці [PERSON] [INFO], тобто, після смерті [PERSON] Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто, пенсія, яка належна пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку зі смертю, виплачується членам сім 'ї виключно після відкриття спадщини. 20.03.2017 відповідач відмовилася від добровільної сплати суми надмірно виплаченої пенсії (а.с. 5), що спонукало позивача звернутися із позовом до суду. Таким чином, зважаючи на викладене вище та беручи до уваги ту обставину, що відповідач визнала позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

З 01 березня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинено з січня 2016 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб, а також після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

З 03 жовтня 1998 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та небажання відповідача піклуватися про сім»ю. Шлюбні відносини між подружжям припинено з вересня 2017 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

З 04.09.2010р. по 24.05.2013р. сторониперебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 2) Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження.(а.с.4) 22.05.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому з уточненням позовних вимог просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн щомісячно, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно, а тому і бажає отримувати її на підставі судового рішення. У судовому засіданні п озивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився хоча про час місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову заперечує. (а.с. 12-18) Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.2 ст.7Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6-ти років становить 1032 грн. Відтак 30% від 1032 грн складає 310 грн. Самі по собі заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог не можуть бути прийняті до уваги судом і не є підставою для звільнення від сплати аліментів. Відповідач працює водієм і отримує мінімальну заробітну плату. Інші стягнення по виконавчим листам з нього не здійснюються. За таких підстав суд з врахуванням всіх обставин справи, розумності, справедливості, і приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у відповідності зі ст. 182 СК України і потрібно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн щомісячно. Водночас із нього на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

З 04 липня 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від подружнього життя дітей не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

З 04 листопада 2011 року сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управлінні юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 1638. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб, після розірвання шлюбу змінити шлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

з 04 лютого 1994 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинено з серпня 2017 року і на примирення позивач не згодний. Питання про місце проживання дитини сторони вирішать самостійно. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим, тому позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких позивач позовні вимоги підтримав, а відповідачка їх визнала та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивач довів перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідачка проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

З 05 липня 2002 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON] [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб, а також після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON]». У судове засідання позивачка не з'явилася, але направила письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином , а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач не надав суду своїх заперечень проти розлучення. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

З 05 лютого 2011 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. З квітня 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб, а також після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивачка не з'явилася, але направила письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім"ї, а відповідач не надав суду своїх заперечень проти розлучення. За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved