Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] , Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого органом приватизації управління житло-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів 14.07.1993 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовують свої вимоги наступним: 28.08.2020 року, заявники, які є рідними дітьми померлого [PERSON] , звернулися до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу спадщини за законом. Постановою від 26.02.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 14.07.1993 року органом приватизації управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів було видано Свідоцтво № Д458 на право власності на житло, в якому виявлено наявність помилки в прізвищі померлого батька [PERSON] , а сааме зазначене неправильне прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». У зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду із данною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази по справі. В судове засідання представники заявників не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. В судове засідання заінтересована особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради свого представника не направила, делегувавши свої повноваження щодо участі в судових засіданнях по даній справі виконавчому комітету Металургійної районної у місті ради. Представник виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з`явився про дату та місце розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заінтересована особа Державний нотаріус Третьої криворізької нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з"явилася, заяв про відкладення справи не надавала. Враховуючи положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В свідоцтві про народження [PERSON] , внесено інформацію російської мовою « [PERSON] », батьки: « [PERSON] » - батько, та « [PERSON] » - мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.08.1972 р. (а.с.21). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] від 9.02.2011р. батьків [PERSON] , зареєстровано шлюб 02.07.1957 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та внесена інформація « [PERSON] » та « [PERSON] », прізвища після реєстрації шлюбу « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.25). Таким чином, з свідоцтва про народження радянського зразку, відповідно до якого було внесено інформацію у Свідоцтво № [NUMBER] на право власності на житло, виданого органом приватизації управління житло-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів 14.07.1993 року на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.21), встановлено, що прізвище померлого [INFO] [PERSON] записане « [PERSON] », що також підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб батьків, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.2005 [PERSON] з [PERSON] (а.с.28). Разом з тим, судом встановлено, що на підставі висновку та наданих документів до актового запису про шлюб №580 від 18.03.1993 року, складеного Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було внесено зміни у частині прізвищ наречених з [PERSON] на [PERSON] та з [PERSON] на [PERSON] (а.с.36). Відповідно до спадкової справи №262/2020, витребуваної судом з Третьої державної нотаріальної контори, яка заведена після смерті гр. [PERSON] [INFO] , та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що прізвище спадкодавця зазначено саме « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Положеннями статті 318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто суд лише встановлює, що документ виданий певній особі, в дійсності належить їй, але він не вправі вносити виправлення у даний документ. Відтак, для встановлення належності правовстановлюючого документа необхідно подати заяву з доказами того,що цей документ належить заявнику і що установа, яка його видала, не має можливість внести до нього відповідні виправлення. Суд під час судового розгляду має встановити саме факт належності правовстановлюючого документу, а не факти, які підтверджуються цим документом. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, слугувала постанова нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори про відмову заявникам у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про спадщиу за законом після смерті їхнього батька [PERSON] (а.с. 31). Згідно листа Виконкому Криворізької міської ради Департамент розвитку інфраструктури міста заявнику на його звернення щодо виправлення помилки у тексті свідоцтва про право власності на житло рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с. 35). Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Таким чином судом встановлено, що під час звернення заявників про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, встановлено розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, у зв`язку з чим державним нотаріусом Третьої криворізької державної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної. У сукупності, дослідивши матеріали справи та дані, які зазначені у Спадковій справі №262/2020, Інформаційній довідкі зі Спадкового реєстру, з`ясована відповідність даних особи вказаної у Свідоцтві № Д 458 на право власності на житло, виданого органом приватизації управління житло-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів 14.07.1993 року на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] : « [PERSON] » та даних, що належать особі померлого [INFO] « [PERSON] ». Враховуючи зазначене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, породжує юридичні наслідки для заявників, в даному випадку прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки дійсно встановлено належність померлому [INFO] [PERSON] зазначеного свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1993 року № Дз-813, виданого органом приватизації управління житло-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів.

Outcome: approved