Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обрунтування позову покликається на те, що вона є власником 16/25 частки житлового будинку по вул. Бродівській,30 в м. Золочеві. Для обслуговування житлового будинку та господарських будівель їй належить 0,1000 га земельної діляки. Суміжним землекористувачем із її замельною ділянкою є відповідач, який всупереч санітарним та будівельним нормам спорудив огорожу з рифленої бляхи висотою 4 м, яка заступає вікна її будинку з південної сторони, де знаходяться дитяча кімната. Добровільно вирішити ситуацію з такою огорожею відповідач відмовляється. Окрім того, за вказаною огорожею [PERSON] посадив фруктові дерева яблунь та вишень, гілля та коріння яких створюють незручності у користуванні її земельною ділянкою, затіняють її. Тому вона звернулася до суду, щоб зобов"язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення , аналогічні за змістом позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав, дав пояснення, аналогічні фабулі заяви. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він дійсно поставив огорожу, але доказів того, що вона затіняє будинок позивачкою не наведені. Вимоги позивачки вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсноті, висновків експертиз про невідповідність нормам, немає.Просить позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, позивачці [PERSON] належить будинок № 30 по вул. Бродівській в м. Золочеві Львівської області. З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 449997 вбачається, що [PERSON] є власником 0,1000 га земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Бродівська,30 в м. Золочеві Львівської області. Згідно листа № 665 від 12.05.2016 року Золочівської мської ради Львівської області вбачається, що мали місце звернення [PERSON] до міської ради, щодо усунення перешкод зазначених у позовній заяві. Вказаним листом міська рада рекомендувала [PERSON] в місячний термін привести огорожу відповідно до будівельних та санітарних норм, також у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу пообрізати їх, якщо такі є перепоною у використанні земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Так у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»розяснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, який здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК шляхом, в т.ч. відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав ( п.7). Відповідно ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідачем в судовому засіданні також визнано обставини справи, а саме, те, що спірні дерева: яблуні, вишні, ростуть в безпосередній близькості до межі, в зв'язку з чим дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до 4.13 Наказу державного комітету України з будівництва та архітектури від 28.09.2005 року 3 175 «Про надання чинності ДБН В. 2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»» відстань від зовнішніх стін будівель та споруд, меж сусідніх ділянок до стовбурів дерев і чагарників має становити 5 метрів і 15, метрів відповідно. Також, в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачем встановлена огорожа, яка не відповідає нормам ДСТУ-Н Б В.2.6-188:2013 "Настанова з проектування огорож майданчиків і ділянок підприємств, будинків і споруд". Даний факт відповідачем в судовому засіданні не спростований. У зв'язку з викладеним, суд вважає обставини, зазначені позивачами за первісним та зустрічним позовами в обґрунтування своїх позовних вимог у обраний ними спосіб не доведеними і у зв'язку з цим не вбачає підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved