Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду Київської області з заявою, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в котрій зазначено, що прізвище, ім`я та по батькові заявниці - [PERSON] . 07 серпня 2021 року заявниці по справі виповниться 60 років, в зв`язку з чим в серпні 2021 року вона звернулась до Яготинського сектору з обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФ України у Київській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. 28 серпня 2021 року заявниця отримала рішення про відмову у призначені пенсії за № 104850004431 від 28.08.2021 року, оскільки в свідоцтві шлюб прізвище ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ([PERSON]). Крім того, до стажу роботи заявниці було не враховано наявності на її утриманні двох дітей, оскільки в свідоцтві про народження доньки також прізвища батьків було вказано « [PERSON] », хоча згідно паспортів їх прізвище - « [PERSON] ». Так, як вбачається з титульної сторінки трудової книжки [NUMBER] від 27.02.1982 року прізвище заявниці було неодноразово виправлене. Проте зміна прізвища в трудовій книжці були зроблені на підставі заміни заявницею паспортів, тобто отриманого паспорту в 1987 році її прізвище було замінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », а на підставі паспорту, виданого Яготинським РВ ТУ МВС України у Київській області у 1997 році - змінено прізвище з « [PERSON] » на «[PERSON]». Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу від 08 вересня 1979 року прізвище заявниці було змінено із « [PERSON] » на «[PERSON]», проте апостроф в прізвище, як вважають працівники ПФ, був поставлений самостійно. [INFO] заявниця народила доньку - [PERSON] . Прізвище матері та батька в її свідоцтві про народження було вказано як « [PERSON] ». Проте, як вбачається із первинного паспорту серія [NUMBER] від 18 січня 1997 року прізвище доньки було вказано як « [PERSON] ». Дане прізвище було вказано і в свідоцтві про шлюб, дипломі, водійських посвідченнях та інших документах. [INFO] заявниця народила сина - [PERSON] . Прізвище дитини, матері та батька вказано російською мовою « [PERSON] », як і паспорті заявниці - російською мовою її прізвище зазначено як « [PERSON] ». 06 лютого 1997 року заявницею було здійснено заміну паспорту СРСР на паспорт громадянина України внаслідок чого її прізвище було записано вже українською мовою як «[PERSON]». Прізвище « [PERSON] » українською мовою в подальшому було вказано і в інших документах, зокрема в трудовій книжці, грамотах та ін. Таким чином, дані обставини не дають заявниці можливості підтвердити належність трудової книжки, а також невідповідність у свідоцтві про народження доньки - її родинні відносини. В силу п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку). Згідно із п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України N258 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В силу п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Враховуючи викладене, заявниця просила встановити, що трудова книжка [NUMBER] від 27 лютого 1982 року, яка містить виправлення на титульній сторінці, дійсно належить [PERSON] , [INFO] ; встановити, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник зацікавленої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог заявниці та наголосила, що [PERSON] являється її матір`ю. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення заявлених вимог заявниці та наголосив, що [PERSON] являється його матір`ю. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, із паспорта заявниці серія [NUMBER] , виданого Яготинським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 10-11) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Білорусівка Драбівського району Черкаської області, зареєстрована в [ADDRESS] . З копії Рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.08.2021 року № 104850004431 (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (28 років) оскільки за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 27.02.1982 року, оскільки прізвище ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ([PERSON]), також не зараховано період роботи в колгоспі з 20.06.1981 року по 01.03.1982 року, оскільки не додано уточнюючу довідку про фактично встановлені та відпрацьовані трудодні. Період догляду за дитиною до 3-х річного віку з 11.01.1980 року по 10.01.1983 рік зарахувати не можливо, оскільки в свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] виданого 11.02.1980 року, відсутня відмітка про отримання дитиною паспорта. З копії подяки Київського міського голови від 08.03.2016 року № 93309 (а.с. 13) вбачається, що за вагомі трудові здобутки, високий професіоналізм та з нагоди Міжнародного жіночого дня [PERSON] висловлено подяку. З копії Диплома [NUMBER] (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] в 1976 році вступила, а в 1980 році закінчила Березоворудський радгосп-технікум МСГ УРСР по спеціальності агрономія. З копії Свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Білоусівка Драбівського району Полтавської області, уклали шлюб 08.09.1979 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З копії трудової книжки [NUMBER] (а.с. 16-20) вбачається, що на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] від 27.02.1982 року прізвище заявниці було неодноразово виправлене. Зміна прізвища в трудовій книжці були зроблені на підставі заміни заявницею паспортів, тобто отриманого паспорту в 1987 році її прізвище було замінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », а на підставі паспорту, виданого Яготинським РВ ТУ МВС України у Київській області у 1997 році - змінено прізвище з « [PERSON] » на «[PERSON]». З копії паспорта [NUMBER] (а.с. 21-22) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Березова Рудка Пирятинського району Полтавської області, 21.04.2007 року уклала шлюб з [PERSON] та її місцем реєстрації є [ADDRESS] . З копії Посвідчення водія [NUMBER] (а.с. 23) вбачається, що [PERSON] видано дане посвідчення ДАІ МВС-УВС Березанське МРЕВ 23.03.2001 року. З копії Свідоцтва про шлюб (а.с. 24) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] [INFO] , уродженка с. Березова Рудка Пирятинського району Полтавської області, 21.04.2007 року уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . З копії паспорта [NUMBER] (а.с. 25) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Березова Рудка Пирятинського району Полтавської області, зареєстрована в [ADDRESS] . З копії Свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 26) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Березова Рудка Пирятинського району Полтавської області, має батьків [PERSON] і [PERSON] . З копії довідки (а.с. 27) вбачається, що 26.05.1997 року [PERSON] Державною податковою адміністрацією України присвоєно ідентифікаційний номер. З копії Диплома [NUMBER] від 05.03.2001 року (а.с. 28) вбачається, що [PERSON] у 2001 році закінчила Обухівське медичне училище за спеціальністю «Лікувальна справа» і здобула кваліфікацію фельдшера. З копії паспорта [NUMBER] (а.с. 29) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Яготин Київської області, зареєстрований в [ADDRESS] . З копії довідки (а.с. 30) вбачається, що 23.11.1998 року [PERSON] Державною податковою адміністрацією України присвоєно ідентифікаційний номер. З копії Залікової книжки № [NUMBER] (а.с. 31) вбачається, що [PERSON] [PERSON] у 2005 році вступив у КВНЗ «Обухівське медичне училище» на факультет Сестринська справа. З копії Атестата [NUMBER] від 26.06.2005 року (а.с. 32) вбачається, що [PERSON] у 2005 році закінчив Яготинську загальноосвітню школу І -ІІІ ступенів № 1 Київської області. З копії Свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 33) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Яготин Київської області, має батьків [PERSON] і [PERSON] . Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що трудова книжка [NUMBER] від 27 лютого 1982 року видана [PERSON] ( [PERSON], [PERSON] ), що містить виправлення, [INFO] , дійсно належить [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved