Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], призначити його опікуном дитини та встановити відповідачам обов"язок сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є рідним дідусем (по материнській лінії) малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Реалізовуючи надані статтею 257 СК України права на приймання участі в виховуванні онуки, [PERSON], починаючи з народження дівчини регулярно, а з червня 2012 року повністю забезпечив духовний й фізичний розвиток малолітньої [PERSON], [INFO]. З часу розлучення [PERSON] та [PERSON] неповнолітня [PERSON], [INFO] повністю знаходиться на вихованні та утриманні [PERSON], дитина мешкала разом з дідом до січня 2015 року в м. Донецьку, та в подальшому, в зв'язку з проведенням антитерористичної операції, перемістилися до м. Красноармійська Донецької області. Причинами виникнення вказаних обставин стало самоусунення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов'язків (залишення доньки без повідомлення про їх місця знаходження, не проявлення жодного піклування про дитину, не надання ніякої матеріальної допомоги). Позивач [PERSON] самостійно виховує малолітню онуку, організовує свої життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку дитини мали всі необхідні чинники (дівчинка доглянута, забезпечена житлом з належними умовами для проживання, відвідує дитячий дошкільний заклад). Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON], в порядку ст.ст. 165, 258 СК України, ст.ст. 58, 60 ЦК України за судовим захистом прав малолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, зокрема зазначив наступне. В червні 2012 року його донька [PERSON] в судовому порядку розірвала шлюб з [PERSON], їх одруження відбулося 1 серпня 2009 року, фактично з причини очікування народження спільної дитини, однак сімейні стосунки не склалися. За припиненням шлюбних відносин, відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків відносно народженої [INFO] року доньки [PERSON], - та з того часу [PERSON] бачила дитину лише декілька разів, [PERSON] взагалі не проявив бажання зустрічі з дівчинкою. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачі не надають, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не цікавляться її життям та інтересами, не виходять на жодний контакт, на спілкування з донькою, більш того, відповідачі не повідомляють про своє теперішнє місцезнаходження, та, ймовірніше, ведуть асоціальний спосіб життя. Позивач несе відповідальність за свою онуку, та виявляє хвилювання щодо її незабезпечення батьківським піклуванням, тому й прийняв міри щодо юридичного оформлення опіки відносно дитини. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судові засідання призначені на 23 грудня 2015 року, 27 січня 2016 року не з'явилися, інформація про час і місце судових засідань розміщувалася на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, оскільки адресою їх проживання в позовній заяві зазначено м. Донецьк, однак функціонування відділення поштового зв'язку УДППЗ «Укрпошта» в цьому населеному пункті України не можливе з причини проведення антитерористичної операції. Відповідачами заяву про розгляд справи у їх відсутність суду не подано, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради Донецької області [PERSON] (діюча на підставі довіреності) у судовому засіданні погодилась з позовними вимогами [PERSON], підтримавши висновок служби у справах дітей від 20 січня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Прокурор Красноармійської місцевої прокуратури Лєйко Н.Л., приймаюча участь у справі, в судовому засіданні висловила думку щодо доцільності позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених статтями 150-152, 180 СК України, по вихованню і утриманню своєї дитини. Думку [PERSON], [INFO] в порядку ст. 171 СК України заслухано не було в силу її малолітнього віку. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 1 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідачами по даній цивільній справі (підтверджено рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 18 червня 2012 року про розірвання шлюбу). В шлюбі [INFO] року народжена [PERSON], батьківство відповідачів відносно дитини підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 18 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (рішення набрало 29.06.2012 року). [PERSON], будучи батьком [PERSON], є дідом малолітньої [PERSON], [INFO] (родинні відносини сторонами не оспорюванні). З червня 2012 року малолітня дитина на постійній основі почала мешкати спільно зі своїм дідом [PERSON] Місцем реєстрації [PERSON] є місто Донецьк, де за адресою: [ADDRESS] позивач мешкав з онукою до 21 січня 2015 року, однак, з причини проведення активної фази антитерористичної операції в цьому населеному пункті, забезпечуючи безпеку життю та здоров'ю малолітньої [PERSON], [INFO], - перемістився з тимчасово окупованої території України до м. Красноармійська Донецької області. Згідно довідки № 1427024054 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої 23.07.2015 року управлінням соціального захисту населення Красноармійської міської ради [PERSON] та малолітня [PERSON], [INFO] отримали тимчасову реєстрацію за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] Відповідно до довідки № 0/101, виданої 10 листопада 2015 року готелем «Дружба» [PERSON] та [PERSON], [INFO] з 21 січня 2015 року проживають в готелі за адресою: [ADDRESS] Місцезнаходження батьків малолітньої [PERSON], [INFO] на теперішній час не відомо. Відповідно до ст. 164 СК позбавлення батьківських прав здійснюється тільки судом. Згідно ст. 258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки на момент подачі розглядуваного позову малолітня [PERSON], [INFO] мешкає з [PERSON], - суд визнав, що заяву подано особою, яка має процесуальне право на поставлення питання про доцільність позбавлення біологічних батьків дитини батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з пояснень учасників процесу, належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час малолітня [PERSON], [INFO] мешкає та знаходяться на утриманні свого діда - позивача [PERSON], який особисто опікується дитиною. При цьому, відповідачі [PERSON], [PERSON] будь-якої участі у вихованні доньки не приймають, здоров'ям дитини не цікавиться, належних умов для розвитку природних здібностей дівчинки - не створюють, медичного догляду не проводять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідачі маючи реальну можливість виконувати покладені на них законом батьківських обов'язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя, - тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтують своїми батьківськими обов'язками. Будь-які об'єктивні причини ухилення відповідачів від виконання обов'язків по вихованню малолітньої [PERSON], [INFO] відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов'язані з нормами статті 152 СК України: обов'язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками малолітня [PERSON] отримала з моменту народження, однак у зв'язку з малоліттям вона не усвідомлює свого права, а тому і не може його здійснювати, тому в даному випадку захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Так, органом опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради, за участю територіального підрозділу ДМС м. Красноармійська, органу внутрішніх справ 3 червня 2015 року складено Акт про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування. Рішенням № 137 від 17.06.2015 року виконавчого комітету Красноармійської міської ради Донецької області малолітній [PERSON], [INFO] присвоєно статус дитини позбавленої батьківського піклування та визнано такою, що має право користуватися всіма пільгами для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, передбаченими діючими законодавством України. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 05/26-055 від 20.01.2016 року органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області вбачається прийняття рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів малолітньої дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON], оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання обов'язку по вихованню своєї дитини, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз'яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON], [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] суд виходить з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 ч.2 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з позбавленням [PERSON], [PERSON] батьківських прав припиняються права й обов'язки щодо виховання дитини, проте зберігається обов'язок утримання доньки. Суд, з урахуванням того, що малолітня [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні діда [PERSON], приймаючи до уваги ту обставину, що позивач має намір буди опікуном дитини, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 ЦК України, - прийшов до висновку про необхідність визначити позивача отримувачем аліментів на дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги про встановлення відносно малолітньої [PERSON] опіки та призначення [PERSON] опікуном дитини суд виходить з наступного. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. При цьому, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] на даний час проживає в родині діда [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та малолітній рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради присвоєно статус дитини, позбавленої батьківського піклування, - суд приходить до висновку про наявність законних підстав для встановлення відносно дитини опіки. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Згідно ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Як встановлено судом в ході розгляду справи [PERSON] створено необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої онуки [PERSON], [INFO], позивач піклується про її стан здоров'я та має бажання піклуватись про дитину. При цьому, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться, у розшуку не перебуває, на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, позивач [PERSON] може бути опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], та це буде відповідати інтересам дитини. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 60, 63, 76 ЦК України, ст.ст. 164 - 166, 180 - 183, 243 - 244 СК України,

Outcome: approved