Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Син проживає з нею і перебуває на повному її утриманні, добровільно матеріальну допомогу на його утримання відповідач не надає. На даний час у неї склалося скрутне матеріальне становище, і їй одній важко утримувати сина. Відповідач здоровий, працездатний, займається підприємницькою діяльністю у вигляді торгівельної діяльності, орендує землю. Тому, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 грн. щомісячно з відповідною індексацією, починаючи з 20 квітня 2016 року і до його повноліття. Позивачка подала до суду заяву, якою уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом і до повноліття сина. Крім того просила розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних в справі доказів та її заяви. Відповідач, який у встановленому законом порядку повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 01 серпня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в подружніх відносинах, зараз проживають окремо. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Сербинівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 22 липня 2002 року). Син проживає разом із позивачкою в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. За змістом ч. 8 ст. 7 , ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачка ухиляється від виконання обов'язку утримувати дітей, а тому аліменти на них підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини на позивачку, хоча зобов'язаний утримувати сина і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, інших аліментних зобов'язань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], який потребує регулярної матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved