Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

05.12.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ /, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 46025 грн. без врахування податків та інших обов'язкових платежів, у зв'язку з втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що 19.09.1914 року під час виконання своїх трудових обов'язків електрогазозварника підземної дільниці ремонтні відновлювальних робіт та пило вентиляційного контролю №27 шахти ім.Орджонікідзе /ПрАТ/ з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, про що був складений Акт розслідування нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, за № 5 від 08.10.1914 року. В результаті нещасного випадку він зазнав значного ушкодження здоров'я у вигляді закритого зламу дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки з незначним зміщенням уламків. Лікування травми було складним та тривалим. Первинним оглядом МСЕК від 08.04.2015 року йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Повторним оглядом МСЕК від 23.05.2018 встановлено 15% втрати професійної працездатності, безстроково, в наслідок трудового каліцтва. Трудовим каліцтвом йому завдано моральну шкоду, котра полягає в тому, що від моменту отримання травми та по теперішній час немає жодного дня, щоб отримана травма не давала про себе знати відчуває біль при ході. В результаті отриманою травми йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, побуту та відпочинку. Він постійно переживає як фізичні так і моральні страждання. Через травму порушені нормальні життєві зв'язки, він не може реалізувати своє бажання повноцінно працювати, матеріально забезпечувати себе, свою родину, відпочивати. Ухвалою суду від 17.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 17.01.2018 до суду надійшов відзив від представника відповідача, згідно до якого вказує про необгрунтованість позову, оскільки отримана позивача травма на виробництві сталася також з його вини в наслідок недотримання ним правил безпеки. Після лікування позивач продовжував працювати по спеціальності, тільки не в підземних умовах, а на поверхні шахти. Його фізичний стан покращився, що свідчить про зменшення відсотку по втраті працездатності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві. Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] з 07.09.1911 року виконував обов»язки електрогазозварника (підземний) дільниці ремонтно - відновлювальних робіт та пило вентиляційного контролю шахти імені «Орджонікідзе» ПрАТ «Центрального гірничо-збагачувального комбінату», що підтверджується копіями трудової книжки та не заперечувалось представником відповідача (а.с. 29,31). 19.08.2014 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, про що складено акт №5 від 08.10.2014 року (а.с.4-16). Згідно даного акта встановлено вину підприємства, а також і позивача. Внаслідок отриманого ушкодження позивачу встановлено діагноз - закритого зламу дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки з незначним зміщенням уламків. Згідно довідки МСЕК від 08.04.2015 року йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва.У подальшому оглядом МСЕК від 23.05.2018 встановлено 15% втрати професійної працездатності, безстроково, в наслідок трудового каліцтва (а.с.7-9). Отже, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві і втратою працездатності у позивача виникло у вересні 2014 року. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок нещасного випадку позивач перебував та втрати у зв'язку із цим часткової професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач перебував на стаціонарному лікуванні, втратив працездатність в розмірі 25%, зазнав фізичних і моральних страждань . Враховуючи вищевикладене, недотримання відповідачем вимог про безпеку праці та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, наявність частково вини позивача в нещасному випадку, а також мінімальний (5*3723=18615грн.) і максимальний розмір відшкодування. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 35 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ «Центральний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.440-1 ЦК УРСР,

Outcome: partial