Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

1. Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про звільнення від сплати частини заборгованості по аліментах. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на примусовому виконанні в Новоукраїнському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №35729694 з примусового виконання виконавчого листа №2-1100/2005, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 12.12.2012 року про стягнення з нього на користь [PERSON] ј частину всіх видій його доходу, заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, як аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку державного виконавця станом на 01.12.2019 року за позивачем рахується заборнгованість по аліментам в розмірі 79560.30 грн, за період з 2005 року по квітень 2019 року. Позивач не згоден з даним розміром заборгованості, визнає його частково, оскільки в період з 2005 року по грудень 2012 року донька проживала буля нього та перебувала на його утриманні. Вказав, що саме з цих причин відповідач 11.12.2008 року подавала заяву до ВДВС про припинення стягнення аліментів. Взагалі, вважає, що заборгованість виникла не з його вини, він посезонно, починаючи з 2005 року офіційно працює, однак аліменти з його заробітку не відраховувались, оскільки державний виконавець не звертав виконавчий лист до виконання за місцем роботи. Просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 11.05.2005 року по 01.01.2013 року в розмірі 28079.00 грн. 2. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 01.06.2020 року. Вказана справа не відноситься до категорії справ зазначених у ч.4 ст.274 ЦПК України (редакція до змін внесених згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020 р.), тому, враховуючи ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, вважаю за можливе розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради (а.с. 41), які відповідач отримала, до суду повернулось поштове повідомлення з підписом про отримання повідомлення19.05.2020 року. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем скеровано до суду відзив, який надійшов 01.06.2020 року, в якому відповідачка просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не надав жодних доказів, що його матеріальний або сімейний стан робить неможливим виплату аліментів на утримання дитини. Судове засідання було відкладено на 23.06.2020 року Позивач в свою чергу надав до суду письмову відповідь на відзив, де зазначив, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, а так як йому було не відомо щодо стягнення з нього аліментів, доньці він посстійно допомогав коштами, купував одяг, постійно цікавиться побутом та здоров"ям доньки, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 24.07.2020 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач спростувала твердження позивача, що позивач сплачував кошти на утримання доньки, не надав будь яких підтверджуючих доказів що він сплачував аліменти, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судове засідання відкладено на 15.09.2020. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 3. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1\~ст. 95 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.05.2004 року відділом РАЦС Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно виконавчого листа №2-1100/2005, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 12.12.2012 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] ј частину всіх видій його доходу, заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, як аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). На даний час прізвище відповідача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). Станом на 01.12.2019 року за позивачем рахується заборгованість по аліментам в розмірі 79560.30 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.14-17). Згідно копії витягу з спецпідрозділу «Виконавець» від 10.03.2020 p., 11.12.2008 року виконавчий лист повернуто до суду за заявою стягувача про припинення стягнення аліментів в зв`язку з добровільною сплатою, та згідно копії витягу з спецпідрозділу «Виконавець» від 10.03.2020 pоку, 14.12.2008 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі листа Новоукраїнського районного суду про повернення виконавчого документа без виконання (а.с. 18-19, 20-21). З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивач\~з 2005\~року по\~теперішній час\~працює водієм\~в ПП\~« [PERSON] »,\~та виконавчі\~документи щодо\~стягнення аліментів\~не надходили,\~довідка від\~06.03.2020\~року (а.с.\~22).\~ На підтвердження доводів позивача про факт проживання доньки [PERSON] до грудня 2012 року позивач надав довідку №30 від 04.03.2020 року НВК №8, з якої вбачається, що в період навчання [PERSON] в закладі з 01.09.2010 року по 14.01.2013 року участь у вихованні приймав батько [PERSON] та бабуся [PERSON] мати позивача (а.с. 32), також надано акт обстеження житлово-побутових умов щодо перевірки факту проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] в період 2010-2012 рр., в якому також значиться, що в період з 01.09.2010 року по 14.01.2013 року [PERSON] була на повному забезпеченні батька, мати аліменти на сплачувала. На початку 2013 року мати дівчинку перевела до ЗОШ №4 в м. Новоукраїнка, в зв`язку з тим, що дитина почала проживати з матір`ю. Дані обставини підтверджено відповідними документами та свідченями свідків, які поставили підписи в акті (а.с. 33). Позивач звертався до відділу виконавчої служби з обставин проведення перерахунку заборгованості по аліментам, а саме виключення період з липня 2005 року по 12.12.2012 року, однак отримав відмову, з підстав ненадходження до відділу розписки стягувачки про отримання аліментів в період з липня 2005 року по 12.12.2012 року (а.с. 35, 36). В даній відповіді зазначено, що 11.12.2008 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа до суду з підстав, що до відділу надійшла заява стягувачки про пропинення стягнення аліментів в зв`язку з добровільною сплатою. Детальної інформації надати на мають можливості оскільки закінчено строки зберігання виконавчих проваджень 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. 4. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК Українисуд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.\~263\~ч.\~5\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК Українипри\~вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Позивачем пред`явлено вимогу про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в період з липня 2005 року по грудень 2012 року з посиланням на те, що , а в період з 2010 року по січень 2013 року донька [PERSON] проживала біля нього та його матері, і перебувала на його повному утриманні, даний факт підтверджено письмовими доказами у справі (а.с. 32, 33), також відповідач [PERSON] , яка отримала копію позовної заяви, жодних заперечень, для спростування даних обставин, до суду не надіслала. Суд встановив, що за весь період перебування виконавчого листа на примусовому виконанні у ВДВС позивач офіційно сезонно працював, та періодично перебував на обліку в Новоукраїнському РЦЗ, як безробітній, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 23-31), однак аліменти з отриманого ним доходу не відраховувались, з причин ненаправлення виконавчого листа саме державним виконавцем, його провини в даних обставинах не має. Він особисто вважав, що аліменти не стягуються, так як періодично добровільно надає матеріальну допомогу донькі, навіть не знав, що [PERSON] в черговий раз спрямувала виконавчий лист до примусовго виконання. Розцінює дії відповідачки як введення органів ДВС та \~суду, в оману. Такі посилання позивача суд не може прийняти до уваги, оскільки вони протирічять вимогам ч.1\~ст. 195 СК України\~, та крім того ч.3ст.197Сімейного кодексуУкраїни\~( звільнення платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти) як підстава звільнення від сплати заборгованості по аліментах, була виключена на підставі Закону №1404-VIII від 02.06.2016р. Доводи позивача про те, що він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, суд не приймає до уваги, оскільки надання такої допомоги є його правом, як платника аліментів, та не звільняє від обов`язку по сплаті аліментів. Сплачені суми аліментів, можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по аліментам за заявою позивача або за домовленістю між ним і відповідачем. Однак позивач не скористався своїм правом щодо оскарження дій державного виконавця з приводу нарахування заборгованості. Згідно до вимог ч. 2 ст.166 СК України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей . Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2\~ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Суд приходить до висновку, що факт проживання доньки [PERSON] на утримання якої стягуються аліменти з батька і перебування її на його повному утриманні в період з 2010 року по 2013 рік, повністю підтверджено матеріалами справи, що свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від них. Крім того суд встановив, що згідно витягу з спецпідрозділу «Виконавець» від 10.03.2020 pоку, 11.12.2008 року виконавчий лист було повернуто до суду за заявою стягувача про припинення стягнення аліментів в зв`язку з добровільною сплатою, тобто станом на грудень 2008 року за позивачем заборгованості по аліментах дійсно не було. Згідно положень ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та цим законом. Позивач вказав, що за весь період стягнення аліментів не змінював місце свого проживання, постійно працював, тобто неухилявся від сплати аліментів, а просто незнав про перебування виконавчого листа на виконанні у ВДВС. Дані доводи позивача ні відповідачкою ні третьою особою не спростовано. Також суд звернув увагу, що позивач не зловживає своїм процесуальним правом, не намагається ввести суд в оману, визнає, зокрема факт несплати аліментів з 2013 року по 2019 рік та заборгованість в розмірі 51481 грн., та вказав, що згоден їх сплатити. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на вищевикладені обставини суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та доведеними, а тому приходить до висновку про необхідність звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за період з 11.05.2005 року по 01.01.2013 року, що згідно довідки-розрахунку становить 28079.41 грн., та не виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплати судового збору розмірі 840.80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved