Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами з тих підстав,що відповідач не надає йому можливості користуватись квартирою, яка належить йому на праві власності в 1/2 частині .Ключі від квартири на неодноразові звернення йому не надає, в добровільному порядку пустити в квартиру не бажає,чинить перешкоди в користуванні квартирою. В судове засідання позивач та його представник не з"явились, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов просять задоволити. Представник відповідача позов в частині вселення відповідача визнав повністю.Вимоги про чинення перешкод в користуванні житловим приміщенням вважає безпідставними , такими,що не стверджуються будь-якими доказами. Суд, на підставі наявнихв справі доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS], відповідачка у вказаній квартирі зареєстрована( а.с.6-12). Відповідно до ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності; аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (стаття 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб .Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 383 ЦК України, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового буднику, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб... Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визнання представником відповідача вимог про вселення позивача в квартиру,1/2 частина якої належить йому на праві власності, є підставою для задоволення позову в цій частині.Визнані обставини, згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.Порушені права власника підлягають захисту шляхом вселення позивача в квартиру, співвласником якої він є. Позивачем, всупереч ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано доказів,які б свідчили,що відповідач чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням , не доведено в чому полягають такі перешкоди,які дії при цьому вчиняє відповідач.Отже, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати позивача по сплаті судового збору суд стягує з відповідача пропорційно до суми задоволених вимог,як це встановлено в ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved