Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON], [PERSON] до Виноградівської РДА, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: орган опіки та піклування Виноградівської РДА, опікун [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вимоги позову мотивовано тим, що Берегівською місцевою прокуратурою вивчено стан дотримання вимог законодавства щодо захисту майнових прав і свобод дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. В ході вивчення встановлено, що [PERSON], [INFO], колишній мешканець с. Фанчиково, вул. Жовтенва, 83, який помер 14.06.2007, отримав у власність на підставі розпорядження Виноградівської РДА №204 від 11.04.2002 року земельну частку (пай) площею 1 га на території с. Фанчикивської сільської ради за межами населеного пункту. На вказану земельну ділянку виготовлено державний акт на право приватної власності серії ІІІ-ЗК№016709, а її нормативна грошова оцінка становить 26377,87 грн. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON], колишньої мешканки [INFO], яка померла 30.05.2015, народились донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Після смерті своїх батьків розпорядженням Виноградівської РДА №289 від 19.10.2015 малолітнім [PERSON] М-Е М. та [PERSON] надано статус дитини-сироти. В подальшому розпорядженням Виноградівської РДА №309 від 27.10.2015 опікуном малолітніх [PERSON] М-Е М. та [PERSON] призначено [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], з якою на даний час проживають діти. З відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ надійшов лист за №381/07.1-09 від 17.03.2016 року про те, що спадкодавця [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України є його мати [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Згідно довідки Фанчиківської сільської ради за №453 від 17.03.2015 року на час смерті спадкодавця [PERSON] з його рідних батьків в с. Фанчиково по вул. Паритзанській №26 проживала його мати [PERSON], [INFO], яка померла 08.11.2008. Згідно довідки Фанчиківської сільської ради за №452 від 17.03.2018 року на час смерті спадкодавця [PERSON] з ним разом у будинку в с. Фанчиково по вул. Жовтневій №26 проживали: його дід [PERSON], [INFO], який помер 22.12.2008, його дружина [PERSON], [INFO], яка померла 30.05.2015 та його донька [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO]. За листом управління Держгеокадастку у Виноградівському районі №Д-380/0-356/6-16 від 16.03.2016 року [PERSON], як опікуну малолітніх. відмовлено у видачі дублікату державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК№016709 та рекомендовано звернутись до суду. За відсутності оригіналу чи/або дублікату державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, а також за відсутності витягу з державного земельного кадастру Виноградівська державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду. Разом з цим, діючим опікуном дітей-сиріт [PERSON] належних заходів для захисту майнових прав підопічних не вжито. Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Крім цього, права і свободи дітей та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, їх утвердження і забезпечення є головним її обовязком. Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно ст.3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. З урахуванням викладеного,отримавши згоду опікуна дітей [PERSON] Берегівська місцева прокуратура звертається за захистом майнових прав малолітніх дітей-сиріт [PERSON] М-Е М. та [PERSON], яка у звязку з неспроможністю через свій вік самостійно реалізувати свої процесуальні повноваження щодо захисту прав у суді. Окрім цього, згідно положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також ч.4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, малолітні [PERSON] М-Е М. та [PERSON] фактично прийняли спадщину та є єдиними спадкоємцями першої черги, проте оформити її належним чином не можуть з обєктивних причин. Позивач-прокурор прокуратури Берегівської місцевої прокуратури [PERSON], в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримав повністю та просив суд такий задоволити. Відповідач-представник Виноградівської РДА у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України будучи належним чином, своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи-орган опіки та піклування, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи-опікун [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підставним та обгрунтованим із-за таких міркувань. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що Берегівською місцевою прокуратурою вивчено стан дотримання вимог законодавства щодо захисту майнових прав і свобод дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. В ході вивчення встановлено, що [PERSON], [INFO], колишній мешканець с. Фанчиково, вул. Жовтенва, 83, який помер 14.06.2007, отримав у власність на підставі розпорядження Виноградівської РДА №204 від 11.04.2002 року земельну частку (пай) площею 1 га на території с. Фанчикивської сільської ради за межами населеного пункту. На вказану земельну ділянку виготовлено державний акт на право приватної власності серії ІІІ-ЗК№016709, а її нормативна грошова оцінка становить 26377,87 грн. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON], колишньої мешканки [INFO], яка померла 30.05.2015, народились донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Після смерті своїх батьків розпорядженням Виноградівської РДА №289 від 19.10.2015 малолітнім [PERSON] М-Е М. та [PERSON] надано статус дитини-сироти. В подальшому розпорядженням Виноградівської РДА №309 від 27.10.2015 опікуном малолітніх [PERSON] М-Е М. та [PERSON] призначено [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], з якою на даний час проживають діти. З відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ надійшов лист за №381/07.1-09 від 17.03.2016 року про те, що спадкодавця [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України є його мати [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Згідно довідки Фанчиківської сільської ради за №453 від 17.03.2015 року на час смерті спадкодавця [PERSON] з його рідних батьків в с. Фанчиково по вул. Паритзанській №26 проживала його мати [PERSON], [INFO], яка померла 08.11.2008. Згідно довідки Фанчиківської сільської ради за №452 від 17.03.2018 року на час смерті спадкодавця [PERSON] з ним разом у будинку в с. Фанчиково по вул. Жовтневій №26 проживали: його дід [PERSON], [INFO], який помер 22.12.2008, його дружина [PERSON], [INFO], яка померла 30.05.2015 та його донька [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO]. За листом управління Держгеокадастку у Виноградівському районі №Д-380/0-356/6-16 від 16.03.2016 року [PERSON], як опікуну малолітніх. відмовлено у видачі дублікату державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК№016709 та рекомендовано звернутись до суду. За відсутності оригіналу чи/або дублікату державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, а також за відсутності витягу з державного земельного кадастру Виноградівська державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду. Згідно ст. 121 Конституції України, на прокуратуру покладено обовязок представництва інтересів громадянина або держави у суді у випадках передбачених законом. У відповідності до ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Згідно ч.2 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Положеннями ч.1 ст. 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Разом з цим, діючим опікуном дітей-сиріт [PERSON] належних заходів для захисту майнових прав підопічних не вжито. Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Крім цього, права і свободи дітей та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, їх утвердження і забезпечення є головним її обовязком. Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно ст.3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). З урахуванням викладеного,отримавши згоду опікуна дітей [PERSON] Берегівська місцева прокуратура звертається за захистом майнових прав малолітніх дітей-сиріт [PERSON] М-Е М. та [PERSON], яка у звязку з неспроможністю через свій вік самостійно реалізувати свої процесуальні повноваження щодо захисту прав у суді. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дана норма Цивільного кодексу України узгоджується із змістом ст.41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.1216, ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Окрім цього, згідно положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також ч.4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, малолітні [PERSON] М-Е М. та [PERSON] фактично прийняли спадщину та є єдиними спадкоємцями першої черги, проте оформити її належним чином не можуть з обєктивних причин. Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у звязку з можливою загрозою порушення майнових прав неповнолітньої малолітніх [PERSON] М-Е М. та [PERSON], які мають статус дитини - сироти, і які неспроможні через свій вік самостійно захистити порушені права на право власності на земельну ділянку, мають місце підстави для представництва прокурором її інтересів в суді. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved