Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

ПАТ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.12.2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03-101139507-Ф, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 38000 доларів США на строк з 07.12.2007 року по 06.12.2027 року під поруку [PERSON], згідно договору поруки № 03-101139507-Ф від 07.12.2007 року. Вказав, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати процентів, суми кредиту не виконує. 03.11.2010 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Українська пожежно¬страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування майна за №103/000/002267, на період з 04.11.2010 року по 03.11.2011 року. Після 03.11.2011 року [PERSON] не укладено договір страхування заставного майна на наступний термін. Станом на 29.05.2013 року погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановленого кредитним договором графіку, кредит погашався не щомісячно, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом - 27708,55 доларів США, заборгованість за процентами -¬ 1804,96 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом - 7344,93 доларів США прострочена заборгованість за процентами - 12793,24 доларів США, пеня за простроченими процентами - 8833,66 доларів США, пеня за простроченим кредитом 5187,64 доларів США, а всього 63672,98 доларів США та штраф за нездійснення перестрахування предмета іпотеки - 10860,00 грн. В зв'язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] зазначену заборгованість за кредитним договором № 03-101139507-Ф від 07.12.2007 року та з [PERSON] штраф за нездійснення перестрахування предмета іпотеки. Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним, обґрунтувавши його тим, що у пункті 1.1 кредитного договору кінцевою датою, до якої позичальник повинен повернути кредит, є 06 грудня 2027 року. При цьому, пунктом 6.4. зазначено, що строк дії договору визначений з моменту набрання ним юридичної сили по 06 грудня 2028 року. Через таку невідповідність та невизначеність кінцевого строку до якого кредит має бути повернутий, в кредитному договорі не врегульовані умови і порядок погашення кредиту, адже пункт 1.1 кредитного договору суперечить пункту 6.4 кредитного договору. У позовній заяві банк зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося за відсотковою ставкою 13,9 % річних, у відповідності до умов пункту 3.2.8 Кредитного договору. При цьому, укладений кредитний договір був на умовах фіксованої відсоткової ставки у розмірі 12,5 % річних. Банк не попереджував позичальника, як споживача, при видачі кредиту в іноземній валюті, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Пункт 1.2 кредитного договору не відповідає вимогам ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якою банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку як обов'язкову умову надання банківських послуг. Просила визнати недійсним кредитний договір № 03-101139507-Ф від 07.12.2007 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON]. Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Укргазбанк» про визнання договору поруки припиненим, обґрунтувавши його тим, що фінансовий поручитель [PERSON] поручилася відповідати за виконання зобов'язання за відсотковою ставкою 12,5% річних. Відповідно до позовної заяви нарахування за користування кредитом здійснювалося за відсотковою ставкою 13,9 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (кінець 2010 р - початок 2011 р.). Дане підвищення відсоткової ставки з фінансовим поручителем [PERSON] не обумовлювалося, про це її не повідомлялося і за відсотковою ставкою 13,9% річних вона не надавала згоди на свою фінансову поруку. Повідомлень про одностороннє підвищення відсоткової ставки банком також ніхто не направляв та умовами кредитного договору така відсоткова ставка (13,9 %) при його укладенні сторонами не обумовлювалася. Таким чином, через застосування без відповідної згоди поручителя та з порушенням встановленого договором поруки порядку підвищеної відсоткової ставки за кредитним договором, збільшився обсяг відповідальності фінансового поручителя. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Поручителю не направлялося позивачем письмове повідомлення про існування заборгованості за кредитним договором. Просила визнати припиненим договір поруки № 03-101139507-Ф від 07.12.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укргазбанк» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просив їх задовольнити. Зустрічні позови [PERSON], [PERSON] не визнав та надав письмові заперечення на них та зазначив, що у відповідності до п. 3.1.10 кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із 13,9 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Позичальник та поручитель добровільно при підписанні кредитного договору та договору поруки взяли на себе зобов'язання сплатити проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки встановленої п.3.1.10 кредитного договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом. 03.11.2009 року [PERSON] та поручителю - [PERSON] банком поштовим відправленням з повідомленням про вручення поштового відправлення були направлені вимоги про усунення порушень, які були отримані позичальником та поручителем 12.11.2009 року. 04.12.2007 року [PERSON] заповнено заяву на отримання кредиту, в якій вона вказала суму бажаного кредиту - 38000 доларів США, форму погашення кредиту - класичну. Під підпис [PERSON] було ознайомлено з умовами кредитування по програмі «житло в кредит» для придбання нерухомості на вторинному ринку та розрахунком платежів для отримання кредиту. Просив відмовити відповідачам [PERSON], [PERSON] в задоволенні їх зустрічних позовів у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ «Укргазбанк» не визнав, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] підтримав та пояснив, що повідомлень про одностороннє підвищення відсоткової ставки банком відповідачам не направлялось та умовами кредитного договору така відсоткова ставка (13,9 %) при його укладенні сторонами не обумовлювалася. У кредитному договорі строк кредиту не визначений, відтак, не є врегyльованими умови і порядок погашення такого кредиту, що є грубим порушенням норм чинного законодавства. Відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі). Банк не попереджував позичальника, як споживача, при видачі кредиту в іноземній валюті, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Просив відмовити в задоволенні позову ПАТ «Укргазбанк», а зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 03-101139507-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 38000 доларів США, а позичальник зобов'язалася повертати наданий кредит частками у обсязі відповідно до графіку погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі та порядку відповідно до умов договору. Кредит надано на строк з 07.12.2007 року по 06.12.2027 року або по день визначений в п. 3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5% річних (т.1 а.с. 4-9). Згідно п. 3.3.4 кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 цього договору, прочинаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. 3.1.10 договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 5.3 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. В судовому засіданні з'ясовано, що банком повністю виконані взяті на себе за кредитним договором зобов'язання. Однак, відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитними договорами не виконує, внаслідок чого з врахуванням внесених платежів в рахунок погашення заборгованості за ним станом на 29.05.2013 року рахується заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 27708,55 доларів США, заборгованості за процентами -¬ 1804,96 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом - 7344,93 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 12793,24 доларів США, пеня за простроченими процентами - 8833,66 доларів США, пеня за простроченим кредитом 5187,64 доларів США, а всього 63672,98 доларів США (т.1 а.с. 17-19, 58-60). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вищенаведені обставини, положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, свідчить про те, що банку належить право дострокового стягнення з позичальника суми заборгованості по кредиту, відсотків за фактичний час використання кредиту та нарахованої пені. В судовому засіданні також встановлено, що 07 грудня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON], [PERSON] Сергієвною було укладено договір поруки № 03-101139507-Ф, відповідно до пунктів 1, 2 з відповідними підпунктами, відповідач [PERSON] як поручитель зобов'язалася відповідати солідарно за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] її боргових зобов'язань за кредитним договором № 03-101139507-Ф перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 03.11.2009 року на адресу відповідачів позивачем були направлені досудові вимоги (повідомлення) про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі на користь ПАТ «Укргазбанк» (т.1 а.с. 20-23), однак, боргові зобов'язання за кредитними договорами відповідачами не виконані. Як вбачається з статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань, а тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором № 03-101139507-Ф від 07.12.2007 року в розмірі 63672,98 доларів США, щ о станом на 29.05.2013 року еквівалентно у національній валюті 508938,13 грн. В зв'язку з цим, позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» в частині стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3.3.4 іпотечного договору від 07 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON], іпотекодавець зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.11.2011 року між ПАТ «Страхова компанія «Еталон» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна за період з 04.11.2011 року по 03.11.2012 року. Крім того, 03.11.2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Еталон» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна за період з 04.11.2012 року по 03.11.2013 року (т.1 а.с. 135-144). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафу за нездійснення після 03.11.2011 року перестрахування предмета іпотеки в сумі 10860,00 грн., задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд враховує ту обставину, що [PERSON] ознайомилася та погодилася з умовами кредитного договору, не заперечувала проти них, скріпивши його своїм підписом та вчинила дії на виконання його умов, отримавши від банку суму кредиту, виражену в доларах США, які й повинна повернути позивачуна умовах, визначених у кредитному договорі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Позичальник добровільно при підписанні кредитного договору взяла на себе зобов'язання сплатити проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки встановленої п. 3.1.10 кредитного договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте, підстав встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України для визнання правочинів недійсними представником відповідачів в суді не наведено. Крім того, виконання зобов'язань за кредитним договором було розпочате і виконувалось [PERSON] і банком, що свідчить про те, що сторони встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку " від 12.12.2008 р. № 661-VI внесено зміни до ЦК України та доповнено статтею 1056 -1 ЦК України. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, тому Закон № 661- VІ в частині внесення змін до ЦК України (ст. 1056 -1) не може регулювати відносини, які виникли до моменту набрання чинності цим законом. Обгрунтування відповідачем заявлених нею зустрічних позовних вимог частиною 4 ст.11, ст.ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не приймається до уваги, оскільки між сторонами виникли договірні відносини (його виконання), які перш за все регулюються нормами ЦК України, а не Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 5.1 договору поруки, дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у п.24 зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником свої зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплатат чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення (вручення) йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що банк звернувся з вимогою до поручителя в межах строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново - ч.3 ст.264 ЦК. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 06.01.2011 року зробила погашення прострочених відсотків в сумі 200 доларів США (т.1 а.с. 17, 58), що свідчить про визнання нею боргу перед позивачем і про те, що позовна давність почалась заново. Банк звернувся до суду з позовом 01 липня 2013 року. Тому, враховуючи, що позовна давність почалась заново, строк позовної давності на звернення ПАТ «Укргазбанк» до суду для захисту свого порушеного права не пропущений. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи, що нарахована по кредитному договору неустойка (пеня) не перевищує розмір збитків, а також те, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано суду доказів існування істотних обставин в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідачів частини 3 статті 551 ЦК України. За наведених обставин, вимоги [PERSON] та [PERSON] за зустрічними позовами не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні зустрічних позовів слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі по 1720,50 грн. з кожного судового збору.

Outcome: partial