Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка [PERSON] не виконала своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який 17.05.2015 року спричинив тілесні ушкодження її сину [PERSON], [INFO]. В результаті побиття її син двічі перебував на стаціонарному лікуванні з 18.05.2015 року по 22.05.2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м'яких тканин потиличної області. Ротаційний підвивих С1 ліворуч. Посттравматичний міозит шиї. Та з 07.10.2015 року по 23.10.2015 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку проміжний період. Синдром лікворної-венозної дистензії, вегетативної дисфункції. Вона є матір'ю-одиначкою, відноситься до соціально незахищених верств населення несла витрати на лікування сина витративши на ліки 1613,17 грн., на таксі та інший транспорт 455 грн., благодійні внески 290 грн., медичні послуги по обстеженню на суму 255 грн., а також несла витрати на харчування сина на суму 300 грн. та витрати на виготовлення фотокопій документів на суму 46 грн., а разом спричинена матеріальна шкода становить 2959,17 грн. Крім того, їй спричинено і моральну шкоду, так на момент побиття сина у нього була травма руки і він не мав можливості до захисту від старшокласника, також син на протязі тривалого часу не міг займатися спортом як у школі так і відвідувати секцію та не приймав участь у турнірах де він завжди займав призові місця. В зв'язку з наведеним просила стягнути з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 2959,17 грн. та у відшкодування моральної шкоди 6201,00 грн. У судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, проти його задоволення заперечувала зазначивши, що працює прибиральницею, самостійно виховує двох дітей та на підставі Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" відноситься до категорії малозабезпечених. Не заперечувала того факту, що її син [PERSON] спричинив тілесні ушкодження сину позивачки [PERSON], однак зазначила, що бійку образами спровокував саме [PERSON], крім того погрожував її сину складним ножем. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 17.05.2015 року [PERSON], [INFO], спричинив тілесні ушкодження її сину [PERSON], [INFO]. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року [PERSON] визнано виною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 51 грн. [PERSON] визвано винною в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання дітей в результаті чого її неповнолітній син [PERSON] 17.05.2015 року спричинив тілесні ушкодження неповнолітньому [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Неповнолітній [PERSON], [INFO] є учнем середньої загальноосвітньої школи, належного йому майна не має, а тому відповідальною за спричинену ним шкоду є його матір, вина якої полягає в неналежному вихованні підлітка, відсутності нагляду за ним. Позивачка на підтвердження матеріальних витрат на лікування сина надала чеки на загальну суму 2204,17 грн. Згідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 14246 виданої КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" [PERSON] [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні з 18.05.2015 р. по 22.05.2015 р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м'яких тканин потиличної області. Ротаційний підвивих С1 ліворуч. Посттравматичний міозит шиї. При лікуванні застосовувалося препарати - "Реосорбілакт", "натрію хлорид", "Ліра", "Л-лізин", "Неуробекс", "Олфен", рекомендовано фіксацію шиї коміром "Шанца" Після виписки рекомендовано вживання препарату "Нейробіон" та "Ентроп". На підтвердження вартості зазначених препаратів позивачка надала фіскальні чеки від 18.05.2015 року на придбання призначених препаратів, на 240,00 грн., від 19.05.2015 року на придбання препаратів на 102,00 грн., від 18.05.2015 року на придбання препаратів на 24,35 грн., від 189.05.2015 року на придбання препаратів на 62,52 грн., від 20.05.2015 року на придбання коміру на 212,15 грн., від 20.05.2015 року на придбання препаратів на 30,20 грн., від 21.05.2015 року на придбання препаратів на 176,91 грн., 20.05.2015 року на придбання препаратів на 112,48 грн., від 24.05.2015 року на придбання препаратів на 101,40 грн., від 25.05.2015 року на придбання препаратів на 373,50 грн., а разом на 1435,51 грн. Згідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3661 виданої КЗОЗ "Харківська міська дитяча лікарня № 5" [PERSON] [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні з 07.10.2015 р. по 23.10.2015 р. з діагнозом: з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку проміжний період. Синдром лікворної-венозної дистензії, вегетативної дисфункції. На підтвердження витрат на лікування позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 41 від 07.10.2015 року на діагностичне обстеження ЕЕГ, ЕХО на суму 255,00 грн. та фіскальний чек від 27.10.2015 року на придбання призначених після виписки з лікарні препаратів на 177,66 грн. , а разом на 431,66 грн. Надані, квитанція № 3676202 від 17.05.2015 року по сплаті 190 грн. на рахунок благодійного фонду та квитанція № 478853 від 07.10.2015 року по сплаті 100 грн. на рахунок благодійного фонду, а також квитанція № 4-012 від 05.04.2016 року судом не визнаються як доказ понесених витрат на лікування. Таким чином стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди належить 1868,17 грн. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. виходячи з принципу розумності, наслідків, що наступили. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 1102,40 грн., одержувач: код: 37999701, УДК в Орджонікідзевському районі м. Харкова, Банк: ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, р/р 31214206700009, КБКД: 22030001.

Outcome: partial