Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

02 травня 2018 року [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 25 березня 2010 року, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. В даному шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Батько дитини фактично залишив сім'ю після народження дитини ще в 2008 році, і з того часу взагалі не цікавиться дитиною, не приймає жодної участі ні у її вихованні, ні в матеріальному утриманні, переклавши всі обов'язки по вихованню і утриманню дитини на неї (позивача). В зв"язку з цим змушена періодично виїжджати на роботу до Польщі, щоб утримувати дочку. Також зазначає, що вона з дочкою проживали у будинку батька, дитина була забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. На даний час після народження в 2012 році другої дитини від іншого чоловіка вона з дітьми перейшла проживати в будинок своєї бабусі в с.Пнів Надвірнянського району, де обом дітям забезпечила належні умови для проживання та розвитку. Відсутність щонайменшої батьківської турботи відповідача по відношенню до дитини - дочки [PERSON] сильно морально її травмує, дівчинка про наявність в неї батька практично не знає, так як ніколи його не бачила. В зв'язку з цим просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], уродженки с. Стримба, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав підтримали в повному об'ємі з підстав, наведених в позовній заяві. Зазначили, що [PERSON] за всі роки окремого життя з позивачем жодного разу не поцікавився дитиною, її розвитком, взагалі не брав участі в її вихованні чи утриманні. Позбавлення відповідача батьківських прав в першу чергу є способом захисту прав та інтересів дочки, тому просять позов задоволити, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути судові витрати по справі. Представник служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, в судовому засіданні підтримала рішення органу опіки та піклування, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що в даному випадку повністю відповідає інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2018 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подавав. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За згоди позивача та її представника суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 81 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 25 березня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 25 березня 2010 року, і яке зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №61 (а.с. 14). В шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO].(а.с.8) Стаття 141 Сімейного кодексу України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні також встановлено, що з 2008 року малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я, ні загальним її розвитком, фактично переклавши батьківські обов'язки на позивача по справі. Даний факт підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] З довідки Надвірнянської дитячої лікарні від 26 березня 2018 року № 21 вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає в с. Пнів - Мозолівка та знаходиться на обліку у ФАПі с.Мозолівка з 2010 року. За період з 2010 року по березень 2018 року за медичною допомогою до ФАПу зверталась тільки позивач [PERSON](а.с.53) Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком органу опіки та піклування Надвірнянської РДА від 16.03.2018 року, з якого вбачається за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. (а.с.20). Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким правом відповідач [PERSON] не користується, самоусунувшись від нього. Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки батько дітей практично з ними не спілкується, не проявляє щонайменшої батьківської турботи. Як вже зазначалося, відповідач з позивачем та дочкою не проживає, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, що також підтверджується копіями актів обстеження матеріально - побутових умов проживання, виданими депутатом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. (а.с. 12-13). З довідки, яка видана Стримбівською ЗОШ І-ІІ ст. 13 лютого 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні і шкільному житті своєї дочки [PERSON]. (а.с. 16). З характеристики, яка видана Стримбівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 12 лютого 2018 року вбачається, що позивач [PERSON] по місцю проживання характеризується з позитивної сторони. (а.с. 11). Вважаючи поведінку відповідача винною та свідоме нехтування ним протягом тривалого часу батьківськими обов'язками відносно своєї дочки [PERSON], суд дійшов висновку про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, узагальнюючи досліджені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не бере жодної часті у житті дитинп і таке відношення відповідача стало результатом свідомого нехтування ним своїми обов'язками, і першочергово виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що дії (бездіяльність) відповідача негативно впливають на нормальний розвиток та виховання дитини, суд прийшов до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, ст. ст. 141, 155, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved