Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 9 220 грн. 01 коп. індекс інфляції, 2 927 грн. 91 коп. 3% річних за період з січня 2006 року по квітень 2014 року за невиконання рішення Рівненського міського суду від 23 січня 2006 року. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 23 січня 2006 року згідно рішення Рівненського міського суду на його користь з [PERSON] стягнуто 8 667 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 70 грн. витрат на транспортування автомобіля та 745 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. На виконання рішення суду державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №42431534. Оскільки [PERSON] борг в сумі 11 482 грн. не сплатив, рішення суду не виконав,з посиланням на ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути на його користь 9 220 грн. 01 коп. індекс інфляції, 2 927 грн. 91 коп. 3% річних за період з січня 2006 року по квітень 2014 року за невиконання рішення Рівненського міського суду від 23 січня 2006 року. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача,суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, 23 січня 2006 року рішенням Рівненського міського суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8 667 грн. завданої йому матеріальної шкоди,70 грн. понесених витрат на транспортування автомобіля,745 грн. судових витрат та 2000 грн. завданої моральної шкоди. Вказане рішення не виконане та направлено до виконання у відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції,про що державним виконавцем 02 лютого 2007 року винесено постанову ВП №42431534 про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. При цьому, виходячи з аналізу вимог ст.ст.524,533-535 та ст. 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У ч.3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Крім того, визначення грошового зобов'язання закріплено й в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в якому ст. 1 передбачено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 5 вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Як встановлено судом, на підставі рішення Рівненського міського суду від 23 січня 2006 року, яке набрало законної сили та підтверджує обов'язок [PERSON] сплатити грошові суми на користь [PERSON], у відповідача виникло грошове зобов'язання, а тому ст.625 ЦК України застосовується судом, оскільки відповідач в примусовому порядку обов'язок зі сплати грошової суми, покладений на нього в судовому порядку, не виконав. Частина 5 ст.11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст.625 ЦК України. За положенням ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків поряд з договорами та іншими правочинами, є створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, інші юридичні факти, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (деліктні зобов'язання). Окрім того суд враховує,що положення ст.625 ЦК України застосовуються незалежно від вини боржника у разі невиконання ним грошового зобов'язання та безпосередньо за час прострочення такого виконання, а в даному випадку - судового рішення, що набрало законної сили та є обов'язковим для відповідача і невиконання якого є підставою для відповідальності, встановленої законом. При цьому суд враховує практику Верховного суду України,а саме постанову від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс 12 про усунення розбіжностей у застосуванні ч.2 ст.625 ЦК України. Отже,проаналізувавши вищенаведене, ретельно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимог [PERSON], а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст.11,509,510,625 ЦК України,

Outcome: approved