Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Підприємство споживчої кооперації "Кедр" звернулося до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №710008 від 06.07.2010 року ПСП «Кедр» належить на праві власності земельна ділянка 0,0805 га по вул. Польова, 2 у м. Снятині. Вказана земельна ділянка призначена для обслуговування торгового павільйону, який знаходиться на ній та придбаний ПСК «Кедр» у Снятинського споживчого товариства згідно договору купівлі-продажу від 19.06.2008 року. Актом земельно-узгоджувальної комісії від 02.07.2013 року зафіксовано факт порушення права власності ПСК «Кедр» на землю, а саме виявлено, що на належній ПСК «Кедр» земельній ділянці знаходиться частина нежилого приміщення, що належить [PERSON] згідно договору дарування між [PERSON] та ним. Зазначили, що вказане нежитлове приміщення збудоване без належно виготовленого і затвердженого проекту, без дозволу на початок будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не надавалася для будівництва, тому воно є самочинно збудованим та підлягає знесенню з скасуванням державної реєстрації на нього. Оскільки, спірне нежитлове приміщення є самочинним будівництвом тому воно не могло бути обєктом права власності, а відтак не могло бути предметом цивільно-правових угод, тому просили визнати недійсним договір дарування від 05.06.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] у частині дарування приміщення позначеного у Технологічному паспорті на нежитлове приміщення під № 6 внутрішньою площею 34,7 м.кв. [PERSON] подав в суд позов до ПСК «Кедр», Снятинської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.04.2010 року, Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно договору дарування від 05.06.2009 року, укладено між ним та [PERSON] йому належить нежитлова будівля по вул. Шевченка, 65 «а» в м. Снятині. Дана будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0512 га, яка була надана в оренду МП «Україна-Бізнес», власником якого був [PERSON]. Літом 2013 року йому стало відомо, що ПСК «Кедр» та Снятинська міська рада під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2010 року порушила межі земельної ділянки, що перебуває у його користуванні. Зазначив, що на спірне нежитлове приміщення та на земельну ділянку, площею 0,0512га, на якій знаходится вказане приміщення у нього є правовстановлюючі документи. Тому просив визнати недійсним даний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2010 року та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ № 71008 від 06.07.2010 року площею 0,0805 га по вул. Польова, 2 в м. Снятин, виданого ПСК «Кедр». Під час судового розгляду представник ПСК «Кедр» подав до суду документи з яких слідує, що у звязку з реорганізацією, шляхом перетворення ПСК «Кедр», створено ПП «Кедр», яке являється правонаступником ПСК «Кедр». У судовому засіданні представники ПП «Кедр» свої позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, а у позові [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник [PERSON] позов свого довірителя підтримав, зазначив, що [PERSON] є належним користувачем спірної земельної ділянки межі якої порушено ПП «Кедр» та Снятинською міською радою внаслідок укладення спірного договору. Просив позов [PERSON] задоволити, а у позові ПП «Кедр» відмовити та застосувати до позовних вимог ПП «Кедр» позовну давність. Представник Снятинської міської ради у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без їх участі, щодо розгляду позовних вимог покладався на розсуд суду. [PERSON] у судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин, про час та місце судового засідання повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та через оголошення у газеті «Галичина». Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно дослідивши докази по справі, встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що позов ПП «Кедр» підлягає до задоволення, а у позові [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому нормами ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи слідує, що згідно договору купівлі-продажу від 19.06.2008 року ПСК «Кедр» придбало у Снятинського споживчого товариства торговий павільйон, що розташований по вул. Польова, 2 у м. Снятині. Даний павільйон розміщений на земельній ділянці загальною площею 0,0805 га, яка була виділена в натурі Снятинському споживчому товариству 24.11.2005 року, що підтверджується Актом перенесення та узгодження зовнішніх меж землекористування Снятинському споживчому товариству по вул. Польова, 2 в м. Снятині для обслуговування металевого павільйону. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2010 року Снятинська міська рада продала ПСК «Кедр» земельну ділянку площею 0,0805 га, що знаходиться по вул. Польова, 2 у м. Снятині Івано-Франківської області, яка призначена для обслуговування приміщення металевого павільйону, без зміни цільового призначення. На підставі вказаного договору ПСК «Кедр» було видано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. З витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно слідує, що обласне комунальне підприємство Коломийське МБТІ зареєструвало 25.06.2008 року за ПСК «Кедр» право власності на торговий павільйон по вул. Польова, 2 м. Снятині Івано-Франківської області. Оскільки, 25.06.2008 року ПСК «Кедр» набуло права власності на торговий павільйон, то згідно ст. 120 ЗК України, в редакції на вказаний момент, до них перейшло право користування тією частиною земельної ділянки на якій розташований даний павільйон та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування. У Акті від 02.07.2013 року складеного земельно-узгоджувальною комісією Снятинської міської ради вказано, що в результаті проведення обстеження земельної ділянки, яка належить ПП «Кедр», згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ЯИ № 710008 від 06.07.2010 року, по вул. Польовій, 2 в м. Снятин, встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться кут будівлі суміжного землекористувача шириною 40 см. та довжиною 7 м.. З наявних матеріалів справи вбачається, що зазначена спірна будівля по вул. Шевченка, 65«а» в м. Снятині зареєстрована за [PERSON] згідно договору дарування від 05.06.2009 року, укладеного між ним та [PERSON]. З відповіді архітектурно-планувального бюро Снятинського району слідує, що вихідні дані на проектування добудови нежитлових приміщень по вул. Шевченка, 65«а» в м. Снятині, а також проектна документація на проведення добудови даного приміщення не виготовлялись. У договорі оренди земельної ділянки від 12.04.2007 року, зазначено, що земельна ділянка площею 0,0512 га по вул. Шевченка, 65 «а» в м. Снятині передається в оренду МП «Україна-Бізнес» для обслуговування нежитлової будівлі пекарні. Згідно рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради № 86 від 22.04.2008 року, [PERSON] надано дозвіл на переоформлення на нього майна ПП «Україна- Бізнес» у звязку з ліквідацією останнього. Рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради № 30 від 26.02.2009 року за [PERSON] оформлено право власності на нежитлове приміщення по вул. Шевченка, 65«а» в м. Снятині. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності з ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною 4 ст. 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 5 Постанови № 6 від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва")», відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта мають право особи, якщо вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Недійсними є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим законом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і проникнення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обстежень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень. У разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, з аналізу вище вказаних норм права випливає, що записи про право власності скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. У судовому засіданні встановлено, що ПП «Кедр» набуло право власності на торговий павільйон по вул. Польовій, 2 у м. Снятині з 25.06.2008 року, а саме з моменту реєстрації права власності на придбану будівлю у Снятинського споживчого товариства. Для обслуговування вказаного торгового павільйону Снятинському споживчому товариству була виділена в натурі земельна ділянка площею 0,0805 га, яка в подальшому Снятинською міською радою була відчужена ПСК «Кедр» для обслуговування приміщення металевого павільйону. Таким чином у ПП «Кедр» право власності на вказану земельну ділянку виникло одночасно із набуттям права власності на торговий павільйон, тобто з 25.06.2008 року, а у [PERSON] право власності на спірне приміщення виникло 14.07.2009 року, а саме з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що частина нежитлової будівлі [PERSON] знаходиться на земельній ділянці ПП «Кедр», чим порушує права останнього. Оскільки, у судовому засіданні не здобуто доказів, що спірне нежитлове приміщення, яке частково знаходиться на земельній ділянці ПП «Кедр», збудоване із належними дозволами та затвердженим проектом, тому згідно змісту ст. 376 ЦК України воно містить ознаки самочинного будівництва. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Таке самочинне не може бути обєктом право власності та предметом цивільно-правових угод. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПП «Кедр» знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення. Позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2010 року, Державного акта на права приватної власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовується вищезазначеними, дослідженими у судовому засіданні, доказами по справі. Зокрема, у суді не здобуто доказів, для визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2010 року, укладеного між Снятинською міською радою та ПСК «Кедр» та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки при укладенні вказаного договору були дотримані вимоги, та істотні умови які ставляться до даного виду правочинів, а предметом договору була земельна ділянка для обслуговування приміщення металевого павільйону, який перебував у власності ПСК «Кедр». З матеріалів справи слідує, що зазначена земельна ділянка була виділена 24.11.2005 року для обслуговування приміщення металевого павільйону Снятинському споживчому товариству, яке 19.06.2008 року відчужило його ПСК «Кедр». Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Заява представника [PERSON] про застосування позовної давності до позовних вимог ПП «Кедр» не знайшла свого підтвердження, оскільки факт порушення права власності на земельну ділянку ПСК «Кедр» виявлено 02.07.2013 року, що підтверджується відповідним актом.

Outcome: dismissed