Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2013 року, на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] - з 1/2 частини всіх ви ті в заробітку (доходу) до твердої грошової суми в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що за період нарахувань заборгованості по аліментах він опинився в скрутному положенні. Не зважаючи на його намагання сплачувати аліменти, борг росте. На час ухвалення рішення суду, він вже не працював, отже не мав стійкого та постійного доходу. Відразу після ухвалення рішення, фактично по даний час, він ніде офіційно не працевлаштований. Працює не офіційно, оскільки роботодавець не зацікавлений в офіційному працевлаштуванні. Відповідно має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно довідки-розрахунку від 30.05.2017 року його заборгованість, станом на 01.10.2015 року, становить 20 931 грн. 49 коп., а станом на 30.05.2017 року 43 027,99 грн. Враховуючи інтереси дітей, він не відмовляється від заборгованості, яку зобовязаний погасити. Він запропонував відповідачу домовитись про погашення заборгованості та погодитись на зменшення розміру аліментів, але вона не погодилась. Накладений арешт відділом ДВС на майно не дає можливості продати автомобіль ВАЗ 21099 2005 року випуску. Починаючи з вересня 2014 року він проживає в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO], яка перебуває на п'ятому місяці вагітності. Його дохід не є достатнім для утримання не лише дівчат від перших шлюбних стосунків, а й його нової сім'ї. Вважає, сплата аліментів в твердій грошовій сумі буде більш прийнятна для нього та взаємовигідна для них з відповідачем, що запобіжить подальшому зростанню заборгованості і як наслідок дасть можливість реалізовувати в повній мірі обовязки батька в утриманні дітей. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Надав виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 4137 неврологічного відділення, про те що він з 15.06.2017 року по 05.07.2017 року перебував на лікуванні на підтвердження погіршення стану здоровя. Відповідач до суду не з?явилася, але до суду звернулася з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позов не визнає, заперечує щодо його задоволення. Свої заперечення мотивувала тим що, починаючи з травня 2013 року аліменти позивач сплачує не щомісяця, а тоді коли йому заманеться, й в тому розмірі якому вважає за необхідне, цим самим ставить їхніх дітей у скрутне становище, у вихованні дітей участі взагалі не приймає. Проживання позивача у фактичних відносинах з [PERSON] та очікування народження спільної дитини, не вважає підставою для зменшення аліментів, оскільки дружина позивача буде отримувати допомогу при народженні дитини та по догляду до досягнення нею трирічного віку. Позивач є молодою, працездатною особою та не позбавлений права у подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. На даний час вона сама виховує двох неповнолітніх дітей, перебуває у пошуках роботи. Житло винаймає. Потреби дітей на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання збільшуються у звязку з чим вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів та призначення їх у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали по справі прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 12 квітня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з 01.02.2013 року по 05.09.2025 року, а потім в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, тобто до 22.08.2027 року. Рішення суду набрало законної сили 12.04.2013 року та 22.04.2013 року видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 21.05.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~Як вбачається із тексту позовної заяви позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2013 року, на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] - з 1/2 частини всіх ви ті в заробітку (доходу) до твердої грошової суми в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення старшою дитиною повноліття. \~\~\~\~ Однак вказана позовна вимога суперечить диспозиціям ч.3,\~ст.181 СК України, яка встановлює виключно два способи стягнення аліментів: у вигляді частки від доходу особи, з якої стягуються аліменти, та у твердій грошовій сумі, а також ч.1 \~ст.192 СК України, яка регулює тільки збільшення розміру аліментів, який уже визначений за рішенням суду, при цьому вказана норма права ніяким чином не змінює спосіб виконання стягнення аліментів. В даному випадку рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2013 року вже встановлений спосіб стягнення аліментів у вигляді стягнення 1/2 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, а положення ч.1\~ст.192 СК України\~у правовідносинах, що склались між сторонами, регулюють розмір дробового значення вже присуджених аліментів в частині їх збільшення або зменшення, а не зміни встановленого способу їх стягнення. Таким чином, в позові і поясненнях позивача мова фактично йдеться не про зменшення розміру аліментів, а про зміну порядку стягнення аліментів (з частки від доходу на тверду грошову суму). Позивач не просить суд зменшити „1/2 частину" на\~\~частку у меншому розмірі, а суд не має повноважень вийти за межі його позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed