Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 22 січня 2010 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейних стосунків між ними немає, з відповідачкою вони проживають окремо. 25.09.2017 Тальнівським районним судом був розірваний шлюб між ними і стягнуто аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання дітей. [PERSON] - син позивача постійно проживав з ним у будинку його батьків. Позивач і його батьки забезпечують дитину усім необхідним для його належного розвитку та виховання. Позивач створив всі умови для навчання, відпочинку, занять спортом. Він має можливість утримувати дитину, так як має постійне місце роботи та стабільний заробіток. На даний час позивач не може добровільно вирішити з відповідачкою питання проживання сина з ним, тому змушений звернутися до суду з даним позовом, просить залишити проживати сина з ним та стягнути аліменти з відповідачки на його користь на утримання сина. До початку судового засідання позивач подав заяву, в якій змінив позовні вимоги, від позовних вимог про стягнення аліментів відмовився, решту позову підтримав, просив змінений позов задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення Представник третьої особи - в судове засідання не з'явився, про дату, місце і час розгляду був завчасно повідомлений, причину своєї неявку суду не повідомив. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2010 року, мають неповнолітніх доньку та сина: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 25.09.2017 року рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишились проживати з матір'ю, неповнолітній син досяг чотирнадцяти років, стосовно його місця проживання між сторонами виник спір. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.11.2017 за місцем проживання в с. Мошурів Тальннівського району Черкаської області позивач проживає з батьками у будинку, який знаходиться в задовільному стані, а саме є окрема кімната для сина, є стіл для виконання домашніх завдань, полички для книг, шафа для особистих речей, ліжко. В будинку є вода, газ.(а.с. 11). Згідно психологічної характеристики, наданої психологом Тальнівської РДА [PERSON], [INFO], дитина прагне жити і виховуватися у повній сім'ї, батько є для нього авторитетом, наявна певна образа на матір, але одночасно дитина оцінює стосунки своєї сім'ї не гіршими ніж у інших сім'ях (а.с.12). Відповідно до протоколу засідання громадської комісії у справах дітей при виконкомі Мошурівської сільської ради від 08.02.2018 №2, розглянувши питання про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], вважає можливим на даний момент проживання [PERSON] з батьком [PERSON].( а. с. 34-35). Згідно трудової книжки колгоспника № [NUMBER], [PERSON] з 02.08.2016 працює стропальником Потаського пром. складу (наказ №70-к від 01.08.2016 року) (а. с. 38-44). Згідно довідки, виданої Тальнівською центральною районною лікарнею від 02.04.2018 № 262 - с, [PERSON] до лікаря - нарколога та до лікаря - психіатра не звертався (а.с. 55). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мошурівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 06.04.2018 №144 щодо розв'язання спору про місце проживання [PERSON], [INFO], розглянувши дане спірне питання, враховуючи негативне ставлення [PERSON] до матері та бажання його проживати з батьком, громадська комісія у справах дітей та опікунська рада при виконавчому комітеті Мошурівської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає можливим, на даний момент, проживання [PERSON] з батьком [PERSON].( а.с. 59 - 60). Згідно з ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з позивачем підлягають до задоволення, при цьому суд виходить насамперед з інтересів дитини, який бажає проживати з батьком, при цьому обставин, що така думка суперечить інтересам дитини, судом не встановлено, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено та відповідачкою не оспорюється, що батько створив належні матеріальні умови для проживання та навчання дитини, належно виконує батьківські обов'язки. Суд також враховує, що Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Outcome: approved