Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.07.2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому просив стягнути з відповідачки 5500 грн. - половину грошових коштів, внесених нею на депозитний рахунок до ПАТ «Приватбанк» за договором банківського внеску на суму 11000 грн., та знятих без його згоди; визнати за ним право власності на половину грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку у ПАТ «Приватбанк» згідно договору банківського внеску на суму 60000 грн., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк», в сумі 30000 грн., а також половину суми процентів за цим договором. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він знаходився у шлюбі з відповідачкою з 20.08.2010 р. по 26.05.2014р., шлюб був розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. За період шлюбу вони з відповідачкою придбали майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю. На протязі 2012-2013 рр. за погодженням з відповідачкою, від імені відповідачки [PERSON], були укладені 2 договори банківського внеску з ПАТ «Приватбанк» на суми 11000 грн. та 60000 грн., які вони внесли на депозитні рахунки банку. Після розірвання шлюбу, відповідачка без його згоди зняла гроші у сумі 11000 грн. з банківського рахунку, та привласнила їх, не передавши йому половину суми, що складає 5500 грн. Строк дії договору банківського внеску на 60000 грн. закінчується 04.08.2014р. Обидва договори банківського внеску укладалися відповідачкою в його присутності у відділенні ПАТ «Приватбанк» «Мирний» у м. Донецьку, розташованому на вул. Кольцова, 1. Договори та усі додатки до них знаходяться у відповідачки. Він не пам'ятає конкретних дат укладення договорів, тому що у них з відповідачкою на момент їх укладення були гарні відносини, і він їй цілком довіряв. Грошові внески у сумі 11000 грн. та 60000 грн. є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідачка не працювала. У період шлюбу він один утримував її та їхню дитину. Відповідачка відмовляється добровільно віддати йому половину грошей за банківським внеском на 11000 грн. Також відповідачка хоче самостійно розпорядитися внеском на суму 60000 грн., строк дії якого закінчується 04.08.2014р., та не має наміру віддати йому половину цих грошей. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за період шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. З ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним з подружжя укладений договір у інтересах сім'ї, то гроші, інше майно є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у випадку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними. У відділенні «Мирне» ПАТ «Приватбанк», йому відмовили у наданні відомостей про рух коштів на банківських рахунках, укладених відповідачкою у період шлюбу на користь нашої родини. Зараз усі відділення банку у Донецької області тимчасово закриті. 24.09.2014 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, згідно яким уточнив перелік майна, придбаного за час шлюбу, просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя стягнувши з [PERSON] на його користь матеріальну компенсацію вар\-тості майна і грошей у розмірі 56443,93 грн., залишити у власності [PERSON] і визнати перелічене ниж\-че майно її особистою приватною власністю: 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана згідно фіскального чеку магазину СОМFУ від 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн.; 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., згідно фіскального чеку магазину СОМFУ, придбаний 16.10.2010 року у кредит через Приват Банк; 3) LСD телевізор LG З D, придбаний у кредит через Приват Банк в 2013році, вартістю 11000 грн.; 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, згідно фіскального чеку магазину Соmfу, придбана у кредит 03.09.2011 року через Приват Банк, вартістю 5788,57 грн.; 5) комод, згідно товарного чеку без № від 27.11.2010 року,придбаний у ФОП [PERSON] вартістю 1260 грн., покупець вказа\-ний [PERSON]; 6) плед, 2 шт., виробництва Іспанії, вартістю 800 грн. Х 2=1600 гри, придбані в 2013 році; пароварка VІТЕК, вартістю 700 грн., придбана у 2013 році; · машинка для стрижки волосся Філіпс, вартістю 460 грн., придбана у 2013 році; 9) ноутбук Sаmsunq, вартістю 6000 грн., придбаний у 2013 році в кредит через Приват Банк; 10) ноутбук Асег, придбаний в 20 і О році, вартістю 2100 грн.; 11) м'ясорубка Мулінекс, вартістю 2100 грн., придбана в 2013 ропі; кухонна приналежність (жаровня), вартістю 560 гри. придбана в 2013р.; · пательня (сковорода), вартістю 540 грн., придбана в 2010 році; · годинник електронний, вартістю 390 грн., придбаний в 2013 році; · планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн.; · цифрова фотокамера Sоnу, вартістю 1800 грн., чохол, вартістю 350 грн., карта пам'яті вартістю 250 грн., загалом вартістю 2400 грн. Загальна сума майна, яке залишається у власності Відповідачки 51925,97 гри. У його особистій приватній власності просить залишити наступне майно: 1) домашній кінотеатр, придбаний у 2010 році, вартість якого згідно фіскального чеку магазину СОМFУ складає 2339,52 грн. від 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн., (в зустрічному позові вказана завищена ціна - 2500 грн.), в цьому чеку вказані інші складові цієї системи, які з собою забрала відповідач; 2) хлібопіч SАТURN, вартістю 380 грн., придбана в 2010 році, (зустрічний позов 700 грн.); цифрова приставка Т-2, 600 грн., придбана в 2010 році; · полочки для ванної кімнати придбано в ТОВ Аквала 20.09.2010 р., вартістю 470 грн., (зустрічний позов 1000 грн.); 5) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 2240 гри., (зустрічний позов 5500 грн.); 6) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., разом вартість 1057 грн., матеріал придбаний у ФОП [PERSON] згідно товарного чеку №72345 від 21.05.2012 р., роботи виконував позивач влас\-ними силами, (згідно зустрічного позову вартість 2500 грн.); 7) драбина «Елкон» придбана згідно товарного чеку без № у ФОП [PERSON] від 15.04.2013 р. за 1750 грн., (зустрічний позов ціна 2700 грн.); 8) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201, 58 грн. (згідно зустрічного позову 1500 грн.), вказані ціна підтверджується тим, що пилосос було придбано в кредит через «ПриватБанк»» Загальна вартість залишеного в його особистій власності майна 10038,10 грн. 03.02.2015 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, в позовній заяві, крім заявлених вище вимог щодо залишення у власності кожного з подружжя майна в натурі, просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну компенсацію вартості майна і грошей у розмірі 56443,93 грн. + відсотків і втрачених відсотків на суму 2493,99 грн., разом 48937,92 грн. 25.07.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про розподіл майна подружжя, про визнання майна особистою приватною власністю, зазначивши на підтвердження зустрічних позовних вимог, що у поданому позові колишній чоловік вказав грошові кошти, які він бажає ділити, але не надав суду правдивої інформації щодо джерела їх появи. Так грошовий вклад у розмірі 11 000 грн. це гроші, отримані нею на дитину. Оскільки заробіток відповідача був незначним, та ще й відповідач сплачував аліменти на дитину від першого шлюбу, то не вистачало грошей на прожиття, і тому отриману допомогу на дитину вони вимушені були витрачати на потреби не тільки дитини, а й потреби сім'ї. Тому коли з'явилася можливість відкласти гроші дитині - вона відкрила депозитний рахунок 10.12.2013 року, і спочатку поклала 4 000 грн., 23.12.2013 року - 2000 грн. і 16.04.2014 року - 5000 грн. З часу припинення шлюбних відносин відповідач не надавав і не надає жодної копійки на утримання дитини, про що він підтвердив на попередньому слуханні. Тому вона вимушена була зняти гроші у розмірі 11 000 грн. з депозиту та витратити їх на потреби їхньої з відповідачем доньки. Грошовий вклад у розмірі 60 000 грн. не є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, не є результатом спільної праці, оскільки це кошти, які його батьки отримали від продажу незакінченого будівництвом будинку і надали їй та її братові в рівних частинах по 60 000 грн., щоб вони розмістили їх на депозитний вклад на своє ім'я Договір купівлі продажу посвідчений 01 серпня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру 2727. Продаж вказаного будинку вчинено за 151293,23 грн. Депозитні рахунки на її ім'я та на ім'я її брата [PERSON] відкриті в один день 03.08.2012 року. За два роки спільного проживання вони з відповідачем не мали можливості відкласти таку суму грошей. Навіть шляхом елементарних арифметичних дій можна побачити, що для того щоб мати за два роки 60 000 грн. необхідно було б щомісяця відкладати по 2 500 грн., що було неможливо, оскільки заробіток відповідача, який він отримував в середньому складав 2000 грн. Їм постійно вимушені були допомагати її батьки, надаючи допомогу фінансами, продуктами речами для неї та дочки. Тому відповідач не має ні юридичного ні морального права вимагати поділити гроші, до яких він не має ніякого відношення. Говорячи про гроші, [PERSON] не вказав у позові саме те майно, яке вони придбали за час спільного проживання, яке є їхньою з ним спільною власністю подружжя, і яке залишилося у користуванні відповідача. Так за час спільного проживання та перебуванні у зареєстрованому шлюбі вони придбали: домашній кінотеатр, 2010 рік вартістю 2500 грн.; шафу для одягу, 2010 рік вартістю 2100 грн.; хлібопіч, 2010 рік, 700 грн.; цифрову приставку Т-2; 2010 рік вартістю 600 грн. полочки для ванної кімнати рік вартістю 1000 грн. супутникову антену в комплекті з 4-ма тюнерами, 2012 рік вартістю 5500 грн.; обшивку фронтова 2012 рік вартістю 2500 грн.; драбину 2013 рік вартістю 2700 грн.; матеріал для обшивки та утеплення будинку 2013 рік вартістю 7000 грн.; бензопилу 2013 рік вартістю 1500 грн.; пилосос 2013 рік вартістю 1500 грн.; всього майна на суму 27600,00 грн. Все вищезазначене майно залишилося відповідачу і перебуває у будинку, де вони мешкали разом перебуваючи у шлюбі, за адресою: [ADDRESS]. З часу розірвання шлюбу вона вимушена була переїхати для проживання в інше місце за межі м. Красноармійська. На даний час вона проживає у Росії, вимушена наймати житло для себе і дочки. Надаючи дозвіл на виїзд дочки до Росії її колишній чоловік поставив вимогу про те, що все придбане ними за час шлюбу майно залишається йому, а якщо вона не погоджується, то дозволу не отримає. Вже після її переїзду відповідач, телефонуючи до неї, не спілкується з дочкою, вимагає від неї відмову від аліментів, 100000 грн. і тільки за таких обставин обіцяє забути про неї та дочку. В зустрічному позові вона просила визнати спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] майно: домашній кінотеатр, 2010 рік вартістю 2500 грн.; шафу для одягу, 2010 рік вартістю 2100 грн.; хлібопіч, 2010 рік, 700 грн.; цифрову приставку Т-2; 2010 рік вартістю 600 грн. полочки для ванної кімнати рік вартістю 1000 грн. супутникову антену в комплекті з 4-ма тюнерами, 2012 рік вартістю 5500 грн.; обшивку фронтова 2012 рік вартістю 2500 грн.; драбину 2013 рік вартістю 2700 грн.; матеріал для обшивки та утеплення будинку 2013 рік вартістю 7000 грн.; бензопилу 2013 рік вартістю 1500 грн.; пилосос 2013 рік вартістю 1500 грн.; всього майна на суму 27600,00 грн., зазначене майно вона просила залишити у власності [PERSON], стягнути з [PERSON] на її користь 1\\2 частину вартості спільного майна у розмірі 13800 грн., визнати за нею право особистої власності на вклад у розмірі 60000 грн. з відповідними відсотками, розміщений 03.08.2012 року в ПАТ «Приватбанк» на її ім.»я. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали частково, оскільки не згодні з вартістю та переліком майна, зазначеного в зустрічному позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали частково, лише в частині того, що [PERSON] дійсно забрала з собою зі спільного майна подружжя м'ясорубку та планшет, згодні з їх вартістю, в частині іншого майна не визнали позов в повному обсязі, підтримали заявлені [PERSON] зустрічні позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він бачив, як поруч з будинком, де проживають [PERSON], стояла машина, яка саме не пам'ятає, машина була завантажена речами, та бачив, як дружина [PERSON] стояла біля воріт. Свідок [PERSON], яка являється матір»ю позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2010 році вона давала сину 50000 грн. від продажу будинку, який продала ще давно за 11000 доларів США, що на той час складало близько 60000 грн., також в 2010 році давала 9000 грн. на музичний центр, також пояснила, що виключно за її кошти було зроблено ремонт будинку (обшивка будинку), шафа також куплена за її кошти. Вона працює, розмір її заробітної плати складає приблизно 1200 - 1300 грн. на місяць. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі [PERSON] - це її дочка, шлюб з позивачем вона зареєструвала в 2010 році, дитина народилась 02.03.2011 року, вони проживали в місті Донецьку з матір»ю позивача, грошей у них постійно не було, оскільки він мало заробляв та платив аліменти на дитину від першого шлюбу. Вона з чоловіком постійно купляла їм продукти та одяг. Коли вони з чоловіком продали недобудований будинок в серпні 2012 року, то подарували дочці [PERSON] та сину [PERSON] по 60000,00 грн. Всі речі, що вони купляли, дочка залишила в Донецьку. Вона знає, що за час шлюбу дочка з зятем купували шафу, комод, музичний центр, все інше було придбано нею та її чоловіком [PERSON]. Мати [PERSON] грошей їм не давала, з грудня 2013 року по березень-квітень 2014 року дочка проживала у них в м. Красноармійську, уїхала від чоловіка після розірвання шлюбу в травні 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка по справі [PERSON] - це його сестра, в 2012 році їхній батько продав будинок за 151000 грн., батьки подарували йому та сестрі [PERSON] по 60000 грн., які вони поклали на банківські рахунки. Він допомагав сестрі матеріально та речами для дитини, допомагали також і їхні батьки. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що 20.08.2010 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали юридичний шлюб, який був розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року, яке набуло законної сили 06.06.2014 року (а.с. 6 т. 1), згідно зазначеному рішенню суду встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 28 квітня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 т. 1). Під час перебування у шлюбі сторони набули майно, яке є їх спільною власністю, а саме : 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн. (а.с. 53 т. 1); 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., придбаний 16.10.2010 року (а.с. 52 т. 1); 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, придбана 03.09.2011 року, вартістю 5788,57 грн. (а.с. 55 т. 1); 5) комод, придбаний 27.11.2010 року, вартістю 1260 грн. (а.с. 56 т. 1) 6) м'ясорубка Мулінекс, придбана в 2013 році, вартістю 2100 грн. (визнано сторонами по справі); 7) планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн. (визнано сторонами по справі); 8) домашній кінотеатр, вартістю 2339,52 грн., придбаний 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн. (а.с. 53 т. 1); 9) хлібопіч SАТURN, вартістю 350 грн., придбана в 2010 році (а.с. 48 т. 1); 10) полочки для ванної кімнати, придбані 20.09.2010 р., вартістю 470 грн. (а.с. 54 т. 1); 11) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 3090 грн. (а.с. 54 т. 1); 12) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., загальною вартістю 1057 грн., придбано 21.05.2012 р. (а.с. 50 т. 1); 13) драбина «Елкон» придбана 15.04.2013 р., вартістю 1750 грн. (а.с. 50 т. 1); 14) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201,58 грн. (оригінал квитанції знаходиться у представника позивача та був наданий для огляду суду під час судового засідання); 15) грошовий вклад в розмірі 11000 грн., внесений на депозитний рахунок до ПАТ «ПриватБанк» 10.12.2013 року на ім.»я [PERSON] (підтверджується банківськими документами на а.с. 122-159, 163-246 т. 1); 16) нараховані відсотки на депозитні вклади на ім.»я [PERSON] в розмірі 145,94 грн. та 299,14 грн., а всього 445,08 грн. (підтверджується банківськими документами на а.с. 122-159, 163-246 т. 1) Всього на загальну суму 48429,15 грн. Саме придбання зазначеного майна під час шлюбу та за зазначеною вище ціною було підтверджено письмовими доказами, а саме квитанціями, товарними чеками та гарантійними талонами, банківськими документами ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 48-56 т. 1, 122-159, 163-246 т. 1), та придбання м'ясорубки і планшету визнано в судовому засідання обома сторонами по справі. Доказів того, що вартість зазначеного майна відповідає вартості, зазначеній відповідачем [PERSON] в зустрічному позові, нею не надано. Щодо зазначеного майна, набутого за час перебування у шлюбі, то суд вважає, що воно підлягає розподілу наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності та виділити йому в натурі наступне майно: 1) акустична система, яка складається з напільної акустики (колонки), вартістю 3639,20 грн., підсилювач НАRМАN/КАRDОN, вартістю 2799,20 грн., придбана 24.09.2010 року, загальною вартістю 6438,40 грн.; 2) LСD телевізор LG, вартістю 8389 грн., придбаний 16.10.2010 року; 4) фотокамера дзеркальна Niсоn D3000 Кіt АF-S DХ 18, придбана 03.09.2011 року, вартістю 5788,57 грн.; 5) комод, придбаний 27.11.2010 року, вартістю 1260 грн. 6) домашній кінотеатр, вартістю 2339,52 грн., придбаний 24.09.2010 року, який складається з кінотеатр поло S0NУ - 1919,20 грн., кріплення - 239,20 грн., кабель пульт 119,20 грн. та кабель НІ-\-FІ - 61,92 грн.; 7) хлібопіч SАТURN, вартістю 350 грн., придбана в 2010 році; 8) полочки для ванної кімнати, придбані 20.09.2010 р., вартістю 470 грн.; 9) супутникова антена в комплекті з чотирма тюнерами придбана в 2012 році, вартістю 3090 грн.; 10) обшивка фронтону - сайдинг 12 м2 X 35 грн., старт 21 м.п. X 12 грн., ИД 10 шт. X 9.57 грн., СД 20 шт. Х 12 грн., саморізи 10000X0,05 грн., загальною вартістю 1057 грн., придбано 21.05.2012 р.; 11) драбина «Елкон» придбана 15.04.2013 р., вартістю 1750 грн.; 12) пилосос, придбаний в 2013 році, вартістю 1201, 58 грн. Всього на загальну суму: 32684,07 грн. Визнати за [PERSON] право власності та виділити їй в натурі наступне майно: 1) м'ясорубка Мулінекс, придбана в 2013 році, вартістю 2100 грн.; 2) планшет Самсунг, вартістю 2000 грн., в комплекті карта пам'яті, вартістю 200 грн., придбаний в 2013 році, загальна вартість 2200 грн.; Всього на загальну суму: 4300,00 грн. З [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] різницю у вартості майна в розмірі 8469,49 грн. Факт знаходження у відповідачки [PERSON] м'ясорубки та планшета визнаний в судовому засіданні її представниками. Але позивачем [PERSON] не надано суду належних доказів щодо того, що інше спільне майно подружжя було вивезено з м. Донецька відповідачкою [PERSON], а свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що лише бачив, як поруч з будинком, де проживають [PERSON], стояла машина, яка саме не пам'ятає, машина була завантажена речами, та бачив, як дружина [PERSON] стояла біля воріт. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 ч. 1 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Судом встановлено, що грошовий вклад у розмірі 60000 грн. не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], не є результатом спільної праці, оскільки це кошти, які батько відповідачки [PERSON] - [PERSON] отримав від продажу незакінченого будівництвом будинку та подарував їй та її братові [PERSON] в рівних частинах по 60000 грн., щоб вони розмістили їх на депозитний вклад на своє ім'я. Договір купівлі продажу посвідчений 01 серпня 2012 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру 2727. Продаж вказаного будинку вчинено за 151293,23 грн. (а.с. 17-18 т. 1). Депозитні рахунки на ім'я відповідачки [PERSON] та на ім'я її брата [PERSON] відкриті в один день 03.08.2012 року (а.с. 125 т. 1). Зазанчений факт такж підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що за два роки спільного проживання сторони по справі не мали можливості відкласти таку суму грошей, що підтверджується довідками про доходи [PERSON] на а.с. 58-62 т. 1, з яких вбачається, що він отримував заробітну плату середній розмір якої становив 2000 грн., при чому з його заробітної плати щомісячно утримувались аліменти. Відповідач [PERSON] являлась приватним підприємцем (а.с. 7 т. 2). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченому нотаріально, ще в 2004 році мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] продали два житлові будинки з надвірними побудовами за 29084,00 грн. (а.с. 67 т. 1). Документальних доказів того, що зазначені гроші зберігались на банківському рахунку з 2004 року по 2012 рік, коли [PERSON] було зроблено депозитний вклад на суму 60000 грн. суду не надано, крім того, не співпадає сума вкладу: 60000 грн. (внесено депозит на ім.»я [PERSON]) та 29084 грн. (сума від продажу будинків в 2004 році). Навпаки позивачем надані суду докази того, що його мати робила вклади на своє ім.»я 06.07.2012 року в розмірі 48000 грн., 08.08.2012 року - 10000 грн.; 05.07.2013 року - 5000 грн., 05.07.2013 року - 5000 грн. (а.с. 63-66 т. 1), що є доказом того, що при своєму заробітку 1200-1300 грн. на місяць та відсутності будь-яких інших підтверджених документально доходів, роблячи депозитні вклади на значні суми, [PERSON] не мала матеріальної можливості фінансово допомагати сім»ї сина. Таким чином, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права особистої приватної власності на грошовий вклад в розмірі 60000,00 грн. з відповідними відсотками, розміщений 03.08.2012 року на її ім.»я в ПАТ КБ «ПриватБанк», законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: partial