Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

28.08.2019 року позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.10.2015 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач разом із дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для життя та розвитк малолітнього сина, але без реєстрації місця проживання дитини. 29.07.2017 року позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг в м. Херсоні, з метою зареєструвати дитину за місцем проживання у вищевказаній квартирі, але їй було відмовлено через відсутність письмової згоди відповідача. Також позивач зазначила, що у 2018 та 2019 роках неодноразово зверталася до відповідача, щоб останній надав згоду, однак останній відмовився, внаслідок чого порушується право дитини. 30.10.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження по справі. 13.05.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області замінено третю особу службу у справах дітей Херсонської обласної Державної адміністрації на належну службу у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради. Позивач та її представник до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі та просили позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду заяви про дозвіл на реєстрацію малолітнього [PERSON] у кв. 15, Треті особи [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду заяви про дозвіл на реєстрацію малолітнього [PERSON] у [ADDRESS] та проведення розгляду справи без їх участі.. [ADDRESS] та проведення розгляду справи без їх участі. Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради у судове засідання надала заяву, якою проти задоволення позову не заперечувала. Ухвалою від 02.07.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносин. З матеріали справи вбачається 17.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1300, складений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З матеріалів справи убачається, що з 11.07.2017 позивач разом із своїм сином проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 19.07.2017, виданої Директором ТОВ КК «Старий центр» та актом обстеження від 21.07.2017 року. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло № 7703 від 12.01.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2007 року № 1-2387, які не заперечують стосовно проживання та реєстрації у вказаній квартирі сина позивачки [PERSON] та надали свої письмові згоди до позову. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Таким чином суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення.

Outcome: approved