Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

27.12.2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Ореl», державний реєстраційний номер «АВ3159ВЕ». 01.05.2012 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним «Ореl», державний реєстраційний номер «АВ3159ВЕ», в м. Комсомольськ Полтавської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] Відповідно до Ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.11.2013 року по справі №534/3048/13-к Відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 286 КК України. Потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON], звернувся до Страховика - AT «СК «АХА Страхування» - з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 15 959 (п'ятнадцять тисяч девятсот пятдесят девять) грн. 99 коп. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. До цього часу відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вищенаведене, представник ПАТ "СК "АХА Страхування" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ Страхова компанія АХА Страхування (р/р 26503253730300 в AT Укрсиббанк, МФО 351005, код ЄДРПОУ 20474912) завданні збитки в розмірі: 15 959 (п'ятнадцять тисяч девятсот пятдесят девять) грн. 99 коп. та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.00 коп. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, справу просив слухати за його відсутності. Судом встановлено, що 27.12.2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/0622656 (а.с.12). Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Ореl», державний реєстраційний номер «АВ3159ВЕ». 01.05.2012 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним «Ореl», державний реєстраційний номер «АВ3159ВЕ», в м. Комсомольськ Полтавської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], що підтверджується відомостями №8999985 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14). Відповідно до Ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.11.2013 року по справі №534/3048/13-к відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 286 КК України (а.с. 16 - 17). Потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON], звернувся до Страховика - AT «СК «АХА Страхування» - з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АА/0622656 (а.с.18). Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 15 959 (п'ятнадцять тисяч девятсот пятдесят девять) грн. 99 коп. Так, на підставі страхового акту №1.102.12.02504/VESK034333 від 17.12.2014 року (а.с. 41) позивачем було виплачено відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілою в розмірі 6 125 (шість тисяч сто двадцять пять) грн. 34коп., що підтверджується платіжним дорученням №147310 від 19.12.2014року (а.с. 43). Також на підставі страхового акту №1.102.12.02474/VESKO34325 від 17.12.2014 року(а.с. 57) позивачем було здійснено відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням потерпілої, у розмірі: 9 834 (девять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 65коп., що підтверджується платіжним дорученням №147309 від 19.12.2014року (а.с .59). Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав: 15 959 (п'ятнадцять тисяч девятсот пятдесят девять) грн. 99 коп. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 19 грудня 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підсумовуючи викладене, враховуючи, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій, що підтверджується належними доказами, з огляду на те, що відповідач добровільно не сплатив страховій компанії матеріальну шкоду в порядку регресу та надав до суду заяву про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved