Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання дублікату договору довічного утримання недійсним. У позові зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вказану квартиру він нікому не продавав, ні дарував, заборону на продаж та інше не знімав. В листопаді 2010 року йому стало відомо, що згідно до договору купівлі-продажу, укладеного 12 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2658, квартиру [ADDRESS] було продано сторонній особі. З цього приводу він звернувся до суду з позовом про визнання вище зазначеного договору купівлі-продажу недійсним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року його позов було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 12 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2658. Зобов'язано ОП „ЗМБТІ" анулювати реєстрацію квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та поновити реєстрацію квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року в цій справі скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 14 грудня 2011 року рішення колегії апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2011 року - скасоване, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року - залишено без змін. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2012 року витребувано у [PERSON] на користь позивача квартиру [ADDRESS]. На теперішній час позивач є власником квартири [ADDRESS], але не може повноправно володіти та розпоряджатися цією квартирою у зв'язку з тим, що 12 травня 2010 року державний нотаріус Гончарова Н.Г. видала дублікат договору довічного утримання, який було укладено між ним та [PERSON], посвідчений 30 жовтня 1999 року приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3155 та зареєструвала його за № 2-39. Тобто, на теперішній час існує оригінал договору довічного утримання від 30 жовтня 1999 року за № 3155, який знаходиться у позивача та дублікат цього договору, виданий 12 травня 2010 року, зареєстрований за № 2-39, однак де та в кого цей дублікат знаходиться - позивачу не відомо. За даним фактом порушено кримінальну справу. 16 жовтня 2013 року позивач звернувся із заявою до Запорізького державного нотаріального архіву з проханням анулювати дублікат цього договору, але отримав відповідь від 17 жовтня 2013 року, з якої вбачається, що Державний архів не може анулювати чи скасувати дублікат, тому він вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення на позов, відповідно до яких просить вирішити позов на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, враховуючи позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 11, 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, а також з інших правовідносин. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору довічного утримання (а.с. 28-29). Судом також встановлено, що невстановлена особа в період з серпня по жовтень 2010 року заволоділа квартирою позивача і від його імені уклала договір купівлі-продажу від 12 червня 2010 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2658, квартиру [ADDRESS]. З цього приводу [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання вище зазначеного договору купівлі-продажу недійсним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року його позов було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 12 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2658. Зобов'язано ОП „ЗМБТІ" анулювати реєстрацію квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та поновити реєстрацію квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с. 15). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року в цій справі скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено (а.с. 16-17). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 14 грудня 2011 року рішення колегії апеляційного суду Запорізької області від 14.09.2011 року - скасоване, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2011 року - залишено без змін (а.с. 18-21). Як вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2010 року за реєстровим № 2-39 державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Запорізькій області видано дублікат договору довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 жовтня 1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3155, взамін мов би то втраченого оригіналу, згідно ст. 53 Закону України „Про нотаріат" та п. 29 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом МЮ України від 03.03.2004 року № 2015. Позивачем було надано суду оригінал договору довічного утримання, копія якого знаходиться в матеріалах справи, що свідчить про відсутність правових підстав для видачі дублікату вказаного договору. Отже, на теперішній час існує оригінал договору довічного утримання від 30 жовтня 1999 року за № 3155, який знаходиться у позивача [PERSON] та дублікат цього договору, виданий невідомим особам 12 травня 2010 року, зареєстрований за № 2-39. На теперішній час [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], але не може повноправно володіти та розпоряджатися цією квартирою у зв'язку з тим, що 12 травня 2010 року державний нотаріус Гончарова Н.Г. видала дублікат договору довічного утримання, який було укладено між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 30 жовтня 1999 року приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3155 та зареєструвала його за № 2-39. За вказаних вище обставин права позивача підлягають захисту у обраний ним спосіб, тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved