Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ТОВ «Судова незалежна експертиза України» з наступними вимогами: визнати протиправною відмову товариства надати позивачу на її запит висновок товарознавчої експертизи, зобов`язати відповідача надати позивачу висновок експерта та стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. У провадженні Апеляційного суду Хмельницької області з травня 2018 р. перебуває справа № 686/8534/17 за її позовом про захист прав споживача до ТОВ «Комфі Трейд». В ході розгляду даної справи судом була призначена товарознавча експертиза, яка була оплачена позивачем. Після проведення експертизи, судом позивачу було надано копію експертного висновку, проте дана ксерокопія не завірена судом, оскільки даний висновок є документом, що виготовлено експертом. На неодноразові зверннення із заявами-скаргами на ім`я директора ТОВ «Судова незалежна експертиза України» про надання позивачу оригіналу висновку експерта, їй було відмовлено. Оскільки позивач є учасником справи, та саме за її клопотанням ухвалою призначено товарознавчу експертизу, просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.02.2019 р. справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.03.2019 р. відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 08.05.2019 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Дана справа цивільного провадження була визнана малозначною, оскільки є справою незначної складності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Суд вважає, що клопотання позивача щодо зміни порядку розгляду не підлягає задоволенню, оскільки входить у протиріччя із вимогами ст. 279 ЦПК України. 08.05.2019 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на п. 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертих досліджень, затвердженою наказом МЮУ від 08.10.1998 р. № 535 у редакції наказу МЮУ 26.12.2012 р. № 1950/5. При проведенні первинної експертизи співробітниками однієї експертної установи висновок експерта (експертиів) та додатки до нього складаються у двох примірниках, один з яких направляється органу, який призначив експертизу, а другий оформляється, як наглядове провадження,і зберігається в архіві експертої установи. Таким чином існує лише два примірники з мокрими печатками та підписои експерта (один для суду, інший для наглядового провадження). Інші екземпляри можуть бути оформленні у вигляді копій або у виглґяді дублікату (у випадку втрати оригіналу). Оформлення додаткових примірників з мокрими печатками та підписами (оригіналів) законодавством не передбачено. Тому видача позивачу примірника з мокрими печатками та підписами (оригіналу) висновку була не можлива. Могла бути видана лише копія. Проте оскільки дана експертиза була проведена на підставі ухвали суду, а не на замовлення учасника справи, не було підстав для видачі навіть копії висновку експерта гр. [PERSON] . Враховуючи це, позивачу було запропоновано отримати письмовий дозвіл Апеляційного суду Хмельницької області на видачу їй копії висновку. Після чого у товариства були б підстави надати гр. [PERSON] завірену копію висновку судової експертизи. Проте на момент підготовки цих заперечень такого дозволу на адресу відповідача не надходило. 15.05.2019 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив отримана судом через електронну пошту, однак не через ресурс «Електронний суд». Окрім того, зазначення у електронному листі про скерування його тексту до відповідача не є тотожним до вимоги ч. 3 ст. 179 та п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. Отже отримана судом відповідь на відзив не містить у собі усіх необхідних складових (підписи, докази надіслання до відповідача), а тому судом не приймається. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні Апеляційного суду Хмельницької області перебуває справа № 686/8534/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Комфі Трейд» про розірвання договору, поверненн коштів за придбаний товар та стягнення моральної шкоди. В ході розгляду даної справи судом 07.08.2018 р. була призначена судова товарознавча експертиза, проведення якої доручено ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (а.с. 10-11). 17.12.2018 р. та 28.12.2018 р. позивач заявами-скаргами звурнулась до директора ТОВ «Судова незалежна експертиза України» з вимогою надати їй оригінал висновку експертизи, який був наданий в межах розгляду справи № 686/8534/17 (а.с. 8, 12). Дані звернення були розглянуті та надано відповіді, в яких позивачу відмовлено у наданні оригіналу висновку ексаперту та надані відповідні роз`яснення (а.с. 9, 13). Позивач в своїх обгрунтуваннях посилалась на те, що вона є учасником справи № 686/8534/17, саме за її клопотанням ухвалою призначено товарознавчу експертизу та саме нею було оплачено проведення даної експертизи, а тому просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Проте суд з цим не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертих досліджень, затвердженою наказом МЮУ від 08.10.1998 р. № 535 у редакції наказу МЮУ 26.12.2012 р. № 1950/5 під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта. Відповідно до п. 1.5. Інструкції, проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" щодо методичного регулювання оцінки майна. Відповідно до п. 4.17. Інструкції, висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи. Відповідно до п. 4.19. Інструкції, при проведенні первинної експертизи співробітниками однієї експертної установи висновок експерта (експертів) та додатки до нього складаються у двох примірниках, один з яких направляється органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), а другий оформлюється як наглядове провадження і зберігається в архіві експертної установи. Таким чином існує лише два примірники з мокрими печатками та підписои експерта (один для суду, інший для наглядового провадження). Інші екземпляри можуть бути оформленні у вигляді копій або у виглґяді дублікату (у випадку втрати оригіналу). Оформлення додаткових примірників з мокрими печатками та підписами (оригіналів) законодавством не передбачено. Згідно ч.3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Судова експертиза була проведена на підставі ухвали Апеляційного суду Хмельницької області в межах розгляду справи № 686/8534/17, а тому видача позивачу примірника з мокрими печатками та підписами (оригіналу) висновку була не можлива. Могла бути видана лише копія. Оскільки дана експертиза була проведена на підставі ухвали суду, а не на замовлення учасника справи, не було підстав для видачі навіть копії висновку експерта [PERSON] . Суд також відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення 10000,00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 постанови Пленум у Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для справи, а також вимог розумності і справедливості. (ч.3 ст.23 ЦК України). Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід ураховувати, що згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем не надано суду доказів того, що їй було завдано моральної шкоди. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, спростовані відповідачем, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed