Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі банк) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 липня 2006 року в розмірі 37 200,39 грн.. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 липня 2006 року року між Публічним Акціонерним Товариством "ПриватБанк" (правонаступником Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору № б/н від 19 липня 2006 року, а отже, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30 вересня 2015 року має перед банком заборгованість в розмірі 37 200,39 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 9 158,32 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 23 447,82 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 2 346,61 грн.; - штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 1 747,64 грн. (процентна складова). Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, про що суду надала письмові заперечення, з яких вбачається, що позивач не прийняв до уваги той факт, що "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою", "Тарифи банку" не підписані відповідачем, відповідач не був ознайомлений з вказаними Умовами, тобто умови викладені у таких документах не погодженні між сторонами. Зазначає, що відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-757цс15), Умови, які не містять підпису позичальника не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін. Крім того, просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності в один рік до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що\~ позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 липня 2006 року [PERSON] 19 липня 2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання [PERSON] відповідної заяви. Відповідач та його представник вказане не заперечували. На підставі вказаного кредитного договору [PERSON] в межах кредитного ліміту отримував від Банку грошові кошти, та повертав їх. З розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором судом встановлено, що [PERSON] з 26 квітня 2013 року порушено договірні зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості та своєчасної і повної сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 30 вересня 2015 року його заборгованість по кредиту склала: - поточна заборгованість за наданим кредитом в сумі 5419,7 грн.; - прострочена заборгованість за наданим кредитом в сумі 3738,62 грн.; - заборгованість з нарахованих відсотків на поточну заборгованість за наданим кредитом в сумі 296,1 грн.; - заборгованість з нарахованих відсотків на прострочену заборгованість за наданим кредитом в сумі 23151,72 грн. Заперечення представника відповідача. що неправильного нарахування суми заборгованості по несплаченим відсоткам в судовому засіданні не доведені достовірними доказами та розрахунками, отже, не знайшли свого підтвердження. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобовязання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 19 липня 2006 року щодо стягнення поточної заборгованості за наданим кредитом в сумі 5419,7 грн., простроченої заборгованості за наданим кредитом в сумі 3738,62 грн., заборгованості з нарахованих відсотків на поточну заборгованість за наданим кредитом в сумі 296,1 грн., та заборгованості з нарахованих відсотків на прострочену заборгованість за наданим кредитом в сумі 23151,72 грн., є обгрунтованими і їх належить задовольнити. Позивач в обгрунтування вимог про стягнення з відповідача штрафу посилався на надані Умови і правила надання банківських послуг, зокрема: Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов' язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов' язаний, сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Суд визнає недоведеними твердження позивача про те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом [PERSON] в заяві, оскільки надані до позовної заяви Умови, які не містять особистого підпису позичальника не можна вважати складовою частиною укладеного 19 липня 2006 року між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін, а тому в задоволенні вимог щолдо стягнення з відповідача сум штрафів належить відмовити. Позвоні вимоги щолдо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією належить задовольнити в межах строку позовної давності. Так, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня ? це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до повного виконання зобов'язання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відтак, оскільки відповідач став порушувати зобов"язання за кредитним договором з квітня 2013 року строк позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) розпочав свій перебіг. Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником позивача - [PERSON] подана заява до суду про застосування строку позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому, оскільки позивач звернувся до суду у жовтні 2015 року то вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією належить задовольнити в межах строку позовної давності, тобто за один рік, що відповідно до розрахунку становить 1200 грн. З підстав ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку необхідно стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1218 грн.

Outcome: partial