overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

26 липня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 16. \~\~\~\~ Від шлюбу діти повнолітні. \~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~\~ На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди, в результаті чого у них виникали непорозуміння, що призвело в 2014 році до розпаду сім"ї. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. \~\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить слухати справу у його відсутність. \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. \~\~ Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.07.1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №16, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 177020 повторно виданим 07.06.2016 року Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу діти повнолітні. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу про що надав суду заяву відповідного змісту. Відповідачка заперечень проти позову або докази на спростування наведених позивачем позовних вимог не надав, що свідчить про її небажання зберегти шлюб. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, в позивача відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

26 липня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Лісниченській сільській раді Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 9). Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що на протязі останніх двох років сімейне життя у них з відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони стали різними за характерами та звичками люди, подальше спільне життя між ними є неможливим, тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 липня 1997 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Лісниченській сільській раді Бершадського району, Вінницької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 9, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу про що надав суду заяву відповідного змісту, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу . Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 24 грудня 2012 року [PERSON] вчинив крадіжку особистого майна позивача з домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS]. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена вироком Краснокутського районного суду від 13 червня 2013 року. Однак, завдану матеріальну шкоду в розмірі 2087,00 грн. [PERSON] не відшкодував, викрадене майно не повернув. В добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду. Крім того, внаслідок незаконних дій відповідача [PERSON] було завдано і моральну шкоду , яка виразилася у фізичних, душевних стражданнях і яку він оцінює в 1500,00 грн. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, прохав суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч.4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з"ясувавши характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, наявність причинного зв"язку між вчиненим та шкодою, що настала, роль і ступінь участі відповідача в її заподіянні, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 24 грудня 2012 року, близько 17 год. 00 хв., [PERSON],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

26 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що сплачує добровільно на утримання дитини 500 грн. щомісячно, та не заперечує оплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 9) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім'ї (а. с. 10) [PERSON] проживає разом з матір'ю. Відповідно до довідок про доходи (а. с. 36-37) з заробітної плати [PERSON] перераховано у березні 2014 року 250 грн, а з квітня 2014 р. по грудень 2015 року 500 грн. аліментів на рахунок [PERSON] Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює водієм в ДП "НЕК "Укренерго" та має постійний заробіток. (а. с. 36-37). За таких обставин, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) з урахуванням суми аліментів, сплачених [PERSON] у добровільному порядку, а саме за листопад 2015 року у розмірі - 500 грн. та грудень 2015 року у розмірі - 500 грн. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 07 квітня 2009 року виконкомом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області за актовий запис за № 4; неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживання для неї до її повноліття, після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON] . В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що протягом останнього року вони з відовідачем не підтримують шлюбні відносини, фактично їхня сім'я розпалася . Причиною розірвання шлюбу являється несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, нерозуміння один одного , у зв'язку з цим між ними систематично виникають сварки та скандали. Міри, які вона приймала для збереження сім'ї не дали позитивного результату, її прохання про зміну поведінки в сім'ї та відношення до сім'ї відповідач залишає без реагування і тому вона прийшла до висновку, що шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де вона позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився і не повідомив про причину неявки, про час та місце рогляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу; миритись вона не бажає, відповідач ніяких заперечень щодо пред"явлених вимог не надав суду, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Так як спір про дитину відсутній, суд залишає неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на виховання для позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], просив постановити рішення про визнання останнього втратившим право користування житловим будинком [ADDRESS] . Обгрунтовуючи свої вимоги, представник позивачки зазначив, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до договору купівлі продажу від 24.05.1984, але у цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з жовтня 2001 року залишив будинок і вибув на інше місце проживання. Відповідач не повідомляв [PERSON] про причини своєї відсутності у вказаному житловому приміщенні. Між ними не було встановлено іншого порядку втрати права користування житлом, ніж порядок встановлений законом. У зв'язку з тим, що [PERSON] зареєстрований у його будинку , [PERSON] не має можливості оформити документи для отримання субсидії на оплату комунальних послуг. В судове засідання ні представник позивачки [PERSON], ні позивачка не з»явились , про час та місце розгляду справи вони повідомлені належно , представник позивача та позивачка подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутність , позовні вимоги підтримали із підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не з"явивсь і не повідомив суд про причину неявки, про час та місце розгляду справи він повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення ( а.с. 17). Судова повістка відповідачу направлялась за місцем його реєстрації згідно повідомлення Баранівського РС УДМС України в Житомирській області від 04 вересня 2015 року № 13/973 ( а.с. 18). Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивачка згідно її заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.05.1984 року , за якою зареєстровано право приватної власності в книзі №1 за реєстраційним номером 194 (а.с.6). Відповідач [PERSON] також зареєстрований в даному будинку, але він не є його власником чи співвласником . З жовтня 2001 року по даний час [PERSON] не проживає в цьому будинку, що підтверджується довідкою виконачого комітету Мар'янівської селищної ради Баранівського району Житомирської області № 738 від 17.08.2015 року (а.с.10) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] втратив право користування житлом в будинку в [ADDRESS], який належить для [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

26 січня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - Банк) звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка відповідно до кредитного договору від 13 червня 2011 року отримала кредит. Відповідно до умов договору, щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка неналежним чином виконувала своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом на суму 7900 грн. 71 коп. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка подала письмову заяву про те, що з позовом згідна, просить розглянути позов без її участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідачка не виконала вимоги договору і не сплачувала всіх встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг з кредиту в загальній сумі 7900 грн. 71 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні: договором кредиту, тарифами обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника, опитувальником клієнта, розрахунком боргу за кредитним договором, статутом банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

26 червня 2017 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судовому засіданні заявник заяву підтримав і пояснив, що оформляє документи для перепризначення пенсії і при перевірці в Чечельницькому відділі Бершадського об"єднаного Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області у його трудовій книжкі виявили невідповідність реквізитів трудової книжки інструкції №58 виданої сумісно Міністерством праці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення 29.07.1993 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, а саме : в трудовій книжці [NUMBER] заповненої на ім"я [PERSON] відсутня печатка уповноваженого органу який видав трудову книжку. Просить встановити вказаний факт, оскільки організація яка видала трудову книжку Макарівський райвиконком Київської області на даний час не існує, і печатка даної організації ліквідована. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Чечельницького відділу Бершадського об"єднаного управління пенсійного фонду України у Бершадському районі за довіреністю Роздобудько Т.П. не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню повністю по слідуючим підставам. Відповідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно довідки Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області шостого скликання від 20.10.2015 року за вихідним номером 487 виданої гр. [PERSON] про те, що він дійсно працював на посаді голови виконкому Андріївської сільської ради народних депутатів із 04.03.1980 року по 23.09.1981 рік (рішення першої сесії XVI скликання Андріївської сільської ради народних депутатів від 04.03.1980 р.) і про те, що Андріївська сільська рада являється правонаступником Андріївської сільської ради народних депутатів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить Зеленодольській міській громаді. В червні 2012 року відповідачі виїхали з квартири, про що свідчать сусіди, з того часу ніяких відомостей від них не надходило. З комунальних платежів за вказаною адресою зростає велика заборгованість. Квартира знаходиться без нагляду. Відповідачі ніякої участі в утриманні даного житлового приміщення не приймають та ним не користуються, їх особистих речей у квартирі немає, житлове приміщення знаходиться у жахливому стані, двері та вікна відсутні, система опалення відсутня. Зеленодольською міською радою приймалися міри щодо встановлення фактичного місця знаходження відповідачів. Фактичне місце їх знаходження не встановлено. Відповідачі фактично втратили право на користування житловим приміщенням, оскільки в дійсності відсутні в ньому більше шести місяців без поважних причин і не виконують обов»язки наймача житла, тому просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, так як на протязі більше 6 місяців відповідачі не користувалися житлом . Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [ADDRESS] ( а.с.4) Згідно акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 21.01.2015 року, підтверджується факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації (а.с.5) Відповідно довідки по заборгованості за комунальні послуги [PERSON] має заборгованість перед комунальним підприємством КП «ЗМВ» за житлово - комунальні послуги станом на 01.02.2015 року у розмірі 1921 грн. 38 коп.( а.с.7) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше шести місяців, тому відповідачі повинні бути визнані такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved