Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

14 липня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку суброгації. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.04.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якої є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський енергоконсалтинг» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ак87088а8в від 05.04.2018, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Renault Dokker пасс.» д/н [NUMBER] . 04.05.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Dokker пасс.» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Suzuki Grand Vitara» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9870071. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Renault Dokker пасс.» д/н [NUMBER] , який належить Страхувальнику на праві приватної власності. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2018 у справі №127/11301/18, водія [PERSON] , під керуванням якого перебував транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara» д/н [NUMBER] визнано винним за ст. 124 КУпАП. Загальна вартість матеріального збитку необхідного для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Dokker пасс.» д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту №18/236 від 23.05.2018 р. ФОП [PERSON] склала 342531,60 грн. Як вбачається зі страхового акту №АХА2388443 від 25.06.2018 р. позивачем визначено страхове відшкодування у розмірі 232844,52 грн (390000,00 грн. - 1950,00 грн 152000,00 грн - 3205,48 грн = 232844,52 грн) на підставі звіту № 18/236 від 23.05.2018 р. ФОП [PERSON] та виплачено на рахунок Страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №467555 від 26.06.2018 р., з яких: 390000,00 грн. - страхова сума; 11950,00 грн - безумовна франшиза; 152000,00 грн - ринкова вартість ТЗ після ДТП; 3205,48 гри. - сума знецінення ТЗ за період страхування. Позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/9870071 розмір франшизи становить 0,00 грн. Відповідно до лімітів полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/9870071 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 100000,00 грн. 28.08.2018 р. ПАТ "НАСК "Оранта" здійснило страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. На підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 132844,52 грн (232844,52 грн 100000,00 грн). З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію за вих. №ЕЛ_9046 від 09.08.2021 р. на адресу відповідача з вимогою перерахувати суму боргу, яку відповідач отримав 16.08.2019 р., однак на момент подачі позову сума боргу залишилась не компенсована. За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 132844,52 грн майнової шкоди та 2270,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 20 вересня 2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Шиманським В.М. подано заяву про застосування строків позовної давності (вх. 65566) у якій зауважив, що позовні вимоги до [PERSON] обґрунтовуються настання страхового випадку - ДТП, яке відбулось 04.05.2018 року, в результаті якого у позивача виникло право вимоги в порядку суброгації. Водночас, звернув увагу, що з позовною заявою позивач звернувся до суду шляхом надсилання позовної заяви засобами поштового зв`язку лише 10.07.2021 року, тобто за межами строків позовної давності, які закінчились 05.05.2021 року. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст. 257 ЦК України та правовий висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складу Верховного суду від 23.05.2018 у справі №199/1848/16, від 27.12.2018 у справі №373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі №200/13392/13-ц, просив застосувати до даного позову наслідки спливу строків позовної давності, а також відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. 04 жовтня 2021 року представником позивача Волинським В.М. надіслано на офіційну електронну пошту суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (вх. ЕП-21968) згідно яких представником позивача не заперечувалось, що ДТП сталось 04.05.2018 року, а позовну заяву згідно штампу поштової кореспонденції було подано 14.07.2021. Посилаючись на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнено ЗУ «П ро внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», зазначив, що строк загальної позовної давності продовжується на строк дії карантину, який було встановлено з 12 березня 2020 року та продовжено до 30 квітня 2021 року. Пояснив, що затримка даного позову була зумовлена відсутністю у представника позивача доступу до всіх матеріалів страхової справи, які необхідні були для подачі позовної заяви, у зв`язку із роботою компанії в дистанційному режимі та перебуванням багатьох працівників різних відділів у відпустках, що було зумовлено запровадженням карантину на всій території України, тому з об`єктивних обставин позивач не мав змоги подати позовну заяву до 04.05.2021 року. З огляду на викладене просив суд, продовжити (поновити) строк позовної давності для подання даної позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача Волинський В.М. просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шиманський В.М. у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Судом встановлено, що власником автомобіля марки Renault, моделі Dokker, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , є ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 05.10.2017 (а.с. 20). 05 квітня 2018 року між АТ « СК «АХА Страхування» (страховик) та ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ак87088а8, вигодонабувачем за яким є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та іншим майном, вказаним у п.п. 5,6 Договору. Відповідно до п.п. 5,6 цього Договору та додатку №1 до цього Договору застрахованим майном є транспортний засіб марки Renault (Dokker пасс.), 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . Загальна страхова сума становить 390000,00 грн, розмір франшизи 0,50 % від страхової суми. Згідно п. 19.2 цього Договору до страхових ризиків віднесено викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Строк дії договору з 00:00 год. 05 квітня 2018 року до 24:0 год. 04 квітня 2019 року ( п. 14 6 цього Договору). Крім того, відповідно до п. 21.1.3 договору страховик взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно розділу 24 цього Договору. Відповідно до п. 24.1 договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком. Відповідно до п. 24.8 договору при повній загибелі транспортного засобу (п. 28.6 Договору) страхове відшкодування сплачується у розмірі страхової суми (з урахуванням умов п. 24.23 цього договору) за врахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхуванням станом на момент виникнення страхового випадку (п. 28.8 цього договору), вартості залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Аудатекс Україна» чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку). Відповідно до п. 28.6 договору повна загибель транспортного засобу випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладання договору або перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу (а. с. 11-14). 04 травня 2018 року о 19 год. 30 хв. у м. Вінниці по вул. Чорновола, 5, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Suzuki, моделі Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки Renault, моделі Dokker, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована АТ « СК «АХА Страхування», водія [PERSON] застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с.21). Як вбачається із постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2018 року у справі № 127/11301/18 встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №225273 04.05.2018 року о 19.30 год. в м. Вінниці, по вул. Чорновола, 5, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави. Постанова набрала законної сили 09.06.2018 року (а.с. 22). Згідно із ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг», було пошкоджено. 14 травня 2018 року представник ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» Шакалов О.В., разом із [PERSON] , яким заявлено про подію, звернувся до АТ « СК «АХА Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ (а.с.15). Як вбачається із заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування представник до ТОВ «Подільський Енергокнсалтинг» Шакалов О.В. звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» із проханням здійснити виплату страхового відшкодування на підставі договору №АК87088а8в у справі №1.003.18.0007646 (а.с. 18). На підставі заяви АТ «СК «АХА Страхування» про проведення автотоварознавчого дослідження ФОП [PERSON] 23.05.2018 року складено звіт №18/236 згідно якого матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП, без врахування втрати товарної власності, станом на 14 травня 2018 року складає 342531,60 грн (а.с. 27-35). Для визначення вартості залишків транспортного засобу було використано платформу AUTOonline компанії Audatex за допомогою якої визначено переможця аукціону, яким надано найвищу пропозицію вартості майна у розмірі 152000,00 грн (а.с. 36). Листом-запитом, адресованим АТ «Райффайзен Банк Аваль», щодо визначення отримувача страхової виплати №4885/12Цв_ від 01.06.2018 року АТ «СК «АХА Страхування» повідомлено адресата про настання події, що має ознаки страхового випадку, за договором страхування, за яким його визначено вигодонабувачем, та запропоновано останньому повідомити про його рішення щодо направлення страхової виплати (а.с. 24). Листом АТ «СК «АХА Страхування» вих. №_4888/12 Цв від 01.06.2018, адресованим ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» та АТ «Райффайзен Банк Аваль», проінформовано адресатів про порядок визначення страховиком розміру страхового відшкодування, з урахуванням рішення страховика про недоцільність прийняття залишків транспортного засобу на свою користь, та запропоновано повідомити про прийняте рішення щодо згоди із сумою страхового відшкодування (а.с. 25). У відповідь на вказаний лист Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», який є вигодонабувачем за договором страхування №ак87088а8в, надано згоду на виплату страхового відшкодування в сумі 232844,52 грн за страховим випадком, крім того просив перерахувати вказані кошти в сумі 232844,52 грн безпосередньо на розрахунковий рахунок ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» (а.с. 26). Представником ТОВ «Подільський Енергоконсалтинг» Шакаловим С.В. затверджено розрахунок страхового відшкодування на суму 232844,52 грн, водночас зазначено, що вказану суму вважає обґрунтованою, справедливою та такою, що відповідає умовам Договору страхування наземного транспорту №ак87088а8в від 02 квітня 2018 року, претензій до АТ «СК «АХА Страхування» не має (а.с. 50). Відповідно до страхового акту №АХА2388443 від 25.06.2018, затвердженого директором Департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АХА Страхування» Олександром Аввакумовим, сума відшкодування за страховим випадком від 04.05.2018 року відповідно до договору страхування № ак87088а8в від 02 квітня 2018 року становить 232844,52 грн (а.с. 51). 26 червня 2018 року Акціонерним товариством «СК «АХА Страхування» здійснено страхове відшкодування згідно акту №АХА2388443 на користь ТОВ «Подільський Енергоеконсалтинг» в розмірі 232844,52 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №467555 від 26.06.2018 року (а.с.52). На момент вчинення ДТП діяв поліс цивільно-правової відповідальність серії АК №009870071 виданий ПАТ «НАСК «ОРАНТА» щодо цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] згідно якого франшиза становила 0, ліміт за шкоду життю та здоров`ю -200000,00 грн, ліміт за шкоду майну 100000,00 грн (а.с. 23). 18 липня 2018 року представником АТ «СК «АХА Страхування» на адресу ПАТ «НАСК «Оранта» направлено претензію (вих. №ЕЛ_5767) з проханням здійснити компенсацію у розмірі 100000,00 грн відшкодування заподіяних [PERSON] збитків (а.с. 53, 55). 28 серпня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» перераховано на користь АТ «СК «АРКС» 100000,00 грн страхового відшкодування згідно претензії вих. №ЕЛ_5767 від 18.07.2018 року, що підтверджується копією платіжного доручення №42425 від 28 серпня 2018 року. (а.с. 54) Згідно витягу із Статуту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК» вказаним статутом регулюється діяльність Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК», яке раніше іменувалося, зокрема, як Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», і є його правонаступником (а.с. 9). Водночас, згідно відомостей №3.1-23/4847-19 від 15.07.2019, наданих Головним управлінням статистики у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» з 20.06.2019 року змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСК» (а.с. 10). Крім того, в порядку досудового регулювання спору, 09 серпня 2019 року ПрАТ «СК «АРКС» на адресу [PERSON] було надіслано претензію (вих. №ЕЛ_9046) з вимогою про компенсацію в порядку суброгації витрат ПрАТ «СК «АРСК» у розмірі 132844,52 грн (а.с. 56), яку було отримано адресатом 16.08.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0305610773767 (а.с. 57), однак відповідачем компенсацію вказаної виплати не здійснено. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~Закону України\~«Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до умов договору страхування, позивачем у справі прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 2328444,52 грн, яке перераховане на рахунок власника пошкодженого автомобіля, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи. Відповідно до ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Позивачу відповідно до Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» надане право звернення із заявою про виплату страхового відшкодування виплаченого ним у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди до страховика винної особи у встановлений цим законом строк. Зважаючи, на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із зазначеним лімітом у розмірі 100000,00 грн за завдану шкоду майну, то страхове відшкодування у вказаному розмірі було компенсовано ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь АТ «СК «АРКС» лише частково, а в іншій частині право вимоги перейшло до завдавача шкоди (відповідача) у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1,2 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд звертає увагу, що при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 199/1848/16, від 27.12.2018 у справі № 373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі № 200/13392/13-ц). У даній справі виникли правовідносини суброгації, які регулюються статтею 993\~ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», а тому строк позовної давності обчислюється з моменту дорожньо-транспортної пригоди. Ураховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася 04 травня 2018 року, тому строк позовної давності закінчився 05 травня 2021 року (перший робочий день після вихідного дня 04 травня 2021 року), а з позовом АТ «СК «АРСК» звернулося лише 14 липня 2021 року, який було надіслано засобами поштового зв`язку 10 липня 2021 року (а.с. 59). Відповідно до ч. 4 статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Разом тим, ПАТ «СК Арсенал Страхування» 04 жовтня 2021 року було подано до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності згідно яких просив суд продовжити (поновити) строк позовної давності для подання даної позовної заяви. За частиною п`ятою статті 267\~ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від30 січня 2019 року в справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18) зазначено, що «позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не встановлює, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропуску позовної давності поважними. Як правило, це відбувається за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити і від інших учасників судового процесу». У поданих ПАТ «СК «Арсенал Страхування» запереченнях останній зазначає, що ними пропущений трирічний строк звернення до суду через запровадженням карантину на всій території України, що зумовило роботу компанії в дистанційному режимі та перебування багатьох працівників різних відділів у відпустках, а також відсутністю у представника позивача доступу до всіх матеріалів страхової справи, які необхідні були для подачі позовної заяви Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ\~«Прикінцеві положення»\~ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Позивачем не наведено підстав, які б свідчили про те, що введені обмеження у зв`язку з карантином перешкоджали зверненню представника страхової компанії до суду за захистом своїх порушених прав. Таким чином, поважними причинами пропуску позовної давності визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк. Однак, на підтвердження зазначених позивачем причин неможливості звернутись до суду з позовом через запровадження карантинних заходів, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, а також не наведено підстав, які б свідчили про те, що введені обмеження у зв`язку з карантином перешкоджали зверненню страхової компанії до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, суд враховує, що позивач є юридичною особою і має у своєму штаті достатню кількість працівників для виконання відповідних процесуальних дій, а також процесуальним кодексом визначені можливості надсилання позову/процесуальних документів в електронному вигляді або поштою, а тому рішення про визнання причин (зазначених позивачем) поважними, без належних на те підстав, призведе до порушення принципу юридичної визначеності. Інших причин пропуску строку позовної давності позивач не зазначав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з підстав пропуску строку позовної давності, ураховуючи, що судом не встановлено поважних причин пропущення позовної давності протягом усього часу відведеного законом на подання відповідного позову спрямованого на захист порушеного права. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed