Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: стягнути з відповідача в її користь 100000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.11.2017 року, становить 2607960,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 листопада 2014 р. вона позичила Товариству з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» в особі [PERSON] кошти в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] було дано розписку. Вказані кошти відповідачу надавались відповідачу безповоротно за умови виконання своїх зобов»язань, а саме: відповідач зобов»язувався продати їй 27% корпоративних прав ТзОВ «Маслоленд» та включити її в число співзасновників. Ці умови відповідач зобов»язувався вчинити до 29 листопада 2014 року. Уразі невиконання цих умов відповідач зобов»язувався повернути позичені кошти. Відповідач виконав лише одну із частин, а саме: 05 грудня 2014 року уклав з позивачкою продаж корпоративних прав. Оскільки протягом року відповідач не включив її в число співзасновників товариства, 09 грудня 2015 року позивачкою було скеровано відповідачу листа про повернення їй 100000 доларів США. Таким чином, позивач вважає, що відповідач своїми діями, що виявилися у невиконанні взятих на себе зобов»язань порушив її права, а тому просить стягнути з відповідача в її користь 100000 доларів США та судові витрати. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити, при цьому наголошуючи на тому, що [PERSON] на час отримання коштів від його довірительки був єдиним засновником ТзОВ «Маслоленд». Представники відповідача Мартиневич Ю.О. та Хом»як З.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, позов вважають необґрунтованим та безпідставним, оскільки правочини вчинені [PERSON] - як фізичною особою, і відомостей щодо отримання вказаних коштів саме товариством у вказаній розписці відсутні, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача учасник ТзОВ «Маслоленд» [PERSON], в судове засідання не з»явився надіслав на адресу суду письмове пояснення, в якому зокрема вказує на те, що позов не обґрунтований та безпідставний, а тому в його задоволенні слід відмовити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Із матеріалів справи вбачається, що Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2016 року позов задоволено, та вирішено стягнути з ТзОВ «Маслоленд» в особі [PERSON] на користь [PERSON], суму позики в розмірі 100000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14 грудня 2015 року складало 2386009 грн. 40 коп. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.08.2016 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.01.2017 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, всі вищевказані рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При розгляді справи судом виконано припис Верховного Суду, щодо необхідності з'ясування чи мав право [PERSON] як кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ «Маслоленд» відповідно до Статуту ТОВ «Маслоленд» укладати від імені Товариства, зокрема, договори (правочин), набувати майнові та особисті права. Судом встановлено, що 20 листопада 2014 р. [PERSON] позичила Товариству з обмеженою відповідальністю «Маслоленд» в особі [PERSON] кошти в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] було дано розписку. Вказані кошти відповідачу надавались відповідачу безповоротно за умови виконання своїх зобов»язань, а саме: відповідач зобов»язувався продати їй 27% корпоративних прав ТзОВ «Маслоленд» та включити її в число співзасновників. Ці умови відповідач зобов»язувався вчинити до 29 листопада 2014 року. Уразі невиконання цих умов відповідач зобов»язувався повернути позичені кошти. Відповідач виконав лише одну із частин, а саме: 05 грудня 2014 року уклав з позивачкою продаж корпоративних прав. Оскільки протягом року відповідач не включив її в число співзасновників товариства, 09 грудня 2015 року позивачкою було скеровано відповідачу листа про повернення їй 100000 доларів США, однак по даний час кошти позивачці так і не повернуті. Відповідно до пункту 1.1. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що єдиним засновником (учасником) Товариства є [PERSON], 1979 року народження (паспорт [NUMBER], виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 02.10.2008 року; місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS]; податковий номер [NUMBER]. Відповідно до пункту 2.3. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що Товариство для досягнення мети своєї діяльності має право від свого імені набувати та здійснювати майнові та особисті немайнові права. Відповідно до пункту 5.2. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що джерелами формування власності Товариства є: …- кредити банків та інших кредиторів; - інші джерела. Відповідно до пункту 2.10. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що Товариство має право: вчиняти будь-які правочини, в тому числі отримувати позику від своїх учасників та інших фізичних та юридичних осіб. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 98 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників Товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу - тобто одноосібно [PERSON]. Відповідно до пункту 8.1. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що вищим керівним органом Товариства є Загальні Збори засновників (учасників). Таким чином, [PERSON] як єдиний засновник (учасник) ТОВ «Маслоленд» був правомочним приймати рішення та здійснювати будь-які дії від Товариства, у тому числі отримувати позику від фізичних та юридичних осіб. Відповідно до пункту 8.2. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено: До виключної компетенції Загальних Зборів учасників належить: підпункт м) вирішення питання про прийняття нових учасників до Товариства. Що було реалізоване [PERSON] одноосібно, як єдиним учасником (власником) ТОВ «Маслоленд» при продажі частки у статутному капіталі Товариства відповідно до договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року підписаного власноручно [PERSON]. Право приймати будь-які рішення стосовно діяльності ТОВ «Маслоленд» [PERSON] як єдиному засновнику (учаснику) закріплено останнім абзацом пункту 8.2. статуту ТОВ «Маслоленд», яким встановлено: Учасник товариства не має право голосу при вирішенні Загальними зборами учасників товариства (тобто одноосібно [PERSON]) питань щодо вчинення ним ([PERSON]) правочину та щодо спору між ним і товариством. Більш того, відповідно до пункту 8.5. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що директор організує виконання рішень засновника (учасника) та не вправі приймати рішення, обов'язкові для засновника (учасника). Відповідно до пункту 8.6. статуту ТОВ «Маслоленд» встановлено, що директор Товариства без письмової згоди власника (учасника) Товариства розпоряджається коштами товариства на суму, що не перевищує 1 000,00 (одна тисяча) грн. Це встановлене статутом Товариства обмеження вочевидь підтверджує реалізацію одноосібним власником (учасником) Товариства [PERSON] права отримати зазначену позику у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США від [PERSON]. Із представлених представниками відповідача копій касових книг ТОВ «Маслоленд», вбачається, що [PERSON] будучи одноосібним власником (учасником) Товариства, розпоряджався коштами товариства, які значно перевищують суму 1 000,00 (одн тисяча) грн., з чого слідує, що він мав право на укладення такого договору з позивачкою. Представники відповідача не надали суду пояснення стосовно наданих копій касових книг стосовно відсутності прізвищ та ініціалів посадових осіб, які приймали готівкові кошти, у тому числі підписів касира який приймав готівкові кошти за відсутності такої посади у ТОВ «Маслоленд». Стосовно укладання договору позики [PERSON], як одноосібним власником (учасником) ТОВ «Маслоленд» суд зазначає, що 20.11.2014 року ТОВ «Маслоленд» ЄДРПОУ-38345279 в особі [PERSON], зобов'язалося продати 27% корпоративних прав ТОВ «Маслоленд» [PERSON] до 29.11.2014 р. В разі не виконання своїх зобов'язань, [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] позичені у неї 100 000 (сто тисяч) доларів США до 29.11.2014 р., тим самим зобов'язавшись включити її в число співзасновників ТОВ «Маслоленд», засвідчивши власноручно написаний договір позики печаткою товариства. Написання власноруч договору позики підтверджує і [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 28 вересня 2017 року наданих суду. Так у поясненнях [PERSON] зазначається: «оскільки судові справи перешкоджали господарський діяльності Товариства, то між ним ([PERSON].) та родиною [PERSON] була досягнута згода про те, що аби закінчити судові справи він приймає на себе спірні зобов'язання Карпин та ми почнемо працювати разом (з Поптиками) у товаристві». Також [PERSON] зазначено, що домовленість між ним та Поптиками була досягнута в приміщенні торгового центру «Kinq Cross Leopolis» у м. Львів 20 листопада 2014 року та ним ([PERSON].) була написана розписка про зобов'язання продати 27% корпоративних прав ТОВ «Маслоленд», а у разі невиконання зобов'язувався повернути [PERSON] позичені у неї 100 000 (сто тисяч) доларів США до 29.11.2014 р. Також [PERSON] вказує, що розписка була написани ним у присутності [PERSON], [PERSON], помічника судді Дубель Р.М., [PERSON]., [PERSON]. При цьому [PERSON] звертає увагу, що ним було дописано «ТОВ «Маслоленд» ЄДРПОУ-38345279 в особі [PERSON]» щоб чіткіше було видно корпоративних прав якого Товариства стосується розписка. В подальшому у поясненнях суду [PERSON] зазначає, що зі сторони [PERSON] та [PERSON] було здійснено дії направлені на розблокування роботи Товариства. У подальшому між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір від 05.12.2017 року про продаж частки в статутному капіталі ТОВ «Маслоленд», що становить 27% статутного капіталу ТОВ «Маслоленд». З п. 1.2. вказаного договору вбачається, що 100% статутного капіталу ТОВ «Маслоленд» належить [PERSON] Пунктом 1.5. договору від 05.12.2017 року про продаж частки в статутному капіталі ТОВ «Маслоленд» визначено, що частина частки, що відчужується, належить продавцю на підставі статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоленд». Договір про продаж частки в статутному капіталі ТОВ «Маслоленд», через невиконання [PERSON] зобов'язань щодо реєстрації внесення змін до статуту, позивачку не включено в число співзасновників ТзОВ «Маслоленд» і кошти не повернено. Відповідно до пункту 1.8 договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року підписаного власноручно [PERSON] вбачається, що предмет цього Договору не пов'язаний зі збігом будь-яких важких для нього обставин. З вищенаведеного вбачається, що усі домовленості між [PERSON] та [PERSON] стосовно договору позики «зобов'язання продати 27% корпоративних прав ТОВ «Маслоленд», а у разі невиконання зобов'язувався повернути [PERSON] позичені у неї 100 000 (сто тисяч) доларів США до 29.11.2014 р.» стосуються виключно питання діяльності ТОВ «Маслоленд», а не особистих правовідносин. Частина 2 ст.207 Цивільного кодексу України гласить «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)». Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено: „Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу". Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України „Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку". У статті 530 Цивільного кодексу України зазначено: „Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)". Відповідно до ст..ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності із ст..526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Своїми діями, що виявилися у невиконанні взятих на себе зобов'язань, відповідач порушив норми ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 536, 610, 611, 612, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України та права позивача. Верховний суд України у справах № 6-487цс17 від 12.04.2017 р. та № 6-2789цс16 від 18.01.2017 р. висловив правові позиції, які полягають в тому, що договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки, таким чином системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі, оскільки [PERSON] на час отримання коштів від позивачки був єдиним засновником ТзОВ «Маслоленд», і діяв від імені та в інтересах ТзОВ «Маслоленд», про, що зокрема свідчить і розписка на якій міститься печатка Товариства. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 6090 грн. 00 коп

Outcome: approved