Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом, який було уточнено, до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. Третіми особами без самостійних вимог в справі є: [PERSON], Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з ? частини житлового будинку та господарських споруд та з ? частини земельної ділянки загальною площею 0,2647 га, з якої 0,2500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0147 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: Запорізька область, [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги як син померлої. На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу № 221/2000. Також спадкоємицею за законом є онука померлої - [PERSON], яка також прийняла спадщину після смерті бабусі. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, та які б мали обов'язкову частку спадщини не має. На теперішній час позивач бажає оформити та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку та земельної ділянки але не має можливості, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, у зв'язку з чим нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 66). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, заперечень на позов не надала. Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заперечення до позовної заяви відсутні. Третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області свого представника до суду не направила. Будь-яких пояснень або заперечень по суті позовних вимог третьою особою не надано. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 1999 року, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 4). Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померла [INFO] року, є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], підтверджено рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28.02.2001 року. (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні з огляду копій матеріалів спадкової справи № 221/2000 на ім'я [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулись лише [PERSON] та [PERSON], будь-яка інша особа до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась (а.с. 37-41). В матеріалах справи міститься копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 травня 2015 року № 961/02-31 відносно [PERSON], відповідно до якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки у спадкодавця [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на жилий будинок [ADDRESS], Запорізького району Запорізької області, земельну ділянку [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області (а.с. 10). Згідно п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. Згідно зі статтею 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до довідки № 333, виданої 19.05.2015 року Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, житловий будинок [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області належав на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року. (а.с.7) Оскільки Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року не передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, суд враховує вказану довідку, що підтверджує належність спірного будинку спадкодавцеві. Відповідно до довідки № 332, виданої 19.05.2015 року Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, разом з [PERSON], яка дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] запорізької області, по день смерті [INFO] року, проживав та вів спільне господарство її син [PERSON]. (а.с.7) Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] Запорізького району Запорізької області, виготовлений станом на 31.08.2015 року, за даними ТОВ «ЗМБТІ» станом на 01.01.2013 року користувачем є [PERSON]. (а.с.52-54). Згідно копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] в с. Степне, Запорізького району Запорізької області, зазначену земельну ділянку площею 0,2647 гектарів передано у приватну власність [PERSON]. (а.с.62). Зазначений державний [NUMBER] видано 17.11.1994 року. У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.. 392 ЦК України у діючій редакції, власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.. 182 ЦК України у діючій редакції, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вищезазначене призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved