Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] безвісно відсутнім з квітня 2017 року. Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. Заявник [PERSON] з 30 серпня 2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1985 року народження. В шлюбі [INFO] донька [PERSON] . В квітні 2017 року чоловік заявника безвісти зник, за місцем реєстрації не проживає, на зв`язок (телефонні дзвінки, Інтернет-мережа) ні з ким із рідних та близьких не виходить, місце його знаходження не відоме. За таких обставин, [PERSON] в судовому порядку порушила питання про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, що необхідно заявнику для можливості отримання пенсії по втраті годувальника. Розгляд справи проведено в порядку ст. 308 ЦПК України. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення аналогічно письмово викладеним, зокрема зазначила наступне. В серпні 2014 року було укладено шлюб з [PERSON] , після одруження спільно проживали в орендованій квартирі, [INFO] донька [PERSON] . Спільне проживання припинено в серпні 2016 року, заявник з дитиною змушена була переїхати до матері за адресою: [ADDRESS] . З чоловіком спілкування майже припинилося, з донькою він зустрічався крайньо рідко. В квітні 2017 року чоловік начебто поїхав за кордон на заробітки, до якої країни заявнику не відомо, та з того часу зв`язок повністю втрачено. Заінтересованою особою Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на заяву [PERSON] подано відзив з зазначенням заперечень по суті вимог визнання [PERSON] безвісно відсутнім. За позицією ПФ, заявником в достатньому обсязі належно допустимими доказами не доведено безвісну відсутність [PERSON] . Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Покровська (до перейменування м. Красноармійськ) Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта, копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 6, 7). 30 серпня 2014 року укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Роздорська) та [PERSON] (копія свідоцтва а.с. 8). [INFO] народжена [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва а.с. 5). Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 6613 № 09.09.2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає з 2011 року, місце його перебування невідомо (а.с. 4). В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , з послідовних, чітких, взаємоузгоджених показів яких встановлено, що навесні 2017 року [PERSON] зник, та до теперішнього часу вдома за місцем реєстрації не з"являється, зв`язок із ним обірвався, пошуки були безрезультатними. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є матір`ю заявника [PERSON] . [PERSON] життя [PERSON] з чоловіком [PERSON] не склалося, та в серпні 2016 року донька з дитиною [PERSON] , 2015 року приїхали мешкати до свідка ( [ADDRESS] ). [PERSON] не намагався досягти примирення з дружиною з метою збереження сім`ї, та більш того фактично самоусунувся від виховання доньки [PERSON] . Свідок зазначила, що самостійно утримувати дитину Яні досить важно, матеріальної допомоги [PERSON] не надавав, в навесні 2017 року взагалі зник. Свідок [PERSON] суду повідомила, що заміжня за братом [PERSON] , дружиною якого є [PERSON] , отже з заявником вони невістки. Свідок зазначила, що подружнє життя [PERSON] та [PERSON] не вдалося, після одруження вони мешкали на знімному житлі, в них народжена дитина та в родині сталися певні матеріалі складнощі ( [PERSON] втратив роботу). За таких обставин вони змушені були перевезти речі (меблі, побутову техніку) до батьківського будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак можливості мешкати за вказаною адресою не було, оскільки в житловому будинку мешкає сім`я свідка, а в літній кухні (приміщення на дві маленькі кімнати) пристарілий батько. За таких обставин, Яна зібрала власні речі та з дитиною поїхали мешкати до матері ( [ADDRESS] ). Дмитро проживав за адресою: [ADDRESS] взагалі незначний час, зійшовся з якоюсь дівчиною та переїхав до с. Очеретино Донецької області. Спілкування з [PERSON] підтримувалося, та навесні останній повідомив, що збирається поїхати на заробітки або до Росії або в Білорусію. Навесні 2017 року орієнтовано квітень, зв`язок з [PERSON] повністю втрачено, його місцезнаходження невідомо. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосувані норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Суд, з урахуванням вищевказаного при вирішенні цивільно-правового спору приходить до переконання, що в судовому засіданні «поза розумним сумнівом» знайшло своє підтвердження сукупність таких умов: - відсутність [PERSON] у місці свого постійного проживання протягом року; - протягом одного року в місці, де [PERSON] переважно проживає немає відомостей про його місцеперебування; - встановити місце перебування [PERSON] неможливо; - причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою є юридично поважними (згідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того чи були вони на утриманні годувальника; відповідно до пп. 4 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надається, в тому числі, рішення суду про визнання його безвісно відсутнім). Таким чином, суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , 1985 року народження безвісно відсутнім з квітня 2017 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Outcome: approved