Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами в яких вказав, що 12.09.2012 року [PERSON] під розписку взяв у позивача [PERSON], у борг грошову суму у розмірі 20 тисяч доларів США, через деякий час, а саме 12.09.2011 року відповідач під розписку отримав від позивача гроші у розмірі 20 тисяч доларів США. Кінцевий термін повернення боргу зазначений в розписці до 12.09.2013 року, при цьому всі вказані кошти відповідач зобов'язався повернути за першою ж вимогою позивача. 12.09.2013 року позивач пред'явив відповідачеві усну вимогу згідно розписці та положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості на що відповідач не повернув 12.09.2013 року вищезазначений боргу в розмірі 20 тисяч доларів США, тобто 162 400 гривень, в гривнях за курсом НБУ. На теперішній час відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача по справі борг у сумі 162 400 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення суду, аналогічні в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, пояснивши суду, що відповідач не брав грошові кошти у відповідача, він лише підписав розписку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що грошові кошти від позивача не отримував. Вислухавши сторін по справі всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладено договір позики без дотримання письмової форми. На підтвердження укладення вказаного договору позивач надав розписку відповідача, якою підтверджується сума позики, строк її повернення. Згідно розписки від 12.09.2012 року відповідач позичив у позивача 20 000 тисяч доларів США, і зобов'язався повернути суму на протязі року. Як вбачається з пояснень позивача позичальником зобов'язання не виконано, грошові кошти не повернуто. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.ст.525, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватись належним чином, і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України "Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором". Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині несвоєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена як умовами укладеного між сторонами договору, так і вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 162 400 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. Суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved