Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею та відповідачем [PERSON], кожним зокрема, права власності по ? частині нерухомого майна, яким є приміщення магазину «Віра» по вул. Князів Сангушків,8а в м. Славута Хмельницької області посилаючись на те, що вказаний магазин побудований ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на їх спільні кошти, однак право власності зареєстровано за відповідачем. Позивачка [PERSON] подала суду письмову заяву в якій просить справу слухати в її відсутності, з участю її представника в судовому засіданні адвоката [PERSON] Представник позивачки в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що з 04.03.1989 року по 14.02.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого, ними за спільні кошти побудувано і в 2001 році введено в експлуатацію приміщення магазину „Віра" по вул. Князів Сангушків 8а (до перейменування вул. Мануїльського) в м. Славута Хмельницької області, однак право власності зареєстровано за відповідачем. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 05.06.2015 року приміщення магазину «Віра» визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя, позивачки та відповідача. Просить визнати за позивачкою та відповідачем, кожним зокрема, право власності по 1/2 частині приміщення магазину „Віра" по вул. Князів Сангушків 8а в м. Славута Хмельницької област Відповідач [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що стверджується його розписками, однак повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Представник позивачки [PERSON] не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого порядку вирішення справи не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 04 березня 1989 року по 14 лютого 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого, за спільні кошти побудовано і в 2001 році введено в експлуатацію приміщення магазину „Віра" по вул. Князів Сангушків 8а ( ло перейменування вул. Мануїльського) в м. Славута Хмельницької області, який має статус нерухомого майна. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 05.06.2015 року нерухоме майно магазин «Віра» по вул. Князів Сангушків 8а в м. Славута Хмельницької області визнано обєктом права спільної сумісної власності подружжя позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] Згідно звіту про незалежну оцінку майна будівлі магазину «Віра» з господарською будівлею по вул. Князів Сангушків,8а в м. Славута Хмельницької області становить 454 885 грн.00 коп. Виходячи з наведеного вартість ? частини магазину «Віра» з господарською будівлею становить 227 442 грн. 50 коп. (454885:2). Відповідно до вимог ст.ст.22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час виникнення правовідносин, ст.60 чинного Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. За правилами ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки приміщення магазину «Віра» по вул. Князів Сангушків 8а в м. Славута Хмельницької областіпобудоване позивачкою та відповідачем під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі, за їх спільні кошти то вказаний магазин є спільною сумісною власністю подружжя і частки майна дружини та чоловіка є рівними. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити частково і визнати право власності позивачки на 1/2 частину спірного приміщення магазину. Позивачка [PERSON] права заявляти вимоги в інтересах відповідача [PERSON] немає тому в решті позовні вимоги є безпідставними і в задоволенні їх слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (в сумі 227 442 грн. 50 коп,), що становить в розмірі 2274 грн.42 коп. На підстаіві наведеного, ст.ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ст.ст.60,70 СК України та

Outcome: partial