Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У січні 2020 року до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Просять визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] , та за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Вказували, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . З метою отримання спадщини вони звернулись до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із відповідною заявою, однак постановою від 18.12.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з цим, змушені звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , представник позивача [PERSON] - адвокат Мусієнко Ж.Ю. просять розглянути справу без їх участі, про що надали письмові заяви. Позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] на адресу суду направили клопотання про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 26 травня 2000 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсними довіреність видану від імені [PERSON] щодо повноваження [PERSON] розпоряджатись квартирою [ADDRESS] , посвідчену приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 19 червня 1997 року та договір купівлі-продажу вказаної квартири [PERSON] від імені [PERSON] у власність [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою Валентиною Іванівною, повернувши квартиру у власність [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 1356, серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернулася до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 26 липня 2019 року заведена спадкова справа № 302/2019 на майно померлої [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями всього спадкового майна за законом є мати померлої - [PERSON] на 3/4 частки у спадщині (з урахуванням 2/3 часток у спадщині від яких відмовились: син померлої - [PERSON] та чоловік померлої - [PERSON] ) та дочка померлої - [PERSON] , [INFO] , на ј частку у спадщині. Інших спадкоємців, передбачених законом, немає. [PERSON] для видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] надано копію рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 26 травня 2000 року, відповідно до якого зазначена квартира повернута у власність [PERSON] . Але згідно наданої КП «КМБТІ» від 26.11.2019 року за № 61/566 за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.06.1998 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І., зареєстрований в реєстрі № 2014. У зв`язку з викладеним, постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Ющенко В.М. від 18.12.2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов"язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той і подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом є правом спадкоємця й залежить виключно від його волевиявлення. Згідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно доп.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованогосуду Україниз розглядуцивільних ікримінальних справвід 07.02.2014року №«Про судовупрактику всправах прозахист прававласності таінших речовихправ»,зазначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно, (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, і також документ спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Позивачі позбавлені можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку, у зв`язку з тим, що право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до Кременчуцької міської ради про визнання права власності підлягає задоволенню.

Outcome: approved