Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду 10.12.2013 року з позовом, де прохає звернути стягнення на автомобіль марки DAEWOO LANOS модель TF69Y СПГ 2008 року випуску, № кузова [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER], виданого Полтавським ВРЕО (м. Полтава) 12.03.2008 року. Визнати право за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» продати від імені власника предмет застави - автомобіль марки DAEWOO LANOS модель ТF69Y СПГ 2008 року випуску, № кузова [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER], виданого Полтавським ВРЕО (м. Полтава) 12.03.2008 року будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу, за ціною відповідно до грошової оцінки проведеної на момент продажу. За рахунок виручених від продажу заставного майна коштів задовольнити вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по поверненню кредитних коштів в сумі 56380,32 грн., що складається з суми заборгованості по кредиту 13304,62 грн., суми простроченої заборгованості по кредиту 11398,94 грн., суми заборгованості по процентах 255,83 грн., суми простроченої заборгованості по процентах в сумі 2232,68 грн. та пеня 29188,25 грн. З метою забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження, передати його на збереження ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Полтавське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на період до його реалізації. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судовий збір у розмірі 563,80 грн. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалює у справі заочне рішення. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та громадянкою України [PERSON] - позичальником укладено кредитний договір № 136-Л. Згідно умов п. 2.1 кредитного договору № 136-Л від 13.03.2008 року Банк надав позичальнику кредит в сумі 56340,00 (п'ятдесят шість тисяч триста сорок) гривень строком користування до 12.03.2015 року, сплатою процентів за користування кредитом у відповідності до умов п. 4.1. кредитного договору. Погашення позичкової заборгованості здійснюється щомісячними платежами у відповідності до п. п. 3.2.1 та 3.2.2 кредитного договору, зниження розміру заборгованості відображено в графіку, що є додатком № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. п.4.3, 4.4 вищевказаного кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісячно в термін з „1" по „10" число кожного місяця. Проценти за останній звітній період сплачуються не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п. 3.2 кредитного договору. Згідно абз. 6 п. 1.3 Статуту ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Банк є правонаступником щодо всіх прав та зобов'язань відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит». Позичальником [PERSON] умови кредитного договору не виконуються. Станом на 28.10.2013 року за кредитним договором № 136-Л від 13.03.2008 року не виконані зобов'язання по поверненню кредитних коштів складають 56380,32 грн., що складається з суми заборгованості по кредиту 13304.62 грн., заборгованості по кредиту 11398,94 грн., суми заборгованості по процентах 255,83 грн., суми простроченої заборгованості по процентах сумі 2232,68 грн. та пеня 29188,25 грн., яка нарахована відповідно до умов пункту 6.1 кредитного договору. Відповідно до положення ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається ' на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 20 цього ж Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною шостою цієї статті визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. ст. 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону: 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: (...) 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі- продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; (...) Відповідно до положень статті 30 вищезазначеного Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Всього вимоги по поверненню заборгованості за кредитним договором, та сплаті неустойки (штрафу, пені) становлять 56380,32 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, якою встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якою встановлено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Частиною 2 статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти, встановлені договором. На підставі викладеного та

Outcome: approved