Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, зазначаючи, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тоді як має достатній рівень доходів, у зв'язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], починаючи з 04.03.2014 року. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь для піклування за [PERSON] заборгованість в розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Позивач у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 березня 1999 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 258. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у тверді грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може прийняти до уваги вимоги позивача у частині позову про стягнення з відповідача на її користь заборгованості в розмірі 50000 гривень, так як вважає зазначені позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та з боку позивача на розгляд суду не було надано жодного доказу того, що зазначена заборгованість існує та з яких підстав. Тому суд вважає за можливе відмовити позивачеві у задоволені зазначених позовних вимог. Також, в ході судового засідання, позивачкою не надано доказів того, що дитина потребує на місяць грошових коштів у розмірі 1000 гривень. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що у відповідача інших дітей та сім'ї не має, має задовільний стан здоров'я, працездатний, а також вимоги Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", а також принцип рівності щодо дитини у батьків, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 04.03.2014 року й до повноліття сина, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідність оплати на користь держави судових витрат покласти на відповідача - [PERSON] - 243, 60 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial