Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на долю в спільній власності та визнання права власності . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді грошових заощаджень, які зберігалися на особових рахунках на ім'я його батька та однокімнатної квартири жилою площею 17,3 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями на вказану квартиру в рівних частинах є позивач та відповідачка [PERSON]. 21.03.2014 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори були видані позивачу та відповідачці свідоцтва про право на спадщину за законом. Вирішити питання з відповідачкою з приводу володіння та користування спірною квартирою [ADDRESS] не виявляється можливим, в зв'язку з чим, він вимушений був звернутись до суду з даним позовом, оскільки крім спірної квартири позивач не має іншого житла, а відповідачка в свою чергу має у своєму володінні крім спірної квартири, домоволодіння [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] є однокімнатною, розділу в натурі не підлягає. Сумісне володіння та користування спадкоємців спірної квартири двох дорослих різнополих осіб, які не є членами родини також неможливо. На підставі викладеного, просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], стягнувши з нього на користь [PERSON] 1/2 частину вартості вказаної квартири , а також стягнути з [PERSON] на його користь витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1800 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю та пояснила, що відповідачка [PERSON] в спірній квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала, ключі від квартири тримає у себе, в зв"язку з чим, [PERSON] не має доступу до квартири, в результаті чого відповідачка порушує права [PERSON] як співвласника. ,Також поляснила в судовому засіданні , що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири жилою площею 17,3 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями на вказану квартиру в рівних частинах є позивач та відповідачка [PERSON]. 21.03.2014 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори були видані позивачу та відповідачці свідоцтва про право на спадщину за законом. Вирішити питання з відповідачкою з приводу володіння та користування спірною квартирою [ADDRESS] позивачу неможливо , крім спірної квартири позивач не має іншого житла, а відповідачка має на праваі власності , крім спірної квартири, також ще домоволодіння [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] є однокімнатною, розділу в натурі не підлягає. Сумісне володіння та користування двома дорослими різнополими особами , які не є членами родини : позивачем та відповідачкою спірною квартирою є неможливим. Просила суд припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], стягнувши з нього на користь [PERSON] 1/2 частину вартості вказаної квартири, а також стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1800 грн. та витрати по сплаті судового збору. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що вона є власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого сина та проживає в даній квартирі з серпня 2013 року, сплачує комунальні послуги. Друга половина спірної квартири належить позивачу [PERSON] - її онуку. Вона має намір проживати у вказаній квартирі до смерті, а потім залишити її позивачу [PERSON] Також на праві приватної власності вона має будинок [ADDRESS], який складається із трьох кімнат, в якому зареєстрована та проживає її онука. Вважає, що її спільне проживання у спірній квартирі з позивачем можливо, оскільки він є її онуком, а з онукою в будинку вона не може проживати. Позивачка не згодна віддавати позивачу свою частку квартири та не має наміру сплачувати йому вартість 1/2 частини спірної квартири. Вона бажає проживати із позивачем удвох в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що [PERSON] та позивач по справі дійсно є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак сумісне користування спірною квартирою із позивачем не обговорювалось. Відповідачка [PERSON] дійсно має у власності домоволодіння [ADDRESS] жилою площею 43,8 кв.м., загальною площею 73,2 кв.м., однак в ньому проживає її онука. Між [PERSON] та [PERSON] не має ніяких відносин , спірна квартира не може бути виділена в натурі, в зв'язку з чим, сумісне проживання у спірній квартирі не виявляється можливим, але спільне володіння та користування квартирою [ADDRESS] можливе. Питання щодо продажу спірної квартири не обговорювалось, відповідачка сама сплачує комунальні послуги за квартиру, зареєстрована у даній квартирі та проживає в ній. [PERSON] не чинить перешкод у проживанні позивача в квартирі [ADDRESS]. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Суд, вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так , в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та мати [PERSON] Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 21 березня 2014 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-179, [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині кожний в однокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. В судовому засіданні було встановлено, що позивач іншого нерухомого майна крім спірної квартири №1 в будинку №200 не має, зареєстрований у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] на час навчання, що підтверджується довідкою №13, виданою Запорізькою державною інженерною академією. Згідно із рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 29.07.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19928340, [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS], яке згідно технічного паспорту має загальну площу 73,2 кв.м., житлову площу 43,8 кв.м. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 28.11.2014 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] на теперішній час становить 130097 грн. Розділити квартиру [ADDRESS] на 1/ 2 та 1/ 2 ідеальні долі з організацією в натурі ізольованої квартири не виявляється можливим у відповідності з ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення», ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», оскільки площа, яка приходиться на ідеальну 1/ 2 долю менше мінімальної площі для однокімнатної квартири і не мається технічної можливості організувати два окремі входи, дві кухні, два санвузла. Таким чином, вартість квартири [ADDRESS] на момент оцінки, а саме на 28 листопада 2014 року складала 130097 гривень. Зазначена вартість ніким зі сторін не оспорюється, а тому вартість 1/2 частини квартири складає 65048,50 гривень. Згідно квитанції 13946.1620.1 від 25.12.2014 року, квитанції 13946.1619.1 від 25.12.2014 року та квитанції 13946.1777.2, виданих А-Банк, позивачем [PERSON] було покладено на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у м.Києві вартість 1/ 2 частини квартири в сумі 65048,50 гривень . Згідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти різні дії щодо належного йому майна, які не суперечать закону. У відповідності з положеннями ст.355 ЦК України під правом спільної часткової власності належить розуміти право власності двох або більше осіб на один об'єкт власності. За ст. 365 ч.1 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно із ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таким чином , суд може задовольнити позов співвласника про припинення права спільної часткової власності того із співвласників , який бажає виділіти свою часткуу спільному майні або в інших випадках за умови , якщо : частка є незначною і не може бути виділена в натурі ; річ є неподільною ; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке притпинення не завдаватиме щкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї . Так , в судовому засіданні встановлено , що однокімнатна квартирі [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 березня 2014 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-179, згідно якого [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині кожний в однокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. та таким чином , частка позивача як співвласника спірної квартири становить 8,6 кв.м житлової площі в однокімнатній квартирі. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику застосування судами законодавства , що регулює право власності громадян на житловий будинок « від 4.04.1991 р. / зі змінами від 25.12.1992 р. , від 04.06 .1993 р. та від 25.05.1998 р. / виділ в натурі частки житлового будинку що є спільною частковою власністю , можливий , якшо кожній із сторін / співвласнику / може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом / квартиру / . Судом встановлено, що спірна квартира є неподільною, що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи від 28.11.2014 року, згідно якої вбачається , що розділити квартиру [ADDRESS] на 1/ 2 та 1/ 2 ідеальні долі з організацією в натурі ізольованої квартири не виявляється можливим у відповідності з ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення», ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», оскільки площа, яка приходиться на ідеальну 1/ 2 долю менше мінімальної площі для однокімнатної квартири і не мається технічної можливості організувати два окремі входи, дві кухні, два санвузла. Також в судовому засіданні встановлено , що спільне користування та володіння спірною квартирою позивачем та відповідачкою . є неможливим , оскільки квартира [ADDRESS] є однокімнатною, розділу в натурі не підлягає , а сумісне володіння та користування двома дорослими різнополими особами , які не є членами родини : позивачем та відповідачкою спірною квартирою є неможливим та крім того , як встановлено , в судовому засіданні , відповідачка [PERSON]документи на спірну квартиру та ключі від квартири тримає у себе, в зв"язку з чим,позивач [PERSON] не має доступу до квартири, в результаті чого відповідачка порушує права [PERSON] як співвласника. Судом також встановлено , що припинення права власності відповідачки на 1/2 частину спірної квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім»ї , оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи та не заперечувалась самой відповідачкою , що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19928340 - відповідачка [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS], яке згідно технічного паспорту має загальну площу 73,2 кв.м., житлову площу 43,8 кв.м., тому таке притпинення права власності відповідачки на 1/ 2 частину спірної квартири не завдаватиме щкоди інтересам відповідачки та членам її сім»ї , оскільки відповідачка забезпечена іншим житлом , а позивач [PERSON] іншого нерухомого майна крім спірної квартири №1 в будинку №200 не має, зареєстрований у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] на час навчання, що підтверджується довідкою №13, виданою Запорізькою державною інженерною академією. Також судом встановлено, що вартість квартири [ADDRESS] на момент оцінки, а саме на 28 листопада 2014 року складала 130097 гривень. , а тому вартість 1/2 частини квартири складає 65048,50 гривень та згідно квитанції 13946.1620.1 від 25.12.2014 року, квитанції 13946.1619.1 від 25.12.2014 року, квитанції 13946.1777.2, виданих А-Банк, позивачем [PERSON] було покладено на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у м.Києві вартість 1/2 частини квартири в сумі 65048,50 гривень . Таким чином , суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права на долю в спільній власності та визнання права власності знайщли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. При таких обставинах , враховуючи наведене, грошові кошти в сумі 65048,50 гривень , попередньо внесені позивачем [PERSON] на депозитний рахунок, підлягають зверненню на користь [PERSON] в сумі 65048,50 гривень в рахунок компенсації вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Оскільки право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] припиняється у зв'язку зі сплатою [PERSON] грошової компенсації, право власності на квартиру [ADDRESS] має бути визнано за [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] під час звернення до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2000 грн., а також було сплачено вартість судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1800,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 69 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи той факт, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 650,48 грн., витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1800 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст. 3, 10, 16 , 60, 61, 69, 88, 209, 213- 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 319, 355 , 365 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику застосування судами законодавства , що регулює право власності громадян на житловий будинок « від 4.04.1991 р. / зі змінами від 25.12.1992 р. , від 04.06 .1993 р. та від 25.05.1998 р. / , суд -

Outcome: approved