Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

22 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» (далі КП «ШКЗ «Зірка») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 17878 грн 49 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за затримку виплати заробітної плати. В обґрунтування позову зазначив, що Наказом №187-к від 12.04.2018 був звільнений 12 квітня 2018 року за угодою сторін з роботи на КП "ШКЗ "Зірка", (п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)). При звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, яка становила 17878 грн 49 коп. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заробітну плату у розмірі 17878 грн 49 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на час подання позову до суду 21 травня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. (а.с.18) Станом на 08 липня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача КП «ШКЗ «Зірка» до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] позивач [PERSON] з 24 травня 1989 року працював на КП «ШКЗ «Зірка» та 12 квітня 2018 року був звільнений за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с.6-8) З копії довідки виданої КП «ШКЗ «Зірка» за №157-ВІБ від 05 листопада 2018 року вбачається, що заборгованість з виплати остаточного розрахунку [PERSON] станом на 01.11.2018 становить 17878 грн 49 коп. (а.с.10) Згідно довідки виданої КП «ШКЗ «Зірка» за №3-ВІБ від 08 січня 2019 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 201 грн 28 коп. (а.с.11) Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи або організації чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним органом і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього ж Кодексу Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, відповідно до п. 21 вищезазначеної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованихробочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності об`єктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Таким чином, суд вважає задовольнити позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з відповідача на користь позивача 61189 грн 12 коп. із розрахунку затримки виплати заробітної плати за 304 робочих дні за період з 13 квітня 2018 року по 08 липня 2019 року (день винесення судом рішення) та середньоденної заробітної плати у розмірі 201 грн 28 коп. (304 х 201,28 грн) Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати на користь [PERSON] , то суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині з урахуванням того, що під час виплати залишку заборгованої заробітної плати відповідач зобов`язаний відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з і порушенням строків їх виплати» та п.5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», нарахувати та виплатити позивачу вказану компенсацію виходячи з індексу інфляції на час проведення таких виплат. Беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не здійснив йому виплату заробітної плати у сумі 17878 грн 49 коп., а також ця виплата не виплачена і по теперішній час, тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнути з КП «ШКЗ «Зірка» на користь [PERSON] , нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 17878 грн 49 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 по 08.07.2019 (день винесення рішення) в сумі 61189 грн 12 коп. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1536 грн 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial