Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування, який в ході розгляду справи було уточнено, зазначивши в обґрунтування позову наступне. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], померлий [PERSON] вказане майно заповів позивачу. Позивач звернувся до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що, згідно правовстановлюючих документів, власником спадкового майна є [PERSON]. За вказаних обставин позивач просить суд встановити факт належності [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло № 195 від 23.12.1993 року, виданого Дніпровським електродним заводом на ім'я [PERSON] як власника 1/3 частини квартири [ADDRESS], та визнати за ним право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без фіксації судового процесу, у якій просить ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того, що власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 195 від 23.12.1993 року, виданого Дніпровським електродним заводом є [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Щорської райдержадміністрації Чернігівської області; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції; копією заповіту від 10.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 32720806 від 10.02.2012 року; копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 36878401 від 14.03.2014 року; довідкою МКП „Основаніє" № 13 від 14.03.2014 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; довідкою ДПІ у Орджонікідзевському районі про одержання [PERSON] ідентифікаційного номеру; довідкою СГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області № 29/5-3035 від 04.03.2010 року про уточнення [PERSON] ім'я та по батькові у паспорті паспорті громадяина україни з „[PERSON]" на „[PERSON]"; Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35533388 від 18.09.2012 року, та медичними документами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07.03.2014 року. За життя [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.12.2012 року, реєстровий номер № 53897076, відповідно до якого все своє майно заповів позивачу. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36878474 від 14.03.2014 року заповіт, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.12.2012 року, реєстровий номер № 53897076, є чинним. За життя [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва № 195 про право на житло від 23.12.1993 року, виданого Дніпровським електродним заводом та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35533388 від 18.09.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 8/2014 за заявою [PERSON] від 14.03.2014 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 15.12.2014 року № 615/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отже права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, однак не може її оформити через нотаріальну контору, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved