Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений 23.06.2014 року, до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 83 809,15 грн. та судовий збір в сумі 838,09 грн., посилаючись на те, що 03.04.2008 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № KRКRАК31010248, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 52 543,60 грн. на строк до 02.04.2015 року зі сплатою 15,96 % річних. Відповідно до п. 17.1.3. договору, частина Кредиту в розмірі 50490,0 грн. надається з метою придбання позичальником автомобіля; частина кредиту в розмірі 504,90 грн. надається з метою оплати перших страхових платежів за Договорами страхування на перший рік дії кредиту; частина кредиту в розмірі 34,00 грн. на дається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі; частина кредиту в розмірі 1514,70 грн. надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі Кредиту. Договором встановлено відсоткову ставку - 15,96 річних. З 01.02.2009 за даним кредитно-заставним договором відбулось підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 26,4 % річних. Право одностороннього підвищення відсоткової ставки передбачено п. 6.3.1. кредитно - заставного договору. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. 18.11.2009 предмет застави за даним кредитно-заставним договором було реалізовано за 45 553,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням МВО468В004С від 18.11.2009року. Кошти, отримані від реалізації, було зараховано в рахунок погашення заборгованості за Договором, а саме: - 8 297,10 грн. направлено на погашення відсотків (платіжне доручення №ОLW1 від 18.11.2009); - 5 450,69 грн. направлено на погашення просрочки за тілом кредиту (платіжне доручення № ОLW 2 від 18.11.2009); - 3 142,81 грн. направлено на погашення пені (платіжне доручення № ОLVZ від 18.11.2009); - 714,44 грн. направлено на погашення комісії (платіжне доручення № ОLW0 від 18.11.2009); - 1 059,40 грн. направлено на погашення відсотків (платіжне доручення № ОLМХ від 24.11.2009); - 101,12 грн. направлено на погашення комісії (платіжне доручення № ОLМV від 24.11.2009); - 26 787,44 грн. направлено на погашення тіла кредиту (платіжне доручення №OLMY від 24.11.2009). Зарахування даних сум у рахунок погашення заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 18.11.2009 підтверджується також: самим розрахунком заборгованості від 21.01.2014, який було додано до позову раніше. Таки чином, вся сума, яка була виручена від продажу предмета застави, була спрямована на погашення заборгованості, однак її не вистачило, щоб закрити кредит у повному обсязі. В порушення умов кредитного договору , а також ст.. ст.. 509,526,1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання виконав частково. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 24.01.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі - 83 809,15 грн., а саме заборгованість за кредитом - 21 783,81 грн., по відсоткам - 22 396,47 грн., заборгованість по комісії - 3 634,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 765,07 грн., 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 979,0 грн. - штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в сумі 838,09 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач та його представник позов визнали частково, так як не згодні з нарахуванням штрафу у сумі 3 979,0 грн. та пені у розмірі31 765,07 грн. Згідно ч. 2 цієї норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а, згідно ч. З цієї норми пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховується. Отже, навіть у разі наявності у кредитному договорі умов про сплату штрафу у вигляді процентної складової (5% від суми простроченої заборгованості - що міститься в загальних умовах та правилах надання банківських послуг), сплаті б підлягав штраф у вигляді % складової в сумі 2 390,77 грн., а не 3 979 грн. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою 27.02.2012 року. Отже, за наявності відповідних підстав, можуть підлягати задоволенню позовні вимоги щодо стягнення пені, нарахованої з 27.02.2011 року. Незважаючи на те, що згідно п. 14.3 кредитного договору встановлено договірну пеню в розмірі 0,15 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення, у відповідності до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір договірної пені за прострочення виконання грошового зобов'язання не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Обов'язковість для учасників грошових відносин Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" випливає зі змісту цього нормативно - правового акту, позаяк на відміну від норм ст. 551 ЦК України, згідно яких розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, та може бути збільшений у договорі, вказаний закон є спеціальним відносно до даного окремого виду зобов'язань (грошові зобов'язання), який регулює конкретний вид правовідносин. Таким чином, вважають, що в даному випадку при розрахунку розміру пені повинні бути застосовані норми цього закону. Станом на 27.11.2011 р. розмір річної облікової ставки НБУ становив 7,75 % річних. Отже, незважаючи на те, що позивач у своїй позовній заяві просить стягнути пеню в розмірі 31 765,07 грн., нараховану починаючи ним з 24.01.2010р., розмір пені, яка підлягає стягненню станом на 27.02.2011 р. з врахуванням строку позовної давності та положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", становить 3243,38 грн. Крім того він визнаний інвалідом 3 групи і його пенсія по інвалідності складає 2 135,25 грн., зазначені обставини вказують на те, що в нього відсутнє матеріальне забезпечення, за рахунок якого міг би виконати зобов'язання за договором споживчого кредиту, а отримувати доходи для виконання зобов'язань не можу як в силу непрацездатності. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Не заперечує проти позовних вимог ПАТ КБ « Приват Банк» про стягнення 21 783,81 грн. заборгованості за кредитом, 22 396,47 грн. заборгованості про процентам за користування кредитом, 3 634,80 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 3 243,38 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 2 390,77 грн.(процентна складова), а всього 53699,23 грн. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що, позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 03.04.2008 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № KRКRАК31010248, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 73 749,38 грн. на строк до 02.04.2015 року зі сплатою 15,96 % річних. (а.с.6-9). З 01.02.2009 за даним кредитно-заставним договором відбулось підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 26,4 % річних. Право одностороннього підвищення відсоткової ставки передбачено п. 6.3.1. кредитно - заставного договору. Згідно умов договору позичальник, яким є [PERSON], зобов'язався погашати кредит з урахуванням відсотків 1 127,16 грн. щомісячно. Однак відповідач свої зобов'язання не виконує, у встановлені строки кредит та плату за нього не повертає. Відповідно до ст.. 1050 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов'язань вимагати дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків. Відповідно до п. 14.3 Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але не менше 1 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач своє зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті платежів виконав не в повному обсязі, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно кредитного договору, термін його дії встановлений до 02.04.2015 р. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, станом на 24.01.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі - 83 809,15 грн., а саме заборгованість за кредитом - 21 783,81 грн., по відсоткам - 22 396,47 грн., заборгованість по комісії - 3 634,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 31 765,07 грн., 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 979,0 грн. - штраф (процентна складова). За даним договором нараховані відсотки в розмірі 22 396,47 грн. і які з положеннями ст.. ст.. 1054, 1056 ЦК України не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягає стягненню з відповідача за правилами основного грошового боргу. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України). Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов'язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ст.625 ч.2 ЦК України. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст.550 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № KRКRАК31010248 від 03.04.2008 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачами даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд не знаходить підстав для застосування строку давності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, яким встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), так як згідно до п. 14.11 кредитного договору, сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у п'ять років. Відповідач підписавши кредитний договір, погодився про збільшення строку позовної давності, так само як і про договірну пеню в розмірі 0,15 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Разом з тим згідно положень ст.551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розрахунку за даним кредитним договором розмір пені складає 31 765,07 грн., в той час як розмір заборгованості за кредитом складає - 21 783,81 грн., що значно перевищує розмір збитку. Відповідач визнаний інвалідом 3 групи, пенсіонером (а.с.159-161), зазначені обставини мають істотне значення, а тому суд вважає необхідним зменшити розмір пені до 5 000,0 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом - 21 783,81 грн., по відсоткам - 22 396,47 грн., заборгованість по комісії - 3 634,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5 000,0 грн., 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 979,0 грн. - штраф (процентна складова), а всього підлягає стягненню 57 044,31 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 570,44 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial