Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В грудні місяці 2016 року позивач з вернувся до суду з позовом зазначивши ,що 11 березня 2004 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю ,,Силікат-1,, с. Ковтуни Золотоніського р-ну Черкаської області було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,41 га. яка належить на праві приватної власності орендодавцю у відповідності до державного акта .Строк дії договору до 31грудня 2013 року. Даний договір було зареєстровано в Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії центру ДЗК 01.04.2004 року за № 248. 20 листопада 2012 року ,між позивачем та власником земельної ділянки, було укладено додаткову угоду про внесення змін до вже наявного договору у відповідності до змісту якої договір оренди землі було продовжено ще на 10 років,але даний відповідач не поставивши до відома позивача, 06 .10. 2013 року уклав з відповідачем № 2 по справі ,тобто з товариством з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON] Нива-2013,, смт. Чорнобай новий договір оренди землі та передав даному товариству в оренду свою земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка вже перебувала в користуванні позивача ,а державний реєстратор 27.02.2014 року провів державну реєстрацію укладеного між даним відповідачами договору оренди земельної ділянки чим порушив переважне право позивача на переукладення наявного договору оренди землі та на вільне користування орендованою земельною ділянкою,що і спонукало товариство з обмеженою відповідальністю ,,Силікат-1,, с.Ковтуни Золотоніського р-ну Черкаської області звернутись до суду з позовними вимогами про визнання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер:. 7125155100:04:000:3108 укладеного 06.10.2013року , між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON] Нива 2013,, смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області не дійсним та про визнання поновленим договору оренди наявної земельної ділянки від 11.03.2004 року укладеного між ТОВ.,,Силікат-І,, та власником землі (відповідачем № 1). В судовому засіданні представник позивача відмовився від позовної вимоги щодо визнання поновленим договору оренди наявної земельної ділянки від 11.03.2004 року укладеного між ТОВ.,,Силікат-І,, та власником землі (відповідачем № 1) та підтримав позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 06.10.2013року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON] Нива 2013,, смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області . Звернув увагу суду на те,що товариство інтереси якого він представляє ,добросовісно користувалось орендованою земельною ділянкою і своєчасно ,в розмірах обумовлених договором оренди землі ,проводило розрахунки з відповідачем № 1 ,а тому мало приріотетне право на переукладення з власником земельної ділянки договору оренди на новий строк. З цією метою товариство з обмеженою відповідальністю ,,Силікат-1,, попередньо ,тобто ще в листопаді 2012 року(за рік до закінчення строку дії укладеного в 2004 році договору оренди) домовилося з відповідачем на переукладення даного договору ще на 10 років ділянкою про,що уклали додаткову угоду яку відповідач № 1 підписав та не заперечував щодо переукладення договору оренди належної йому земельної ділянки ,на новий строк. Відповідач № 1 в судове засідання з»явився ,визнав заявлений позов та просить його задовольнити . Підтвердив ,що дійсно в добровільному порядку підписував в 2012 році з позивачем угоду на переукладення договору оренди на новий термін ,а потім не повідомивши останнього, уклав до закінчення вже наявного договору з позивачем ,новий договір . Звернув увагу суду на те ,що товариства з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON] Нива 2013,,(відповідач № 2) не проводить індексацію та виплачує в належному розмірі орендну плату за користування переданою в оренду земельною ділянкою тому він бажає знову передати її позивачу. Представник відповідача № 2 /,,[PERSON] Нива-2013,,/ подав заперечення по суті заявленого позову, просить відмовити в його задоволенні з підстав необґрунтованості та просить розглядати справу без його участі. Звертає увагу суду на те,що хоч договір оренди землі і був укладений з ТОВ ,,[PERSON] Нива,, до закінчення строку договору оренди землі між її власником та позивачем , фактична його реєстрація проведена Державним реєстратором лише після закінчення строку дії наявного договору ,тобто в 2014 році. До цього ж часу земельна ділянка перебувала в користуванні позивача ,а тому його права не були порушені. Також звертає увагу суду ,що при укладанні між позивачем та власником земельної ділянки у березні місяці 2004 року договору оренди землі було порушено законодавство про місцеве самоврядування у відповідності до якого (до набрання чинності 03.08.2004 року ЗУ ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,,) законом покладено обов»язок реєстрації договорів оренди землі на органи місцевого самоврядування ,а не на районний відділ ДЗК яким у даному випадку здійснено відповідну реєстрацію наявного договору оренду землі,що на його думку є підставою для відмови у задоволенні позову.Крім того звертає увагу суду про наявність рішення Черкаського адміністративного суду від 2014 року яким було відмовлено позивачу в скасуванні рішень державного реєстратора про реєстрацію договорів оренди землі між ТОВ.,,[PERSON] Нива-2013,,та власниками земельних ділянок ,включаючи і відмову в скасуванні рішення державного реєстратора щодо земельної ділянки з кадастровим номером позивача. Просить суд прийняти до уваги подані заперечення та звернути увагу на висновки ВСУ з питань перегляду спорів пов»заних з земельними правовідносинами. Суд заслухавши пояснення представника позивача ,пояснення відповідача № 1,дослідивши матеріали справи вважає ,що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини Диспозицією ст.ст. 626 ч.1,629,638 ЦК України обумовлено поняття договору , обов»язковість його виконання ,а також загальні вимоги для його укладення .Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересів. Згідно до ст.152 ЗК України , держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки ,або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України). Змістом ст.13 ЗУ ,,Про оренду землі,,обумовлено ,що договір оренди землі це договір за яким орендодавець за відповідну плату зобов»язаний передати орендареві земельну ділянку на певний строк ,а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відносно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону № 161-XIV та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди законодавець визначає наступніобставини: - орендар належно виконує свої обовязки за договором; - до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору оренди землі на новий строк; - до повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар має додати проект додаткової угоди; - орендодавець же протягом місяця має повідомити орендаря про наявність чи відсутність заперечень на пропозицію останнього. Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦК України матиме місце при укладенні договору оренди із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати своє переважне право,а встановивши факт належного виконання орендарем умов договору оренди ,тобто дотримання ним строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк і не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк , є прямим порушенням прав орендаря у звязку з укладенням орендодавцем нового договору оренди з іншим орендарем на ,що звертає увагу судів у своїх правових позиціях Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 р. у справах № 6-219цс14, 6-10цс15; від 18 березня 2015 р. у справах № 6-3цс15, 6-4цс15. Пунктом № 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними,, визначено , що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом . В даному ж випадку судом встановлено ,що відповідач № 1 являється власником земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:3108 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею -2,41 га. яку 11.03.2004 року передав /ас.4-5/ в оренду позивачу на підставі договору оренди землі до 31 грудня 2013 року. Розділами 1 та п.п.2.1,2.2,2.3 розділу 2 даного договору ,обумовлено предмет договору , площу земельної ділянки переданої в оренду ,визначено грошову оцінку ,строк дії договору.форма та розмір орендної плати,а також визначено ,що вразі належного виконання орендарем умов договору він має приріотетне право на продовження оренди орендованої ним земельної ділянки земельної ділянки (ас.4). Наявний договір оренди землі був укладений на підставі добровільного волевиявлення сторін з дотриманням форми правочину та відповідною державною реєстрацією. 20 листопада 2012 року позивачем ініційовано укладення угоди про внесення змін до вже укладеного договору оренди землі в 2004 році який було підписано /ас.6-7/ відповідачем № 1 , що і не заперечується ним самим під час судового розгляду справи та який підтвердив ,що йому було запропоновано в усній формі укласти угоду щодо внесення змін до вже існуючого договору оренди на ,що він дав відповідну згоду та підписав наявний документ. У відповідності ж до змісту п.8 підписаної відповідачем угоди про внесення змін до вже діючого договору оренди землі, даний договір 20.11.2012 року було продовжено ще на 10 років. Таким чином під час судового слідства встановлено, що позивач за час оренди наявної земельної ділянки, належно виконував свої обовязки за договором та до спливу строку даного договору оренди землі, ініціював укладення угоди про внесення змін до нього та подав останньому проект відповідної угоди .Орендодавець ,протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень ,а навпаки ( до закінчення договору) 20 листопада 2012 року підписав угоду про внесення змін до вже існуючого договору оренди землі та погодився з тим ,що даний договір продовжено ще на 10-років. Влітку ж 2013 року (за 6 місяців до закінчення строку попереднього договору від 2004 року) відповідач № 1 , не поставивши до відома позивача та при наявності підписаної угоди на продовження строку дії наявного договору оренди ще на 10 років , уклав договір оренди вже переданої позивачу земельної ділянки з новим орендарем ,тобто відповідачем № 2 ТОВ.,,[PERSON] Нива -2013 ,, смт. Чорнобай , який 12 березня 2014 року було зареєстровано державним реєстратором про ,що внесено відповідний запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та передав орендовану позивачем земельну ділянку товариству ,,[PERSON] Нива-2013 ,,в оренду строком на 5 років /ас.16/ внаслідок чого було діями відповідачів порушено право позивача на переважне право перед іншими особами на переукладення договору оренди землі та на вільне користування орендованою ним земельною ділянкою яке підлягає захисту в судовому порядку. Твердження позивача ,як на підставу для відмови в задоволенні позову наявністю в 2014 році судового рішення окружного адміністративного суду м.Черкаси, за наслідками оскарження позивачем дій державного реєстратора в частині проведення реєстрації договорів оренди спірної земельної ділянки між ТОВ.,,[PERSON] Нива-2013 ,, та власником земельної ділянки, яким було відмовлено позивачу в задоволенні позову ,в зв»язку з неналежним його обґрунтуванням (ас.41-43), не може бути підставою для відмови в задоволенні позову так,як дане рішення було прийнято за адміністративним позовом ТОВ.,,Силікат-1,,до відповідача -Державного реєстратора ,, про визнання дій останнього противоправними і зобов»язання провести скасування державної реєстрації укладених відповідачами договорів ,, та відмовлено в зв»язку з ненаданням позивачем,як доказ. документів ,що посвідчували б факт реєстрації державним реєстратором права користування відповідача № 2 (ТОВ.,,[PERSON] Нива-2013,,) на земельні ділянки з кадастровими номерами ,які перебували в оренді позивача про,що і йдеться в наявному рішенні. На час же розгляду справи в суді позов заявлено не до Державного реєстратора ,а позовні вимоги не містять вимоги щодо скасування запису про реєстрацію між відповідачами № 1 та № 2 договорів оренди землі . Позов подано до самих відповідачів про визнання недійсними договору оренди укладеного між останніми в 2013 році та який пройшов державну реєстрацію в 2014 році. До того ж представником позивача подано до суду (ас.-16) витяг з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідності до змісту якого дійсно відповідач № 1 06.10.2013року , до закінчення терміну дії попереднього договору оренди землі , уклав з ТОВ.,,[PERSON] Нива-2013,, інший договір оренди земельної ділянки ,який було в подальшому зареєстровано державним реєстратором внаслідок чого було порушено переважне право позивача щодо переукладення договору оренди з власником земельної ділянки та на вільне користування орендованою земельною ділянкою. Суд також не може погодитись з посиланням викладеним представником відповідача № 2 у запереченнях (ас.-35-36), щодо нікчемності укладеного в 2004 року між позивачем та відповідачем № 1 договору оренди землі та з твердженням щодо порушення законодавства про місцеве самоврядування на час укладення його в 2004 році в частині його реєстрації у районному відділі ДЗК , а не в органі місцевого самоврядування з наступних підстав. В 1991-1998 роках реєстрація договорів оренди землі дійсно велась у відповідності до ст.9 Земельного кодексу України 1991 року та згідно положень якого наявна дія здійснювалася місцевими радами народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Законодавчо-нормативна база у тому числі і Указ Президента України від 23.04.1997 р. № 367/97 «Про оренду землі» яким було врегульовано основні питання оренди землі, в ті часи не приділяла особливої уваги питанням реєстрації договорів оренди хоча на практиці інформація про зареєстровані договори оренди фіксувалася в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею реєстрації договорів оренди, яка запроваджувалася Постановою Кабінету міністрів України № 197 від 17.03.1993 року. Державна реєстрація договорів оренди фактично була запроваджена з прийняттям Закону України "Про оренду землі" 6 жовтня 1998 року (в початковій редакції закону - стаття 18, в чинній редакції стаття 6). Стаття 16 цього закону встановлювала, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов підписання його сторонами і державної реєстрації. У розвиток цього закону була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998, яка врегульовувала порядок державної реєстрації договорів оренди землі. Забезпечення державної реєстрації договорів оренди землі у відповідності до цієї постанови було покладено на виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчувався гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструвався у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка велась державним органом земельних ресурсів. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладалося на відповідні державні органи земельних ресурсів районні відділи земельних ресурсів, управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування. Держкомземом також було видано Наказ № 43 від 4 травня 1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі. У відповідності до наявних інструкцій та документів і була проведена реєстрація договору оренди землі укладеного в березні 2004 року між позивачем та власником земельної ділянки (до набрання чинності 03.08.2004 року З.У. ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,,) ,що не суперечить вимогам закону . Крім того питання ,,нікчемності ,,укладеного в 2004 році договору оренди між ТОВ,,Силікат-1,, та відповідачем № 1 ,як і питання можливого порушення реєстрації даного договору не було предметом спору який розглядає суд на час прийняття наявного рішення так ,як ні відповідач № 1 ні відповідач № 2 з даними позовними вимогами чи то з зустрічним позовом до суду не звертався тому суд вважає заперечення представника таким ,що не може бути взято до уваги та слугувати підставою для відмови у задоволенні позову в цілому . Понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати відшкодуванню не підлягають в зв»язку з відсутністю відповідної позовної вимоги.

Outcome: approved