Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

15.09.15 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO] та стягнення аліментів, після уточнення якого просить позбавити [PERSON],[INFO], батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO],стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки заробітної плати щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позовні вимоги, позивачка мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 12 липня 2012 року. Від даного шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Донька проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Дитині створені всі умови для її духовного та розумового розвитку з боку матері. Батько долею та життям дочки не цікавиться. Відповідач повністю ухиляється від виховання та матеріального забезпечення доньки, не цікавиться станом її здоров'я. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування до судового засідання надали заяву в якій підтримують висновок від 01.02.2016 року №2775/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та не заперечують проти задоволення позовних вимог і просять справу розглядати за відсутністю представника органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.02.2007 року, який було розірвано 12 липня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця мешкання та про склад сім'ї №2431 від 30.07.2015 року наданою КП ЖКС «Чорноморський» ( а.с.23) На даний час дитина повністю перебуває на утриманні матері, як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки з історії хвороби [PERSON],2007 року народження, лікаря дитина відвідувала тільки з матрі'ю, та під час огляду дитини на дому з батьків присутня також була тільки мати дитини, з характеристики [PERSON],2007 року народженн, наданої класним керівником учениці 3-В класу Одеської загальноосвітньої школи №80, мати дитини приймає активну участь у житті дитини та класу, в той час коли батька дитини не бачили жодного разу. Суд приймає до уваги висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 01.02.2016 року №2775/01-11, відповідно до якого вважається доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] [INFO] у відношенні малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки, як було встановлено [PERSON] не проявляє до дитини батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавився ані здоров'ям, ані подальшою долею дитини, більш того з позовом про встановлення способу та порядку спілкування з дитиною до суду не звертався. Також суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, однак не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved