Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 27.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий №158. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Фактичні шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, спільним бюджетом не повязані, проживають окремо. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який за спільною згодою сторін проживає разом з нею, позивачем. Спору з приводу поділу майна, що є спільною сумісною власність подружжя, між ними немає. Сторони в судове засідання не зявились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач в заяві вказав, що позов визнає, також сторони зазначили , що строк на примирення не потрібен, спору щодо поділу майна немає, дитина надалі проживатиме з матір'ю, позивачкою по справі, відповідач буде сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Позивачка просить судові витрати залишити по фактично понесеним. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,207\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 27.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий №158 . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за спільною згодою сторін проживає разом з матірю позивачем по справі. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, які припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, наполягають на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спору з приводу визначення місця проживання сина та поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved