Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 10 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить скасувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №2-557/2008 від 24.04.2008 про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, яка підлягає індексації відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2008 і до його повноліття. Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовуючи позов, зазначив, що 16.04.2004 було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.06.2013 шлюб було розірвано. 24 квітня 2008 року Гайсинським районним судом Вінницької області прийнято рішення №2/557/2008 по стягненню з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. З позивача стягувалися аліменти на користь відповідача з моменту набрання рішенням законної сили по лютий 2014 року. Пізніше стягнення були припинені за заявою стягувача до органів ДВС. З того часу син проживає разом з позивачем. На даний час виконавчий лист №2/557/2008 від 24 квітня 2008 року про стягнення з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання їх спільного сина на виконанні в органах ДВС не перебуває, заборгованість по аліментах відсутня. Спільна дитина позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач [PERSON] не бажає брати участі у вихованні дитини і не підтримує фінансово, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 07.05.2020 на адресу суду надійшло клопотання від позивача [PERSON] про зміну позовних вимог в частині скасування рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №2-557/2008 від 24.04.2008 про стягнення з нього аліментів та просить звільнити його від сплати аліментів згідно з рішенням суду та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, змінені позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2004 року Ладижинським відділом РАЦС було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №21 (а.с.1). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.06.2013 №135/1027/13-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно правового спору народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції за актовим записом № 162 (а.с.11). Як вбачається з виконавчого листа виданого на підставі рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2008 присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.04.2008 і до його повноліття (а.с.13-14). З довідки виданої Ладижинським міським відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 30.01. 2020 №1657 вбачається, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Ладижинському міському відділі Центрально-Західного регіонального управління юстиції (м.Хмельницький) виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] не перебуває (а.с.4). З довідки виданої ВП «Галременерго» ПАТ «ДТЕК Західенерго» №182 вбачається, що загальна сума утриманих та сплачених аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] за період з серпня 2008 року по лютий 2014 року становить 65 853 грн (а.с.6). З довідки №221 від 25.07.2014 виданої ТОВ «Інтеренергосервіс» вбачається, що з січня 2014 року по червень 2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти у сумі 7 465 грн 77 коп. (а.с.10). Разом з тим, судом досліджено копію постанови про закінчення виконавчого провадження відносно [PERSON] від 28.05.2012 (а.с.12). З акту обстеження умов проживання №25 від 30.01.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , має все необхідне для проживання та навчання. (а.с.8). Перешкод для пред`явлення позову про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання сина судом не встановлено. ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи ті обставини, що неповнолітній син перестав проживати з матір`ю, а проживає з позивачем, що підтверджено актом обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що позивач має бути звільнений від сплати аліментів на утримання дитини на користь матері. Припинення стягнення аліментів може бути вирішено лише на підставі рішення суду, тому з моменту звернення позивача до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з дня звернення позивача з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини. Згідно з ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи фактичні обставини справи, взаємини сторін, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків, щодо дітей, беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, те, що відповідач працездатна, позовні вимоги визнає, здатна своєю працею заробляти на життя, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення, та слід стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України, стаття 180 Сімейного кодексу України). Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved