Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визнання права власності за членами колгоспного двору, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/5 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради. Однак, [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право власності на зазначену частину будинковолодіння. Лише 20 січня 1988 року виконкомом Парпуровецької сільської ради, на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради за № 167 від 23.05.1987 року, було видано свідоцтво [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок, згідно якого цілий житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON], які прийняли спадщину, був чоловік померлої - [PERSON] та син померлої - [PERSON]. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні. Так, ще одним спадкоємцем після смерті [INFO] року [PERSON] є син померлої - [PERSON], який не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, а також на момент її смерті не проживав в спадковому будинку, не вчинив фактичних дій щодо прийняття спадщини на протязі шести місяців з моменту смерті матері. [INFO] року помер [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/5 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради, а також на 1/10 частку у праві власності на дане будинковолодіння, яку він успадкував після смерті [INFO] року [PERSON], але за життя не оформив своїх спадкових прав загалом на 3/10 частки. Також [PERSON] за життя не отримав свідоцтво про право власності на зазначену частину будинковолодіння, тобто на 3/10 частки. 03 квітня 1996 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право- своєму синові [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 03 квітня 1996 року [PERSON], секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за 37. Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] був його син - [PERSON]. Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] спадкоємець за заповітом - [PERSON] прийняв і навіть оформив частину спадкового майна після смерті батька. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] померла ще [INFO] року. Непрацездатні діти та батьки на момент смерті [INFO] року [PERSON] також відсутні. [INFO] року помер [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з 1/5 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради, а також на 1/10 частку у праві власності на дане будинковолодіння, яку він успадкував після смерті [INFO] року матері [PERSON], та ще на 3/10 частки на будинковолодіння, які він успадкував за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], але за життя не оформив своїх спадкових прав. Також [PERSON] за життя не отримав свідоцтво про право власності на зазначену частину будинковолодіння, тобто загалом на належних йому - 3/5 часток будинковолодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] є позивачі по справі: дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживали та були зареєстровані з ним за однією адресою. Так, згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] було п'ятеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також Парпуровецькою сільською радою винесено рішення № 79 від 24.07.2008 року про видачу свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] по 1/5 частці на кожного, а саме на: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], [PERSON]; [PERSON]. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивачів адвокат Галіцина В.В. та позивачі позовні вимоги підтримують повністю, змін та доповнень не мають, просять вимоги позову задоволити. Відповідач по справі, представник Хижинецької сільської ради Сокитринецької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, в особі голови Л.Д. Мельничук - не заперечують проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла спадкодавець [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2013 року виданого повторно (а.с.10). [INFO] року помер [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.1996 року (а.с.9). За життя 03 квітня 1996 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право- своєму синові [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 03 квітня 1996 року [PERSON], секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за 37 (а.с.11). Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] був його син - [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON] в м. Вінниця Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] згідно якими батьками є - [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва серії [NUMBER] від 28.03.1964 року (а.с.12). Факт родинних відносин позивача [PERSON] між померлим [PERSON] та позивачкою [PERSON], як між батьками та сином підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно якого батьками є - померлий [PERSON] та позивачка [PERSON], копія свідоцтва серії [NUMBER] від 01.12.1987 року (а.с.13). 08 лютого 1987 року померлий [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та спільне прізвище для подружжя «[PERSON]», копія свідоцтва серії [NUMBER] від 08.02.1987 року (а.с.14). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, підтверджується факт укладення шлюбу між померлими [PERSON] та [PERSON], актовий запис про шлюб № 9 від 17.07.1955 року (а.с.15). Відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 20.01.1988 року про право особистої власності на жилий будинок померлій [PERSON], як голові колгоспного двору належав жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради натурі станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] було п'ятеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) (а.с.28-29,37). Парпуровецькою сільською радою винесено рішення № 79 від 24.07.2008 року про видачу свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] по 1/5 частці на кожного, а саме на: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], [PERSON]; [PERSON] (а..с27). Відповідно до довідки № 464 від 27.06.2016 року виданою виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради, померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Як вбачається з довідки № 463 від 27.06.2016 року виданою виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради, спадщину після смерті [PERSON] прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON]. так як постійно проживали разом, зробили поточний ремонт у будинку, здійснили поховання померлої (а.с.31). Померла [PERSON] постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою (а.с.32). Довідкою № 461 від 27.06.2016 року виданою виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON]. так як постійно проживали разом, зробили поточний ремонт у будинку, здійснили поховання померлої (а.с.33). Померлий [PERSON] постійно був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою (а.с.34). Після смерті [PERSON] в будинку, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають його дружина [PERSON] та син [PERSON], та проживали на момент смерті разом з померлим [PERSON], (а.с.36). Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на спадковий будинок [PERSON], та [PERSON] не мають можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується листом нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 12.07.2016 року за вих. № 1856/02-17 (а.с.38). Інших спадкоємців немає. Заповіт не вчинявся. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved