Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована будинку-інтернаті геріатричного типу в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.35 га з кадастровим [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району, Вінницької області. Земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.06.2007р. За життя [PERSON] склала заповіт на її користь 10.12.2011 року. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не відмінений. В установлений законом шестимісячний термін вона заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Строк для прийняття спадщини витік 28 серпня 2016 року. Вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, після того як її збив автомобіль 2 роки тому. Внаслідок цього, після інтенсивного лікування її поставили на диспансерний обліку Тиврівської АЗПСМ з діагнозом : хронічна залізодефіцитна анемія та післятравматичний артроз лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів, порушення ОМЦ. За передбачених законодавцем 6 місяців вона мала намір заощадити кошти, і оформити свої спадкові права так, як ліки для лікування її хвороби занадто дорогі, однак через вище зазначену хворобу вона була позбавлена можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки з 22.08.2016 року знаходилась на лікуванні у денному стаціонарі в лікаря-травматолога з приводу після травматичного артрозу лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів по 02.09.2016 року. Зазначені нею вище обставини були для неї об'єктивними, істотними, непереборними, такими, що стали перешкодою в реалізації її права на спадщину, яку відкрилася після смерті [PERSON]. Вважає, що пропустила передбачений ст.1270 ЦК України строк для подання заяви з поважних причин і претендує на визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Вважає, що їй достатньо буде двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити їй, [PERSON], додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла в смт Тиврів Вінницької області [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Тиврівська селищна рада подала заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.3). За життя, 10.12.2011 року, [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], (а.с.5) відповідно до якого заповіла їй земельну ділянку площею 1.35 га з кадастровим [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що належав їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.06.2006 р. (а.с.4). Позивачка [PERSON] 07.10.2016 р. звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку до державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом їй видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.10), оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] вона її не прийняла . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вважають, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою пропущено із поважних причин, оскільки вона є інвалідом третьої групи загального захворювання, перебуває на диспансерному обліку Тиврівської АЗПСМ з діагнозом: хронічна залізодефіцитна анемія та післятравматичний артроз лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів, порушення ОМЦ. За шість місяців вона мала намір заощадити кошти, і оформити свої спадкові права, так, як ліки для лікування її хвороби занадто дорогі, однак через вище зазначену хворобу вона була позбавлена можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки з 22.08.2016 по 02.09.2016 р. знаходилась на лікуванні у денному стаціонарі в лікаря-травматолога з приводу після травматичного артрозу лівого колінного і гомілково-ступеневих суглобів. Згідно із абзацом 6 пункту 24 роз'яснень у постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (пункт 2) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзд до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що посилання позивача на те, що вона знаходилася на лікуванні з 22.08.2016 по 02.09.2016 і тому пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки вона лікувалася в денному стаціонарі, а не в стаціонарі, і мала змогу звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Крім того, звернутися до нотаріуса [PERSON] могла до лікування, однак доказів про намір подати відповідну заяву до 22.08.2016 не надано, а тому враховуючи викладене, суд не визнає поважними зазначені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed