Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 19 лютого 1999 року, актовий запис № 152. В обґрунтування позовних вимог, як на підставу розірвання шлюбу, посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з часом вони втратили взаємоповагу та довіру один до одного. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, перестали підтримувати подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та й взагалі майже не спілкуються. Таке становище стало суперечити її особистим інтересам. За таких обставин вважає неможливим подальше перебування з відповідачем у шлюбі. Від спільного шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 лютого 1999 року року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 19 лютого 1999 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 152. Відповідно до частини другої\~статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій\~статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України\~закріплено один із головних принципів шлюбу\~його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень\~статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до вимог\~статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved