overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства. Фактично вже два роки проживають окремо, ведення сімейного бюджету та спільного господарства між сторонами припинено. Шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу не має. У зв'язку із чим позивач і звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газета "Урядовий кур'єр" №39 від 24.02.2018 року. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзиву, а також те, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 листопада 2011 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1772. (а.с. 6). Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім"я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через втрату почуття любові, взаємопорозуміння та взаємодопомоги. Вказував, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, зазначивши, що вони є різними за характерами людьми. Шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. В судоворму засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала , просила їх задовольнити. Зазначила що на примирення вона категорично не погоджується, в неї був час добре подумати над своїм рішенням про розірвання шлюбу з відповідачем і вона прийняла остаточне рішення. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, однак погодився з думкою позивача що їх сім"я існує формально. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.07.2013 року у Ліврбережному відділі реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1048. Від шлюбу подружжя має малолітнього ситна [PERSON] [INFO] проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що сім"я сторін існує формально , збереження сім"ї суперечить інтересам позивача , то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2015 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними немає взаємопорозуміння та абсолютні протилежні погляди на сім'ю та шлюб, тому вважає, що подальше життя з відповідачем буде суперечити їх інтересам, а також інтересам дитини. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, оскільки відповідач відмовляється від утримання дитини в добровільному порядку. Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд визнав його неявку без поважних причини та провів заочний розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі було укладено шлюб 20 червня 2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 950 та видано Свідоцтво про шлюб Серіі [NUMBER] (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про народження Серіі [NUMBER] (а.с.4). В даний час дитина проживає спільно зі своєю матір"ю позивачкою по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бютжет, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, практично їх сім"я повністю розпалася і її збереження стало неможливим. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За наведеного вище шлюб між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в зв"язку з чим, суд вважає що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до вимог ст. 182 ч. 2 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При призначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач по справі є особою працездатного віку, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню . У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплату судового збору .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 2011 року стала проживати однією сімєю та перебувала у громадянському шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] року, батьком якої є відповідач. Через зловживання відповідачем спиртними напоями, застосування ним насильства до позивача сторони з березня 2014 року не проживають однією сім"єю і шлюб фактично розпався. Позивач з метою захисту інтересів дитини та тривалого ненадання відповідачем коштів на її утримання, вважає за необхідне пред"явити позов про стягнення аліментів до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю і пояснила, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини і просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивує свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року. Від шлюбу має доньку [PERSON], [INFO]. На утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає. В судове засідання сторони не з'явились, позивач направила суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, вказує, що підтримує позовні вимоги та просить про задоволення позову. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Рідне прибужжя". Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила в своїй заяві. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою участників процесу в судове засідання фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до представлених копій документів вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року (а.с. 3). Мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З копії виписки з домової книги про склад сім"ї від 07.10.2014 року вбачається, що малолітня [PERSON] [INFO], проживає з позивачкою (а.с. 8). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. На користь держави стягненню з відповідача належать витрати по сплаті судового збору, що передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними, зареєстрований 13.05.2005 року виконкомом Ревівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, встановити місце проживання сина, [PERSON] [INFO] разом з нею. З позовної заяви вбачається, що сторони разом не проживають з червня 2010 року, подружні стосунки не підтримують, бажання зберегти сім"ю у сторін відсутнє. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Крім того пояснила, що з відповідачем не проживають з 2010 року, спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, на даний час вона проживає з іншим чоловіком, наміру зберегти сім"ю не має. Судові витрати по справі просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] позов визнав, з доводами позивача про те, що зберегти шлюб неможливо, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 13 травня 2005 року у виконавчому комітеті Ревівської сільської ради Кам"янського району Черкаської області, за актовим записом № 2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження /а.с. 8/. Від шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 9/. Подружжя фактично розірвали шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, спільне життя сторін не склалося, почуття любові між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні, на примирення не погоджуються. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними, зареєстрований 17.08.2001 року в Зибківській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом № 07, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати із позивачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". З позовної заяви вбачається, що 17 серпня 2001 року сторони уклали шлюб в Зибківській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом № 07. Спільне життя у сторін не склалося, постійно виникали сварки, через те, що відповідач не хотів працювати та через його зраду. [PERSON] приходив додому зчиняв сварки, ображав позивача та дітей. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2012 року, їхня сім'я існує формально. Всі вищевказані обставини призвели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не мають бажання бути разом. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливе, адже відповідач не надає ні моральної, ні матеріальної допомоги у вихованні дітей. Він піклується лише про себе. Сторони в судове засідання не з"явились. Від позивача [PERSON] надійшла заява про те, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Вивчившиматеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований у Зибківській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом № 07, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с. 6/. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження /а.с. 5-6/. Подружжя фактично розірвали шлюбні стосунки, спільне життя сторін не склалося, почуття любові між ними втрачено. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та просить суд постановити рішення про стягнення аліментів за утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку та зобов"язати відповідача брати участь у додаткових витратах у розмірі 50%, що викликані особливими обставинами. В порядку підготовки справи до розгляду сторони подали до суду клопотання, яким просили слухати справу за їх відсутності. Позивач просила задовольнити позов в повному обсязі, а відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Як достовірно встановлено в судовому засіданні, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.02.1991 року, про що було зроблено актовий запис № 207 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню донька [PERSON],[INFO] та неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). В даний час неповнолітній син проживає разом зі своєю матір"ю позивачкою по справі . Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Як вбачається з матеріалів справи сам відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання свого сина. Відповідно до вимог ст.. 182ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При призначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач по справі в позов визнав, вказав, що не заперечує проти його задоволення, сам є особою працездатного віку, отримує пенсію, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів ,щомісячно і до повноліття дитини , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . У відповідності до вимог ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами. Згідно з вимогами ст.185 ч 1,2,3 СК, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язана брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. За таких підстав , суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві вказує, що 12.04.2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Йосипівка по вул. Щасливій, 122 Благовіщенського району Кіровоградської області. Спадкоємцем на вказане майно є позивач [PERSON], згідно заповіту складеного [PERSON] 05.07.2010 року зареєстрованого в реєстрі №41 та посвідченого секретарем Йосипівської сільськоїради Благовіщенського району Кіровоградської області. Після смерті матері, позивач звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але отримала 10.04.2017 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги заявлені позивачем визнає в повному обсязі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, лише відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на майно, перешкоджає позивачеві оформити свої спадкові права на нього в нотаріальній конторі. Позивач є спадкоємцем за законом після смертіматері, інші спадкоємці, які б претендували на майно відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved