Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

26 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення боргу зі сплати аліментів та пені, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17 жовтня 2009 року, від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. 03 серпня 2012 року рішенням Білопільського районного суду Сумської області у справі №1801/2311/12 шлюб між сторонами було розірвано і з того часу вони проживають окремо. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області у справі №2-802/2011 з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 жовтня 2011 року. Відповідач сплачує аліменти з постійними затримками та не в повному обсязі. Таким чином, заборгованість [PERSON] по аліментах становить: за 2011 рік - 1200,00 грн., за 2012 рік - 3100,00 грн., за 2013 рік - 3080,00 грн., за 2014 рік - 1625,00 грн., за 2015 рік - 885,00 грн., за 2016 рік - 3800,00 грн., за 2017 рік - 1800,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 15490,00 грн. Сума пені становить 5785,12 грн. Сума заборгованості відповідача на користь позивача по сплаті аліментів та пені станом на 01 липня 2018 року - 21275,12 (за підрахунками позивача). Позивач зазначає, що відповідач працездатна та здорова людина, інших дітей або батьків на утриманні не має. На даний час він працює, але місце своєї роботи не повідомляє. Жодних додаткових стягнень або інших відрахувань на користь третіх осіб не має. Тому позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів та борг по сплаті аліментів загальною сумою 21275,12 грн. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача 21275,12 грн. Відповідач [PERSON] також в судове засідання передав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.8). В період подружнього життя у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с.7). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 14 серпня 2012 року (а.с.9). 16 листопада 2011 року по справі №2-802/2011 було видано виконавчий лист на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 400 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 25 жовтня 2011 року (а.с.10). Відповідно до довідок-розрахунків, наданих Ковпаківським відділом державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області, заборгованість боржника [PERSON] по аліментах становить: за 2011 рік - 1200,00 грн., за 2012 рік - 3100,00 грн., за 2013 рік - 3080,00 грн., за 2014 рік - 1625,00 грн., за 2015 рік - 885,00 грн., за 2016 рік - 3800,00 грн., за 2017 рік - 1800,00 грн. (а.с.11-14). Згідно з розрахунком пені, доданим до позовної заяви, який було зроблено позивачем на підставі довідки-розрахунку від 20 червня 2018 року №2 Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області, пеня по несплаті аліментів за період з жовтня 2011 року по липень 2017 року включно становить 5785,12 грн. (а.с.3). Заборгованість виникла з вини відповідача, у зв'язку із ненаданням матеріальної допомоги на утримання доньки. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою зазначеної статті зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Норма Закону про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зважаючи на те, що стягнення аліментів визначено періодичними щомісячними платежами, то прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Отже, неустойку (пеню) за кожен місяць необхідно рахувати таким чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів прострочення (від дня виникнення прострочення до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені). Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи із аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно з роз`ясненнями п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Суд вважає, що у виникненні заборгованості наявна вина відповідача, оскільки він, будучи обізнаним про свій обов'язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, не сплачував щомісячно в повному розмірі аліменти позивачу. Відповідно до ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Вказаний розмір пені в сумі 5785,12 гривень відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, їх стану здоров'я, потреби та матеріального становища дитини, платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved