Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що між ним та [PERSON] 01.12.2017 було укладено договір позики, згідно умов якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 27155,80 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, які останній зобов`язався повернути у строк до 01.06.2018. [PERSON] борг у визначений договором строк не повернув. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 27 000 грн., 1 % річних за користування коштами у розмірі 418, 27 грн., частину суми неустойки у розмірі 10% за кожен день прострочення від загальної суми у розмірі 50000 грн., 3 % річних у розмірі 852, 00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 376,94 грн. Інформація про рух справи. 30.07.2019 до Іванківського районного суду надійшов зазначений вище позов із заявою про його забезпечення. 01.08.2019 ухвалою Іванківського районного суду заява про забезпечення позову задоволена. Після надходження інформації про місце реєстрації відповідача 13.09.2019 ухвалою судді Іванківського районного суду відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про день і час слухання справи відповідно до ч.4 ст. 279 ЦПК України. Встановлено строк для подання відзиву на позов та відповіді на відзив. Перше судове засідання призначене на 04.10.2019, розгляд відкладено на 06.11.2019. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Позивач у судові засідання не з"явився. Відповідач, у судове засідання не з*явився. Про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Поштова кореспонденція повернулась із відміткою «Адресат відсутній». Письмового відзиву на позов не подав. Причини неявки суду не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до договору позики від 01.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М., [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 27155 грн. 80 коп., що є еквівалентом 1000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 01.06.2018 (копія договору долучена до матеріалів справи). Із наведеного позивачем у тексті позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01 грудня 2017 року по 20 червня 2019 року, з урахуванням зміни розміру облікової ставки Національного банку України, у відповідні періоди розмір процентів, нарахованих на суму боргу 27000,00 грн., що складає 418,27 грн., неустойка 10% за кожен день прострочення від загальної суми у розмірі 1 036 800,00 грн., однак позивач заявляє вимогу щодо стягнення неустойки лише на 50 000 грн., втрати від інфляції за період з 01.06.2018 по 20.06.2019 року складає 2376,94 грн. Термін прострочення сплати коштів за договором позики складає 384 дні (з 01.06.2018 року по 20.06.2019 року), отже сума трьох процентів річних складає 852,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 27 000 грн. суми позики, отримання якої підтверджено договором позики. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики від 01.12.2017 визначений за домовленістю сторін та становить 1% (один відсоток) річних. За умовами договору позики від 01.12.2017 сторони погодили, що позику надано до 01.06.2018. Право позикодавця нараховувати проценти за договором позики припиняється після спливу визначеного договором строку позики, а, отже, право позикодавця нараховувати проценти за позикою припинилось після спливу визначеного договором строку позики - 01.06.2018. Права та інтереси позикодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 01.06.2018 позивач не має правових підстав для нарахування процентів. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача належить стягнути із відповідача проценти за користування грошовими коштами за період з 01.12.2017 року по 01.06.2018 року ( 182 дні) у розмірі 134, 49 грн. ( 27000,00 грн. :100*1=270,00грн.+ 1% річних або 0, 739 грн./день; 182 *0,739 = 134, 49 грн. ). Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18 та у постанові від 08.05.2019 № 760/16670/16-ц ВС/КЦС). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Статтею 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 2.1. договору позики від 01.12.2017 встановлено, що сторони домовились, що за кожен прострочений день Позичальник сплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми. 10% від 27 000 грн. становить 2 700 грн. Станом на 20.06.2019 кількість прострочених днів складає 384. За прострочення сплати позики протягом 384 днів позичальник повинен сплатити 1 036 800,00 грн., однак, позивач заявляє вимогу щодо стягнення неустойки лише у розмірі 50 000 грн. У випадку, коли позичальник своєчасно не повертає борг, то згідно статті 625 ЦК України він має сплатити суму боргу, а також інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Це є правовою підставою для стягнення із відповідача на користь позивача, крім суми позики, отримання якої підтверджено письмовою розпискою, нарахованих за період прострочення зобов`язання з повернення позики трьох процентів річних у розмірі 852,00 грн. (27 000,00 грн. х3%/100%/365 х384 днів) та інфляційних втрат у розмірі 2376,94 грн. Стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати понесені позивачем: судовий збір пропорційно до суми задоволених вимог - 803,63 грн., судові витрати, пов"язані із забезпеченням позову - 384, 20 грн. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на будинок [ADDRESS] продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial