Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №61551 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в сумі 11306,63 грн. за кредитним договором №2949/2841ECLKВ24Т12 від 22.06.2016 таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою приватного виконавця Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №64207033, на підставі виконавчого напису винесеного приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем стосовно стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за кредитним договором №2949/2841ECLKВ24Т12 від 22.06.2016 укладеного з ПАТ «КРЕДОБАНК», заборгованості в сумі 11806,63 грн. (яка складається з: 7577, 05 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 2608,00 грн. простроченої заборгованості за комісією; 1121,58 грн. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису) за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 року. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» набуло право вимоги до [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги №11/08/2020- від 11.08.2020 ФА від 18.10.2018 після попереднього правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит -Капітал». Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, та вчинив виконавчий напис поза межами строку давності, також у виконавчому написі не вірно вказано первісного кредитора ПАТ «Кредобанк» замість вірного ПАТ «Платінум Банк». Позивачка не була повідомлена не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про наявність порушення кредитних зобов`язань. Крім того, вказує на те, що для посвідчення виконавчого напису необхідно подати оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, чого відповідач не зробив, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 04.06.2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, з підстав, викладених у ньому, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» в судове засідання повторно не з`явився, повноважного представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Відповідач - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 233 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що, 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №61551 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості в сумі 11806,63 грн. за кредитним договором №2949/2841ECLKВ24Т12 від 22.06.2016, яка складається з: 7577, 05 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2608, 00 грн. простроченої заборгованості за комісією; 1121,58 грн. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 року. Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором №2949/2841ECLKВ24Т12 від 22.06.2016, укладеним з ПАТ «Кредобанк», який надав позивачу кредитні кошти та в подальшому відступив право вимоги ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яка в подальшому відступила відповідачу - ТОВ"ФК «АЛАНД" право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором відповідно до договору відступлення прав вимоги 11/08/2020 ФА від 11.08.2020. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. відкрито виконавче провадження №64207033 за означеним виконавчим написом, про підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2021. Вважаючи вказаний напис таким, що не підлягає виконанню, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. При виборі норма права до спірних правовідносин, судом враховується наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі ст., ст.88 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) регулює механізм вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У змісті виконавчого напису не вірно вказано особу первісного стягувача як ПАТ «Кредобанк», у той час як з вказаною юридичною особою жодних кредитних договорів [PERSON] не укладала. Укладений між [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк» кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічної правової думки дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц та постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. У вказаних постановах Верховний суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, також в матеріалах справи відсутні докази дійсного переходу прав вимоги за договором до відповідача, тобто докази заборгованість перед стягувачем. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, оскільки він не є належним відповідачем по вказаній справи, аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові по справі № 519/77/18 від 14.08.2019. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача - ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД" на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial