Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси 01.01.2019 року із позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Трофімець В.В. про визнання припиненими правовідношень по кредитному договору, у зв`язку з позбавленням кредитора права вимоги до спадкоємців та визнання припиненими правовідношень по іпотечному договору, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року прийняти до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи - приватний нотаріус Трофімець Вікторія Вячеславівна, про визнання припиненими правовідношень по кредитному договору у зв`язку з позбавленням кредитора права вимоги до спадкоємців та визнання припиненими правовідношень по іпотечному договору у зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2019 року ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року, у зв`язку з реорганізацією Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», первісний відповідач замінений правонаступником, яким є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». До початку розгляду справи по суті, 24.02.2020 року [PERSON] через представника подала до суду уточнену позовну заяву, якою змінила предмет спору та просила суд припинити зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, а також визначити порядок виконання судового рішення. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі заступника керуючого Одеською обласною філією АКК «Укрсоцбанк» Соловйовою В.В. та громадянином України [PERSON] укладений кредитний договір №2006/13-2.06/742, предметом якого є надання кредиту в сумі 180 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 30.08.2013 року. У якості забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, 31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі заступника керуючого Одеською обласною філією АКК «Укрсоцбанк» Соловйовою В.В. та громадянином України [PERSON] укладений іпотечний договір, на підставі якого іпотекодавець передає іпотекодержателю наступне нерухоме майно: домоволодіння, загальною площею 121 кв.м., житловою площею 58 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,0652, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель. [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкривалась спадщина на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. [PERSON] , як спадкоємець майна [PERSON] за заповітом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заявою від 03.02.2009 року кредитора повідомлено про смерть боржника та відкриття спадщини на нерухоме майно. Враховуючи, що протягом встановленого законом строку кредитором не пред`явлено вимогу до спадкоємців, яким є позивачка, остання просить суд припинити зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із позбавленням кредитора права вимоги, припинити зобов`язання за іпотечним договором у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та визначити порядок виконання судового рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Поліщук С.С., підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, що викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача, адвокат Борщенко К.Ю., проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обгрунтовував тим, що [PERSON] є неналежним позивачем, а позовна заява є передчасною з огляду на відсутність у позивачки свідоцтва про право на спадщину. Позивачка пропустила строк позовної давності та не повідомила належним чином про смерть [PERSON] . В матеріалах спадкової справи наявна претензія АТ «Укрсоцбанк» від 21.10.2014 року. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Трофімець В.В., в судове засідання не з`явилась. Просила суд розглядати справу за її відсутності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», надалі по тексту - «Кредитор», в особі заступника керуючого Одеською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» Соловйової В.В., яка діяла на підставі Статуту, Положення про Одеську обласну філію АКБ «Укрсоцбанк», довіреності від 29.12.2005 року, та громадянином України [PERSON] , [INFO] , надалі за текстом - «Позичальник», паспорт [NUMBER] , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 23.02.2005 року, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , укладений Кредитний договір № 2006/13-2.06/742. Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) доларів США, зі сплатою 12,5 % (дванадцять цілих п`ять десятих) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з вересня 2006 року по липень 2013 року щомісячно рівними частками по 2 143 (дві тисячі сто сорок три) долари США; в серпні 2013 року - 2 131 (дві тисячі сто тридцять один) долар США, з кінцевим терміном повернення заборгованості: 30 серпня 2013 року. Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає: 1.3.1. в день укладання цього договору - з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в наступну іпотеку домоволодіння, загальною площею 121,0 (сто двадцять один) метрів квадратних, житловою площею 58,0 (п`ятдесят вісім) метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 703 000 (сімсот три тисячі) гривень, а також земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, площею 0,0652 (нуль цілих шістсот п`ятдесят дві десятитисячних) га, заставною вартістю 677 000 (шістсот сімдесят сім тисяч) гривень. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому законом порядку, а на відчуження нерухомого майна накладається заборона. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, 31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1960. Відповідно до умов статті 1 Іпотечного договору іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 2006/13-2.06/742 від 31.08.2006 року, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем, надалі за текстом - «Основне зобов`язання», наступне нерухоме майно: 1) домоволодіння, загальною площею 121,0 (сто двадцять один) метрів квадратних, житловою площею 58,0 (п`ятдесят вісім) метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 18 листопада 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів № 294 від 31 травня 1997 року, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлювальному документі ОМБТІ та РОН від 20.11.2002 року в реєстровій книзі № 262, стр. № 96, № 40561, вартістю за згодою сторін становить 703 000 (сімсот три тисячі) гривень, що в еквіваленті складає 139 207 (сто тридцять дев`ять тисяч двісті сім) доларів США 92 цента за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладання цього договору; 2) земельна ділянка, на якій він розташований, площею 0,0652 (нуль цілих шістсот п`ятдесят дві десятитисячних) га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту про право власності на землю, виданого виконкомом Одеської міської Ради народних депутатів від 12 серпня 1997 року на підставі рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів № 294 від 31 травня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 161, вартістю за згодою Сторін становить 677 000 (шістсот сімдесят сім тисяч) гривень, що в еквіваленті складає 134 059 (сто тридцять чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) доларів США 40 центів за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладання цього договору. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2009 року по справі № 2-149/09 встановлено, що 19 березня 2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яке оформив у вигляді заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Чередниченко Г.А. та зареєстрованого у реєстрі № 5-391, яким квартиру [ADDRESS] та легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] заповів своїй дочці [PERSON] , а домоволодіння [ADDRESS] , земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , долю у Статутному фонді підприємства «Модуль» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, юридична адреса: місто Одеса, вулиця Новосельського, № 60, майно, матеріальні кошти, які належать вищезазначеному ТОВ, а також дивіденди, які не були виплачені за життя [PERSON] , заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що у книзі реєстрації смертей 12 травня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 4232, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 18 травня 2007 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Вказане судове рішення набрало законної сили 21.07.2009 року, що підтверджується відповідною відміткою на останньому аркуші. Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2010 року по справі № 2-5201/10 судом встановлено, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, виконала усі дії, які необхідні для прийняття спадщини після смерті [PERSON] і набула права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння, земельної ділянки й частини у статутному фонді підприємства. Позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0652 га по [ADDRESS] за цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на частку у Статутному фонді підприємства «Модуль» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, юридична адреса: місто Одеса, вулиця Новосельського, № 60, майно, матеріальні кошти, які належать вищезазначеному Товариству, дивіденди, які не були виплачені за життя [PERSON] , як на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 26.07.2010 року, що підтверджується відповідною відміткою на останньому аркуші. На виконання вимог ухвали суду, Одеським державним нотаріальним архівом надано копію спадкової справи № 700/2007, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Матеріалами спадкової справи підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] , про що Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2007 року. Згідно із заповітом [PERSON] від 19.03.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Чередниченко Г.А., зареєстрованого у реєстрі за № 5-391, спадкоємцями майна є його донька [PERSON] , 1978 року народження, та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , як спадкоємець майна за заповітом, 03.07.2007 року звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Встановлено, що спадкоємець [PERSON] оспорювала в судовому порядку дійсність заповіту. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.07.2009 року залишено в силі та без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2009 року по справі № 2-149/09 про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання заповіту недійсним. 12.11.2009 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 6-312, на майно у вигляді квартири [ADDRESS] . 15.01.2010 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 6-6, на майно у вигляді легкового автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Спадкоємець [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема, на майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] , земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , не отримувала. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що 21.10.2014 року на адресу Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла претензія за місцем відкриття спадщини від кредитора спадкодавця ПАТ «Укрсоцбанк» в якій зазначається, що [INFO] [PERSON] помер, не виконавши перед банком зобов`язання за кредитним договором № 2006/13-2.06/742 від 31.08.2006 року, забезпеченого іпотечним договором за реєстровим № 196, копії яких додані до претензії. Копією Статуту Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, погодженого Національним Банком України 11.03.2019 року, підтверджується, що в період з 27.09.1991 року кредитор за Кредитним договором № 2006/13-2.06/742 від 31.08.2006 року мав найменування: Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк». 09.03.2010 року Загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 26.04.2018 року Загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) банку з Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1006374761 від 23.02.2020 року підтверджується, що діяльність Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, припинена в результаті реорганізації. Правонаступником юридичної особи вказано: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, адреса: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Велика Васильківська, будинок 100. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 201427357 від 20.02.2020 року встановлено, що обтяжувачем нерухомого майна: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зазначено Акціонерне товариство «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, на підставі: іпотечний договір, серія та номер:1960, виданий 31.08.2006 року, видавник: Приватний нотаріус Трофімець В.В.; Договір про порядок дій щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер:1319, виданий 10.10.2019, видавник: Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 50268210 від 17.12.2019. Окрім цього, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 201427365 від 20.02.2020 року встановлено, що обтяжувачем нерухомого майна: земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , зазначено Акціонерне товариство «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, на підставі: іпотечний договір, серія та номер:1960, виданий 31.08.2006 року, видавник: Приватний нотаріус Трофімець В.В.; Договір про порядок дій щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер:1319, виданий 10.10.2019, видавник: Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 50268210 від 17.12.2019. Таким чином Акціонерне товариство «Альфа-Банк» як правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі ст. 55 ЦПК України, є належним відповідачем по справі. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. Згідно вимог ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Пунктами 57-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 522/407/15-ц роз`яснюється, що зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такі самі висновки викладені в пунктах 69-73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 520/7281/15-ц. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII). Позивачка [PERSON] виконала усі дії, які необхідні для прийняття спадщини після смерті [PERSON] і набула права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння, земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Такі обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2010 року по справі № 2-5201/10, а тому не підлягають доказуванню в на підставі частини 4 статті 82 ЦПК України. Отже, [PERSON] набула статус іпотекодавця за іпотечним договором, посвідченим 31.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1960. З аналізу частини 4 статті 1281 ЦК України в редакції від 16.01.2007 року, чинній на час смерті боржника, вбачається, що кредитор втрачає право вимоги до спадкоємців за наявності двох обставин, а саме: у випадку не пред`явлення вимоги протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а також у випадку не пред`явлення вимоги протягом одного року від настання строку вимоги. 03.02.2009 року [PERSON] письмово звернулась до заступника керівника Одеської філії АКБ «Укрсоцбанк» із заявою щодо перегляду умов кредитного договору, в якій також повідомила про смерть боржника за кредитним договором. Копію заяви банком отримано 03.02.2009 року, що підтверджується відбитком штампу. За таких обставин існують обгрунтовані підстави вважати, що кредитор мав достатньо інформації, яка свідчила про факт відкриття спадщини та прийняття її спадкоємцями. Такі висновки підкріплюються змістом претензії банку, яка 21.10.2014 року надійшла на адресу Третьої Одеської державної нотаріальної контори, тобто після спливу одного року від настання строку вимоги. Кінцевий термін повернення боржником кредиту визначений сторонами до 30.08.2013 року, відповідно до пункту 1.1.2. Кредитного договору. Отже, кредитор спадкодавця мав пред`явити вимогу до спадкоємців до 30.08.2014 року. Суд вважає встановленим та не спростованим факт, що кредитором не пред`явлено вимоги до спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , протягом строків, визначених частиною другою і третьою ст. 1281 ЦК України в редакції від 16.01.2007 року, чинній на час смерті боржника. На виконання частини першої цієї статті спадкоємець [PERSON] повідомила кредитора спадкодавця про факт відкриття спадщини. За таких обставин суд доходить до висновку, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступник прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», позбавлене права вимоги до [PERSON] як спадкоємця боржника за кредитним договором №2006/13-2.06/742 від 31.08.2006 року, оскільки кредитором не дотримано визначених законом строків для пред`явлення вимоги. При цьому, суд зазначає, що позбавлення кредитора права вимоги за основним зобов`язанням в таких правовідносинах відбувається на підставі закону, оскільки визначені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними. Преклюзивні строки - це період, із закінченням якого припиняється цивільне право як таке. Отже, вимоги позивачки щодо припинення зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із позбавленням кредитора права вимоги є зайво заявленими. Права та інтереси позивачки щодо припинення зобов`язань за іпотечним договором підлягають захисту судом в порядку статті 16 ЦК України. Судом встановлено, що 17.12.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни та визначено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» як обтяжувача нерухомого майна за іпотечним договором, посвідченим 31.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1960. Такі обставини свідчать про те, що вказаний правонаступник первісного кредитора не визнає припиненими зобов`язання іпотекодавця, у зв`язку з чим останній має право на судовий захист. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи факт припинення основного зобов`язання, суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки щодо визнання припиненими зобов`язання за іпотечним договором, посвідченим 31.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1960. Враховуючи визнання судом припиненим зобов`язання за договором іпотеки від 31.08.2006 року, суд вбачає підстави для встановлення порядку виконання рішення суду шляхом скасування заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Суд не приймає до уваги пояснення сторони відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Постановою Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року по справі № 6-33цс15 розтлумачено, що чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Викладена правова позиція застосовується у практиці Верховного Суду, що вбачається зі змісту постанови від 11 березня 2019 року по справі № 759/12484/15-ц, а отже є актуальною. Заслуговує на увагу також те, що під час перегляду Верховним Судом України справи № 6-33цс15 встановлено, що спадкоємець боржника за кредитним договором прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину не об`єкт нерухомого майна, у зв`язку із накладенням на нього арешту за договором іпотеки. Отже, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не є підставою для відмови у захисті його інтересів. Враховуючи обставини, встановлені заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2010 року по справі № 2-5201/10, що набрало законної сили 26.07.2010 року, які підтверджуються матеріалами спадкової справи, твердження представника відповідача щодо неналежності позивача та передчасності позову є необгрунтованими. Посилання на положення статті 1281 ЦК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2019 року № 2478-VIII, який набув чинності 04.02.2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки до застосування підлягає норма статті 1281 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Окрім цього, представником відповідача подано заяву щодо застосування строків позовної давності. Разом з тим, суд приходить до висновку, що на врегульовані частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України правовідносини не розповсюджуються строки позовної давності. Кредитор позбавляється права вимоги за основним зобов`язанням на підставі закону (сплив преклюзивних строків), а не на підставі судового рішення. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Отже, допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і в обраний позивачем спосіб. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі №653/1096/16-ц. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи повно і всебічно встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для часткового задоволення позовної заяви.

Outcome: partial