Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що 05.01.2013 року о 17.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2101, н/з [NUMBER] та знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в с. Старовишневецьке Синельниківського району по вулиці Пушкіна, 3, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Міцубісі Корізма, н/з [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав пошкодження, а самому [PERSON] нанесено матеріальні збитки. При виїзді на місце дорожньо-транспортної пригоди працівником ПС був складений адміністративний матеріал відносно [PERSON] за ч. І ст. 130 та ст. 124 КУпАП та усі зібрані матеріали були передані до суду. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст.130 та ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення за ч. І ст.130 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а за ст. 124 - штраф у розмірі 340 грн. Таким чином, протиправність неправомірних дій [PERSON], доведена. та такі протиправні дії відповідача [PERSON], які виразилися в перебуванні останнього у стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля, порушенні ним правил дорожнього руху, що і призвели до дорожньо-транспортної пригоди, знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, а саме: механічних пошкодженнях автомобіля, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 30.10.2002 року автомобіля Міцубісі Корізма, н/з [NUMBER], яким керував позивач на підставі п. 2.1 ПДР України маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, та заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди. Згідно Висновку спеціаліста № 2335 від 12.02.2013 встановлено, що вартість матеріальних збитків, спричинених позивачу в результаті пошкодження автомобіля становить 24417 (двадцять чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн. 29 коп. Автомобіль [PERSON] був застрахований 28.06.2012 року за типом 1 з терміном дії до 27.06.2013 року в «Страховій компанії «Лафорт», що підтверджується копією Полісу обов'язкового страхування власників наземних ТЗ № АВ № 3265800. З 19 вересня 2011 року в Україні існує лише один тип Договору ОСАЦВ, а саме типу 1, який передбачає страхування конкретного автомобіля та будь-якого водія, який керує ним на законних підставах. Отже, отримавши дані висновку позивач звернувся до «Страхової компанії Лафорт», в якій було застраховано автомобіль [PERSON], з уточнення переліку документів, необхідних для відшкодування завданих йому матеріальних збитків та моральної шкоди. У телефонній розмові невідома особа, яка не відрекомендувалась, повідомила [PERSON], що усіма справами їх компанії займається є ТОВ «Фінанс Лайн», що знаходиться у м. Полтава а/с -ЇМ, куди необхідно направляти документи. Позивачем були зібрані усі необхідні документи та 28.02.2013 року рекомендованим листом направлені до ТОВ «Фінанс Лайн», але до теперішнього часу жодної компенсації від ані «Страховою компанією Лафорт», ані ТОВ «Фінанс Лайн»мною не отримано. Вважає, що відповідачем по даній справі є саме ПАТ «Страховою компанією «Лафорт» оскільки ТОВ «Фананс Лайн» не надано жодних документів підтверджуючих їх повноваження по відшкодуванню завданих ієні матеріальних збитків. Отже, всього спричинені [PERSON] матеріальні збитки пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП становлять 24417, 29 грн., які підлягають стягненню з відповідача - ПАТ «Страхової компанії «Лафорт», як страховика автомобіля відповідача [PERSON] Окрім того, неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу завдана моральна шкода, що полягає у його моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок ушкодження свого автомобіля, тобто позбавлення можливості використовувати повсякденно автомобіль, зміні ритму життя. Більше того, позивач є фізичною-особою підприємцем та йому систематично необхідно виїздити до м. Дніпропетровська для закупівель, однак після ДТП така можливість зникла. Позивачу довелося просити знайомих відвезти його у необхідне місце, або наймати автомобіль. Все це викликало суттєві незручності у пересуванні та його душевні хвилювання. [PERSON] довелося відкласти декілька важливих поїздок, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач визначив посилаючись на емоційні страждання, які довелося йому перенести та на втрати, пов'язані з відновленням його психічного стану. Розмір душевних страждань оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень. Просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на мою користь 24417 (двадцять чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн. 29 коп. відшкодування матеріальної шкоди. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, на користь [PERSON] 10000 (десять тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на користь позивача 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. витрачені на проведення експертизи. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач до початку судового засідання надав суду заяву про слухання справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить його розписка про отримання судової повістки. Третя особа до початку судового засідання надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» в судове засідання не з'явився, ухвалою від 17 липня 2013 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області доручив Шевченківському районному суду м. Київа допитати в якості представника відповідача ПАТ "Страхова компанія «Лафорт» 05.11.2013 року за вих. № 54101/13/13-Вих/2-д/761/70/2013/С-52 доручення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області повернулося як невиконане, а саме: в судові засідання представник відповідача не з'явився, судова повістка на 20.09.2013 року повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», судова повістка на 10.10.2013 року повернулась на адресу суду з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення «вручено уповноваженому Потапчук 30.09.2013р.», тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 05.01.2013 року о 17.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2101, н/з [NUMBER] та знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в с. Старовишневецьке Синельниківського району по вулиці Пушкіна, 3, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Міцубісі Корізма, н/з [NUMBER] під керуванням позивача. Як вбачається з постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2013 року [PERSON] визнано винним у згаданому вище ДТП, а саме у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 а також у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, відповідно до ст.61 ЦПК України вина відповідача [PERSON] щодо ДТП в результаті якої завдано шкоди автомобілю позивача не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» згідно полісу ТЗ № АВ № 3265800. [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався. Позивач [PERSON] звернувся в телефонному режимі до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» за телефоном, який був зазначений в полісі, однак доказів звернення до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» суду не надав. Згідно з висновком експертної автотоварознавчої експертизи № 2335 від 12.02.2013 року вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику внаслідок аварійних пошкоджень автомобілю Міцубісі Корізма, реєстраційний номерний знак [NUMBER] на час складання висновку становить 24417 грн.34 коп. (а.с.11-23). Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування " страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 6 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач [PERSON] з заявою до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» не звертався, підтверджуючих документів не надав. Враховуючи вказане, в позові у частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на користь позивача 24417 (двадцять чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн. 29 коп. відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] на його користь моральної шкоди у розмірі 10000 грн. суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.23 ЦК України кожен громадянин має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦК України розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 при відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати характер взаємовідносин сторін і якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин і коли були вчинені дії, якими завдано моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. З матеріалів справи вбачається, що неправомірною поведінкою відповідача позивачеві було спричинено моральну шкоду. Остання виразилася у фізичному болю та тривалими фізичними стражданнями, які позивач переніс. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10000 грн., так як враховує усі страждання, які довелося перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості, ступінь вини та майновий стан відповідача, та, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений. Тому суд вважає доцільним визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 57,35 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial