Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 55 237,66 грн. матеріальної та 100 000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, мотивуючи тим, що 05 вересня 2016 року о 17 год. 30 хв. на подвір`ї його будинку перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ним, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс приблизно 15 ударів кулаками обох рук та 10 ударів колінами обох ніг йому в обличчя , коли він впав, спричинивши тілесні ушкодження: забій з гематомами м`яких тканин правої щоки в області правого ока та садном правого ока, а також двосторонній перелом нижньої щелепи, що супроводжувалися струсом головного мозку та двосторонній перелом нижньої щелепи, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України. Відповідач винуватим себе визнав повністю. Під час лікування в стаціонарі позивач зазнав значних матеріальних затрат, купуючи медичні препарати на суму понад 15102,66 грн.. Таким чином, відповідач спричинив позивачу матеріальні збитки. Крім матеріальної шкоди позивачу завдано і моральну, яку він оцінює у 100 000,00 грн. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на його користь 55237,66 грн. матеріальних збитків та 100 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 12.12.2018 року позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28, 33, 38-40, 50-52, 63). З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вироком Селидівського міського суду міста Донецької області від 10 липня 2017 року по справі №242/5743/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки із встановленням іспитового строку терміном на два роки. Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду. (а.с.5, 6). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому обов`язок доказуванню розміру завданої шкоди, виходячи із принципу змагальності сторін покладається на позивача. У зв"язку із вчиненням злочину, позивач проходив лікування та здійснював витрати на загальну суму 55 237, 66грн. (а.с. 8). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 55 237, 66 грн., однак ця сума не знаходить свого підтвердження. Крім того, до матеріалів справи не долучено оригінали чеків. З огляду на зазначене, вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати у відповідності до закону повністю та належно не підтверджені. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. також не підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed