Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

19 грудня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину з 1200 грн. на 5000 грн. Представник позивача мотивує свої вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково. Стягнуто аліменти з [PERSON] працюючого продавцем-консультантом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортделюкс», на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів який був встановлений рішенням суду не є достатнім, оскільки витрати на утримання дитини на її всебічний розвиток у творчих та спортивних гуртках , забезпечення одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками значно зросли. Крім того позивач несе витрати на оплату комунальних послуг, які споживаються не лише мешканцями квартири але й дитиною, що в сукупності щомісячно становить 400 грн. Щомісячний благодійний внесок на відвідування секції кіокушинкай карате в ГО ,,Київському спортивному клубі бойових мистецтв" в період з 01.09.2017 року по 29.06.2018 року склав 600 грн. За весь період відвідування дитиною спортивного клубу, позивачем було сплачено 6000 грн. За дорученням позивача 31.08.2018 року між [PERSON] (мати позивачки) та Школою Оксфорд прайм академі лімітед в особі директора [PERSON] було укладено договір про навчання у школі № 05/07/2014 учня [PERSON]. На виконання умов договору [PERSON] 04.10.2018 року було здійснено оплату у розмірі 100 доларів США та 01.11.2018 року оплату у розмірі 200 доларів США. У період з 24.01.2018 року по 04.02.2018 року дитину було вивезено на відпочинок з батьками позивачки до Єгипту. Вартість путівки на дитину склала 10089,50 грн. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 19.12.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками отримав. 30.01.2019 року відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки він не має постійного самостійного доходу так, як звільнений з посади продавця - консультанта магазину ,,Дельта Спорт", що підтверджується копією трудової книжки та відомістю з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків. Відповідач є студентом другого курсу заочної форми навчання в Державному університеті інфраструктури та технології , що підтверджується копією договору та довідкою № 254 від 21.01.2019 року. Крім того відповідач разом з сином відвідує розважальні заходи зокрема цирк, театри, кінотеатри та надає сину допомогу у вигляді додатковиї виплат, подарунків, що підтверджується копіями квитанцій. У відповідності до п.1, ч.4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково. Стягнуто аліменти з [PERSON] працюючого продавцем-консультантом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортделюкс», на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач виконує рішення суду від 25.09.2017року та сплачує аліменти, заборгованість відсутня. Вищевказане свідчить про виконання батьком зобов'язань щодо утримання дитини. Водночас згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 статті передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що аліменти, які присуджено судом до стягнення з відповідача є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Водночас позивач звертаючись до суду мотивує збільшення розміру аліментів, саме додатковими витратами на дитину. Так, 31.08.2018 року між [PERSON] та Школою Оксфорд прайм академі лімітед в особі директора [PERSON] було укладено договір про навчання у школі № 05/07/2014 учня [PERSON]. Вартість навчання за один триместр становить 400 доларів США за рік 1200 доларів США. У період з 24.01.2018 року по 04.02.2018 року дитина перебувала на відпочинку з батьками позивачки в Єгипті. Загальна вартість путівки склала 40358 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов'язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на навчання, оздоровлення є додатковими в розумінні ст. 185 СК України. Витрати на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та інших побутових товарів є повсякденними та охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов'язаний сплачувати згідно рішення суду щодо стягнення аліментів. Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо витрат у сумі 6000 грн., що складає щомісячний благодійний внесок у сумі 600 грн., на відвідування секції кіокушинкай карате в ГО ,,Київському спортивному клубі бойових мистецтв" в період з 01.09.2017 року по 29.06.2018 року , оскільки вказана сума є благодійним внеском, а тому не є обов'язковою і має виключно добровільний характер. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю яка сплачує комунальні послуги за утримання житлового приміщення (квартири) в якому проживає дитина сторін та на інші обов'язкові платежі, витрати на харчування, придбання одягу. Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд приходить до висновку про можливість збільшення розміру аліментів частково з 1200 грн. до 1800 грн. оскільки менший розмір аліментів, на даний час, не забезпечить належного утримання дитини та порушить її права закріплені Законом. При цьому суд роз'яснює, що позивач не позбавлена права повторно звернутись до суду з аналогічними вимогами з інших підстав, а саме: стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини, а також з приводу лікування, оздоровлення, попередньо зібравши відповідні докази, які б доводили понесення нею додаткових витрат щомісячно на конкретну суму, або необхідності в майбутньому нести такі витрати. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Outcome: partial