Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Олешницької сільської ради Виноградівського району про визнання прав і обовязків забудовника. Вимоги позову мотивовано тим, що 14.03.2006 року помер батько позивача-Товт [PERSON], а 05.12.2014 року померла мати позивача -[PERSON]. Після смерті батька, відкрилась спадщини, зокрема, на незавершений будівництвом будинок (8% готовності), який знаходиться в с. Олешник по вул.Садова 9 (колиш. вул.Українська, 30 а), Виноградівського району. Батьком позивача за життя заповітного розпорядження залишено не було. Після смерті свого батька, позивач в порядку передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом (ст.1261), а саме ч.3 ст.1268 зазначеного Кодексу спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги до спадкового майна, згідно до ст.1261 ЦК України, була також рідна мати позивача-дружина спадкодавця, однак така 05.12.2014 року, під час операції в м.Пейч Угорської Республіки-померла, не залишивши заповідального розпорядження. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] Разом з тим, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Олешницької сільської ради Виноградівського району, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений, своєчасно в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2006 року помер батько позивача-Товт [PERSON], а 05.12.2014 року померла мати позивача -[PERSON]. Після смерті батька, відкрилась спадщини, зокрема, на незавершений будівництвом будинок (8% готовності), який знаходиться в с. Олешник по вул.Садова 9 (колиш.вул.Українська 30а), Виноградівського району (довідка РБТІ та копія техпаспорту додаються). Батьком позивача за життя заповітного розпорядження залишено не було. Після смерті свого батька, позивач в порядку передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом (ст.1261), а саме ч.3 ст.1268 зазначеного Кодексу спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги до спадкового майна, згідно до ст.1261 ЦК України, була також рідна мати позивача-дружина спадкодавця, однак така 05.12.2014 року, під час операції в м.Пейч Угорської Республіки-померла, не залишивши заповідального розпорядження. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] Разом з тим державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується відмовою нотаріуса за №81/01-16 від 18.03.2015 року. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Разом з тим, у відповідності до п.8 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно інформаційного листа ВССУ № 24-150/0/4-13 28.01.2013 року, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно зясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Отримати Свідоцтво про право на спадщину на недобудований спадковий будинок, який знаходиться в с. Олешник по вул.Садова 9, Виноградівського району позивач не в змозі, позаяк його батьком за життя, будівництво такого не було завершено і відповідно не було належним чином здано такий в експлуатацію і не проведено реєстрації даного обєкту нерухомості в органах БТІ та на сільраді. Згідно Довідки КП Виноградівського РБТІ за №17/15 від 30.01.2015 року, стан готовності вказаного будинку, складє 8%, він не є самочинно збудованим, побудований на спеціально відведеній для цієї мети земельній ділянці, однак потребує завершення його будівництва, введення його в експлуатацію і відповідно реєстрації прав на нього, що може бути здійснене тільки забудовником. Таким чином, суд прийшов до переконання, що до позивача в порядку спадкування мають перейти права і обовязки забудовника, які належали його батькуТовт [PERSON], спадкоємцем якого є позивач, щодо обєкту нерухомості - житлового будинку, який знаходиться в с. Олешник по вул.Садова 9, Виноградівського району. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved