Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та інше майно. Вона як спадкоємець за заповітом звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у його видачі із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок та запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Стольненської сільської ради Менського району, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Мена, про що виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER](а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та на інше майно. Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 16 квітня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №406, вбачається, що [PERSON] все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №49/2012, заведеної за заявою [PERSON], як спадкоємиці за вказаним заповітом, остання звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк до нотаріальної контори не звертались, на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживали, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 січня 2014 року за № 131/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленим цивільним законодавством. У разі відмови в оформленні права на спадщину нотаріусом особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з повідомленням КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13 грудня 2013 року за № 141 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 вересня 1990 року №152 (а.с.13). На даний час оригінал цього свідоцтва втрачений, а Менською районною радою відмовлено у видачі його дублікату у зв'язку з відсутністю таких повноважень (а.с.15). З довідок №94 та №95 від 29 січня 2014 року, виданих виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, вбачається, що згідно книги погосподарського обліку №11 за 1991-1995 роки, домоволодіння по [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON], зареєстрована з 1960 року по 1996 року (прізвище змінено на підставі свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER]), з 1996 року по 08 січня 2012 року остання зареєстрована [ADDRESS] та виписана у зв'язку зі смертю (а.с.23-24). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові №15 від 22.05.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 вересня 1990 року №152 підтверджується даними книги погосподарського обліку №11 за 1991-1995 роки Стольненської сільської ради Менського району. Власником земельної ділянки площею 0,1596 гектарів, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, являється [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №794148 (а.с.21). Згідно оцінки, проведеної 31 жовтня 2013 року КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], становить 17391,00 грн. (а.с. 25-59). Згідно технічної документації садиба в [ADDRESS] станом на 29 жовтня 2013 року складається з житлового будинку А-1 (збудований у 1965 році), мансарди В2-1 пов.2, прибудови А1-1, гаражу В-1, сараю В1-1 (збудовані у 1991 році), ґанку а-1 (збудований у 1987 році), сараю Б-1, літньої кухні Б1-1 (збудовані у 1973 році), убиральні Г-1 (збудована у 1980 році), навісу Д-1 (збудований у 1979 році), навісу Д1-1 (збудований у 1986 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить (а.с.16-20). Враховуючи те, що право на спірний будинок за померлою [PERSON] підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об'єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. За викладених обставин та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої [INFO] року [PERSON], але не може її оформити в зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення її позову у повному обсязі та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями (житловий будинок А-1, мансарди В2-1 пов.2, прибудова А1-1, ґанок а-1, сарай Б-1, літня кухня Б1-1, гараж В-1, сарай В1-1, убиральня Г-1, навіс Д-1, навіс Д1-1), загальною вартістю 17391 (сімнадцять тисяч триста дев'яносто одна) грн., розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року матері - [PERSON].

Outcome: approved