Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

21 серпня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької областінадійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.3-5). Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що суду надала відповідну заяву (а.с.24). Відповідач [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с.22), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Третю особу - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак представник за довіреністю до суду не прибув, клопотань до суду не надав. Ухвалою суду від 03 січня 2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни квартири на квартиру, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 09 жовтня 2008 року (а.с. 8), що також підтверджується наданими позивачем Витягом з Державного реєстру правочинів № 6617597 від 09 жовтня 2008 року (а.с.9) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ № 20775838 від 01 листопада 2008 року (а.с. 9, 10). Згідно свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER], виданого 06 серпня 1981 року (а.с. 15), свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. виданого 30 серпня 2003 року (а.с. 13), та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 06 вересня 2005 року (а.с. 14), відповідач [PERSON], [INFO], та її неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], доводяться позивачу [PERSON] відповідно дочкою та онукою. Згідно довідки № 6601, наданої 29 листопада 2018 року Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] та неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідачі за вказаною адресою з січня 2015 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, про що 22 листопада 2018 року складено відповідний акт, посвідчений головою мікрорайону Вороніною О.А. (а.с.12). Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 09 жовтня 2008 року у позивача виникло право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни квартири на квартиру. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше трьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved