Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

В листопаді 2018 р. АТ КБ „ПриватБанк" звернулося до Подільського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.09.2014 року [PERSON] уклала з АТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовлений договором сумі, але відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 13.11.2018 року складає 16200,83 грн., а саме: 1646,60 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 13306,57 грн. - пені, а також штрафи - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 747,66 грн. штрафу (процентна складова). Посилаючись на наявність заборгованості у відповідачки та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 16200,83 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за адресою місяця реєстрації. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідачки не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки, яка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2014 року [PERSON] уклала з АТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.4-23). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами банку, які викладені на сайті (www/privatbank.ua), складає між сторонами договір, про що підтвердив підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору сторони передбачили, що [PERSON] дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативи Банку. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Банк отримав право на зміну тарифів, які викладені на сайті. Власник карти зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Відповідно до умов договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання погашати боргові зобов`язання до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати. Відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт взяв обов`язок сплачувати банку проценти в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору, клієнт взяв на себе зобов`язання сплачувати банку проценти у подвійному розмірі від тих процентів, які зазначені в Тарифах. При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., клієнт взяв на себе зобов`язання сплачувати банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язався сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.3.3. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручив банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта для погашення заборгованості. Згідно п. 2.1.1.4.2 та 2.1.1.4.6 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг сторони передбачили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідачка, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, після 25 числа місяця не внесла платіж на погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим з 24 листопада 2014 року позичальнику Банк почав нараховувати заборгованість по сплаті відсотків, розмір якої станом на 13.11.2018 становить 1646,60 грн. У зв`язку з несвоєчасним внесенням платежів по кредиту, відповідачу було нараховано пеню у розмірі 13306,57 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 586,78 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відтак банк має право стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором, у судовому порядку. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по договору відповідає вимогам закону, спростований відповідачем не був. Заяв про застосування наслідків пропуску строку позовної давності відповідачем подано не було. Зважаючи на зазначені обставини, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором даним судовим рішенням, а саме стягнення з відповідача 1646,60 грн. процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 24.11.2014 по 13.11.2018, а також 13306,57 грн. пені, нарахованої за період з 01.03.2017 по 13.11.2018. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача пені, з даного відповідача не можуть бути стягнуті штрафи. Так, відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на зазначене, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів - 500 грн. фіксованої частини та 586,78 грн. процентної складової. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути на користь АТ «Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.09.2014 року, а саме 1646,60 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 13306,57 грн. пені. У задоволенні позовних вимого Акціонерного товариства «Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення штрафів слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають 1762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial