Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS], звернулася з позовом до Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, що знаходиться в с. Словечно по вул. Поліська, буд.9, Овруцького району Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2817,00 грн., яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ЖТ №0311730, виданого 04 березня 2003 року на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації від 04.08.1997 року за №274, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15 травня 2003 за №925. Мотивуючи, тим що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини після померлої тітки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право власності на земельну частку (пай), оскільки вказаний сертифікат видано не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.2). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Бігунь» Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2817,00 грн., яка належала померлій на підставі сертифікату серії ЖТ №0311730, виданого 04 березня 2003 року на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації від 04.08.1997 року за №274, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15 травня 2003 за №925. Згідно довідки виконкому Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, [PERSON] була прописана і постійно проживала в [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . На день смерті та протягом шести місяців і по даний час у вказаному будинку ніхто не прописаний і не проживає (а.с.5). Позивач є племінницею та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується копією рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 січня 2018 року по справі №286/3897/17 та постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.03.2020 року №1146/02-31 (а.с.4,6). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 18.03.2020 року №538/01-16, видно, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „ Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до ст.12 на (підставі діючої на момент прийняття спадщини) Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на земельну частку ( пай). На підставі ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України та

Outcome: approved