Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття заборони на відчуження з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON], накладену Першою Чернігівською нотаріальною конторою номер запису про обтяження: 5298532 (№ реєстра:227-1 від 02.10.1996 року внутр. номер 3601062427ЕF432А5134) та 5298663 (№ реєстра 232-1 від 10.10.1996 р. внутр. номер 0Е01062427ЕF442А2537), позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.11.2014 року було знято арешт із зазначеного житлового будинку, а отже вважає, що заборона на відчуження 5298663 та 5298177 не мають під собою правового обґрунтування та підлягають скасуванню, також зазначав, що відсутня заборгованість перед АТ «Градобанк»" на даний час, а наявність заборони на відчуження позбавляє позивача можливості розпорядження майном, власником якого він є. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - АТ «Градобанк» в судовому засіданні просив відмовити у задовленні позовних вимог, повідомив, що заборгованість [PERSON] на даний час наявна, зобов'язання за договором не виконанні. Представник відповідача - Першої Чернігівської державної нотаріальної контори про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.11.2014 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2015 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі дублікату договору дарування від 31.05.1995 року (а.с. 4). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.1996 року накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Арешт був накладений у зв'язку із перебуванням виконавчого напису нотаріуса про стягнення з [PERSON] на користь Укрінбанку 35091 грн. на виконанні, в порядку передбаченому ст.. 393 ЦПК України (а.с. 5). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано обтяження накладене ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.1996 року (а.с. 8-9). Даний факт також підтверджується відповіддю Державного нотаріального архіву від 16.10.2015 року (а.с. 41-43). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.11.2014 року було позовні вимоги задоволені частково, знято арешт із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON], накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.1996 року, в іншій частині позову відмовлено. У зв'язку із тим, що арешт, накладений в інтересах ПАТ «Український інноваційний банк» знятий за рішенням суду, а заборона на відчуження цією ухвалою 11.10.1996 року не накладалась, у задоволенні позову в частині зняття заборони на відчуження з житлового будинку запис 5298663 (№ реєстра 232-1 від 10.10.1996 р. внутр. номер 0Е0106242F442F2537) слід відмовити. Крім того, Перша Чернігівська Державна нотаріальна контора не є належним відповідачем у даній справі, оскільки арешт накладався в інтересах ПАТ «Український інноваційний банк», клопотання про залучення в якості співвідповідача якого представником позивача не заявлялось. Представником позивача також не надано доказів на підтвердження того факту, що державний реєстратор відмовився на підставі рішення суду від 28.11.2014 року зняти арешт накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.1996 року. Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із повідомленням Державного нотаріального архіву від 16.10.2015 року № 3315 та надісланої копії заяви, державним нотаріусом накладено заборону на відчуження будинку [ADDRESS] за заявою АТ «Градобанк», оскільки на підставі договору про перевід боргу, в т.ч. і застава будинку перейшли від [PERSON] до [PERSON] (а.с. 45) та зареєстровано в реєстрі заборон 02.10.1996 року за № 227. Представником позивача не надано доказів на підтвердження погашення [PERSON] перед АТ «Градобанк» боргу за договором про перевід боргу № 1 від 31.05.1995 року. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 26 Цього Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зняття заборони на відчуження з житлового будинку, накладену першою Чернігівською державною нотаріальною конторою номер запису про обтяження 5298532 (№ реєстра:227-1 від 02.10.1996 року внутр. номер 3601062427ЕF432А5134) також не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.

Outcome: dismissed