Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

20.12.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 160 000 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час машиністом вакуум-фільтрів, слюсарем з ремонту устаткування, машиністом конвеєра, пробовідборщиком, дробарником лабораторії збагачення, машиністом ексгаустера на ПрАТ нею отримані хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст.(пиловий бронхіт першої другої ст.), загострення середнього ступеню важкості. ЛН першого-другого ст., нейросенсорна приглухуватість 2 ст. (з помірним зниженням слуху), які відповідно до акту розслідування від 08.02.2008 р. виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 19.03.2008р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 40 % безстроково, з них: 25%-ХОЗЛ, 15%-тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням. При повторному огляді висновком МСЕК від 29.10.2010 року позивачу встановлено всього 60 % втрати професійної працездатності, з них 40%- ХОЗЛ, 20%-тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням та третя групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково. При повторному огляді висновком МСЕК від 11.06.2015 року позивачу встановлено всього 65 % втрати професійної працездатності, з них 50%- ХОЗЛ, 15%-тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням та третя групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково. При повторному огляді висновком МСЕК від 05.07.2016 року позивачу встановлено всього 80 % втрати професійної працездатності, з них 65%- ХОЗЛ, 15%-тугов., та друга група інвалідності за професійним захворюванням безстроково. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, вона відчуває постійний біль в грудній клітці та задуху, постійно турбує кашель, обмежена в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує її нормальні життєві звязки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник ПрАТ за довіреністю [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні. Вказує, що позивач була попереджена про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримувала пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Позивач пропрацювала в шкідливих умовах понад 38 років, тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоровя. Висновками МСЕК позивачу встановлено відсоток втрати професійної працездатності не лише за профзахворюванням, а з урахуванням відсотку втрати працездатності за загальним захворюванням, яке також впливає на моральний стан позивача, тому при обчисленні розміру моральної шкоди необхідно враховувати відсоток втрати працездатності, який повязаний лише з профзахворюванням. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення факту матеріальної шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума в 160 000 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.08.1966 року по 23.05.2005 року позивач працювала на ПрАТ машиністом вакуум-фільтрів, слюсарем з ремонту устаткування, машиністом конвеєра, пробовідборщиком, дробарником лабораторії збагачення, машиністом ексгаустера, а.с.43-45. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.02.2008 р., а.с.6-7, позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст.(пиловий бронхіт першої другої ст.), загострення середнього ступеню важкості. ЛН першого-другого ст., нейросенсорна приглухуватість 2 ст. (з помірним зниженням слуху). Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 40 % безстроково, з них: 25%-ХОЗЛ, 15% -тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням,висновком МСЕК від 19.03.2008р., а.с.11. При повторному огляді висновком МСЕК від 29.10.2010 року позивачу встановлено всього 60 % втрати професійної працездатності, з них 40%- ХОЗЛ, 20%-тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням та третя групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково,а.с.10. При повторному огляді висновком МСЕК від 11.06.2015 року позивачу встановлено всього 65 % втрати професійної працездатності, з них 50%- ХОЗЛ, 15%-тугов., та друга група інвалідності за загальним захворюванням та третя групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково,а.с.9. При повторному огляді висновком МСЕК від 05.07.2016 року позивачу встановлено всього 80 % втрати професійної працездатності, з них 65%- ХОЗЛ, 15%-тугов., та друга група інвалідності за професійним захворюванням безстроково,а.с.8. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.02.2010р., а.с.15-18, встановлені хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст.(пиловий бронхіт першої другої ст.), загострення середнього ступеню важкості. ЛН першого-другого ст., нейросенсорна приглухуватість 2 ст. (з помірним зниженням слуху). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня шкідливих виробничих факторів, пил та шум перевищували ГДК, ГДР. Умови праці машиніста вакуум-фільтра відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості, важкість до 3 класу 2 ступеню шкідливості, умови праці пробовідбірника, дробарника ЦКЛ відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, важкість до 3 класу 3 ступеню шкідливості, умови праці слюсаря з ремонту устаткування відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості, важкість до 3 класу 2 ступеню шкідливості, умови праці машиніста конвеєра відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, важкість до 3 класу 1 ступеню шкідливості, умови праці машиніста ексгаустера відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, важкість до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Позивач працювала в умовах впливу шкідливих факторів понад 38 років. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 19.03.2008 р. позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності, коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинен нести роботодавець. Також при встановленні розміру моральної шкоди суд враховує відсоток втрати лише професійної працездатності, який в проміжок часу з 19.08.2008 року по 05.07.2016 року збільшився з 25% до 65% по ХОЗЛ, позивачу встановлено другу групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково. Друга група інвалідності за загальним захворюванням остеохондрозу хребта не враховується судом при визначення розміру моральної шкоди позивачу а.с.11-12 При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.6-42, позов [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 55 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 160 000 грн. завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial