Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просила визнати втратившим право користування житлом свого батька - відповідача по справі. В поданій заяві позивач зазначила, що являється власником згідно договіру-дарування серія та номер 980 виданого 15.12.2015 р. будинку за адресою: [ADDRESS] У вищевказаному будинку зареєстрований відповідач - батько позивача [PERSON], [INFO]. З 2000 року відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації у зв'язку з виїздом на інше місце проживання. В зазначеному будинку не залишилося речей та документів відповідача. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідач не бажає. За викладених обставин, позивач не може розпоряджатися нерухомим майном за власним розсудом. За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв'язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та справу розглядати без його участі. Відповідач належним чином викликався до суду через офіційний сайт «Судової влади України», ніяких заперечень або клопотань від нього до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача може ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.ст. 223 ч.4, 280, 281 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву де підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Попаснянська міська рада Луганської області надав до суду заяву про розгляд справи без його пристуності против визнання позову не заперечував. Таким чином, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі письмових доказів, що не заперечує вимогам позивача, щодо такого порядку розгляду справи та діючому законодавству, про що суд постановляє ухвалу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством. З встановлених обставин випливають правовідносини між членами сім"ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім"ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; З копії договіру дарування жилого будинку, вбачається, що позивач дійсно являється власником житла за адресою: [ADDRESS] Копією домової книги підтверджується факт реєстрації у вказаному будинку відповідача - [PERSON]. (а.с.7-8) При цьому, Актом (а.с.13), складеним депутатом Попаснянської міської ради у присутності свідків - [PERSON] та [PERSON] - підтверджено, що гр. [PERSON], [INFO] з 2000 року не мешкає за місцем своєї реєстрації, ніяких обов'язків по утриманню житла не несе, особистих речей та речей повсякденного використання в будинку не має. Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідач має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо житла за адресою: [ADDRESS] - між сторонам не встановлено. Добровільно відповідач з реєстрації не знявся, що створює труднощі у позивачв у користування своїм житлом і позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у розумінні ст..391 ЦК України. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, ніяких клопотань або заперечень від нього до суду не надходило. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] - понад 18 років, а тому на підставі положень ст.405 ЦК України особа повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки. По справі винести заочне рішення. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved