Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н у розмірі 13 266,84 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 03 вересня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 250 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 28 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 13 266,84 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4 596,41 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 5 945,67 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1 616,82 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 607,94 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Позивач 03 вересня 2007 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем заявою (а.с. 7-13). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за допомогою платіжної картки. При цьому, відповідно до п. 3.1.1. та п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою строк дії платіжної картки зазначений на лицьовій стороні картки, картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка автоматично продовжується банком на новий строк (шляхом надання Клиєнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надходило письмової заяви від Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій за картковим рахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії), а також за наявності інших умов, встановлених договором, а також, відповідно до п. 9.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 36 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 250 грн., яка в подальшому була збільшена відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг та п. 5.6.1 Правил користування платіжною карткою використовувати і повернути банку кредит належним чином, щомісяця платежами в розмірі 7% від суми заборгованості на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Також, ці зобов'язання забезпечені комісією, умова про яку міститься в п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 4-6), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що з 01 лютого 2008 року відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 4 596 гривень 41 коп. боргу за кредитом і 5 945 гривень 67 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 107 гривень 94 коп. штрафу, а також 1 616 гривень 82 коп. пені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved