Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його батьків - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишився як спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], який належав їм на праві приватної власності. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, він у вересні 2014 року звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак офоримити свої спадкові права він не має можливості, оскільки на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. У зв'язку з наведеним, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак 23.09. 2014 року (реєстрація по канцелярії суду за Вх № 4285/14) надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить суд такі задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Костилівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова Сметанюк О.В., надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи без самостійних вимог - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, начальник служби надав суду заяву, в якій просять справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги залишають на розсуд суду. Треті особи без самостійних вимог - [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла громадянка [PERSON] а [INFO], помер громадянин [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач, [PERSON] являється сином нині померлих [PERSON] та [PERSON], отже він являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті його батьків. Іншими спадкоємцями першої черги за законом, являються сестри позивача - [PERSON] та [PERSON], однак вони, як спадкоємці першої черги за законом відмовилися від своїх часток у спадщині, яка відкрилася після смерті на користь позивача, що стверджується їхніми особистими заявами. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З матеріалів справи встановлено, що спадковий житловий будинок за життя належав померлим спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], тому являється в даному випадку об'єктом спадкових прав позивача. Вартість вказаного житлового будинку становить 94000 гривень, що стверджується висновком про вартість майна, виданого експертом-оцінювачем [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1967 році. Крім того, в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від 1977 року, що спростовує факт самочинного будівництва спадкового житлового будинку. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідок Костилівської сільської ради № 1881 від 11.09. 2014 року, № 1880 від 11.09. 2014 року, вбачається, що позивач прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно проживав зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, та про відмову від такої не заявляв. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, він прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі позивач виявив бажання залишити за собою. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved