Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області, [PERSON], уточнивши який просить встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 371605 та серії ЯЖ № 371630, виданих 14 листопада 2008 року на ім'я «[PERSON]», визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування та визнати недійними вказані Державні акти. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 371605 та серії ЯЖ № 371630 земельні ділянки. Він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, проте, у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з допущеними у Державних актах на право власності на земельну ділянку помилками, а саме ім'я власника земельної ділянки зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]», а місцерозташування земельних ділянок «на території Лісківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області» замість «на території Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області». Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Представники відповідачів - Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Менському районі Чернігівської області, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області,третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК Укpаїни суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] в м. Чернігові померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Із заповіту, посвідченого секретарем Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області 15 березня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №33, вбачається, що [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], а також все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті, і на що вона буде мати право за Законом заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З матеріалів спадкової справи № 6/2014, заведеної за заявою [PERSON], як спадкоємця за вказаним заповітом, вбачається, що останній в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON], про що в установлений законом строк подав нотаріальній конторі відповідну заву (а.с.42). Як вбачається з матеріалів справи, Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ № 371630, видані на ім'я «[PERSON]» (а.с. 11, 12). Підтвердженням того, що ці Державні акти дійсно належали померлій [PERSON], є Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7401302562014 та НВ-7401302742014, Витяги 0459 від 16 червня 2014 року та 0460 від 16 червня 2014 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, згідно з якими остання зазначена власником земельних ділянок на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ № 371630, кадастрові номери, цільове призначення земельних ділянок співпадають з тими, що зазначені у вказаних державних актах. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище та по батькові співпадає з прізвищем та по батькові власника земельних ділянок, які вказані в Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ № 371630, зазначене у дублікаті заповіту місце проживання спадкодавця - [PERSON] співпадає з тим, що зазначене в Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ № 371630, а саме [ADDRESS] (а.с. 8, 11,12). Відповідно до п.2.9 наказу Держкомзему №43 від 04.05.1999 року „Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі " заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на державне підприємство „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах " та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно з п. 4.1 наказу Держкомзему №325 від 22.06.2009 року "Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою" виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, враховуючи відсутність іншої можливості у позивача, аніж як в судовому порядку, довести факт належності померлій [INFO] [PERSON] правовстановлюючих документів - Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 371605 та серії ЯЖ № 371630, виданих 14 листопада 2008 року на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації від 31 березня 2008 року № 147 та зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010884400165 та №010884400166, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Крім того, у Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ № 371630 допущена помилка у графі «Земельна ділянка розташована», а саме зазначено місце розташування земельної ділянки «на території Лісківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області», про це, зокрема, зазначено у повідомленнях про технічну помилку у місцерозташуванні земельних ділянок державним кадастровим реєстратором (а.с.22, 28). У зв'язку з допущеними при виготовленні Державних актів помилками приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,29 га, кадастровий номер 7423085900:07:000:0408, та площею 1,17 га, кадастровий номер 7423085900:08:000:0668. Таким чином, позивач не може оформити спадщину на зазначені земельні ділянки із-за допущених помилок при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку, що призводить до порушення його прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленим цивільним законодавством. У разі відмови в оформленні права на спадщину нотаріусом особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 10 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України та відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№ НВ-7401302562014 та НВ-7401302742014 земельні ділянки, рілля площею 1,2938 га (кадастровий номер 7423085900:07:000:0408) та сіножаті площею 1,1650 (кадастровий номер 7423085900:08:000:0668) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області та належать на праві власності [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №371605 та серії ЯЖ №371630 (а.с.16-21, 23-27). За таких обставин, право на спірні земельні ділянки за померлою [PERSON] підтверджено належними доказами, вони є об'єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України можуть бути об'єктом спадкування. Згідно Витягів №0459 та №0460 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданих відділом Держземагенства у Менському районі 16 червня 2014 року, нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих на території Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області, рілля площею 1,2938 га, кадастровий номер 7423085900:07:000:0408, становить 34263,21 грн., а сіножать площею 1,1650 га, кадастровий номер 7423085900:08:000:0668 становить 6286,60 грн. (а.с.13-14). За таких обставин, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту прав позивача на спадкування шляхом визнання за ним права власності на земельні ділянки площею 1,2938 га (кадастровий номер земельної ділянки 7423085900:07:000:0408) вартістю 34 263 (тридцять чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. 21 коп. та площею 1,1650 га (кадастровий номер земельної ділянки 7423085900:08:000:0668) вартістю 6 286 (шість тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 60 коп. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області, в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON]. Що ж стосується позовних вимог в частині визнання недійсними даних Державних актів, то суд вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на нерухоме майно та подальша видача відповідного свідоцтва про право власності здійснюється державним реєстратором на підставі рішення суду, що набрало законної сили і, при цьому, визнання недійсним попереднього правовстановлюючого документу не потребується. Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що не відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Кеpуючись ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 213-215, 256 ч.1 п.6, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: partial