Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Деснянської районної у місті Києві ради, Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що строк, який встановлений законом для прийняття спадщини, ним пропущений з поважних причин: перебуванням на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Бахмацької ЦРЛ з 17.06.2006 року по 30.06.2006 року. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18.08.2014 року в якості співвідповідачів до участі у справі було залучено [PERSON] та [PERSON] Позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити з вищевикладених підстав, також суду додатково пояснив, що вчасно не подав заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки на той час працював у м.Харкові, а потім переїхав до с.Пальчики, де захворів і амбулаторно лікувався. Своїм правом направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву поштою не скористався, оскільки не був обізнаний про таку можливість. З 2005 року не займався питанням прийняття і оформлення вищевказаної спадщини, оскільки не знав, що для цього потрібно було робити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення. В матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Положеннями ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає реалізувати своє право на прийняття спадщини, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подає нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. У відповідності до роз'яснень викладених в абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з роз'яснень, які містяться в абз.28 п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON], яка є рідною матір»ю позивача і яка на момент смерті проживала в [ADDRESS], разом зі своєю донькою та сестрою позивача - [PERSON] (а.с. 7, 8, 25). За життя [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільгосппідприємства «Полісся» с.Пальчики Бахмацького району Чернігівської області (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавиці проживала разом з нею; заяви про відмову від вищевказаної спадщини [PERSON] не подавала. Суд не бере до уваги, як доказ відмови [PERSON] від своєї частини спадщини на користь позивача, копію заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь [PERSON], оскільки вона подана нотаріусу після спливу встановленого законодавством терміну для такого подання - 10 квітня 2014 року, тобто через дев»ять років після відкриття спадщини (а.с.25). Згідно повідомлень Бахмацької районної державної нотаріальної контори №1472/01-16 від 17.07.2014 року, П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори № 2982/02-14 від 23.07.2014 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа відносно майна померлої [PERSON] не відкривалась, оскільки із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.21, 22, 32, 33). Отже, позивач у встановлений законодавством термін не прийняв спадщину після смерті матері. Як на поважність причин пропуску встановленого законодавством терміну для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, він посилається на його перебування на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Бахмацької ЦРЛ з 17.06.2006 року по 30.06.2006 року (а.с.11) та на юридичну необізнаність. Проте, дані обставини суд не може вважати поважними, оскільки вони не позбавляли позивача реальної можливості з'явитись особисто або ж оформити заяву про прийняття спадщини в одній із нотаріальних контор за місцем проживання та надіслати її до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини поштою, що передбачено положеннями п. 2, 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., Цивільний кодекс України, яким визначено порядок прийняття спадщини, набрав чинності з 01.01.2004 року, був опублікований в засобах масової інформації, що жодним чином не створювало позивачу обмежень щодо доступу до них та ознайомлення з ними, в зв'язку з чим посилання позивача на необізнаність з положеннями спадкового законодавства не може бути поважною причиною для пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вказані позивачем обставини жодним чином не перешкоджали його своєчасному зверненню до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, окрім того, після смерті спадкодавиці минуло дев»ять років і протягом вказаного часу позивач не вживав жодних заходів щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з приписами ст.49 Закону України «Про нотаріат», гл.13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії шляхом винесення відповідної обґрунтованої постанови, яка може бути оскаржена у судовому порядку; нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Позивач не надав суду відомості про можливість чи неможливість прийняття ним спадщини через нотаріальну контору за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (в даному випадку [PERSON], за письмовою згодою якої позивач на підставі ч.2 ст.1272 ЦК України може реалізувати своє право на прийняття спадщини в позасудовому порядку), що також кореспондується з положеннями п.23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. Також, 09.09.2010 року Київською міською радою (рішення від N 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві") було вирішено не утворювати районні у місті Києві ради та припинити з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації районні в місті Києві ради, в тому числі і Деснянську районну у місті Києві раду. Тобто Деснянська районна у місті Києві рада не може бути належним відповідачем у справі, оскільки даний орган, як орган місцевого самоврядування був припинений шляхом ліквідації 31.10.2010 року. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснивши позивачу його права та обов'язки, з метою сприяння здійсненню цих прав, надавав йому можливість заявити клопотання про витребування тих чи інших документів, з отриманням яких у нього маються певні труднощі, попереджав про наслідки вчинення або не вчинення цих процесуальних дій, але позивач жодних клопотань не заявляв, тому суд приймає рішення за наявними у справі доказами. З огляду на вищевикладене та виходячи з матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, безспірних та переконливих доказів про наявність у нього поважних причин щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed