Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Іркліївська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області (далі - позивач) в інтересах малолітньої дитини-інваліда [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Чекраської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказаного позову зазначалося, що на засіданні комісії Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області з питань захисту прав дитини від 29 серпня 2018 року (протокол № 1), 26 вересня 2018 року (протокол № 2) та 28 листопада 2018 року (протокол № 5) неодноразово розглядалося питання щодо невиконання батьківських обов`язків відповідачем стосовно малолітньої дитини [PERSON] та прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав, а також визначено доцільним місцем проживання дитини з батьком. Відповідач та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , на момент народження дитини у шлюбі не перебували. Відповідач вихованням і утриманням дитини не займається, чим фактично ігнорує свої батьківські обов`язки. При цьому вона ніде не працює, зловживає спиртними напоями. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на приписи СК України, просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої дочки [PERSON] , стягнути з неї аліменти у розмірі 1/2 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, та визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON] Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року заяву представника позивача [PERSON] про залишення без розгляду позовної заяви в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідач) стосовно її малолітньої дочки [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів задоволено. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не відомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них право- відносини. Відповідач та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10 жовтня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до змісту акту обстеження умов проживання, складеного начальником ССД Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Пойда О.А., сільським головою с. Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області [PERSON] та соціальним педагогом спеціалізованої школи-інтернат в м. Черкаси Лєнською О.В. (а.с. 61), в будинку батька дитини [PERSON] є всі зручності, пічне та газове опалення, підведена до будинку вода, окрема дитяча кімната. Відповідач, [PERSON] та [PERSON] планують всі разом жити однією сім"єю. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 грудня 2018 року № 1824 розглянуто питання та визначено доцільним місцем проживання дитини з батьком [PERSON] (а.с. 4-6). Згідно з ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 2 липня 2018 року, складеного начальником ССД Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Пойдою О.А., фахівцем з соціальної роботи Гусятинською О.О., помічником дільничного Пойдою Р.В. (а.с. 20) та актами відвідування від 7 серпня 2018 року, 30 серпня 2018 року, 3 вересня 2018 року (а.с. 16, 17) відповідач систематично зловживає спиртними напоями, стан житла незадовільний, будинок непридатний для життя, потребує капітального ремонту, а тому їй не може бути передана дитина для проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 р. у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. З огляду на викладене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, беручи до уваги створені ним належні умови для проживання дитини-інваліда, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved