Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Обґрунтовуючи позов тим, що 27 листопада 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген Кадді, скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON] під його керуванням, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 9 грудня 2015 року постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на нього було накладено адміністративне стягнення. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ7036354 від 20.04.2015 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ПАТ "СК "Альфа страхування". Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ, від 9 березня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ДЕУ [PERSON] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей, які підлягають заміні 18884 гривні 45 коп. СК визначила страхове відшкодування в розмірі 16724 гривні 92 коп, яке перераховане на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON], різницю в розмірі 2159 гривень 53 коп. страхова компанія відмовляється виплатити. Крім того, [PERSON] просив стягнути з відповідача ПАТ «СК «Альфа страхування» та [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 3260 гривень 78 коп. (1300 гривень витрати на товарознавче дослідження, 1200 гривень витрати на послуги евакуатора, 760 гривень 78 коп. витрати на листування та телеграми) та відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. Позивач [PERSON] надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач ПАТ «СК «Альфа страхування» надав в судове засідання заперечення проти позову, просить в задоволенні позовних вимог відмовити, справу розглянути без участі представника. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 2015 року о 14-20 год. на перехресті вулиць Миру-Комсомольська в м.Марганець сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON], керуючи автомобілем Фолькваген Кадді, скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON] під керуванням [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 9.12.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаП і накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7036354 від 20.04.2015 року відповідальність за шкоду, завдану транспортним засобом Фольксваген Кадді 19, р.н. [NUMBER], застраховано у ПрАТ «СК «Альфа страхування». Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди заподіяної майну третіх осіб в межах до 50000 гривень. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України, факт завдання фізичній особі майнової шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як вбачається з листів ПАТ «СК «Альфа страхування» повідомлення про випадок надійшло до СК 11 лютого 2016 року. Відповідно до ст..34 Закону № 1961-IV страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Останнім робочим днем, в який повинен був направлений експерт для визначення розміру шкоди, є 25 лютого 2016 року. Як встановлено з матеріалів справи страхова компанія не направила експерта в установлений законом строк та [PERSON] визначив аварійного комісара [PERSON], який 26 лютого 2016 року оглянув автомобіль та 9 березня 2016 року склав звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження. Про дату огляду автомобіля [PERSON] повідомляв страхову компанію та [PERSON] Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 19 від 9 березня 2016 року вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягають заміні, становить 18884 гривень 45 коп. До позиції відповідача ПАТ «СК «Альфа страхування» щодо того, що огляд автомобіль ДЕУ [PERSON] , який належить [PERSON], проведено в установлений законом строк , суд відноситься критично, оскільки як зазначено в листі Страхової компанії від 19 липня 2016 року огляд експертом [PERSON], який визначений страховиком, проводився 18 березня 2016 року, тобто за межами строку, встановленого ст..34 Закону № 1961-IV. Положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV дано визначення шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, до якої відносяться витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з експлуатацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо такий транспорт необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ СК «Альфа страхування» на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування - 2119 гривень 53 коп. зменшеної на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, згідно до ст..36 Закону; 1300 гривень - витрат на проведення експертизи, сплачених [PERSON], 1200 гривень витрати на послуги евакуатора. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Позивач [PERSON] для відновлення свого порушеного права зробив витрати, повязанні з направленням листів, телеграм страховим компаніям та відповідачу, що підтверджується квитанціями, в розмірі 760 гривень 78 коп. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст..26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Оскільки під час ДТП [PERSON] не зазнав ушкодження здоровя, то страховик не є належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди. Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що внаслідок ДТП, що відбулась з вини відповідача [PERSON], позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у стані стресу, витраті часу та зусиль для відновлення автомобіля та свого становища, а тому відповідно до вимог ст. 23 ЦК України з урахуванням засад розумності та справедливості і приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення завданої моральної шкоди, підлягають задоволенню частково, в сумі 1500 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, понесені нею витрати по сплаті судового збору , пропорційного задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial