Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

23.03.2018 року позивач звернувся з позовом до суду, який уточнив та просить встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0115250, виданого 31.01.1998 року Овруцькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок №2 з господарськими прибудовами по вул. Братів Дідківських в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області вартістю 20790 грн., який на праві приватної власності належав нині покійній матері [PERSON], яка померла 14.12.1997 року, на земельну частку (пай) серії ЖТ№0115250, виданого 31 січня 1998 року Овруцькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON], вартістю 8712 грн.. Мотивує це тим, що після смерті матері є спадкоємцем за законом, при зверненні до нотаріуса, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, недоведеності факту належності матері сертифікату на право на земельну частку (пай) та сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий не за життя матері. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 14.12.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №076311 та є матір»ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯВ №547592. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок №2 по вул. Братів Дідківських в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, який на праві приватної власності значиться за [PERSON], про що свідчить довідка Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області №261 від 05.02.2018 року та на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах вартістю 8720 грн., яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0115250. Постановою Овруцької ДНК від 06.03.2018 року № 978/02-31 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 14.12.1997 року матері [PERSON], оскільки не доведено факту належності померлій сертифікату на земельну частку (пай), сертифікат виданий не за її життя та на житловий будинок не предявлено правовстановлюючого документу. З копії сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0115250 видно, що він виданий на імя [PERSON], в той час як в свідоцтві про смерть вона значиться як [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на це суд дійшов висновку, що від встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, а саме земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 8720 грн., після смерті [PERSON]. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаного документу [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, про що свідчить рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11.12.2008 року. Відповідно до інформаційної довідки №117720780 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо спадкового майна - домоволодіння в с. Гладковичі по вул. Братів Дідківських, 2 Овруцького району Житомирської області відсутні. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 05.04.2018 року №1475/01-16 після померлої 14.12.1997 року [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельну частку (пай) та житловий будинок), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved