Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 вересня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1178 та видане Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім»ї стали неможливими, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Дитина перебуває на її утриманні. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 880 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 880 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, сина - [PERSON] залишити їй на виховання. Уточнені позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітнього сина, який фактично знаходиться на утриманні позивачки, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 03 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1178. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхнього сина. Позивач втратила до відповідача почуття любові, довіри і поваги, не веде з ним спільне господарство, не бажає примирення, отже шлюб існує формально. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України: батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] є працездатним, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дітей та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 880 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 110, 112, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved