Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, в якому просив визнати право [PERSON] на пільги, передбачені при сплаті державного мита відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Визнати незаконними дії Другої Чернігівської державної нотаріальної контори при розгляді звернення [PERSON] Визнати незаконною бездіяльність Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в частині відмови від складання подання про повернення [PERSON] сплаченої суми державного мита у розмірі 8 155 грн. 86 коп. Зобов’язати Другу Чернігівську державну нотаріальну контору розглянути звернення [PERSON] та надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Зобов’язати Другу Чернігівську державну нотаріальну контору скласти відповідно до припису ст. 8 Декрету КМ України „ Про державне мито" належним чином оформлене подання про повернення [PERSON] надміру сплаченої суми державного мита у розмірі 8 155 грн. 86 коп. та зобов'язати Другу Чернігівську державну нотаріальну контору надати йому це подання. Свої вимоги мотивував тим, що 19 - 20 вересня 2013 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори було посвідчено три договори відчуження нерухомого майна, а саме дарування двох квартир та дарування частки квартири від імені [PERSON] на користь [PERSON] Ним було сплачено державне мито на загальну суму 8 155, 86 грн., в той час як відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» він має право на пільги, передбачені при сплаті державного мита. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано право [PERSON] на пільги, передбачені при сплаті державного мита відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Визнано незаконними дії Другої Чернігівської державної нотаріальної контори при розгляді звернення [PERSON] Визнано незаконною бездіяльність Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в частині відмови від складання подання про повернення [PERSON] сплаченої суми державного мита у розмірі 8 155 грн. 86 коп. Зобов’язано Другу Чернігівську державну нотаріальну контору розглянути звернення [PERSON] та надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Друга Чернігівська державна нотаріальна контора звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що відносини щодо сплати державного мита регулюються Декретом КМУ «Про державне мито» та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, а тому суд повинен був керуватися п. 2 ст. 2 зазначеної Інструкції, оскільки державне мито, це платіж до бюджету і сторони не вирішують самостійно сплачувати його чи ні, а керуються діючим законодавством. Крім того, апелянт зазначає, що судом безпідставно не було розглянуто клопотання відповідача про залучення Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Чернігівській області в якості третьої особи на стороні відповідача, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Головне управління Міністерства доходів і зборів України у Чернігівській області подало заяву про приєднання до апеляційної скарги Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, в якій зазначило, що звернення [PERSON] щодо повернення надміру сплаченого державного мита управлінням було розглянуто, проте, відсутні підстави для його повернення, а тому просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представників відповідача та представника Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, яке приєдналося до апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, таким вимогам рішення суду не відповідає. По справі встановлено, що 19 - 20 вересня 2013 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори було посвідчено три договори відчуження нерухомого майна, а саме дарування двох квартир та дарування частки квартири від імені [PERSON] на користь [PERSON] При вчинені вказаних нотаріальних дій нотаріусом було запропоновано позивачу сплатити державне мита відповідно п. 2 ст. 2 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита. Позивачем [PERSON] було сплачено державне мито на загальну суму 8155, 86 гривень. Відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» [PERSON] є інвалідом 2 групи Великої Вітчизняної війни та учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи першої категорії і має право на пільги при сплаті державного мита, а тому визання в судовому порядку за ним право на зазначені пільги не є захистом прав позивача. Згідно п.1 ч.1 та ч.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Повернення державного мита провадиться за умови, якщо заяву подано до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету. Відповідно до Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 07.07.2012 року №811, повернення державного мита здійснюється органом казначейства на рахунок якого зараховано цей платіж, за заявою платника. Органи казначейства здійснюють повернення платникам помилково або надміру сплачених сум державного мита за поданням органів, що контролюють справляння надходження державного мита. Проте, відповідно п.2 ст. 2 зазначеної вище Інструкції, розробленої відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 "Про державне мито" за вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами державне мито сплачується до вчинення нотаріальних дій, а за видачу дублікатів нотаріально посвідчених документів, що є в справах нотаріальних контор, - при їх видачі. Державне мито за угодами, за якими одна сторона звільняється від сплати державного мита, сплачується другою стороною, яка не звільнена від сплати державного мита, або пропорційно за домовленістю сторін. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали двохсторонні договори дарування, в добровільному порядку визначилися, що державне мито сплачує позивач, його підпис на договорах свідчить про те, що всі істотні умови при посвідченні договорів дарування позивачу зрозумілі, прочитані і до державного нотаріуса він не має жодних претензій. Таким чином, відсутні будь - які підстави для повернення [PERSON] сплаченої суми державного мита у розмірі 8155 грн. 86 коп. та відповідно про визнання незаконною бездіяльності Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в частині відмови від складання подання про повернення [PERSON] сплаченого державного мита. Крім того, визнавши порушення відповідачем права позивача на пільги, передбачені при сплаті державного мита відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» і права на повернення помилково сплачених коштів, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Міндоходів у Чернігівській області, оскільки прийняте судом рішення впливає на законність нарахування та сплати обов'язкових платежів до державного бюджету. Визнаючи незаконними дії Другої Чернігівської державної нотаріальної контори при розгляді звернення [PERSON], суд виходив з того, що відповідач не роз'яснив заявнику порядок оскарження рішення з посиланням на норми закону та не надав обґрунтованої відповіді на звернення позивача стосовно сплати позивачем державного мита. Проте, як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2013 року позивач звернувся до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори про повернення помилково сплаченого державного мита та складання відповідного подання. За результатами розгляду звернення 18.11.2013 року відповідачем відповідно до положень ст. 1, ч.4 ст.15, п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь про відмову в задоволенні вимог через відсутність підстав, передбачених ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» для повернення сплаченого 19 - 20 вересня 2013 року державного мита за посвідчення договорів дарування, викладених у заяві (клопотанні), доведено до відома позивача в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, а саме з правом звернення до суду на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України. За таких підстав, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed