Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з Корольовського районного суду м. Житомира надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за підсудністю. Відповідно до ухвали від 27 грудня 2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2019 року. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 05.12.2015 року укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них немає спільних дітей. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останнього року стосунки між ними зіпсувалися, зникло взаєморозуміння між ними. Тривалий час кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Відповідач більше року не проживає з нею, спілкуються вони вкрай рідко, фактично сім'я припинила своє існування. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій не заперечував протии розірвання шлюбу та просив суд розглянути без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого повторно 09.10.2018 року, сторони 05.12.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2850 (а.с. 7). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останнього року стосунки між ними зіпсувалися, зникло взаєморозуміння між ними. Тривалий час кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Відповідач більше року не проживає з позивачкою, спілкуються вони рідко, фактично сім'я припинила своє існування. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved