Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

04 травня 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що з 15.03.1995 року по 09.08. 2007 року вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2007 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01 вересня 2007 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На виконання зазначеного рішення 10 вересня 2007 року видано виконавчий лист, на підставі якого 16 жовтня 2008 року відкрито виконавче провадження №178444537. Станом на 01 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 01 листопада 2013 року становить 43446,09 грн. Посилаючись на ст.196 СК України, позивачка просила у зв"язку з невиконанням відповідачем своїх зобов"язань зі сплати аліментів за рішенням суду стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в сумі 56656,60 грн., в тому числі: борг у сумі 43446,09 грн. та пеня за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 13210,51 грн. 11 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивачка в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 21 травня 2018 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надав. 04 вересня 2018 року судом отримано дані про ідентифікаційний код відповідача. На підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано 09 серпня 2007 року, є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями відповідних свідоцтв. На підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2007 року судом видано виконавчий лист № 2-531 від 10 вересня 2007 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], наданого головним державним виконавцем Березанського районного відділу Державної виконавчої служби 18 квітня 2018 року за виконавчим листом №2-531 від 10 вересня 2007 року, заборгованість відповідача станом на 01 січня 2014 року складала 1133,58 грн., Державною виконавчою службою щомісяця проводилось нарахування аліментів, проте жодного разу сплата аліментів боржником не здійснювалась; станом на 01 квітня 2018 року заборгованість відповідача по аліментах складає 43446,09 грн. Частиною п'ятою статті 124 Конституції України, частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ч.2 ст.18 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Наведений у позовній заяві розрахунок пені відповідає вимогам законодавства, тому, виходячи із суми заборгованості відповідача по аліментах, розмір неустойки (пені) за період прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2013 року по 01 квітня 2018 року включно відповідно до наданого позивачкою розрахунку становить 13210,51 грн., що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18. Вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають з таких підстав. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.ст.79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявоюзаінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв'язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. (ч.2, 4 ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Дані про оспорювання відповідачем розміру заборгованості по аліментах у матеріалах справи відсутні. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. У даній справі заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, позивачем не оскаржені. За таких обставин, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментах за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Тому у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментах у порядку, визначеному ст.ст.194-195 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved