Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що 8 лютого 2017 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по вул. Коцюбинського, 103 в с. Коптевичівка Яготинського району Київської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України він є єдиним спадкоємцем майна померлої матері. В передбачений законодавством термін він звернувся до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №348269316 від 03.07.2017 року. Однак, під час його звернення до нотаріуса зясувалося, що свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Коцюбинського, 103 в с. Коптевичівка Яготинського району Київської області під час життя [PERSON] не видавалося, в звязку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на дане майно. Так, під час його звернення до Богданівської сільської ради, було надано довідку, з якої вбачається, що житловий будинок, що розташований по вул. Коцюбинського, 103 в с. Коптевичівка Яготинського району Київської області згідно запису в погосподарської книги Богданівської сільської ради обліковується за [PERSON] Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За змістом Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Просив визнати за ним право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Коцюбинського, 103 в с. Коптевичівка Яготинського району Київської області. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що в силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved