Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] сплачене страхове відшкодування в розмірі 39223,29 грн., а також 1762 грн. судового збору. Мотивуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що 11.04.2017 року у м.Львові на вул. Кульпарківській, 96 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та «Пежо» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована позивачем згідно полісу АК/3300598 від 04.03.2017 року. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, на виконання якої позивачем виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 39223,19 грн. Оскільки відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить постанова Залізничного районного суду м. Львова, від 11.05.2017 року, позивач на підставі\~ст.1194 ЦК України\~та п. 38.1.1 (г)\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~просить стягнути з відповідача в порядку регресу 39223,19 грн. виплаченого страхового відшкодування та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. З'ясовано відсутність відзиву на позов. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2017 року у м.Львові на вул. Кульпарківській, 96 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та «Peugeot 206» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11.05.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.\~124, ст.\~122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.04.2017 року з вини [PERSON], який залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений транспортний засіб марки «Peugeot 206» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована позивачем згідно полісу серії АК/3300598, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 100 000 грн., франшиза дорівнює пятсот гривень. Згідно платіжного доручення № 805 від 08.09.2017 року позивачем виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 19\~223,29 грн. за страховим випадком, що стався 11.04.2017 року. А також згідно платіжного доручення № 604 від 16.08.2017 року позивачем виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 20\~000 грн. за страховим випадком, що стався 11.04.2017 року Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п. 38.1.1 (г)\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Обставини самовільного залишення [PERSON] місця дорожньо-транспортної пригоди 11.04.2017 року, що сталася з вини останнього, встановлені постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11.05.2017 року. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, самовільному залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] у розмірі 39\~223,29 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved