Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.10.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року. Шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 596. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що на протязі останніх шести місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причинами розпаду сім'ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Тому вони припинили подружні стосунки та кожен проживає своїм життям. Просила не надавати строк на примирення та шлюб з відповідачем розірвати. Відновлювати подружні відносини з відповідачем позивач не збирається. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, зазначила, що не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, бо він її постійно принижує та ображає. Все це відбувається на очах у дітей і від цього вони страждають. В період строку, який їм був наданий судом на примирення вона з відповідачем не примирилася, бо ніякої мови про примирення не може й бути. Навпаки 27.12.2016 року відповідач побив її, з приводу чого вона зверталася до поліції, де було порушено кримінальну справу у зв'язку з завданням їй тілесних ушкоджень, на підтвердження чого позивачка надала суду висновок судово-медичного експерта №1596 від 28.12.2016 року та витяг з кримінального провадження №12017040780000011 від 03.01.2017 року. Сімейні стосунки вони припинили з жовтня місяця і хоча проживають на одній житловій площі, але спільного господарства не ведуть та навіть харчуються окремо. Окрім цього відповідач є азартним граком та програє свою заробітну плату. Просила її позов задовольнити та розірвати її шлюб з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Суду пояснив, що розлучатися не бажає. Крім того у нього є невиплачені кредитні зобов'язання, які він бажає розподілити між ним та позивачкою порівну. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. У судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року. Шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 596 (ар.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (ар.с.9) та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (ар.с.8). Відповідно до висновку судово-медичного експерта №1596 від 28.12.2016 року КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" у [PERSON] виявлені легкі тілесні ушкодження. У направленні на судово-медичне обстеження указано, що «Чоловік гр.[PERSON] побив в ході сварки». Відповідно до витягу з кримінального провадження від 03.01.2017 року №12017040780000011 - до ЧЧ Південного ВП 03.01.2017 року надійшла заява гр.[PERSON], 1990 р.н. про те, що 27.12.2016 року близько 23-45 год її чоловік [PERSON], [INFO]. завдав їй легких тілесних ушкоджень. Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Даною нормою закону закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується заперечень відповідача стосовно наявності неподілених кредитних зобов'язань, то дані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову позивача про розірвання шлюбу, адже суд не може примусити позивача перебувати у шлюбі з відповідачем проти її волі. Тим більше при розгляді даної справи суд ніяким чином не може вирішити питання щодо поділу кредитних зобов'язань, бо якщо [PERSON] має такі вимоги до [PERSON], то він має право пред'явити їх, подавши належно оформлений відповідний позов до неї, чого [PERSON] зроблено не було. Оскільки позивач не бажає перебувати з відповідачем у шлюбі, і крім того вважає, що це суперечить її інтересам, не бажає примиритися з відповідачем, вважає, що фактично шлюбні відносини з ним вже припинені, сторони припинили шлюбні відносини у жовтні 2016 року, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не призвели до примирення сторін, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача у справі і позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved