Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Іванівської сільської ради Новоукраїнського району звернувся в суд з даним позовом вказуючи, що гр. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS], та має на утриманні п'ятьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не приділяє їм належної уваги, не піклується про здоров'я дітей, не створила умови для їх нормального життя та розвитку, зловживає спиртними напоями, веде нездоровий та аморальний спосіб життя. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. У 2016 році органом опіки та піклування було подано позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] Під час судового розгляду Іванівська сільська рада, враховуючи обіцянки матері змінити обстановку в родині та спосіб життя, просила суд залишити позовну заяву без розгляду, надавши матері можливість виховувати власних дітей належним чином. Заяву було задоволено, але висновків [PERSON] так і не зробила. Позивач просить суд відібрати дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітніх дітей в розмірі 1/3 її доходу (заробітку) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття; передати дітей службі у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації для подальшого влаштування. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні дала пояснення по суті заявленого позову, та просить відібрати дітей у горе -матері, яка висновків не робить, залишає дітей на бабусю, яка не може здійснювати їх догляд, діти представлені самі собі та передати дітей службі, стягнувши аліменти відповідно до діючого законодавства. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила не відбирати в неї дітей, має намір придбати власне житло та проживати разом із дітками, не зловживати спиртними напоями та здійснювати належний їх догляд та у створити умови. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності, просить задовольнити позов, так як відповідач [PERSON] недбало ставиться до виховання дітей та їх утримання , зловживає спиртними напоями,діти представлені самі собі, при неодноразових виїздах встановлено, що діти близько опівночі ходять по селу, а метері також дома немає, розпиває спирні напої в компанії друзів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що мати дітьми не займається, діти покинуті, в зимовий період не було чим топити, від електроенергії будинок відімкнений, родина живе на дитячі кошти, які отримавши організовують свято, застолля, а діти нічого не бачать, з настанням холодів знову існує реальна загроза для життя дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мати дітей весь час знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, в будинку безлад, не розбереш хто де спить, весь час заходять до будинку сторонні чоловіки, діти брудні та неохайні ходять по селу, їсти не готується, речі не перуться, старша донька хворіє та потребує як лікування так і контролю матері, будинок відімкнений від електоропостачання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідачка є її донькою та має 5 малолітніх дітей, яка зловживає алкоголем, не працює, їсти не готує, не пре, бродить по селу, залишивши на неї дітей, але вона за віком та станом здоров'я не може дати ради малим дітям, старші діти готують істи для всієї родини, в будинку відсутня електроенергія а мама не дбає про продукти харчування, спить по сусідам, [PERSON] хворіє та потребує лікування, становище в родинні стало ще гіршим ніж було восени 2016 року, а відповідачка не думає виправляти становище. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Ст. 170 ч.2 СК України передбачено, що у виняткових випадках , при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS], є матір'ю п'ятьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вихованням дітей не займається, схильна до вживання спиртними напоями. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] на даний час знаходяться в Рівнянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, приїздять додому здебільшого тільки на канікули. [PERSON] має групу інвалідності з дитинства та постійно повинна приймати ліки під контролем, однак контроль за прийомом ліків донькою з боку матері відсутній. Відповідач [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків, що підтверджується постановами судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2016 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, а також постановами від 31.10.2016 року та 02.03.2017 року за ч.2 ст. 184 КУпАП. У 2016 році органом опіки та піклування було подано позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] Під час судового розгляду Іванівська сільська рада, враховуючи обіцянки матері змінити обстановку в родині та спосіб життя, просила суд залишити позовну заяву без розгляду, надавши матері можливість виховувати власних дітей належним чином. Заяву було задоволено, що підтверджується ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2016 року в цивільній справі за №396/1390/16-ц. 10 квітня 2017 року відповідач [PERSON] в своєму домоволодінні залишила без стороннього догляду та нагляду в холодному помешканні двох найменших дітей [PERSON] та [PERSON], чим створила безпосередньо загрозу для їхнього життя та здоров'я. А сама довгий час перебувала у сторонніх людей, де розпивала алкогольні напої. Дітей терміново було вилучено із небезпеки, влаштовано до Новоукраїнської ЦРЛ, що підтверджується протоколом №4 засідання опікунської ради при Іванівській сільській раді від 10.04.2017 року. Викладені обставини підтверджуються: актами обстеження житлово-побутових умов проживання №35 від 07.04.2017 року, № 36 від 10.04.2017 року, №40 від 06.07.2017 року, №41 від 12.07.2017 року та №42 від 17.07.2017 року; характеристикою на гр. [PERSON], виданою Іванівською сільською радою Новоукраїнського району №387 від 17.07.2017 року; показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] надавався термін для виправлення своєї поведінки, однак своє ставлення до дітей вона не змінила, продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків, що дає підстави суду задовольнити позов в цій частині. Суд не визначає терміну відібрання дітей від матері, так як він має безстроковий характер. Суд вважає за необхідне передати малолітніх дітей службі у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації для їх подальшого влаштування до відповідних навчально-виховних закладів. Згідно ст.193 ч.2 СК України передбачено, якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини та платника аліментів. Суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дітьми повноліття, виходить з призумції фізичного здоров'я відповідача та дітей, здатності відповідача до продуктивної праці і взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку. Суд прийшов до переконання, щоз врахуванням змін до ст. 182 СК України, які набули законної сили 08.07.2017 роуку, розмір аліментів може бути визначений щомісячно в частині заробітку відповідача на утримання його дітей та справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/2 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідачки від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави витрати по справі у виді судового збору в сум 640,00 грн.

Outcome: approved