Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що 21.08.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, через що виникають конфлікти та сварки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини не підтримують, їх сім`я існує формально. А тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, неповнолітню дитину залишити на проживання з нею. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 21.08.2001 року, сторони зареєстрували шлюб 21.08.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1024. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, через що виникають конфлікти та сварки, втрата почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908,00 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved