Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

02.02.2016р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Савранської селищної ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] помер її племінник [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом ДРАЦС Джанкойського міськрайонного управління юстиції, Автономної Республіки Крим, серії [NUMBER]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,0993 га, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Савранською РДА Одеської області 20.02.2006р.. На підставі ст. 1263 ЦК України позивач є спадкоємцем третьої черги після смерті племінника [PERSON]. Оскільки інших спадкоємців, які мають право на частку у спадщині немає, так як дітей у нього не було, а батько (рідний брат позивача) [PERSON] помер [INFO]. Позивач фактично прийняла спадщину, у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання підтверджується довідкою Савранської селищної ради № 150 від 01.02.2016р. та актом про проживання від 30.06.2015р. (а. с. 13, 14). Однак при зверненні до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом їй було роз'яснено, що не в змозі видати їй свідоцтво, оскільки не має повного підтвердження родинних відносин з племінником. Після чого позивач звернулася до Савранського районного суду Одеської області із заявою про встановлення родинних відносин. Її заяву було задоволено, та встановлено факт родинних відносин між племінником [PERSON] та позивачем [PERSON] (рішення Савранського районного суду Одеської області від 28.09.2015р.). Після отримання вищевказаного рішення позивач звернулася до нотаріуса з приводу переоформлення спадкового майна, однак їй було роз'яснено, що відповідно до чинного законодавства, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Однак виявилося, що оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Савранською РДА Одеської області 20.02.2006р. на ім'я [PERSON] не має, оскільки він загублений. Одразу після виявлення відсутності Державного акта [PERSON] звернулася до редакції газети «Сільські новини» з заміткою про повернення за винагороду Державного акта серії [NUMBER] виданого Савранською РДА Одеської області 20.02.2006р. на ім'я [PERSON], а згодом і з заміткою про визнання Державного акта недійсним. Після отримання вищевказаних видань позивач знову звернулася до нотаріуса, однак їй було роз'яснено, що відсутність Державного акта на право власності на землю, що належав померлому [PERSON], який відповідно до ст. ст. 81 та 126 Земельного кодексу України підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку, унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, а тому їй рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, натомість надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 21). Представник відповідача - голова Савранської селищної ради Савранського району Одеської області Дужій С.Г., позов визнав в повному обсязі, заперечень проти позову не має, справу просив розглянути за відсутності представника селищної ради (а. с. 28). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна увійшла земельна ділянка площею 3,0993 га, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Савранською РДА Одеської області 20.02.2006р.. Зазначений Державний акт спадкодавцем був втрачений, що підтверджується оголошенням в ЗМІ (а. с. 15; 16). Своє майно померлий нікому не заповідав. У разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом відповідно до черговості спадкоємців (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1263 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем третьої черги після смерті свого племінника [PERSON]. Оскільки інших спадкоємців, які мають право на частку у спадщині немає, так як дітей у нього не було, а батько (рідний брат позивача) [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) (а. с. 8). [PERSON] є рідною тіткою померлого [PERSON], що підтверджується рішенням Савранського районного суду Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення від 28.09.2015р. (а. с. 10-11). Позивач фактично прийняла спадщину, у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Факт постійного проживання підтверджується довідкою Савранської селищної ради № 150 від 01.02.2016р. та актом про проживання від 30.06.2015р. (а. с. 13, 14). Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, успадкування. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог п. 7 Глави 7 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у справах нотаріуса залишаються копії ( фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акта нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Порядок здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 № 439 „Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку". Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З огляду на наведене, та враховуючи, що позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначену спадкову земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved