Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Гощанський відділ Державноївиконавчої служби про скасування заборгованості по аліментах. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2012 року, стягнуто з нього - [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400, 00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 лютого 2012 року до досягнення нею повноліття. Як стверджує позивач, про вказане рішення він дізнався після того, як із його заробітної плати в 2019 році почали стягувати 50% заробітної плати до виплати загальної суми боргу 35 288 грн. Також зазначає, що в період з 2012 року по другу декаду 2018 року вони з відповідачкою проживали однією сім`єю, однак в незареєстрованому шлюбі, вели спільний бюджет, кошти витрачали на утримання дитини, сплату комунальних послуг та власних потреб. В зв`язку з цим, просить скасувати заборгованість по аліментах в сумі 35288 грн., встановлену Постановою державного виконавця Гощанського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Рівненській області про звернення стягнення на заробітну плату від 04 01.2019 року, виданої на підставі виконавчого листа № 1715/2614/12 від 05.04.2012 року . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник- адвокат Бойчук К.М., підтримали позовну заяву частково. Просили врахувати, що в рахунок погашення заборгованості по аліментах з позивача на користь відповідачки було стягнуто 22387,75 грн., залишок заборгованості становить 12900,25 грн. від сплати якого просили звільнити позивача. У відзиві на позовну заяву від 21.10.2019 року, відповідачка [PERSON] позовні вимоги вважала безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та просила суд відмовити в їх задоволенні. Відповідачка зазначає, що про існування рішення Рівненського міського суду від 14 березня 2012 року, по справі щодо стягнення з нього аліментів на утримання їх доньки - позивачу було відомо, і вказане підтверджується та вбачається з самого тексту вказаного рішення. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що [PERSON] в судовому засіданні вказав що розмір аліментів на утримання дитини є для нього значним, а тому просив встановити йому меншу суму аліментів. В зв`язку з цим, суд стягнув вдвічі менший розмір аліментів з останнього. Крім того, щодо посилання позивача на ст. ст. 192, 197 СК України, то на думку відповідача, вони є теж безпідставними, оскільки сімейний стан [PERSON] - не змінився; він не перебуває в шлюбних стосунках з іншою особою; на його утриманні немає інших осіб -дітей, та непрацездатних осіб; будь - яких доказів про наявність в позивача хронічних, тяжких захворювань - в матеріалах справи - немає, а останній не надав; його матеріальний стан з часу призначення з нього аліментів на утримання дитини не погіршився, а навпаки - покращився , оскільки на момент їх стягнення він був безробітним, а на сьогоднішній день - він офіційно працевлаштований. Також, відповідач заперечує той факт, що вони з позивачем в період з 2012 року по другу декаду 2018 року проживали разом та спільно виховували дитину, вели спільний бюджет , оскільки, як було встановлено в судовому рішенні від 14 березня 2012 року по справі № 1715/2614/12, яке набрало законної сили, та враховуючи ч. 4 ст. 82 ЦПК України - не підлягає доказуванню - сторони вже на момент розгляду даної справи (а з позовом до суду вона звернулась 17 лютого 2012 року) - проживали окремо. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Цуняк В.Й. доводи, наведені у відзиві - повністю підтримав, позов не визнав. В позовній заяві позивачем була вказана третя особа Гощанський ДВС, як третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача, проте відповідно до вимог ст. 53 ЦПК України - не залучалась, по причині відсутності клопотання сторін. Представник третьої особи, без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гощанського ДВС, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду даної справи в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачки, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності , суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3). Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абз.4 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року №22-рп/2004). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє і визнається принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у п. 1 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 10 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1,2,3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права, змагальність, диспозитивність. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту таких порушених прав, встановлені ст. 5 ЦПК України, ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч .ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України - збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд не може збирати докази що стосуються предмета спору, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 12; ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і які в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Отже, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст. 77ЦПК України), допустимими (ст. 78 ЦПК України), достовірними (ст. 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (ст. 80 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 14.03.2012р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з 17.02.2012р. до досягнення дитиною повноліття. Допитаний в судовому засіданні позивач - [PERSON] , відповідно до вимог ст. ст. 92, 234 ЦПК України, суду показав: з 2007 року, хоча з відповідачкою по справі він не був зареєстрований в шлюбі, але був зареєстрований в якості батька [PERSON] , [INFO] , з якими спільно проживав до другої декади жовтня 2018 року, за адресою : [ADDRESS] , хоч був зареєстований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, він добровільно надавав дитині кошти та, у разі необхідності - купував їй речі , оскільки мав таку можливість, так як постійно працював. Про стягнення з нього аліментів йому відомо не було, а лише дізнався в січні 2019 року, коли по місцю його роботи прийшла Постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату в розмірі 50% . В судовому засіданні при стягненні аліментів в Рівненському міському суді 14 березня 2012 року він присутній не був і про справу не знав. Йому була нарахована заборгованість по аліментах більше 35 000 грн., яка на сьогоднішній день частково погашена, і залишок по ній - приблизно 11 000 грн. Проживаючи однією сім`єю з відповідачкою, йому не було відомо про те, що вона отримає соціальну допомогу в зв`язку з ухиленням батька від сплати аліментів. Йому було відомо про те, що відповідачка є інвалідом ІІІ групи і отримувала пенсію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є товаришем [PERSON] , з яким фактично проживали в одному будинку по [ADDRESS] і він бачив, що позивач постійно був з дитиною, разом проводили час, в тому числі - ходили на мототрек. 2 роки тому він бачив, що позивач купував доньці шапку. Як зазначив свідок, позивач робив ремонт в квартирі відповідачки; постійно працював; дитині ніколи не відмовляв, якщо вона зверталась. Чи був у них з відповідачкою спільний бюджет та чи віддавав позивач кошти дружині йому не відомо. Свідок [PERSON] , вказав, що в нього з позивачем протягом 10 років дружні стосунки. Бачив як позивач робив в квартирі відповідачки ремонт. Йому відомо, що сторони часто скандалили, в зв`язку з чим, 2 чи 3 рази позивач ночував у нього. [PERSON] постійно працював та утримував сім`ю. Позивач неодноразово брав доньку на море, коли працював водієм автобуса "Неоплан". Скільки заробляв позивач - йому не відомо, але були випадки, що останній в нього займав кошти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача знає 4,5 роки. Їй відомо що 2 роки тому позивач купував доньці куртку. Разом з донькою приходив до них в гості. Кілька разів з дитиною ночував у них, оскільки в сім`ї були скандали. [PERSON] постійно працював та повністю утримував сім`ю. З дослідженої в суді цивільної справи № 1715/2614/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, слідує, що [PERSON] звернулась 17.02.2012 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с 1-2). З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2423, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Довідкою управління пенсійного фонду №1640 від 22.12.2011 року підтверджується, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і їй призначено пенсію в сумі 800 грн. (а.с 6) З довідки МСЕК № 0190900 слідує, що [PERSON] з 01.11.2011 року є інвалідом ІІІ групи (а.с 7). З довідки адресного бюро від 20.02.2012 року, слідує, що [PERSON] станом на вказану дату зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а/с 9). З протоколу судового засідання Рівненського міського суду від 14 березня 2012 року вбачається, що відповідач [PERSON] , який був присутній в судовому засіданні та особа якого встановлена на підставі паспорта громадянина України, суду пояснював, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнає частково, оскільки розмір аліментів , які позивач просить стягнути на утримання доньки - є для нього значними, а на даний час він ніде не працює та прибутку не отримує(а.с 12-13). Рішенням Рівненського міського суду від 14 березня 2012 року, встановлено, що в судовому засіданні суду пояснював, що позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнає частково, оскільки розмір аліментів , які позивач просить стягнути на утримання доньки - є для нього значними, а на даний час він ніде не працює та прибутку не отримує (а.с 14-15). З копії виконавчого листа від 05.04.2012 року , вбачається, що рішення суду від 14 березня 2012 року набрало законної сили - 25 березня 2012 року і з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с 16). Оглянутою судом копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 32060801 від 06.04.2012 року встановлено, що на вказану дату було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця. З дослідженої копії Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника ВП № 32060801 від 04.01.2019 року підтверджується проведене стягнення на заробітну плату [PERSON] . З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 04.01.2019 року слідує, що станом на вказану дату розмір заборгованості по сплаті аліментів становив 35 288 грн. З довідки про отримання аліментів від 07.10.2019 року № 7370/15.6 - 34 вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок аліментів було стягнуто 13 807, 22 грн. - за квітень,травень,червень, вересень 2019р. Згідно довідки № 6968 від 05.12.2019 року [PERSON] знаходилась на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому та отримувала допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на [PERSON] , [INFO] , і виплата призначена з 01.09.2012 року по 30.11.2017 року. З досліджених 17 довідок відділу ДВС Гощанського районного управління юстиції, виданих [PERSON] , про неотримання останньою аліментів від [PERSON] за період з березня 2012 року по 06.12.2019 року вбачається, що у 2019році в рахунок погашення заборгованості по аліментах [PERSON] з [PERSON] були стягнуті аліменти на загальну суму - 22387,75 грн., що підтверджується оглянутими судом довідками № 6380/15.6-34 від 01.08.2019р.," 9780/15.6-34 від 06.12.2019р., виданими Гощанським районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області. Отже заборгованість по аліментах становить - 12900, 25 грн. З довідки № 17 від 05.12.2019 року, виданої ТОВ «Тол - транс сервіс» вбачається, що розмір заробітної плати [PERSON] за період з липня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 4 200 грн., та наказ про прийняття на роботу останнього. З дослідженої судом трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 19.01.2007 року по 01.04.2015 року - будь які записи по працевлаштуванню - відсутні. Таким чином, судом безперечно встановлено, що позивач був обізнаний про свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , оскільки приймав участь в судовому розгляді даного питання. Суд приймає до уваги вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України , що обставини встановлені рішенням суду в цивільній справі , яке набрало законної сили - не потребують доказуванню, отже є преюдиційними. Крім того, як пояснив позивач, про вказане судове рішення йому стало відомо в січні 2019 року , коли державний виконавець направив по його місцю роботи постанову про звернення стягнення з заробітної плати. Разом з тим, позивач, заперечуючи свою участь в розгляді справи № 1715/2614/12 про стягнення аліментів, з апеляційною скаргою не звертався і на сьогоднішній день рішення про стягнення аліментів є чинним, а тому, поставлено під сумнів бути не може. Крім того, станом на 28 січня 2020 року позивач пояснив, що з його заробітної плати вже стягнуто близько 24 000 грн. заборгованості по аліментах, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 179 СК України - є власністю дитини та повернуті бути не можуть, оскільки таких позовних вимог позивач не заявляв. Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 190 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На підтвердження вказаних обставин, позивачем не надано, а судом не встановлено належних, допустимих та достатніх доказів, які б дали можливість суду прийти до висновку про наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та винести рішення на користь позивача. Та обставина, що позивач добровільно надавав кошти для доньки не дає підстав для застосування ч. 2 ст. 197 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, який міститься в його Постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 461/7387/16-ц провадження № 61-29266св18, де суд зазначив, що : «щомісячна плата аліментів є способом задоволення потреб дитини, що виникають щодня, щомісяця. Добровільна допомога дитині , шляхом надання дитині певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє стягнення їх в судовому порядку.» За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed