Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з повною заявою, в якій просила стягнути з відповідача з [PERSON], [INFO], кошти на утримання (аліменти) доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, та стягувати їх починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття та на утримання позивача в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою трирічного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що 14.02.2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], актовий запис №216. Від шлюбу сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст.180 СК України, обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться. Також відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання позивача, чим порушує її права, передбачені ч. 2, 4 ст.84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, та на утримання позивача, остання просила суд взяти до уваги ті обставини, що вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860,00 грн., що в теперішній час зовсім недостатньо для існування, та ще й утримання дитини. Відповідач працює в ТОВ "Агропромтехсервіс №1", отримує заробітну платню у розмірі, приблизно 6500,00 грн., і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, які край необхідні для її існування і становлення, та на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою трьох років. Ухвалою судді від 18.06.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України вищевказана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Однак, відповідач не скористався своїм право, передбаченим ст.178 ЦПК України та не надав до Деснянського районного суду м. Києва свій письмовий відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи 14.02.2017 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис за №216. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на звернення до суду щодо захисту порушених прав та законних інтересів. З урахуванням конституційного положення про те,що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини що виникають у державі,судам підвідомчі всі спори про захист прав та свобод громадян. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець встановлює загальний порядок, який має бути застосований під час винесення рішення про стягнення коштів на утримання дитини Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягають до повного задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, кожен з яких не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. У відповідності до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, інших утриманців немає, тому спроможній платити аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], так і дружині, яка проживає разом з дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, можливостей відповідача суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення донькою трьохрічного віку. При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, позивач була звільнена від сплати судового збору, тому оплату судового збору в розмірі 704,80 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача в дохід держави.

Outcome: approved