Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

23.01.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], Харківської міської ради, третя особа: [PERSON], в якому остаточно уточнивши позовні вимоги просять: визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 252,75/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 252,75/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та перерозподілити анульовану частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, а саме: [PERSON] - 62,25/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] - 62,25/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачам для усунення зазначених в даній ухвалі недоліків. 06.02.2017 року позивачами було подано уточнену позовну заяву, проте у зв'язку з тим, що недоліки позову в повному обсязі не усунено, позивачі не сплатили судовий збір за позовні вимоги, зазначені в третьому пункті позовних вимог майнового характеру про визнання за [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. право власності за набувальною давністю на 252,75/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями, а тому ухвалою Київського районного суду м. Харкова суду від 07.02.2017 року було продовжено строк для усунення зазначених недоліків позову [PERSON] та [PERSON] 20.02.2017 року позивачі усунули недоліки, надавши уточнену позовну заяву та сплативши судовий збір, у зв'язку з чим ухвалою суду від 16.03.2017 року було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.05.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] уточнили свої позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю, перерозподіл часток та в судовому засіданні 31.05.2017 року було вирішено питання про прийняття уточненого позову та залучення до участі у справі в якості співвідповідача: Харківську міську раду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.05.2017 року було вирішено питання про витребування з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори та Харківського обласного державного нотаріального архіву відомості щодо наявності або відсутності спадкових справ після смерті: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є і були власниками домоволодіння за даною адресою. Свої уточнені в остаточній редакції позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18 грудня 1967 року [PERSON] було куплено '/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На той час у [PERSON] та [PERSON] було три дитини: старший син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON], було вже 27 років, куплений будинок по [ADDRESS] призначався для подальшого його самостійного проживання. Одразу після придбання частини будинку, яка була зареестрована за [PERSON], 05.04.1968 року [PERSON] прописався та почав безперервно проживати у вищезазначеному будинку. 14.09.1974року між [PERSON] та [PERSON], був зареєстрований шлюб, після чого вони почали проживати разом у спірному будинку по [ADDRESS], а 09.12.1974 року [PERSON] прописалась за вищезазначеною адресою. [INFO] у них народився син - [PERSON], а [INFO] - [PERSON], які з народження по сьогоднішній час проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з моменту купівлі 1/4 частини вищевказаного будинку та по сьогоднішній час ніхто, окрім [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не володів, не проживав та не був зареєстрований у вказаній частині домоволодіння, а тому є всі підстави для визнання за ними право власності на частки домоволодіння за набувальною давністю та перерозподіл анульованих часток. Відповідно до довідки КП «ХМ БТІ» від 17 квітня 1998 року №21-4863, в якій вказано що житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] за правом власності зареєстрований за: [PERSON] - 83/560 частини, [PERSON] - 157/840 частин, [PERSON] - 210/840 частин, [PERSON] - 2/15 частни, [PERSON] - 2/15 частини, та відповідно до рішення Київського РІК №160-19 від 17.05.88 року анульовано право власності на 83/560 частини вказаного житлового будинку літ. «Б» на ім 'я [PERSON] Анульована частина житлового будинку не була перерозподілена між співвласниками, оскільки [PERSON] померла у 1933 році, [PERSON] помер у 1970 році та [PERSON] померла у1972 році. Таким чином, на момент анулювання права власності 83/560 частини вказаного житлового будинку літ.«Б» на ім'я [PERSON], перерозподіл її частки повинен був здійснитися у відповідності до норм чинного законодавства між [PERSON] та [PERSON], оскільки в травні 1988 року, це були єдині власники вказаного житлового будинку з надвірними спорудами. [INFO] померла [PERSON], [INFO]. Спадкова маса після її смерті складає ? частки у праві спільної власності на житловий будинок з відповідою часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Заповіт вона не залишила, а зазначена спадкова маса була прийнята спадкоємцями на підставі рішення суду від 28.01.2015 року та зареєстрована у відповідності до норм чинного законодавства України в Державному реєстрі 24.05.2016 року. На 18.04.2016 року відповідно до довідки КП «ХМ БТІ» №1800923 будинок по [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] - 1/4 частини, померла [INFO], [PERSON] - 112/840 частин, [PERSON] - 112/840 частин, померла, [INFO], [PERSON] - 112/840 та 45/840 частини, померла, [INFO], [PERSON] - 83/560 частини, помер, [INFO]. На сьогодні сдадкоємці після смерті [PERSON] прийняли та зареєстрували спадкове майно у вигляді 1/4 частини житлового дому з надвірними спорудами за: [PERSON] - 1/16 частина, [PERSON] -1/16 частина, [PERSON]- 1/8 частина. Що стосується іншої частини будинку, яка у відповідності з нормами Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент смерті співвласників, а саме [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] їх частини відповідно до норм статей 548, 549 Цивільного кодексу УРСР автоматично прийняв [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки від 13.04.1998 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має у вказаному будинку право власності, таким чином вважається, що після смерті своїх родичів він автоматично прийняв спадкове майно у вигляді - 393,5/840 частин спільного домоволодіння з надвірними спорудами. Таким чином [PERSON] став власником 505,5/840 частин житлового будинку в [ADDRESS]. Крім того, позивачі в своєму позові зазначають, що з 1996 року та по теперішній час [PERSON] відсутній за місцем реєстрацій, про нього не має ніяких даних, де і чим займається вони не знають. Позивачі повідомили, що останній раз його бачили у травні 1996 року, коли він попросив будинкову книгу, після чого більше не з'являвся, про що мати позивачів [PERSON] подала заяву до Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та отримала висновок від 16.07.1996 року, в якому вказано, що в ході перевірки встановлено, що громадянин [PERSON] протягом 4-х років в даному домоволодінні не проживає, веде кочевий спосіб життя. Також, в довідці від 13.04.1998 року наданої ДКВЖРЕП зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], частина будинку наложить йому на праві приватної власності повністю зруйнована. [PERSON] протягом двох років відсутній. Ніхто нічого не знає про місце його перебування. У зв'язку з відсутністю [PERSON]. його частина домоволодіння прийшла в не придатність, та почала руйнуватися й тягнути за собою частину будинку, в якій проживали позивачі своєю сім'єю. Підтвердженням даного факту є безліч звернень покійного батька позивачів - [PERSON], який неодноразово звертався до адміністрації з проханням допомогти. Позивачі зазначають, що весь час, а саме десь з 1992 року фактично власниками та користувачами спірного будинку були [PERSON] (їх батько, який помер [INFO]), [PERSON]. (їх мати, яка померла [INFO]) та вони - [PERSON] та [PERSON] Таким чином, десь з 1992 - 1994 року по теперішній час вони з братом постійно проживають, відкрито володіють та користуються домоволодінням. Всі витрати, що пов'язані з утриманням будинку позивачі здійснюють самостійно та за власні кошти. Відповідачі жодним чином не приймають участі у догляді за будинком, не сплачують поточні рахунки у відповідності до належної їм частки майна. Вони навіть не перереєструвала належну їм частину будинку на своє ім'я, тобто не зареєстрували своє право власності у відповідних державних установах відповідно до вимог чинного законодавства України. Весь поточний та капітальний ремонт будинку позивачі робили за свої кошти. Позивачі вважають, що є всі законні підстави для визнання за ними права власності за набувальною давністю на частину житлового будинку з надвірними будинками, згідно вимог ст.344 ЦК України, оскільки вони безперервно, добросовісно, відкрито володіють та на свій розсуд користуються зазначеним нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Представник другого відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON], [PERSON], в якому також просив прийняти законне та обґрунтоване рішення по даній справі на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати права третіх осіб, а також розглянути справу без участі представника Харківської міської ради. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, надала до суду відзив на дану позовну заяву, в якому підтвердила обставини, на які в своєму позові посилаються позивачі та вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] аргументованими та такими, що підлягають задоволенню, зі свого боку позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Заслухавши учасників процесу, які присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 3 цієї статті право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає за набувальною давінстю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п.14 вищезазначеної Постанови Пленуму, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що 18 грудня 1967 року [PERSON] було куплено 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.12.1967 року, який зареєстровано нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори в реєстрі за №2-2006. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії серія [NUMBER]) (а.с.9-10). Згідно довідки Державного комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Київського району м. Харкова від 13.04.1998 року вбачається, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] разом з сімє'ю, а саме: дружиною - [PERSON], 1953 року народження, сином - [PERSON], 1975 року народження та сином - [PERSON], 1980 року народження (а.с.15). В довідці КП «ХМ БТІ» від 17.04.1998 року №21-4863 вказано, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] право власності зареєстровано під реєстраційним номером 409 за: [PERSON] - 83/560 частини, [PERSON] - 157/840 частин, [PERSON] - 210/840 частин, [PERSON] - 2/15 частни, [PERSON] - 2/15 частини (а.с.15 зворотній бік). Відповідно до рішення Київського РІК №160-19 від 17.05.88 року анульовано право власності на 83/560 частини вказаного житлового будинку літ. «Б» на ім 'я [PERSON](а.с.16). Згідно довідки Державного комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Київського району м. Харкова від 13.04.1998 року вбачається, що [PERSON], 1956 року народження зареєстрований по [ADDRESS], частина будинку, що належала йому на праві власності повністю зруйнована. [PERSON] протягом 2-х років за місцем реєстрації не проживав, про місце його знаходження ніхто не знає (а.с.17). У висновку Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 16.07.1996 року вказано, що в ході перевірки встановлено, що громадянин [PERSON] протягом 4-х років в даному домоволодінні не проживає, веде кочевий спосіб життя, та згідно заяви гр. [PERSON] [PERSON] взяв у неї домову книгу на початку травня 1996 року та не повернув (а.с.17 зворотній бік). Як вбачається з листа Київської районної ради народних депутатів м. Харкова від 06.11.1996 року №Ф-650, Виконком райради народних депутатів звертався до міської ради народних депутатів з проханням визначення джерела фінансування для ремонту житла, з питання для ремонту якого звернувся [PERSON], відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ст.13 п.8 (а.с.18). Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 15.10.1996 року №261/1 «Про затвердження акту обстеження санітарно-гігієнічного стану ? частини домоволодіння по [ADDRESS]» було затверджено акт обстеження санітарно-технічного стану ? частини домоволодіння по [ADDRESS] від 05.08.1996 року; визнано ? частини домоволодіння по [ADDRESS] непридатним для подальшого проживання з середнім фізичним зносом 73%; громадянину [PERSON] за рахунок власних коштів привести частину домоволодіння по [ADDRESS] в належний санітарно-технічний стан (а.с.18 зворотній бік). Згідно довідки міської комісії з питань топоніміки та охорони історико-культурного середовища від 27.02.2015 року №020/0/6-15 вбачається, що до Реєстру назв урбанонімів м. Харкова, затвердженого рішенням 9 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 25.12.2002 року для цього елементу вулично-дорожніх мереж внесено єдину чинну на сьогодні назву - «[ADDRESS]» (а.с.19 зворотній бік). Відповідно до довідки КП «ХМ БТІ» №1800923 від 18.04.2016 року, будинок по [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] - 1/4 частини, [PERSON] - 112/840 частин, [PERSON] - 112/840 частин, [PERSON] - 112/840 та 45/840 частини, [PERSON] - 83/560 частини (а.с.20). За рішенням Київського районного суду м. Харків від 28.01.2015 року у справі № 640/23073/14-ц позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування було задоволено, усунено [PERSON], 1948 року народження, від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], визнано за [PERSON] право власності на 143/1200 в праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та на 1/8 у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування законом після смерті [PERSON] померлої [INFO], визнано за [PERSON], право власності на 143/2400 у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/16 у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої [INFO], визнано за [PERSON] іправо власності на 143/2400 у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/16 у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] (а.с.83-84). Згідно даних, викладених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачам на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова №640/23073/14-ц від 28.01.2015 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/16 частини, [PERSON] - 1/8 частина житлового будинку з житловими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та було зареєстровано за [PERSON] право власності на 112/840 частин даного домоволодіння, за [PERSON] - ? (особа померла), за [PERSON] - 112\\840, [PERSON] - 45/840 та 112/840, [PERSON] - 83/560 (архівні записи). (а.с. 65,66-69). Як вбачається з довідок, наданих з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС в Харківській області від 15.03.2017 року, позивачі [PERSON] з 1993 року та [PERSON] з 1997 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49,50), а проживають в даному домоволодінні за їх показаннями з моменту народження. З відповіді, наданої Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 06.05.2017 року №4209/15.10-04-01 вбачається, що актового запису про смерть гр. [PERSON], 1956 року народження, в архіві Харківського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, не виявлено, перевірку проведено з 2010 року по теперішній час (а.с.86). Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.3 і 4 ЦПК України). Ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1 ст. 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих ЗМІ. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду в комунальну власність. Аналізуючи вищенаведені обставини, анульована частина домоволодіння, яка належала [PERSON] є безхазяйною річчю в розумінні вимог ст. 335 ЦК України. Відповідачем по справі не було надано до суду доказів дотримання визначеної законодавством процедури набуття права власності на безхазяйну нерухому річ, та його передачу в комунальну власність міської ради у зв'язку зі спливом одного року з моменту взяття на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно п. 11 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Згідно положень статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Під час розгляду справи встановлено, що позивачі добросовісно, безперервно та відкрито володіють об*єктом - житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] з 1994 року, на який поширюється строк давності, передбачений вимогами ст. 344 ЦК України, турбувалися долею цього майна та не приховували того, що ним користуються. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт відкритого, добросовісного, безперервного протягом строків, встановлених чинним законодавством володіння позивачами житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], а тому суд вважає за необхідне, визнати за позивачами право власності на вказані частини домоволодіння зазначеного нерухомого майна за набувальною давністю. Таким чином, суд приходить висновку що позивачами належно обрано спосіб судового захисту в розумінні ст. 344 ЦК України. Також, підлягають задоволенню і вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на анульовану частину домоволодіння, яка належала [PERSON], розподіливши між [PERSON] та [PERSON] в рівних долях цю частину, а саме: [PERSON] - 62,25/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] - 62,25/840 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Також, суд зазначає, що порушень прав інших осіб під час розгляду даної справи встановлено не було, спадкоємців померлих осіб також не виявлено, а доказів користування своєю частиною домоволодіння відповідачем [PERSON] протягом тривалого часу також до суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved