Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що його подружнє життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу мають дитину 2001 р.н. Причиною розірвання шлюбу є різні характери, погляди на життя, різне відношення до сім'ї та подружніх обов'язків, втрата взаєморозуміння, що є перешкодою для подальшого існування сім'ї. Шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. За таких обставин шлюб існує формально, сім'я фактично розпалася і зберегти її неможливо. 26.01.2015 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.2015 р. сторонам надавався строк на примирення. 14.05.2015 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відновлено провадження по зазначеній справі. Представник позивача в судовому засіданні, призначеному по закінченню строку на примирення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Зазначав, що під час строку на примирення сторони не спілкувались та не примирились. Крім того, до суду надано нотаріально завірену заяву від позивача про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначає, що неможе бути присутнім у зв"язку з перебуванням за межами м. Києва. Посилається також на те, що шлюбні відносини припинені бульше року, проживають окремо, у нього інша сім"я. Позовні вимоги підтримує. (а.с. 31) Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо розірвання шлюбу, оскільки в них є спільна дитина. Зокрема бажає щоб позивач особисто прийшов судове засідання та відповів на її питання. Своє небажання розривати шлюб мотивувала здебільшого матеріальною складовою їх відносин. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 січня 2001 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 68. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих відповідачем заперечень, на початку 2014 р. позивач повернувся з відрядження, однак додому не з'явився та під час телефонної розмови зазначив, що має іншу жінку, з якою проживає. Як на підставу своїх заперечень посилається також на те, що залишилась без засобів існування, грошової підтримки та нездійсненої мрії купівлі квартири. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони носять лише матеріальний характер, та стосуються спільно нажитого майна подружжя. Зокрема, стороною відповідача в запереченнях не зазначалось про інші відносити, крім матеріальних, з позивачем. Після строку на примирення позивач зазначив, що примирення не відбулось та просив розірвати шлюб. На запитання суду, чи були вчинені якісь дії зі сторони відповідача для примирення, зі слів останньої стало відомо, що вона кілька разів телефонувала позивачу, однак останній не бажав з нею спілкуватись. Що стосується заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висносвку, що за змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивач зберегти сім"ю та відновити свої стосунки категорично не бажає, оскільки близько року має іншу жінку, про що відомо відповідачу. Згідно з ст. 111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом надавався строк на примирення, однак результатів мирного врегулювання не відбулося, кожен з подружжя проживає окремо. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що подружнє життя сторін не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved