Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], з даним позовом до [PERSON], у якому просив позбавити останню батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON], [INFO]Батько дитини - [PERSON] - помер [INFO]. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 14.08.2015 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Неодноразові профілактично-виховні бесіди з [PERSON] щодо виконання належним чином батьківських обов`язків по відношенню до дитини не дали бажаного результату. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відносно її доньки - [PERSON], [INFO] Представник третьої особи Служби справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Треті особи [PERSON], [PERSON] вважали позов таким, що підлягає задоволенню. Обставини справи встановлені судом. Із даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] [INFO] батько дитини - [PERSON] помер. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №701 від 14.08.2015 року [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.06.2015 року позов виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] про відібрання дитини, стягнення аліментів задоволено. Постановлено відібрати неповнолітню [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав; передати неповнолітню [PERSON], [INFO], Виконавчому комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування для її подальшого влаштування; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 03.07.2014р. до повноліття дитини, у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника) на утримання якої буде знаходитися дитина. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 11.09.2015 року створено на базі родини, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прийомну сім`ю, з 14.09.2015 року влаштовано до прийомної сім`ї для спільного проживання і виховання дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON], [INFO] Як вбачається із довідки ТОВ «Добробут» від 15.03.2015 року №922, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 07.09.2015 року спеціалістами Миколаївського міського центру Соціальних служб сім`ї, дітей та молоді здійснено відвідування [PERSON] за адресою: [ADDRESS], під час якого встановлено, що у кімнаті, де має проживати дитина, немає світла, не облаштовано місце для гри та навчання дівчини, обмежена кількість речей [PERSON]. У приміщенні порушено санітарно-гігієнічні норми. Середовище незадовільне для приживання малолітньої дитини. Низький рівень матеріального забезпечення сім`ї, борги за комунальні послуги. Мати має низький рівень психолого-педагогічних знань щодо виховання малолітньої дитини. Із [PERSON] проведено психо-педагогічну бесіду щодо належного ставлення до виконання батьківських обов`язків. Згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02.06.2016 року №974, малолітня [PERSON] як свою сім`ю сприймає прийомного батька [PERSON], прийомну матір [PERSON], прийомного брата [PERSON], прийомних бабусю та дідуся. Стосунки з біологічною матір`ю є дискомфортними, напруженими, конфліктними, недовірливими. Дівчинка не має прив`язаності до біологічної матері, по відношенню до неї проявляє злість, образу, гнів, між ними відсутній будь-який емоційний зв`язок. Як вбачається із листа Миколаївського міського центру Соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від 17.06.2016 року №1066, фахівцями центру здійснено неодноразове відвідування (19.10.2015 року, 16.12.2015 року, 25.02.2016 року) сім`ї за адресою проживання з метою проведення роботи щодо повернення дитини у біологічну сім`ю, однак вдома нікого не було, на залишені інформаційні повідомлення жінка жодного разу не відреагувала. Як вбачається із листа Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 06.12.2016 року, за час перебування дитини у прийомній сім`ї [PERSON]-[PERSON], мати дитини [PERSON], жодного разу не зверталася до служби у справах дітей Миколаївської міської ради з метою організації зустрічі з дитиною, не цікавилася її долею та успіхами у навчанні. За інформацією від 16.05.2017 року, наданою адміністрацією Миколаївської загальноосвітньої шкоди №56, [PERSON] протягом 2016-2017 навчального року не відвідувала дитину у школі, не підтримувала зв`язок з класним керівником, не відвідувала батьківські збори, успіхами дитини не цікавилась. У відповідності до довідки-характеристики від 29.05.2017 року, наданої т.в.о. заступника начальника сектору превенції Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] характеризується посередньо, помічена при вживанні алкогольних напоїв, неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, а саме: ст. 203 КУпАП від 19.04.2007 року та ст. 203 КУпАП від 21.09.2007 року. Згідно висновку від 21.07.2016 року орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], 1969 р.н. відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Допитані в залі судового засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. При постановлені рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини, в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч. 1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. В порядку статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач у судовому засіданні визнала позов у повному обсязі. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Із урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що надані суду докази свідчать про ухилення відповідача від своїх обов'язків щодо виховання дитини, відповідач не бере участі у вихованні дитини без поважних причин. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved