Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 07 грудня 2015 року приблизно о 10.45 год. рухаючись в м. Херсон, керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з. [NUMBER] та Сканіа, д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження. На дату скоєння пригоди, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 16.02.2016 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Тойота д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту №086693 про оцінку автомобіля складає 66659,97 грн., яка не була відшкодована потерпілій особі відповідачем. Власник пошкодженого автомобіля, [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (траснпортного) страхового бюро з відповідно заявою. 30.06.2016 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ виникло право зворотної вимоги. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановив заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 07 грудня 2015 року о 10.45 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , в м. Херсон виїжджаючи з другорядної дороги вул. Кременчуцька на головну вул. Українська не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з а/м Тойота Корона Марк 2, д.н.з. [NUMBER] та подільшим зіткненням з а/м SCANIA [NUMBER] , у зв`язку з чим транспортні засоби одержали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 16.02.2016 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (арк. справи 6). У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує автомобіль Тойота Корона 2 була застрахована в ПрАТ "СК" Провідна" відповідно до страхового полісу № АЕ/4174621. Відповідальність особи, що експлуатує транспортний засіб ВАЗ, державний номер [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 23.05.2016 року [PERSON] було повідомлено МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 07.12.2015 року у м. Херсоні на перехресті вулиць Кременчуцької та Української за участю [PERSON] . Згідно звіту №086693 про оцінку транспортного засобу складеного 20.05.2016 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля транспортного засобу Тойота Корона 2, реєстраційний номер [NUMBER] становить 3800,00 UAН (арк. справи 9-17). 30.06.2016 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування власнику транспортного засобу - [PERSON] у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5156рв (арк. справи 7). Представником МТСБУ 29.06.2016 року за №3/1-05/17785 відповідачу було направлено лист про досудове врегулювання справи з вимогою сплатити суму заподіяної шкоди. Але, на теперішній час відповідач вказаної суми не сплатив (арк. справи 22). Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно, до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право на відшкодування збитків, в зв`язку із чим, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 03 вересня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved