Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

До суду звернулася позивачка з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування свого позову вона вказала, що 15 лютого 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем у виконкомі Брагіновської сільської Ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 1. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] Ще у 2013 році в їх відносинах з'явилася напруга, вони перебували в постійних конфліктах, які розпочались в результаті негативного відношення відповідача до їх сімейних відносин, відповідач взагалі не вважав їх з донькою своєю родиною. Відповідач відмовлявся формувати спільний бюджет, відмовлявся матеріально утримувати їх з дочкою. У зв'язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки , перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Майнового спору не мають. Питання щодо проживання дитини ними вирішено . Вважає , що подальше формальне збереження шлюбу може зашкодити їх особистим інтересам , тому і звернулася з позовом до суду. Просить : - розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у виконкомі Брагіновської сільської Ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01. Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в своїй заяві просить суд справу розглянути без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач позов визнає, також прохає розглянути справу без нього . Суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказах . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах ( свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER]). З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникали непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони спільно не проживають , фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про зміну прізвища позивач у позові не ставить. Також суд дійшов висновку про звільнення відповідача від сплати судових витрат , так як судовий збір було сплачено саме відповідачем при подачі позову до суду На підставі викладеного,

Outcome: approved