Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. про визнання права власності на Ѕ частину будинку та визнання частково недійсним заповіту від 05.04.2002 року на ім`я [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. про визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна та визнання заповіту частково недійсним та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2002 року та просив суд, з врахуванням уточнення: - заповіт на ім"я [PERSON] , складений [PERSON] та посвідчений 05.04.2002 року приватним нотаріусом Коновал З.Ф., визнати частково недійсним в частині обов"язкової частки у спадщині, що успадковується спадкоємцями за законом у розмірі 2/3 частини спадкового майна, заповіт є діючим в частині, що залишилась - 1/3 частини спадкового майна; - визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, право власності на 4/18 частин будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2008 року визнано за [PERSON] право власності на 7/18 частин будинку [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на 7/18 частин будинку [ADDRESS] , визнано частково недійсним заповіт на ім`я [PERSON] , складеного [PERSON] та посвідчений 05.04.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 19.12.2002 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] . В інших частинах основний та зустрічний позови залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2009 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2008 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 28.09.2009 року рішення Святошинського районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва залишено без змін. Після набрання чинності рішення суду у даній справі, заявник неодноразово звертався до Дванадцятої КДНК стосовно оформлення права власності на належне йому спадкове майно. Однак, на думку нотаріуса, у резолютивній частині рішення суду відсутнє пряме визначення частини будинку належного на праві власності [PERSON] , а також не зрозуміло в якій частині вважати частково недійсним заповіт. Після проведених консультацій, нотаріальною конторою було направлено до суду заяву про роз`яснення рішення суду, однак дана заява залишена без задоволення. На чергове звернення [PERSON] до нотаріальної контори, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, про що винесено відповідну постанову № 5718/02-31 від 01.10.2019 року та зазначено, що неможливо встановити, щодо якого майна частково втратив чинність заповіт. У зв`язку з наведеним вище, заявник звернувся до суду за захистом свої порушених прав. В судове засідання заявник та інші учасники судового розгляду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі. Заявник підтримав подану заяву. [PERSON] не заперечували проти її задоволення. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , визнати право власності на грошовий вклад в філії Ощадбанку № 8069/0100, що належав її матерів [PERSON] та визнати частково недійсним заповіт на ім`я [PERSON] складеного [PERSON] 05.04.2002 року та стягнути судові витрати в розмірі 10050 грн. [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] та просила суд визнати право власності на Ѕ частину спадкового майна, визнати заповіт частково недійсним та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.12.2002 року. Як встановлено судовим рішенням від 26.12.2008 року спадкоємцями майна померлої [PERSON] в рівних долях по 1/3 частин є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а всього майно подружжя [PERSON] становить: частка [PERSON] - 1/6, частка [PERSON] - 1/6, частка [PERSON] - 4/6. [INFO] помер [PERSON] , який заповів своє майно [PERSON] . Спадковим майном після померлого [PERSON] являлись 4/6 спірного будинку [ADDRESS] та грошові вклади подружжя [PERSON] в відділеннях Ощадбанку. На час смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були непрацездатними та відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) мали право на 2/3 частки, яка б належала кожному з них при спадкоємстві за законом і їх частки становили по 2/9 спадкового майна подружжя. До всього спадкового майна подружжя [PERSON] становлять: частка [PERSON] - 7/18, частка [PERSON] - 7/18, частка [PERSON] - 4/18. З матеріалів справи та рішення суду вбачається, що 19.12.2002 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною. Конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад померлої [PERSON] , при цьому не було враховано, що на час відкриття спадщини по грошовому вкладу у померлої [PERSON] залишився чоловік [PERSON] , що мешкав разом з нею і був зареєстрований разом з нею по [ADDRESS] , фактично прийняв спадщину і його доля, як спадкоємця першої черги не була врахована при видачі свідоцтва, у зв`язку з чим вказане свідоцтво визнано судом недійсним. Відповідно до статті 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних долях, діти дружина і батьки померлого. Згідно зі статтею 535 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) непрацездатні діти спадкоємця, незалежно від змісту заповіту, успадковують не менше двох третин частки, яка б належала кожному х них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2008 року визнано за [PERSON] право власності на 7/18 частин будинку [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на 7/18 частин будинку [ADDRESS] , визнано частково недійсним заповіт на ім`я [PERSON] , складеного [PERSON] та посвідчений 05.04.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 19.12.2002 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] . В інших частинах первісний та зустрічний позов залишено без задоволення. Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, судом, при вирішення спору у даній справі не зазначено в якій частині визнано частково недійсним заповіт на ім`я [PERSON] , складеного [PERSON] та посвідчений 05.04.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. У відповідності до статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. При розгляді заяви [PERSON] судом враховано, що суд, ухвалюючи рішення від 26.12.2008 року, встановив, що на час смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були непрацездатними та відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) мали право на 2/3 частки, яка б належала кожному з них при спадкоємстві за законом і їхчастки становили по 2/9 спадкового майна подружжя, відтак, заповіт, що є предметом спору у справі, є недійсним саме в цій частині. Враховуючи фактичні обставини встановлені судом в сукупності із зазначеною нормою процесуального закону, суд вважає, що існують достатні підстави для ухвалення судом додаткового рішення з визначенням в якій саме частині визнано недійсним заповіт на ім"я [PERSON] складений [PERSON] , посвідчений 05.04.2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., а саме, в частині обов`язкової частки у спадщині, що успадковується спадкоємцями за законом у розмірі 2/3 частини спадкового майна. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 26.12.2008 року, частки у спадковому майні подружжя [PERSON] належать наступним особам: частка [PERSON] - 7/18, частка [PERSON] - 7/18, частка [PERSON] - 4/18. Водночас, заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині визнання за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, право власності на 4/18 частин будинку [ADDRESS] задоволенню не підлягає, оскільки не була предметом позову у даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial