Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виноградівської міської ради в особі виконавчого комітету Виноградівської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (а.с. 1-6, 87-88). Заявлені позовні вимоги (з урахуванням збільшених вимог) обґрунтовуються тим, що він є сином [PERSON], яка померла 28.12.2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою м.Виноградів вул. Гагаріна, 43. Позивач спадщину прийняв, оскільки для її прийняття звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори. [PERSON] Виноградівська державна нотаріальна контора не може видати позивачу свідоцтво про право власності на спадщину так-як відсутній правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві. В той же час цей житловий будинок з надвірною будівлею, облікований комунальним підприємством Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації - (інвентаризаційна справа № 104165), що підтверджено Технічним паспортом № 43, згідно якого житловий будинок будівництвом завершений, загальна корисна площа його становить 60,0 кв.м., в тому числі житлова площа 31,6 кв.м., які розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 0,63 га. До дня смерті матері, яка з середини 2002 року проживала одна, певний час хворіла, позивач постійно доглядав, допомагав по господарству, обробляв земельну ділянку. Після смерті поховав її, зробив ремонт у будинку, продовжує доглядати його, сплачував комунальні платежі за використані газ, електроенергію. Власник будинку, батько позивача [PERSON] помер 09.05.2001 року, до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Після смерті батька у 2001 році, позивач прийняв належну за законом частину спадщини, оскільки своєчасно звернувся із відповідною заявою до Виноградівської державної нотаріальної контори, що підтверджується Довідкою від 16 липня 2016 року № 246/01-16. Спадкодавець за законом позивача мати [PERSON], [INFO], як така, що перебувала з ним у шлюбі, була зареєстрована та постійно прожинала з батьком у цьому ж будинку, за адресою м. Виноградів, вул. Гагаріна, 43, своєчасно прийняла належну за законом їй частину спадщини, що підтверджує довідками виконкому Виноградівської міської ради №№ 70,71,3075). Позивач зазначає, що на день смерті спадкодавця власника будинку [PERSON] в ньому проживав його брат з членами сім»ї. Після смерті батька мати заявила, що надалі буде проживати у будинку одна, відтак домоглася того, щоби члени родини відселившись, стали проживати окремо від неї. Батьки [PERSON] та [PERSON] (Олексій дівоче прізвище) [PERSON] шлюб було укладено 01 березня 1962 року, прізвище матері після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: позивач [PERSON], [INFO] та його брат [PERSON], [INFO], який помер 18.07.2002 року. Батьки до смерті проживали у спірному будинку. Після смерті батька [PERSON] 10.05.2001 року, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 757/2001, яка є незакінченою. Довідка завідуючої державної нотаріальної контори п.Боричок К.В. від 16.07.2016 року № 246/01-16 підтверджує дану обставину, яка має юридичне значення, а саме, що з 2001 року є спадкоємцем за законом до майна померлого батька [PERSON], оскільки прийняв спадщину, яка залишилася після його смерті, спадкова справа зареєстрована за № 757/2001. Другим спадкоємцем після смерті батька [PERSON] залишилася його його дружина (мати позивача) [PERSON], яка постійно проживала з ним у будинку до смерті, відтак за законом прийняла спадщину, набула право власності на будинок та прилеглі господарські споруди згідно діючого цивільного законодавства, проте правовстановлюючі документи своєчасно не оформила. Родинний зв»язок із спадкодавцем підтверджується копією паспорту позивача, копією свідоцтва про його народження, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в яких батьками спадкодавця і позивача зазначені одні й ті самі особи: батьком- Дудла [PERSON], матірю - [PERSON]. Належність житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] додатково позивач підтверджується: - копією витягу із будинкової книги з наявним генеральним планом садибної ділянки, розмірами земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Гагаріна,43, м. Виноградів, Закарпатської області, планом будинку, експлікацією внутрішніх площ до плану будинку, звідним актом вартості будівлі та споруд; - копією витягу технічних умов проектування газопостачання житлового будику № 43 по вул. Гагаріна у м. Виноградів Закарпатської області від 19.05.1988р. власнику [PERSON]; копіями прийомо-здавального акту від 31.07.1992р., квитанціями та відповіддю керівника Виноградівського відділення замовнику [PERSON] (позивачу) щодо дотримання вимог встановлення 3-х фазного електролічильника, з метою підключення до енергопостачання; будинку № 43 за адресою вул. Гагаріна у м. Виноградів Закарпатської області від 24.03.1992 р. Наявність ІІ групи інвалідності позивача [PERSON], на підставі якої, згідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він має право на звільнення від сплати судової збору підтверджую Довідкою від 14.07.2016р. начальника УПФ в Виноградівському районі № 1379 та копією Довідки до Акта МСЕК серії АВ № 0576674. Враховуючи, що другий спадкоємець першої черги, рідний брат позивача [PERSON], який помер 18.07.202 року, до смерті проживав разом з батьками, спадкових документів оформити не встиг. З часу відкриття спадщини, згідно ч.5 ст.1268 ЦК у випадку не звернення за спадкуванням його дітей - спадкоємців інших черг, у законом визначеному порядку, позивач [PERSON] за законом вважається спадкоємцем першої черги. Після смерті спадкодавця позивач продовжує користуватися спадщиною доглядач будинок та земельну ділянку, вважає себе єдиним законним власником нерухомого майна, набутого за матір»ю у спадок. Після смерті матері [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом, державним нотаріусом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Зважаючи на це, за позивачем має бути визнано в судовому порядку за ним право власності на будинок, належні до нього господарські споруди та земельну ділянку, обліковану за вказаним дворогосподарством в порядку спадкування за законом, що ураховуючи нижченаведені фактичні обстави та норми матеріального права України. За вимогами позову позивач просить визнати за ним право власності на 2/3 (дві третини) домоволодіння - житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою будинок № 43 по вулиці Гагаріна у місті Виноградів ,Виноградівського району Закарпатської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 09 травня 2001 року та матері [PERSON], яка померла 28 грудня 2015 року. За позовною заявою позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майнов частці яка належала його померлій матері. Крім того позивач подав додаткову позовну вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрати у розмірі 30091,00, понесені останнім на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця [PERSON] за рахунок частки нерухомого майна, належного їй за законом в порядку представлення, що буде встановлена під час судового розгляду. Відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву в якій зазначила, що 09.05.2001 року помер її дідусь [PERSON] згідно свідоцтва про смерть від 29.06.2016 року. На день смерті дідуся [PERSON] разом із ним проживали: бабка [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], мій брат [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Винограді вської міської ради № 3736 від 09.08.2016 року. 18.07.2002 року помер батько [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про смерть від 22 липня 2002 року. На день смерті батька [PERSON], разом із ним проживали бабка [PERSON], [INFO], моя мати [PERSON], [INFO], мій брат [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ст.ст. 529, 549, 551 ЦК УРСР (1964 року) [PERSON] та її брат [PERSON], [INFO] є спадкоємцями першої черги за спадкодавцем нашим дідусем [PERSON], оскільки батько [PERSON], [INFO], помер 18.07.2002 року. На час смерті батька [PERSON], 21.02. [INFO] [PERSON] та її брат [PERSON], [INFO], були не повнолітніми, [PERSON] було 11 років, а братові 12 років. 28.12.2015 року померла бабка - [PERSON], [INFO], яка постійно проживала за адресою: 90300, м. Виноградів вул. Гагаріна, № 43, Закарпатська область. На момент смерті їй відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок належав житловий будинок за адресою: 90300, м.Виноградів, вул. Гагаріна,43, Закарпатської область. Після смерті [PERSON], [INFO] заповіту спадкодавицею не залишено. Спадкоємці за законом у відповідності до ст. 1266 ЦК України спадкування за правом представлення є: [PERSON], [PERSON] та згідно ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкування за законом), дядько [PERSON], [INFO] Після смерті спадкодавця [PERSON], [INFO], відкрилася спадщина на спадкове майно - будинковолодіння, що знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів вул. Гагаріна, № 43, Закарпатська область. З довідки від 18.07.2016 № 527, виданої виконкомом Виноградівської міської ради, вбачається, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: 90300, м. Виноградів вул. Гагаріна, № 43, Закарпатська область з нею проживала [PERSON] та син [PERSON], [INFO] Після смерті [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину на житлового будинку та господарських споруд мені було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовостанавлюючих документів та видано відмову за №142/01-16 від 29.06.2016 р. Брат [PERSON], [INFO] відмовився від спадщини на її користь про що написав відмову про прийняття спадщини на мою користь, дана відмова знаходиться в спадковій справі за померлою [PERSON]. У звязку з чим позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити з підстав наведених в позові. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов [PERSON] просили задовольнити частково, у зустрічний позов повністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився. Представник Виноградівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні з приводу позовів поклалась на розсуд суду. З приводу довідок, які видані Виноградівською міською радою та на які сторони посилаються, як на підставу заявлених вимог заперечень, суть усних та письмових пояснень зводились до того, що відповідальність та за достовірність інформації зазначену у довідках несе особа, яка звернулась до міської ради (а.с. 183-184, 218-223). Представник третьої особи: Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала про те, що з покійною [PERSON] вона знайома була близько 35 років, оскільки разом працювали та по сусідству проживали. Останні роки життя вона хворіла, вона як лікар допомагала їй, встановлювала крапельниці, робила уколи. Позивач [PERSON] возив її в лікарню, забирав звідти. Відповідача [PERSON] бачила коли був живий її батько. Останній період життя [PERSON] була лежача, потребувала догляду. ЇЇ син [PERSON] їй допомагав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1962 року (а.с.21). За час шлюбу побудували та набули у власність, зокрема, житловий будинок № 43 по вул Гагаріна в м. Виноградів, побудований у 1965 році, що стверджується: технічним паспортом, довідкою БТІ, витягом із будинкової книги з наявним генеральним планом садибної ділянки, розмірами земельної ділянки, планом будинку, експлікацією внутрішніх площ до плану будинку, звідним актом вартості будівлі та споруд (а.с.8-10, 16, 29-37). Сторонами не оспорюються обставини про те, що за час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей, сини: [PERSON] та [PERSON] (а.с.22,141-142). [PERSON] помер 09.05.2001 року (а.с.17). Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР 1969 року - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Ст. 112 ЦК УРСР (1963 року) визнавала спільну сумісну власність як один з правових режимів приватної власності в якій розмір частки права власності в спільній речі заздалегідь не визначений. Право спільної сумісної власності могло виникнути виключно на підставі Закону або договору. Зокрема, на підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР 1969 року. Отже спірний житловий будинок відноситься до спільної сумісної власності подружжя та після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на 1/2 його частину. Спадкоємцями першої черги згідно ст. 529 ЦК України (редакція 1963 року) були рідні діти спадкоємця та його дружина, а саме: дружина [PERSON], сини: [PERSON] та [PERSON]. На час смерті [PERSON] разом з ним проживала дружина [PERSON], дана обставина сторонами не оспорюється та підтверджується будинковою книгою оглянутою в судовому засіданні, і ці обставини узгоджуються з довідками Виноградівської міської ради (а.с.18,19). Після смерті [PERSON] його дружина вступила у фактичне володіння та управління часткою у спадковому в розмірі 1/4 частки. Інший спадкоємець першої черги, син померлого, позивача по справі, [PERSON] 06.10.2001 року звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини після смерті батька (а.с.61,90). Другий син померлого [PERSON] був зареєстрований у спірному будинку, однак фактично проживав разом зі своєю сім'єю до дня своєї смерті в с. Букове Виноградівського району (а.с.20, 185). [PERSON] спадщину за батьком не прийняв, із відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався (а.с.57-61). Таким чином, спадщина за померлим спадкодавцем прийнята його сином [PERSON] та дружиною [PERSON] по 1/4 частині житлового будинку на підставі ст. 548, п.п. 1,2 ст. 549 ЦК України (1963 p.). Так, відповідно до статті 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. [PERSON] 28.12.2015 року померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частині житлового будинку № 43 по вул Гагаріна в м. Виноградів, з яких 1/2 частина спільна сумісна власність, а 1/4 частина прийнята у спадок після смерті чоловіка. Спадкоємцями першої черги після її смерті є її син [PERSON], позивач за первісним позов, який у визначений 6 місячний строк звернувся до Виноградівської нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини (а.с.58). Інший син спадкодавця [PERSON] помер 18.07.2002 року (а.с.141). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцями до майна належного [PERSON] за правом представлення [PERSON] є діти останнього: [PERSON] (народжена [PERSON]) О.М. та [PERSON], які на час його смерті були малолітніми (а.с. 137, 138, 145,146). Відповідно до ст. 1267 ЦК України розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України від своєї частки у спадковому майні відмовився на користь своєї сестри [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.М. (а.с. 60). [PERSON] в свою чергу прийняла спадщину за правом представлення 2/4 частини, що дорівнює 1/2 частині, подала відповідну заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори (а.с.59) . Позивач за первісним позовом [PERSON] також подав заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері (а.с.58). У звязку з чим після смерті матері успадкував 1/4 частину. В загальному після смерті батьків він за ними успадкував 2/4 частини житлового будинку, тобто по 1/4 частині за кожним з батьків, що становить 1/2 частини. За встановлених обставин заперечення позивача на зустрічний позов, докази на які він посилається, як на підставу заявлених вимоги та своїх заперечень, суд не приймає. Таким чином, вимоги первісного позову в частині визнання за позивачем права власності на нерухоме майно підлягають до часткового задоволення, а вимоги за зустрічним позовом підлягають до повного задоволення. Вирішуючи збільшені вимоги позову про стягнення з [PERSON] витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у загальній сумі 30 091 грн., з яких: 5 495 грн. витрати на придбання ритуальних атрибутів, 455 грн. витрати на оплату Виноградівського ВУЖКГ за надання ритуальних послуг, 3 250 грн. витрати на підмогильний памятник, 20 891 грн. Лікування за 12 місяців, які за обставинами збільшеного позову поніс позивач за первісним позовом [PERSON], суд виходить з наступних обґрунтувань (а.с.87-100). Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання показів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на уставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами в цивільному судочинстві, згідно ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Підстави звільнення від позивача від доказування, визначені ст. 61 ЦПК України, відсутні. В той же час позивач та присутній в судовому засіданні його представник на власний розсуд розпорядились процесуальними правами. Докази на які вони посилались суд не приймає. Так, щодо витрат на ліки в сумі 20 891 грн., позивач їх підтверджує відповіддю КП аптека № 133 про вартість медикаментів станом на грудень 2015 року, в той же час заявлена сума до стягнення обгрунтовується періодом у 12 місяців. Здійснення таких витрат на лікування спадкодавця належними й допустимими доказами, позивач не підтверджує (а.с.97). Не довів також позивач й обґрунтованість суми 3 250 грн., як витрат на поховання у зв'язку з площадкою під пам'ятник , кількість придбаних вінків (а.с. 94,95). Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Слід також констатувати, що позивач є спадкоємцем першої черги, відповідач прийняла спадщину за правом представлення. Остання у період з 06.11.2013 року по 13.09.2016 року знаходилась у декретній відпустці, у подальшому, у зв'язку з потребую дитини у домашньому догляді, відпустку продовжено до 13.09.2017 року (а.с.155-157,172). ЇЇ дохід за цей період складав 00 гривень (а.с.158). В свою чергу позивач отримав виплату допомоги на поховання в сумі 2 571,14 грн. (а.с. 211). Отже, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення збільшеної вимоги позову. Враховуючи вимоги позовів, які підлягають до задоволення, як на користь однієї так і другої сторони, судові витрати із сторін не стягуються.

Outcome: partial