Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до Василівської міської ради Запорізької області про стягнення моральної шкоди. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно договору дарування від 19.08.1998 року, [PERSON] подарував їй належну йому земельну ділянку площею - 0,10 га за адресою: [ADDRESS] м.Василівка. 26.11.1998 року на підставі договору дарування їй був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП 02-0395 на земельну ділянку площею - 0.10 га для обслуговування жилого будинку за вказаною адресою. На суміжній земельній ділянці по [ADDRESS] проживає [PERSON] і [PERSON], які самовільно зайняли її земельну ділянку зазначеними вище забудовами. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року у справі № 2-17 вказано, що видача Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗГІ 02-0395, який виданий 26.11.1998 року на її ім'я, проводилася Василівською міською радою з порушеннями діючого на той час законодавства, а саме: було порушено ст.17 ЗК України, що виявилося в тому, що проекти відводу земельної ділянки не розроблялися, не погоджувалися межі суміжного землекористування між суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] Цим же рішенням було визнано недійсним та скасовано зазначений вище Державний акт на право приватної власності на її земельну ділянку. Апеляційний суд Запорізької області за результатами розгляду скарги на рішення суду від 11.02.2011 року в ухвалі від 11.10.2011 року вказав, що у Державному акті про право власності па землю на ім'я [PERSON] в результаті недотримання норм було невірно вказано план зовнішніх меж земельної ділянки як по розмірам так і по конфігурації ділянки, навіть гараж, що знаходиться на земельній Ділянці по [ADDRESS] і належить [PERSON], на теперішній час, якщо приймати дані вказаного Держакту, тільки частково знаходиться на земельній ділянці, належній [PERSON] При видачі Державних актів на право приватної власност і на землю як [PERSON] так і [PERSON] мали місце порушення, які призвели до розбіжностей параметрів та конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] зазначених в Державних актах у порівнянні з фактичним землекористуванням. В результаті вищезазначених порушень, допущених Василівською міською радою, при оформленні Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] не було враховано фактичне землекористування власників домоволодіння [ADDRESS] - [PERSON], а тому були порушені права землекористувачів. Таким чином судами встановлено факт порушення її прав з боку відповідача. Листом від 01.04.2011 року відповідач повідомив про необхідність отримання нового правовстановлюючого документу, що відповідно потягне за собою понесення нею нових витрат часу та коштів. Також відповідач у листі від 18.12.2013 року зазначив, що для встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] в натурі (на місцевості) їй необхідно мати технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також, що у неї немає документу, який можливо взяти за основу для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та якщо вона бажає провести заміри земельної ділянки, для встановлення точної площі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, то може звернутися в будь-яку організацію, яка має право на проведення відповідних робіт. Вона неодноразово зверталася до третьої особи з відповідними заявами про проведення обмірів її земельної ділянки, так і інших органів. Так, згідно листа Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 22.05.2013 року № 441/04/275/09-15 «Про результати розгляду звернення» за дорученням Держземагентства України від 24.04.2013 року №7489/27/1-1344-13, управлінням було розглянуто її звернення щодо проблеми з оформленням документів на земельну ділянку, в ході якого було встановлено, що на підставі договору дарування від 19.08.1998 серії ААО № 110842, нею була отримана земельна ділянка, розташована за адресою: м.Василівка [ADDRESS]. 26.11.1998 року отримано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, який рішенням Василівського районного суду від 11.02.2011 року визнано недійсним. При цьому, договір дарування скасований не був, залишається чинним, а тому у неї є законні підстави для оформлення свого права на земельну ділянку, отриману в дар. У листі також зазначалось, що відповідно до рішення Василівської міської ради від 12.01.2012 року № 36 «Про встановлення спірної межі між земельними ділянками по [ADDRESS] [ADDRESS]» встановлено, що вона користується земельною ділянкою площею 0,1094 га, а [PERSON] - площею 0,0916 га, незважаючи на те, що згідно записів Поземельних книг Василівської міськради [PERSON] виділялася земельна ділянка площею 0,1000 га. Рішенням від 15.11.2012 року № 71 Василівська міська рада скасовує рішення від 12.01.2012 року № 36 та пропонує встановити нові межі земельної ділянки по [ADDRESS], після чого площа буде складати 0,1093 га. Згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 17.12.2013 року їй було повідомлено про розгляд її звернення до прокуратури Василівського району з приводу земельного спору за адресою м.Василівка [ADDRESS], а саме: що інспектором ДІСГ в Запорізькій області Мельниковим О.О. було обстежено земельну ділянку за. адресою м.Василівка [ADDRESS] та за результатами обстеження встановлено - розмір земельної ділянки, яка розташована Василівка [ADDRESS] становить 0,1032 Га. За актом обстеження земельної ділянки від 12.02.2014 року, складеного інспектором Державної інспекції сільського господарства в Запорізької області Мельниковим О.О встановлено, що проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться: м.Василівка [ADDRESS] у зв'язку із самовільним зайняттям земельної ділянки. За результатами обстеження встановлено, що площа ділянки, яка перебуває у моєму користуванні складає 0,1016 Га. За актом обстеження земельної ділянки від 14.03.2014 року за вищевказаною адресою, складеного тим же інспектором, встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні складає 0,1044 Га. Таким чином, з незалежних від неї причин площа її земельної ділянки змінювалася. 09.06.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про необхідність проведення належної перевірки викладених фактів щодо виявлення причин даних розбіжностей та в межах наданих повноважень притягнути до передбаченої законом відповідальності винних у допущених порушеннях осіб. Крім того, вона вказувала на те, що з винних дій відповідних посадових осіб виконкому Василівської міської ради, вона змушена додатково витрачати значні грошової кошти для виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки. У той час, коли нею вже було сплачено всі необхідні платежі та вона у законний спосіб отримала належне рішення Василівської міськради та проектну документацію на вказану вище земельну ділянку вважає, що саме Василівська міська рада винна у порушенні її прав та законних інтересів та повинна компенсувати понесені нею вказані витрати без втручання судових органів та виконавчої служби. Дана заява була залишена відповідачем без задоволення. У зв'язку з даними порушеннями щодо визначення зовнішніх меж вона змушена постійно захищати своє законне право на володіння та користування належної їй ділянки. З вини відповідача немає можливості розпорядитися земельною ділянкою та розташованими на ній об'єктами нерухомості та у зв'язку з існуючими розбіжностями вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, оскільки внаслідок неправомірних дій з боку відповідача протягом кількох років вона змушена звертатися у всілякі інстанції за захистом своїх законних прав, змушена витрачати багато часу і сил на відновлення існуючого положення до порушень відповідача, затрачати значні матеріальні кошти для підготовки матеріалів справи і розгляду. Весь цей час відповідач без яких-небудь підстав не втручається у вирішення даної справи через відсутність з його боку жодного намагання надати їй фактичну допомогу із виправлення порушень відповідача. Через те, що відповідач не усуває наявних порушень щодо відновлення меж земельної ділянки, вона не може реалізувати третім особам належний їй житловий будинок, що знаходиться на даній земельній ділянці. Вважає, що зазначені протиправні дії відповідача заподіяли їй моральну шкоду, оскільки через допущені відповідачем порушення, тривалість даних порушень і відмову в їх добровільному припиненні, необхідності звернення за захистом у різні інстанції, вона відчуває важкий психологічний стрес та їй, як законному власнику земельної ділянки, необхідно багато зусиль для того, щоб продовжувати захист своїх прав, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача Василівської міської ради Запорізької області на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень, судові витрати по справі та вважає, що зазначений розмір компенсації відшкодування заподіяної моральної шкоди повністю відповідає глибині та тяжкості завданих їй з боку відповідача страждань, необхідності відновленню затрачених фізичних та психічних зусиль. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та додатково суду пояснила, що після отримання нею Державного акту на право власності на земельну ділянку 0,10 га. по [ADDRESS] в м.Василівка в 1998 році третьою особою [PERSON] було неправомірно збудовано ряд господарських споруд, включаючи сарай, лазню, туалет. При здійсненні неодноразових обмірів її земельної ділянки по [ADDRESS], її площа постійно змінюється. Василівська міська рада не у повному обсязі надала належну їй земельну ділянку: не було встановлено межі за договором дарування; частину, що перевищує 0,10 га., міська рада їй не надала. Неправомірність дій Василівської міської ради полягає в тому, що представники відповідача вимірюють земельну ділянку по паркану, не використовуючи меж, кадастрових документів, відповідачем не виконуються попередні рішення судів, Василівською міською радою постійно виносяться рішення, які порушують її права та інтереси, що призводить до її страждань, вона постійно випробовує важкий психологічний стрес, що тягне за собою погіршення стану її здоров»я, крім того вона вимушена витрачати додаткові грошові кошти для виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки, та тому вважає. що саме Василівська міська рада вина у порушені її прав та законних інтересів та повинна компенсувати понесені нею витрати. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], будучи присутнім в судовому засіданні по розгляду даної цивільної справи, підтримав заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги та просить їх задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача Василівської міської ради Запорізької області Нечет О.М. проти позову заперечує, заявлені позовні вимоги вважає неконкретними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з тих підстав, що жодних відносин між [PERSON] та Василівською міською радою немає, з боку Василівської міської ради не чиняться будь-яких перешкод для виготовлення [PERSON] технічної документації, позивачеві неодноразово надавалися відповіді з роз'ясненнями про необхідність [PERSON] привести документи у відповідність з вимогами чинного законодавства.В ході судового розгляду справи [PERSON] не довела заявлених позовних вимог, відносно позивачки міська рада не виносила будь-яких рішень, Державний акт на землю скасований за позовом [PERSON] та, крім того, протягом тривалого періоду часу безпосередньо [PERSON] є позивачем за чисельними позовами до суду, а не навпаки. Будь-яких перешкод з боку Василівської міської ради по замовленню позивачкою [PERSON] технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою проведення в подальшому державної реєстрації земельної ділянки у відділі Держземагенства у Василівському районі Запорізької області не чиниться. Вказані дії можуть бути вчинені позивачкою [PERSON] без втручання Василівської міської ради. Крім того, змістом позову [PERSON] просить стягнути компенсацію моральної шкоди, при цьому посилаючись на необхідність у подальшому нести матеріальні витрати за виготовлення технічної документації, та пред'явленим позовом позивачем відбувається підміна понять. Позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, жодним чином не доведеними в судовому засіданні та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа: представник Василівського районного відділу ДП «Запорізький регіональний центр державного земельного кадастру» в судове засідання повторно не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, самостійних вимог щодо предмета спору не заявив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком позивачки [PERSON] та у 1989 році він придбав будинок по [ADDRESS] у м.Василівка та загальні збору колгоспі надали йому 0,11 га земельної ділянки для обслуговування цього будинку. У 1995 році він приватизував цю земельну ділянку, а в 1998 році згідно договору дарування подарував 1/2 частку будинку за вказаною адресою дружині [PERSON] та того ж дня подарував дружині і земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться у м.Василівка [ADDRESS] та цільовим призначенням якої є обслуговування житлового будинку за цією адресою, продовжуючи при цьому користуватися даною земельною ділянкою. На час дарування вказаної земельної ділянки, мав Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на його ім»я, який був встановленого зразка, з усіма замірами та на час дарування розміри земельної ділянки не змінилися. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та показання свідка [PERSON], розглянувши надані сторонами документи і матеріали, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення по справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 1998 року [PERSON] подарував [PERSON] 12 частину жилого будинку [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 19.08.1998 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.23). [PERSON] отриманий Державного акту на право приватної власності на землю серії № ЗП-020395, виданий Василівською міською радою Запорізької області на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,10 га, цільовим призначенням якої є обслуговування житлового будинку, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.22). Вищевказана земельна ділянка належала дарителю - [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 21.06.1995 року Василівською міською Радою народних депутатів Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.21). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.10.2011 року, визнаний недійсним та скасований Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №02-0395, виданий Василівською міською радою Запорізької області на ім»я [PERSON] 26 листопада 1998 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 456 (а.с.8-12; 13-20). Вказаним рішенням суду встановлено, що 19 серпня 1998 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS], на землях, що знаходяться у віданні Василівської міської ради народних депутатів Запорізької області, надану для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка належала дарителю - [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЗП -02-0139, виданого Василівською міською Радою народних депутатів Запорізької області 21 червня 1995 року. Договір дарування ААО № 110842 був нотаріально посвідчений. Відповідно до змісту цього договору, межі земельної ділянки встановлені згідно з планом обміру, виданого органом землеустрою Василівської міської Ради народних депутатів 21 червня 1995 року. Реєстрація договору дарування земельної ділянка була здійснена у Василівський міській раді 26 листопада 1998 року. 27 травня 2009 року комісійним актом на виконання заяви [PERSON] та заочного рішення Михайлівського районного суду Запорізької області у справі № 2-82008 року, було встановлено в натурі межі земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до Державного акту: від точки А до точки Б - 53,6 м; від точки Б до точки В - 19,5 м; від точки В до точки Г - 33,3 та 21,15 м.; від точки Г до точки А - 19,5. Відповідно до акту спірною є межа - від точки А до токи Б, яка складає 53,6 м. фактично межові знаки, а саме паркан встановлено таким чином, що довжина цієї сторони з боку [PERSON] складає лише 51,3 м. У присутності [PERSON] встановлено межу довжиною 53,6 м - на 2,3 м. перенесено в сторону земельної ділянки якою користується [PERSON], з чим остання не погодилася. При встановленні меж були виявлені розбіжності між параметрами земельної ділянки, що вказані в Державному акті [PERSON] з фактичним землекористуванням - кут повороту між довжинами 33,3 м та 21,15 м від точки В до точки Г не відповідає фактичному землекористуванню. При встановленні межі від точки В до точки Г відповідно до Державного акту частина гаражу, належного [PERSON] розташована за межами її земельної ділянки. При встановленні межі земельних ділянок Василівською міською радою повинно було враховуватися, що з 1983 року відповідачем [PERSON] на межі земельної ділянки тоді ще з колишнім власником - [PERSON] були зведені господарські будівлі, які на теперішній час оформлені належним чином, що підтверджується рішенням №308 від 18 грудня 1984 року виконавчого комітету Василівської міської ради «Про самовільне будівництво», свідоцтвом про право власності від 10 травня 1983 року, яким зареєстровані побудовані: літня кухня Б, лазня В, вбиральня Г, сарай Д. Згідно викопіювання з схем плану будівельного кварталу від 27 листопада 2004 року КП «Василівської РБТІ» літня кухня Б, лазня В, вбиральня Г розташовані на межі з земельною ділянкою [PERSON], будівля сараю Д знесена, а спільна межа земельних ділянок проходить по колишньому фундаменту будівлі Д, який залишився. Згідно довідки КП «Василівської РБТІ» від 10 грудня 2001 року в складі об'єкту нерухомого майна, розташованого у м. Василівка, [ADDRESS] є самовільно побудовані: службова прибудова «а-1», сарай «И», сарай «З», гараж «К», погріб П2. Як видно з плану земельної ділянки від 27 липня 2010 року з вказаних самовільних будівель тільки сарай З, збудований у 1983 році, межує з земельною ділянкою по [ADDRESS]. Судовими рішеннями, що були прийняті раніше та вступили в законну силу, при вирішенні справ між тими ж сторонами але за іншими позовними вимогами, було встановлено, що [PERSON] фактично користується земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,1096 га, більшою ніж та на яку має право власності, а за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 0,10 га, тоді як вона фактично користується 0,0899 га., що також підтверджується результатами обміру фактичного землекористування земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], проведеного спеціалістами Василівського районного відділу ДП «Запорізький регіональний центр державного земельного кадастру». [PERSON] не довела правомірності свого землекористування ділянкою більшою площею - 0,1096 га, ніж передбачена державним актом - 0, 10 га. На теперішній час, якщо приймати до уваги план зовнішніх меж земельної ділянки, вказаний у Державному акті про право приватної власності на землю [PERSON], то фактично її земельна ділянка захоплює земельну ділянку, на якій розташовані господарські будівлі належні співвласникам [PERSON] та [PERSON], які були побудовані та узаконені у передбаченому законодавством порядку ще до купівлі подружжям [PERSON] будинку по [ADDRESS] та отримання ними Державних актів. У Державному акті про право власності на землю на ім`я [PERSON] в результаті недотримання вказаних норм законодавства було невірно вказано план зовнішніх меж земельної ділянки як по розмірам так і по конфігурації ділянки, навіть гараж, що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] і належить [PERSON], на теперішній час, якщо приймати дані вказаного Держакту, тільки частково знаходиться на земельній ділянці, належній [PERSON] З 1983 року [PERSON] на межі земельної ділянки, тоді ще належної [PERSON], були зведені господарські будівлі, які на сьогодні оформлені належним чином, що підтверджується рішенням №308 від 18 грудня 1984 року виконавчого комітету Василівської міської ради «Про самовільне будівництво», свідоцтвом про право власності від 10 травня 1983 року, яким зареєстровані побудовані: літня кухня Б, лазня В, вбиральня Г, сарай Д. Згідно викопіювання з схем плану будівельного кварталу від 27 листопада 2004 року КП «Василівської РБТІ» літня кухня Б, лазня В, вбиральня Г розташовані на межі з земельною ділянкою [PERSON], будівля сараю Д знесена, а спільна межа земельних ділянок проходить по колишньому фундаменту будівлі Д, який залишився. Згідно довідки КП «Василівської РБТІ» від 10.12.2001 року в складі об'єкту нерухомого майна, розташованого у м. Василівка, [ADDRESS] є самовільно побудовані: службова прибудова «а-1», сарай «И», сарай «З», гараж «К», погріб П2. З вищезазначених самовільно збудованих будівель єдина будівля «З» стоїть на межі з земельним ділянками [PERSON] та [PERSON], поряд з узаконеними будівлями по одній лінії. Всі інші будівлі по [ADDRESS] зареєстровані в установленому порядку. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню. Як зазначено у рішенні Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року, при видачі Державних актів на право приватної власност на землю як [PERSON], так і [PERSON] мали місце порушення, які призвели до розбіжностей параметрів та конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] зазначених в Державних актах у порівнянні з фактичним землекористуванням. Хоча вимоги щодо норм площі земельної ділянки, що передається у власність для обслуговування житлового будинку, передбачені законодавством - 0,10 га були відповідачем витримані. В результаті вищезазначених порушень, допущених Василівською міською радою при оформленні Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], не було враховано фактичне землекористування власників домоволодіння [ADDRESS] - [PERSON] та її нині покійного чоловіка - [PERSON], спадкоємницею якого є [PERSON], а тому були порушені права землекористувачів [PERSON]. При цьому вказаним вище рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2011 року скасований лише правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім»я [PERSON], проте договір дарування вищевказаної земельної ділянки від 19.08.1998 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], у судовому порядку недійсним не визнаний, а тому, позивачка [PERSON] на сьогоднішній день не позбавлена права власності за вищевказану земельну ділянку площею 0,10 га та має всі законні підстави для оформлення належним чином права власності на вищевказану земельну ділянку, отриману в дар. Та з цією метою, як вбачається, з відповіді прокурора Василівського району Запорізької області за № 382-02 від 18.02.2014 року, [PERSON] необхідно замовити у суб'єктів господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою, виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та в подальшому з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки, необхідно звернутись до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області, отримати Витяг з Державного земельного кадастру, з яким звернутися до органу Державної реєстраційної служби за місцем находження земельної ділянки для здійснення державної реєстрації речового права (а.с.51). З відповіді Головного Держземагенства у Запорізькій області №1-278-377/6-14 від 27.10.2014 року вбачається, що [PERSON] відмовляється оформити у власність земельну ділянку площею 0,10 га посилаючись на те, що фактичного користування даної земельної ділянки немає, при цьому при приїзді на земельну ділянку Комісії з розгляду земельного спору, від проведення кадастрової зйомки відмовляється. (а.с.106). Василівська міська рада Запорізької області Листом № 05-19/2620 від 18.12.2013 року повідомила, що для встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] в натурі (на місцевості) [PERSON] необхідно мати технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та у останньої немає документу, який можливо взяти за основу для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Площа земельної ділянки по [ADDRESS] перевищує площу 0,10 га, яка є граничною при приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Та в даному випадку права [PERSON] ніяким чином не порушені та якщо остання бажає провести заміри її земельної ділянки для встановлення точної площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні. То необхідно звернутися в будь-яку організацію, яка має право на проведення відповідних робіт (а.с.42). Після скасування судом належного [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю, остання зверталася до Василівської міської ради з питань надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], та було прийнято відповідне рішення, яким надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації, що вбачається з відповіді Василівської міської ради Запорізької області № 05-19/1101 від 04.06.2014 року. Проте на сьогоднішній день належні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, у позивачки [PERSON] відсутні (а.с.38). Крім того, видача Василівською міською радою Запорізької області 26.11.1998 року на ім»я [PERSON] Державного акту на право власності на землю серії ЗП 02-0395 була здійснена органом місцевого самоврядування не на підставі розпорядження (рішення) міської ради, а на підставі договору дарування від 19.08.1998 року за № 110840 ААО (а.с.22). Згідно вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Стаття 16 ЦК України встановлює право особи звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права й інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: відшкодування збитку й інші способи відшкодування матеріальної шкоди; відшкодування морального (немайнового) збитку Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. За змістом ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях ,яких фізична особа зазнала в зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я ; 2) у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала в зв»язку з противоправною поведінкою щодо неї самої,членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі , гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, і не зв'язаний з розміром цього відшкодування. Згідно положень ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Виходячи з пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", загальними підставами цивільно-правової відповідальності для відшкодування моральної (немайнової) шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд не приймає до уваги доводи позивачки [PERSON] на обґрунтування спричинення моральної шкоди необхідністю захищати та відстоювати свої права в суді, про що вона зазначає на обґрунтування заявлених позовних вимог та давала пояснення в судовому засіданні, її посилання на тяжкі переживання, страждання та відчування психологічного стресу у зв'язку з необхідністю нести в подальшому додаткові витрати, пов»язані з виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки, суд вважає суб'єктивними та такими, що не стосуються предмету заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки мова йде про компенсацію понесених нею витрат на оформлення технічної документації стосовно спірної земельної ділянки. Крім того, погіршення стану здоров'я у зв'язку з цим, суд вважає доводи позивачки такими, що жодним чином не підтверджені в судовому засіданні та в суді не доведені жодним належним та допустимим доказом. Записи в картці амбулаторного хворого, які надавалися [PERSON] для огляду у судовому засіданні де містяться записи про її звернення за медичною допомогою не вказують на наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача Василівської міської ради і станом здоров'я позивачки [PERSON] З урахуванням вищевикладеного та за таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають та в задоволенні позову суд вважає необхідним відмовити за їх необґрунтованістю та недоведеністю в судовому засіданні, крім того, заявлені позивачем вимоги носять неконкретний характер, в ході судового розгляду позивачем чітко не зазначено: в чому саме полягає протиправність дій відповідача, якими саме діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача заподіяна позивачеві [PERSON] моральна шкода, та рішеннями яких саме компетентних органів (посадових осіб) ця протиправність встановлена. В судовому засіданні позивачкою [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності моральної шкоди, протиправності дій відповідача Василівської міської ради, наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, як визначено приписами ст.1167 ЦК України та роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», також в ході судового розгляду справи судом не встановлено наявність будь-яких перешкод з боку відповідача Василівської міської ради по замовленню позивачкою [PERSON] технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою проведення в подальшому державної реєстрації земельної ділянки у відділі Держземагенства у Василівському районі Запорізької області. Також суд вважає безпідставними посилання позивачки [PERSON] на неправомірність збудованих [PERSON] господарських споруд, оскільки вказані обставини аналізувалися при винесенні рішення Василівським районним судом Запорізької області від 11.02.2011 року в справі № 2-17/2011, яким встановлено, що право власності на вказані господарські будівлі зареєстровано за [PERSON] у встановленому законом порядку та крім того, не є предметом позову за пред'явленими [PERSON] позовними вимогами до Василівської міської ради про стягнення моральної шкоди. У зв"язку з відмовою позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє позивачці у відшкодуванні понесених нею судових витрат по справі у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1,62), відповідно до положень ст.88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed