Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

18 липня 2016 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивачі посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 \~червня 2000 року, виданого згідно розпорядження (наказу) від 23 травня 2000 року № 6079, батькові [PERSON] та членам його сім'ї: дружині (матері) [PERSON] та сину (братові) [PERSON], на праві спільної сумісної власності виділена квартира, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~М.\~Головка, 22/14, зареєстрована в Новомосковському БТІ та записана в реєстрову книгу за №\~302-2. 20\~грудня 2013 року померла мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини зазначеної квартири, за життя заповіту остання не складала, спадкоємцями за законом були її чоловік [PERSON] та вони позивачі [PERSON] і [PERSON] В установлений законом строк позивач [PERSON] звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а її батько та позивач [PERSON] прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 09 жовтня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 4/9 частин зазначеної квартири, за життя останній заповіту не складав, єдиними спадкоємцями після його смерті є вони позивачі. В установлений законом строк [PERSON] звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а її брат [PERSON] прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 16 липня 2016 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видащу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкової квартири, після смерті матері [PERSON], померлої 20 грудня 2013 року та після смерті батька [PERSON], померлого 09 жовтня 2014 року, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя між співвласниками не було укладено договору про поділ нерухомого майна та їй рекомендовано звернутись до суду для виділення часток квартири, які належали спадкодавцям. У звязку з чим, позивачі просили суд визначити частки співвласників [PERSON], померлого 09 жовтня 2014 року та [PERSON], померлої 20 грудня 2013 року, [PERSON] у квартирі № 14 на вул.\~М.\~Головка, 22 в м.\~Новомосковську Дніпропетровської області рівними, а саме по 1/3 частині кожному; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки та за [PERSON] право власності на 1/3 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 09 жовтня 2014 року. В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, одночасно підтримали позовні вимоги (а.с. 46, 47). Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. В судове засідання представник третьої особи Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 42). Представник третьої особи Комунального підприємства "Новомосковське міське Бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наданими суду матеріалами (а.с.\~19, 20, 21, 22). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 2000 року, зареєстрованого в БТІ за р. № 302-2, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 55,9 м2, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул.\~М. Головко, 22/14 (а.с.\~16), що також підтверджується копією технічного паспорту на зазначену квартиру від 20 квітня 2000 року, згідно якої квартира, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. М. Головка, 22/14, знаходиться на 4 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 36,\~м2,у тому числі: 1-а кімната 16,9 м2, 2-а кімната 9,0 м2, 3-я кімната 10,4 м2, кухні площею 7,5 м2, ванної кімнати площею 2,0 м2, вбиральні площею 1,1 м2, коридору 4,4 м2, вбудованої шафи 0,3 м2, квартира обладнана лоджією площею 2,0 м2 та 2,3 м2, загальна площа квартири становить 55,9 м2, висота приміщень 2,5 м (а.с. 14-15). 20 грудня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 545994 від 24 грудня 2013 року (а.с. 7, 17), та 09\~жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №\~590537 від 15 жовтня 2014 року (а.с. 6, 18). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] та [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON], [PERSON] і позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частині квартири під № 14 в будинку №\~22 на вул. М. Головка в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. 07 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері (а.с. 44) та 17 лютого 2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька (а.с. 45). Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавців на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцями. Судом встановлено, що позивачі 19 липня 2016 року звернулись до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із відповідними заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті їх батьків (а.с. 44 зворот, 45 зворот). Постановами державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 19 липня 2016 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. М. Головка, 22/14, оскільки із поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, оскільки квартира належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності (а.с. 23, 24). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцям за життя належало по 1/3 частині житлової квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. М. Головка, 22/14, позивачі є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, спадкоємець [PERSON] є співвласником зазначеної квартири, у володінні якого знаходиться 1/3 її частина, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову квартиру після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а за позивачем [PERSON] належить визнати право власності 2/3 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved