Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначала, що 29.06.2019 о 14:00 год. у м. Запоріжжі по вул. Перемоги біля буд. 3 відповідач - [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та з місця ДТП зник. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2019 у справі № 331/3012/19 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Алекс Транс Компані» та виконував трудові обов`язки. Транспортний засіб «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] , був закріплений за [PERSON] згідно наказу № 05 від 23.04.2019 р. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових склала 42 403,47 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач з метою відшкодування шкоди звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», яка виплатила страхове відшкодування розміром 43 603,47 грн. У відповідності до договору заказ-наряду на роботи № 1035 від 14.09.2019 укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] загальна вартість робіт по відновленню автомобілю склала 89 203,47 грн. За таких обставин позивач у позові зазначає, що різниця між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, становить 46 800 грн. (89 203,47 грн.- 42 403,47 грн.). Крім того, позивач понесла втрати на оплату послуг евакуатора, які залишились не відшкодовані у розмірі 1 500 грн. На підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані», має здійснити на її користь виплату вказаної матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Позивач вказує, що через неможливість використання автомобіля тривалий час, позивач не мала навіть можливості вивезти двох неповнолітніх дітей на оздоровлення на море, відчуттям сильних переживань та душевних хвилювань, необхідність додавання значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених прав, позивач пережила сильний стрес, чим спричинено моральної шкоди. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду розміром 48 300,00 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., судові витрати зі сплати судового збору розміром 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані» в особі представника Хорунжого Я.В. із позовом не погодився, надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Твердження позивача, що 29.06.2019 о 14:00 год. сталась ДТП, водій виконував трудові обов`язки не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки це був вихідний день - субота, і ніяких трудових обов`язків водій [PERSON] не виконував і не мав виконувати. Більш того, водій і не мав користуватись транспортним засобом у цей день. Тому вважає, що підприємство не є особою, яка повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду перед позивачем. Що стосується позовних вимог про стягнення грошових коштів за одну послугу евакуатора у розмірі 1500 грн., яка не була відшкодована страховою компанією, то відповідач вважає, що це порушення страхової компанії, а не товариства, яке, на думку позивача, повинно бути відшкодовано страховою компанією. Крім того, відповідач зазначає, що надані позивачем докази щодо підтвердження розміру матеріальної шкоди не доводять реальний розмір вартості втраченого майна, але при цьому позивачка заявляє позов про стягнення додаткових грошових коштів, не підтверджених нормативно та документально. Також, вимога про стягнення витрат на правову допомогу нічим не підтверджена, сам факт укладання договору про надання правової допомоги не свідчить про її надання та отримання коштів за таку допомогу. Тому, представник відповідача вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат. Від представника третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» Даргіль С.В., надійшли пояснення на позов, в якому просить розглянути справу без участі їх представника. Крім того, зазначив, що 29.06.2019 о 14:00 год. сталась ДТП. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2019 у справі № 331/3012/19 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до полісу № АК/1414259, який діяв на момент ДТП, у ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ». Страхувальник ТОВ «Транс Логістік Груп». Строк дії полісу з 03.06.2019 до 02.06.2020. Страхова сума за цим полісом за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого. Позивач, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 звернувся до ПрАТ СК «Оранта-Січ» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , після розгляду якої прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 296 від 15.07.2019, складеного незалежним експертом автотоварознавцем ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля складає 42 403,43 грн. На виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» на підставі страхового акту від 13.08.2019 здійснила страхове відшкодування, за пошкоджений автомобіль позивача у розмірі 42 403,47 грн., а також витрати за послуги евакуатора в сумі 1 200 грн. Отже, страхова компанія у повному обсязі виконало взяті на себе зобов`язання за полісом цивільної відповідальності у відповідності Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачем надано відповідь на відзив відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані» відповідно до якого, вважає твердження відповідача, що [PERSON] не виконував і мав виконувати ніякі трудові обов`язки під час ДТП спростовується наступними доказами: наказом ТО «Алекс Транс Компані» № 05 від 23.04.2019 «про закріплення автомобілів за водіями», відповідно до якого транспортний засіб «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] , закріплений за водієм [PERSON] , згідно з актом введення в експлуатацію, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 162581, де зазначене місце роботи останнього, постановою суду у справі про притягнення водія до адміністративної відповідальності. Щодо відшкодування ще однієї послуги евакуатора у розмірі 1 500 грн., з двох, не є порушенням з боку Страховика, оскільки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачене відшкодування страховиком послуг евакуації транспортного засобу лише один раз до місця проживання чи до місця здійснення пригоди. Оскільки у позивача була відсутня можливість доставити пошкоджений автомобіль на місце здійснення ремонту, то послугами евакуатора позивач користувалась двічі. Вимогу про стягнення з товариства різниці між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, у розмірі 46 800 грн. вважає законною та обґрунтованою, оскільки страховиком виплачене страхове відшкодування в межах ліміту страхової відповідальності, розмір якого визначений звітом № 296 про оцінку автомобіля, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий позивачу в результаті пошкодження належного їй транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу при дорожньо-транспортній пригоді склав 42 403,47 грн. Відповідно до заказу-наряду № 1035, загальна вартість робіт по відновленню автомобіля склала 89 203,47 грн. Отже, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача, перевищує виплачений страховиком розмір страхового відшкодування, тому з відповідача, як винної особи підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та сплаченим страховим відшкодуванням. Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 08.01.2020 позовну заяву залишено без руху, із наданням позивачеві строку для усунення виявлених судом недоліків. 21.01.2020 в порядку усунення недоліків, від позивача надійшла оновлена позовна заява. Ухвалою суду від 27.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи; призначено перше судове засідання на 27.02.2020. Ухвалою від 07.08.2020 залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані», треті особи: [PERSON] , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - у якості співвідповідача [PERSON] , виключивши його зі складу третіх осіб. Від представника позивача - адвоката Мазур О.С. надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Крім того, у поданій заяві зазначила, що підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані додатково. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням. Проте, конверти із поштовими відправленнями було повернуто на адресу суду з відповідною відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Оскільки судові повістки надсилались відповідачам за їх зареєстрованим місцем проживання та за адресою місцезнаходження, враховуючи, що відповідачі не повідомили суд про зміну адреси проживання або місцезнаходження, суд доходить висновку, що останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Представником третьої особи у наданому суду поясненні зазначено, що він просить розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". 29.06.2019 о 14:00 год. у м. Запоріжжі по вул. Перемоги біля буд. 31, відповідач - [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та з місця ДТП зник. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2019 у справі № 331/3012/19 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Судом встановлено, що під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані», що підтверджується наказом ТОВ «Алекс Транс Компані» № 05 від 23.04.2019 «про закріплення вантажних автомобілів за водіями», відповідно до якого транспортний засіб «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] , закріплений за водієм [PERSON] , згідно з актом введення в експлуатацію, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 162581, де зазначено місце роботи останнього, постановою суду у справі про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності. Доказів на спростування даних обставин відповідачами не надано. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки. Право власності позивача [PERSON] на вказаний транспортний засіб підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована відповідно до полісу № АК/1414259, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, у ПрАТ «Страхова компанія «Оранта -Січ». Відповідно до звіту № 296 від 15.07.2019 складеного незалежним експертом автотоварознавцем ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Mitsubishi Cold», державний номерний знак [NUMBER] , складає 42 403,43 грн. На виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Оранта -Січ» на підставі страхового акту від 13.08.2019 здійснила страхове відшкодування, за пошкоджений автомобіль позивача у розмірі 42 403,47 грн., а також витрати за послуги евакуатора в сумі 1200 грн. Відповідно до договору заказ-наряду на роботи № 1035 від 14.09.2019 укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] загальна вартість робіт по відновленню автомобілю склала 89 203,47 грн. Крім того, позивач понесла втрати на оплату послуг евакуатора, які залишились не відшкодовані у розмірі 1 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 13 від 08.07.2019, актом виконаних робіт від 08.07.2019. За таких обставин, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, оскільки різниця між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, становить 46 800 грн. (89 203,47 грн.- 42 403,47 грн.), а тому підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані». Відповідно до положень ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13). Крім того, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Отже, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані» викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки не надано жодного доказу, який би спростував, що товариство не повинно нести відповідальність за шкоду перед позивачем. Відповідач в порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України не спростував розмір завданої позивачу шкоди та не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо розміру завданої шкоди, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи, не заявляв, не надав доказів, що [PERSON] не виконував трудові обов`язки під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 48 300 грн. 00 коп. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. У судовому засіданні був встановлений факт того, що позивачу була заподіяна, крім матеріальної, і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що призвело до того, що вона вимушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Однак, суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 5 000, 00 грн. є завищений, не відповідає доказам, наданим позивачем, а тому, виходячи з цього, з урахуванням вимог розумності та справедливості, в частині відшкодування моральної шкоди позов належить задовольнити частково, а саме на користь позивача [PERSON] в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 3 000,00 гривень. Заявлені до стягнення позивачем вимоги в порядку ст.ст. 137, 141 ЦПК України, про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., судом не вирішуються, оскільки на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано лише витяг з карткового рахунку Запорізького обласного управління АТ «Ощад Банк» на суму операції 2000 грн. на користь АО ЛЕГЕС , згідно договору від 12.12.2019. Отже, позивач у разі необхідності не позбавлений права звернутися до суду із заявою про вирішення питання про судові витрати (правову допомогу), в порядку ст.ст. 137,141,270 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Транс Компані» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., що документально підтверджені.

Outcome: partial