Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Заявник у справі звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] в м.Донецьк за віком. Вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що має бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". В судове засідання заявник не з"явилася, просила розглядати справу за її відсутності Зацікавлена особа у судове засідання не з»явилась. Суд, заслухавши з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO], помер батько заявника - [PERSON]. Судом встановлено, що Документ який підтверджує родинний зв'язок з померлим є свідоцтво про народження [NUMBER]. Судом встановлено, що Документ, який підтверджує факт смерті батька заявника, виданий Пролетарським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державною Реєстраційною Палатою Міністерства юстицій ДНР свідоцтво про смерть [NUMBER] виданий [INFO] [PERSON]. Судом встановлено, що на тимчасово окупованій території України окупаційною владою всі документи видаються згідно законодавств самопроголошеної держави, що базується на законодавстві Російської Федерації та які не мають жодної юридичної сили на території України. Позивач зазначила, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського державного зразку. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 3.10,11,15,88,209-218,256-259, 294 ЦПК України, суд ,

Outcome: approved