overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20 714 грн. 04 коп., посилаючись на те, що згідно заяви позичальника [PERSON] від 14 червня 2006 року та умов надання банківських послуг, останння отримала кредит у розмірі 4 000 грн. із зобов'язанням їх повернення та сплатою відсотків у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачкою рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] будучи належничм чином повідомленою про час та місце розгляду справи в суді, в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно до заяви позичальника [PERSON] від 14 червня 2006 року та умов надання банківських послуг, остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. із зобов'язанням їх повернення та сплатою відсотків у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 28 листопада 2013 року становить 20 714 грн. 04 коп. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. стр. 2 із 2 Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 28 093 грн. 16 коп., посилаючись на те, що згідно заяви позичальника [PERSON] від 10 вересня 2006 року та умов надання банківських послуг, останння отримала кредит у розмірі 1 000 грн. із зобов'язанням їх повернення та сплатою відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачкою рахується вищевказана заборгованість. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в суді, в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно до заяви позичальника [PERSON] від 10 вересня 2006 року та умов надання банківських послуг, остання отримала кредит у розмірі 1 000 грн. із зобов'язанням їх повернення та сплатою відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30 листопада 2013 року становить 28 093 грн. 16 коп. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. стр. 2 із 2 На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що 15 березня 2003 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 254. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 21.11.2012 року припинили шлюбні відносини, не вели спільне господарство, спільного набутого майна не мають. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи маються рекомендовані повідомлення про вручення йому судової повістки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 березня 2003 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 254, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнового спору та спору стосовно визначення місця проживання дитини між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що 24 лютого 2006 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 159. Від зазначеного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що з 27 грудняя 2013 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, спільного набутого майна не мають, подальше збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, просила задовольнити її позовні вимоги та після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2006 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 159, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнового спору та спору стосовно визначення місця проживання дитини між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що 22 січня 2013 року в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 102047. Від зазначеного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що з червня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, спільного набутого майна не мають, подальше збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2013 року сторони зареєстрували шлюб в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 102047, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнового спору та спору стосовно визначення місця проживання дитини між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначала, що з 12.01.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відносини в сім"ї не склались, вони втратили між собою взаємоповагу та взаєморозуміння, а тому просить розірвати шлюб. Дітину - [PERSON] просить залишити їй на виховання. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.01.1991 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO].. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Що стосується вимоги позивача про залишення дитини на виховання, то дана вимога задоволенню не підлягає, так як відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, тобто кожен з батьків має право брати участь у вихованні дитини. Позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, який вона з відповідача на свою користь стягувати не бажає, про що свідчить надана нею заява.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У січні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 12.12.2012р. електромонтерами Східного району Запорізьких міських електричних мереж було проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], за якою проживає відповідач [PERSON] Постачання електроенергії здійснюється згідно особового рахунку за [NUMBER]. Перевіркою було встановлено порушення ПКЕЕн, а саме: пошкодження цілісності корпусу приладу обліку, в корпусі електролічильника є отвір в верхній частині. Порушення зафіксовано цифровим фотоапаратом. Виявлення порушення зафіксовано Актом про порушення № 00129713 від 12.12.2012р., складеного в присутності споживача [PERSON] Порушення відображено також на схемі електропостачання споживача, яка наведена у зазначеному Акті. За цим фактом порушення ПКЕЕн, згідно п.п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р. та згідно п. 3.5 Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04.05.2006 року було складено Акт № 00129713 від 12.12.2012р. про порушення. Споживач несе відповідальність за виявлене порушення ПКЕЕ для населення та повинен сплатити вартість недообліковоаної електроенергії згідно вищезазначеної Методики обчислення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. На підставі п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення та Методики обчислення розміру відшкодування збитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 04.05.2006 р., обчислено кількість неврахованої електроенергії за період зазначений у розрахунку, доданому до позову, а саме: 760 грн. 14 коп., яка на теперішній час не сплачена та яку позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачів солідарно, а також судові витрати. До судового засідання представник позивача не з"явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій просить суд задовольнити позов. Відповідачі до судового засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У січні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 13 січня 2015 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], 2014р. народження аліменти в розмірі 700 грн. на місяць. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], однак батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1989 року, мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки ЖКП «Південь»", малолітня [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 грн. 60 коп. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 травня 2010 року він уклав шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис №5. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, сторони перестали розуміти один одного, тому їх сім'я фактично розпалась та примирення між ними неможливе. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу за його позовом розглядати у його відсутність в зв'язку з зайнятістю по роботі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не з"явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча завчасно повідомлялася про час і місце слухання справи, у зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 14травня 2010 року був укладений шлюб, зареєстрованийвиконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 5 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Вапнярської сільської ради Томашпільського району Вінницької області у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 12.10.2014 року, близько 14 год. по вул. Боброва в с. Очеретянка, Червоноармійського району Житомирської області, під час виниклої суперечки, відповідач наніс йому один удар ногою в область правого передпліччя та один удар рукою в область обличчя. Від останнього удару [PERSON] впав та внаслідок падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді- закритої тупої травми правої верхньої кінцівки у вигляді перелому хірургічної шийки плечевої кістки та переломів IV-VI ребер справа по задньо-боковій поверхні грудної клітки, які згідно висновків двох СМЕ № 2765 від 21.11.2014 року та № 2792 від 27.11.2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. По даному факту було порушено кримінальне провадження № 12014060300000356 за ст. 128 КК України. Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, він переніс душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості виконувати будь-які роботи направлені на створення умов для свого життя, пересуватися без залучення сторонньої допомоги, готувати їжу та обслуговувати себе, в чому допомагали близькі та брат, тому моральну шкоду оцінює в сумі 5000 грн. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначає в межах фактично понесених витрат в сумі 1000 грн., всі ліки та догляд за ним проводив брат, якому було невідомо про необхідність збирати підтверджуючі документи на придбання ліків та проведення інших медичних заходів направлених на його лікування, а тому при собі має чеків на суму 458 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача 6 000 грн., з яких 1 000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позов з вищенаведених підстав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 243 грн. 60 коп. та за позовною вимогою про стягнення моральної (немайнової ) шкоди в сумі 243 грн. 60 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved