overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В грудні місяці 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснила суду, що 16 листопада 2012 року вона з відповідачем зареєструвала свій шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві за актовим записом № 1467 від 16.11.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер та шкодить її інтересам, оскільки в них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання. Між ними постійно виникали сімейні суперечки, що унеможливлює подальше сімейне життя, сторони тривалий час проживають окремо, що і спонукало її звертатись до суду з даними позовними вимогами. Позивач в судове засідання, подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила позов задоволити, залишивши їй шлюбне прізвище - "Якухіна". Відповідач в судове засідання не з"явився, позов визнав про, що подав відповідну заяву та просив розглядати справу без його участі, тому суд проводив розгляд справи без здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін, в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку, сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер, спір про поділ майна відсутній. Сторони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить її інтересам , що являється підставою для задоволення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 2008 р.н., та [PERSON], 2009 р.н., які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), що складає 1 000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2007 р. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ПАТ "СФ "Миколаївбуд" від 07.10.2014 р. за вих. № 139, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з 24.10.2014 р. до досягнення [PERSON] повноліття, потім в розмірі ? частини на утримання [PERSON], до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення щомісячного платежу. З відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки. В обґрунтування своїх вимог заявник стверджує, що в жовтні 2014 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком, проте в цьому йому було відмовлено із тих підстав, що у трудовій книжці, виданій 26 червня 1972 року, його прізвище вказане „[PERSON]", тоді як в паспорті та в інших належних йому документах він значиться як - „[PERSON] ". Оскільки позасудовим шляхом встановити факт належності саме йому вказаної трудової книжки неможливо, а вказані суперечності перешкоджають йому реалізувати своє право на пенсію, заявник просить задовольнити його заяву. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі не заперечує проти задоволення заяви у разі доведеності обставин вказаних у ній. Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, виданої 26 червня 1972 року, заповнена вона на прізвище «[PERSON]». Згідно з письмовим повідомленням управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до вищенаведеної трудової книжки, із тих підстав, що у ній вказане прізвище, яке документально не підтверджене. Судом встановлено, що дійсним прізвищем заявника є прізвище [PERSON] яке в перекладі на російську мову значиться „[PERSON]", що підтверджується паспортом, виданим Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 22 грудня 2001 року. Факт належності трудової книжки заявнику підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє реалізувати право на пенсію за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], територіальної громади м. Щорс в особі Щорської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка заповіла все своє майно [PERSON]. Після її смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] Чернігівської області. Інші спадкоємці - рідний брат позивача, [PERSON], відмовився від спадщини на користь позивача. Позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, в зв"язку з тим, що на той час хворів та не міг скористатися своїм правом на прийняття спадщини, а потім взагалі виїхав з України, тому просить визначити йому додатковий строк. Сторони в судове засідання не з"явилися. В адресованій суду заяві позивач [PERSON] просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява відповідно якої відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача, проти позову не заперечує, просить розгляд справи проводити у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача Щорської міської ради був відсутній, але від них надійшла заява в якій не заперечують проти задоволення позову. Просять провести розгляд справи у їх відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі і які належним чином повідомлені про час розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] року померла [PERSON], бабуся позивача. Після її смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS], Чернігівської області. За життя спадкодавець розпорядилась своїм майном склавши заповіт відповідно до якого заповіла все своє майно рідному брату позивача, [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. В установлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся за отриманням спадщини в зв"язку з тим, що на той час хворів та не міг скористатися своїм правом на прийняття спадщини, а потім виїхав з України, тому просить визначити йому додатковий строк. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади м. Щорс в особі Щорської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], що була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. За життя померла розпорядилась своїм майном склавши заповіт на ім"я [PERSON]. Інших спадкоємців крім нього немає. Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала. В шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру . На час розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява відповідно до якої вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник Щорської міської ради відсутній, просять розглянути справу у їх відсутність, проти позову не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], що була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Факт смерті [PERSON], підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 58 від 22 квітня 2014 року. Померла [PERSON] у власності мала квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням на квартиру виданого Чернігівським БТІ від 24.03.1994 року за № 2955 на підставі довідки ЖБК -2 "Солнечный" на повну виплату квартири від 21.03.1994 року № 13. ( а.с. 7) За життя спадкодавець розпорядилась своїм майном склавши заповіт відповідно до якого все майно яке буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] а.с. 5 ). Позивач в шестимісячний термін звернувся до Щорської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру нотаріус відмовила тому, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, про що нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10. 2014 року № 945/02-31 ( а.с. 16). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування підлягають задоволенню за ст. ст. 1216, 1217 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS], який належить позивачці на праві власності. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був подарований їй батьком 5 грудня 2013 року. В будинку, крім неї, проживають її сім"я і батьки, а також зареєстрований її брат [PERSON], який з серпня 2012 року не проживає в цьому будинку. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання з травня 2012 року. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували, [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється братом [PERSON] та до травня 2012 року проживав в належному [PERSON] на праві власності житловому будинку по [ADDRESS], як член сім'ї позивачки. З травня 2012 року відповідач змінив місце проживання. Дані обставини підтверджуються: поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних як свідків; договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON] 05.12.2013 року та витягом про реєстрацію права власності; довідкою Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 709 від 22.09.2014 року про склад сім"ї (зареєстрованих осіб) [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній без поважних причин у житловому будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] з травня 2012 року, тобто понад один рік, а тому він втратив право на користування вказаним житлом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В жовтні 2014 року підприємство „Миргородводоканал" звернулося в суд з позовом до відповідачки [PERSON] (так у позові) про стягнення заборгованості за надані послуги, посилаючись на порушення своїх прав. В судовому засіданні представник позивача Крамаренко В.І., що діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 69 /, заявлений позов підтримав, просив задовольнити його та стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги в сумі 541 гривна 22 копійки та всі понесені судові витрати, включаючи оплату оголошення в пресі про виклик відповідачки, пояснивши, що за даними комп'ютера позивача відповідачка значиться абонентом послуг позивача з 2004 року, проте жодної оплати наданих послуг з 2004 року не проводила, заборгувавши підприємству за спожиті послуги саме згадану суму. Чи намагалося підприємство контролювати таку несплату, починаючи з 2004 року, представнику позивача невідомо, хоча таку роботу мали здійснювати контролери. Чому вони не контролювали несплату комунальних послуг відповідачкою з 2004 року по дань подачі позову в суд, пояснити не зміг. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про день, час, місце розгляду справи через оголошення в пресі / а.с. 58 /, в судове засідання не з'явилася. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідачки в порядку заочного вирішення справи, на чому наполягав представник позива. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких обгрунтувань. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], за електронними даними позивача та зі слів його представника, є користувачем послуг водопостачання і водовідведення, які надаються позивачем. Станом на час розгляду справи, в супереч вимогам пункту 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, вона заборгувала позивачу за спожиті послуги, починаючи з 01 січня 2004 року по 01 жовтня 2014 року 541 гривну 22 копійки / а.с. 7 - 9 /. Відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України відповідачка не заявила про застосування до цих правовідносин позовної давності. Згідно до ст. ст. 20, 31 Закону України „Про житлово - комунальні послуги" передбачено обов'язок споживача вчасно оплачувати житлово - комунальні послуги згідно затверджених в установленому чинним законодавством тарифів. Позовні вимоги до іншої особи позивачем не заявлялися та відповідно до положень ст. 11 ЦПК України судом не розглядалися. За викладених обставин заявлений позов підприємства „Миргороводоканал" ґрунтується на законі. Вимоги позивача про відшкодування судових витрат по оплаті позову судовим збором та оплаті публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в загальній сумі 873 гривни 60 копійок слід задовольнити на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 12 жовтня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 жовтня 2014 року має заборгованість в сумі 12827,92 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 12827,92 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що не може сплачувати кредит у зв"язку з невеликим розміром пенсії. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 жовтня 2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 12 жовтня 2010 року (а.с.11), довідки про умови кредитування (а.с.8), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 31 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12827,92 грн. в тому числі: 5995,18 грн. - заборгованість за кредитом; 4505,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1239,89 заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 587,04 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення суми заборгованості за договором про навчання в розмірі 3020,00 грн. та стягнення пені в сумі 515,22 грн. А також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача судовий збір, оскільки відповідачем було сплачено основну суму боргу в повній мірі. Даний факт підтверджується заявою відповідача та копіями квитанцій поданими до суду. Представник позивача в судове засідання не з"явився. При цьому через канцелярію суду подав заяву, у якій не підтримавши позовних вимог про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач в судове засідання, будучи повідомленим належним чином на 27.02.2015 р. не з"явився. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити із наступних підстав. Судом встановлено, що у [PERSON] існувала заборгованість за договором №10-1/ПФ/050208-862з від 01.11.2010 року в сумі 3535,22 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанцій №8450310027 від 03.02.2015 року та № 8450310029 від 03.02.2015 року, відповідач сплачена основна сума боргу, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. оскільки на час розгляду справи, зобов"язанння відповідачем виконані. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 244,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16699 від 13.05.2014 року. Згідно з Законом України « Про судовий збір», виходячи із ставок судового збору на 2014 рік за подання позовної заяви матеріального характеру сплачується судовий збір у розмірі 1відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved