Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 3772 від 20.08.2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 235 000 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 20.08.2018 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №12963 від 20.08.2008 року. Предметом іпотеки є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань не виконав належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04.08.2014 року становить 211629, 15 грн. Про необхідність виконання зобов'язання позивач повідомляв відповідача, проте вимога виконана не була. Тому просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що дійсно між ним та позивачем був укладений договір іпотеки, відповідно до якого він надалв в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру, однак вважає, що вимога позивача не відповідає закону, оскільки в зв»язку з тяжким матеріальним становищем він просив у позивача реструктуризацію боргу. Крім того вказана квартира є єдиною його нерухомістю, іншого майна унього немає, його дружина перебуває на третьому тижні вагітності. Тому просить у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 20.08.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючоого філією - Фастівським відділенням № 2877 та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3772, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 235 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені Кредитним договором. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу в користування кредитні кошти. Проте [PERSON] не виконав свої зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість, яка станом 04.08.2014 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 151839, 21 грн. - загальна сума не простроченного кредиту (основного боргу), 35130,50 грн - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом, 539,54 євро - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та 7225,52 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 14495,66 грн + 2938,26 (пеня по другому траншу) = 17433,92 загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу за кредитом та процентів за користування ним, всього 211629,15 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 20.08.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки. Предметом даного договору є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: двохкімнатна квартира, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач направляв відповідачу вимогу про усунення порушення, в якій була викладена вимога про сплату простроченої заборгованості на протязі 30 днів, вимога була отримана відповідачем. Ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Разом з тим, судом враховується й те, що відповідачем подавалась заява про реструктиризацію боргу у зв»язку з погіршенням матеріального становища, вказана заява була розглянута позивачем та 31.03.2011 року укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №3772 та додатковий договір №1 до іпотечного договору №12963 від 20.08.2008 року, а також в якості додаткового забезпечення по кредиту 31.03.2011 року був укладений договір поруки №13615 з [PERSON] Однак в тарвні 2014 року ТВБВ №10026/0657 звернулося до Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 10 червня 2014 року відмовив у задоволенні клопотання відділення банку та прийняв рішення про відкликання вказаного кредиту. Як вбачається з довідки від 04.12.14 року, виданої КП ФМР «Фастівське МБТІ» у власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS]. Як свідчить довідка, видана ЖЕК, [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в [ADDRESS]. Крім того, як видно з УЗО органів малого тазу [PERSON] ( дружина відповідача), перебуває на третьому тижні вагітності. Відмовляючи у позові судом враховується й те, що у спірній квартирі з 2007 року зареєстрована неповнолітня дитина відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.72-73). Згідно довідки №18 виданої 26.09.2014 року головою правління ОСББ «Семицвіт», в квартирі [ADDRESS], прописані і проживають: [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - дружина ( не прописана але проживає) (а.с. 71). Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2014 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №3772 від 20.08.2008 року в розмірі 211629,15 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2014 року розстрочено [PERSON], [PERSON] виконання вищевказаного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, строком на три роки по 5878,60 грн. щомісячно. Суд також враховує норми ч.ч. 2, 3 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", згідно з якими положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку та не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені ст. 12 цього Закону, які в даній спірній ситуації не можуть бути застосовані оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що саме вказана спірна ситуація, підпадає, під зміст вищевказаної статті та не суперечить її застосуванню. У цьому випадку судом врахована надана банком розтрочка, яка в подальшому була відмінена та бажання відповідача погасити заборгованість по кредиту, а також те, що [PERSON] та його сім»я не мають іншого нерухомого майна для проживання, тому у вимогах банку про звернення стягнення на спірну квартиру слід відмовити.

Outcome: dismissed