Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] Вимоги обгрунтовує тим, що сімейні відносини не склалися внаслідок психологічної несумісності, на грунті якої виникли непорозуміння, які постійно поглиблювалися на протязі тривалого часу, у сім»ї мали місце сварки та суперечки. Шлюбні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Втрачено почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що збереження шлюбу стало неможливим. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], якого просить залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав,просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, заперечує стягненню з неї судового збору та витрат на правову допомогу, просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Сторони одружились 16.10.2010 р. (а.с.7), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спір про розподіл спільного майна будуть вирішувати окремо. У судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, між ними відсутнє взаємопорозуміння, тому, на думку суду, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох, а тому їх шлюб, на підставі ст. 112 СК України, потрібно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать і\~ витрати на правову допомогу. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 1). Відповідачка [PERSON] заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 350 грн. 00 коп. (а.с. 11-12). \~Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК\~ України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як роз»яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України ( Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013 ). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (\~стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах . В\~рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 Конституційний Суд України, зазначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб»єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб»єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга\~статті 59 Конституції України); суб»єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об»єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша\~статті 36 Конституції України). Встановлено, що правову допомогу позивачу надавала [PERSON], яка зареєстрована як адвокат згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ №000435 від 27.01.2016 р. Між [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2017 року був укладений договір про надання правової допомоги, а саме, надання консультації та складання позовної заяви про розірвання шлюбу. Згідно вказаного договору за надання послуг [PERSON] сплатив кошти в розмірі 350 грн. 00 коп. на користь [PERSON] 23 листопада 2017 року (а.с.9-12). З огляду на положення\~ст.204 ЦК України, відсутні підстави ставити під сумнів договір про надання послуг від 23 листопада 2017 року, він є чинним. Як роз»яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). [PERSON] виконала взяті на себе зобов»язання за договором про надання правової допомоги від 23 листопада 2017 року, надавши [PERSON] консультацію та склавши позовну заяву про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 1 Закорну України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України в 2017 році установити у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень. З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 640 грн. (1600 грн. х 40%). За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. 00 коп.

Outcome: approved