Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідачка та її неповнолітні діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають на території Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області у с.Веселе. 11 вересня 2016 року до голови сільської ради надійшло повідомлення, що неповнолітні діти більше доби знаходяться без нагляду відповідачки. Того ж дня за місцем її проживання було виявлено що відповідачка тривалий проміжок часу була відсутня, а її діти були залишені самі, без продуктів харчування, в хворобливому стані та вели безпритульний спосіб життя. Наступного дня на засіданні виконавчого комітету [PERSON] пояснила свою відсутність перебуванням у сусідньому селі на заробітках. Посилаючись на те, що відповідачка вихованням дітей не займається, ставиться до цього безвідповідально та байдуже, їх навчанням та здоров'ям не цікавиться, зловживає спиртними напоями, не працює та проживає на рахунок державної допомоги яку витрачає не за призначенням, позивач просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, яких для подальшого влаштування передати до Березнегуватської райдержадміністрації та стягнути з неї аліменти на їх утримання. В судовому засіданні голова Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Михальчук М.М. позовні вимоги підтримав частково, вважав за доцільне відібрати дітей від позивачки без позбавлення її батьківських прав. Прокурор Машарова О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважала недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дітей позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка в судове засідання з'явилась, проти позовних вимог заперечувала, вважала що виконує батьківські обов'язки, оскільки придбає дітям продукти харчування та одяг. На час розгляду справи вона зробила ремонт у дитячий кімнаті, облаштувала місця для навчання, піклується про них, припинила вживати алкогольні напої. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та наявні у них докази суд доходить наступного. З копій свідоцтв про народження дітей убачається, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.7-11). Місцем реєстрації та проживання її і дітей є будинок, що перебуває на балансі ДПДГ «Реконструкція» розташований по [ADDRESS] (а.с.17). Відповідачка офіційно не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років (а.с.19). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання відповідачки було виявлено, що 11 вересня 2016 року, діти протягом доби перебували без нагляду матері, при цьому у будинку було брудно, стіни закопчені, речі розкидані, в дитячій кімнаті та коридорі відсутнє електропостачання, діти знаходились без продуктів харчування, були не охайні та одягнені не по сезону, а найменша дитина [PERSON], 2014 року народження, у хворобливому стані (а.с.12). Вказане також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], яка додала, що діти мають хронічні хвороби, раніше відповідачка через зловживання алкоголем потрапляла в аналогічну ситуацію, однак змогла виправитись. Наразі свідок вважала за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав. 12 вересня 2016 року на підставі вказаного вище акту, рішенням № 21 виконавчого комітету Лепетиської сільської ради «Про відібрання неповнолітніх дітей у [PERSON] та направлення позовної заяви до суду щодо позбавлення її батьківських прав» - було вирішено відібрати дітей у відповідачки та звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав (а.с.13). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Однак допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що у 2011 році, а тепер з вересня 2016 року, сім'я [PERSON] знаходиться під супроводом районного центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді. При відвідуваннях відповідачки було встановлено, що [PERSON] виправляється, у будинку наведені санітарно - гігієнічні умови, відновлено електропостачання, мається пічне опалення, заготовлено дрова, продукти харчування, діти доглянуті. Вказане узгоджується з актом обстеження житлово - побутових умов проживання сім'ї [PERSON], складеного службою у справах дітей Березнегуватської райдержадміністрації від 02 грудня 2016 року, яким підтверджується що відповідачкою створені умови для виховання, розвитку та проживання дітей, облаштоване місце для навчання дітей, вони забезпечені одягом та продуктами харчування (а.с.42). Крім цього, за даними управління соціального захисту населення Березнегуватської районної державної адміністрації відповідачка є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та одинокій матері, які використані нею за цільовим призначенням, що підтверджується актом отримання та цільового використання коштів № 176 від 15 вересня 2016 року (а.с.33-34). З характеристик виданих Лепетиською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів на [PERSON], [PERSON], та Веселівською загальноосвітньою школою І ступеня на [PERSON], убачається що діти відповідачки виховані та соціально адаптовані, мають потрібні навички та добрий загальний розвиток, забезпечені одягом та шкільним приладдям (а.с.20-22). У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Згідно вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення в інтересах дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що відповідачка проти позбавлення її батьківських прав, прагне змінити спосіб свого життя, позбавитись шкідливих звичок, дбати про стан здоров'я дітей та їх розвиток та дотримується наданих їй з цього приводу рекомендацій, суд доходить висновку що позивачем не доведено ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків і нехтування ними як і те, що вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення її батьківських прав, підстав для відібрання дітей суд також не вбачає. Сам по собі одиничний факт виявлення дітей без нагляду матері не є доказом систематичності такої поведінки та не невиконання відповідачкою батьківських обов'язків. З огляду на викладене, на підставі ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується з висновком Лепетиської сільської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, який фактично лише дублює зміст позовної заяви, однак не містить мотивів доцільності позбавлення батьківських прав, а тому є необґрунтованим та таким що суперечить інтересам дітей (а.с.44-46). Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, як заявлених безпідставно, при цьому попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей (посилити нагляд за станом їх здоров'я, рівнем навчання, контролювати їх дозвілля, цікавитись шкільним та позашкільним життям, приділяти їм увагу та виявляти турботу) та поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed