Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У червні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування, укладеного 18.07.2013 р., відповідач [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] і [PERSON] прийняли у дар житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 75/1 у м. Ізмаїл Одеської області та земельну ділянку площею 0,0660 га за вказаною адресою. При цьому, обдаровувана [PERSON] прийняла в дар 32/100 частини вказаного будинку. Вважає, що вказаний договір було вчинено з порушенням вимог цивільного законодавства в частині, що стосується обдарування [PERSON], та має бути визнаним недійсними в цій частині, є фіктивним та удаваним у зазначеній частині, оскільки, був укладен без наміру створення правових наслідків та укладався з метою приховання іншого правочину. Зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON] у 2010 році було досягнуто домовленостей щодо купівлі-продажу частини незакінченого, на той час, будівництвом будинку по вул. Шевченка, 75/1 у м.Ізмаїл та частини земельної ділянки з метою його купівлі для подальшого будівництва та проживання сімї. Відшукавши недобудований житловий будинок по вул. Шевченка, 75/1. Починаючи з 2012 року, він очікував допоки відповідач [PERSON] оформить усі необхідні правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок та земельну ділянку для здійснення їх продажу. На виконання існуючих між ним та відповідачем [PERSON] домовленостей та спільного волевиявлення, ним в якості оплати за купівлю частини будинку протягом 2010-2011 років за власний рахунок здійснювалося фінансування будівництва 32/100 частини зазначеного житлового будинку на загальну суму 39\~000 дол. США. Грошові кошти передавались безпосередньо [PERSON] Зазначив, що згадане вище фінансування здійснювалось за рахунок спільних кошів позивача та відповідача [PERSON] Відтак, ввідповідно до ст. 74 СК України майно, набуте ним та відповідачем [PERSON] за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. Жодних договірних правовідносин між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з приводу дарування частини зазначеного вище житлового будинку та частини земельної ділянки не було. Навпаки, виникли між ним та відповідачем [PERSON], з одного боку, та відповідачем [PERSON], з іншого боку, виникли правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку та частини земельної ділянки на виконання яких було передано [PERSON] грошові кошти, а [PERSON], у свою чергу, після завершення у 2011 р. будівництва зазначеної частини будинку передала йому та [PERSON] зазначене майно у фактичне користування з обов'язком (після оформлення правовстановлюючих документів) укласти договір купівлі-продажу та зарахувати витрати, понесені спільно ним та [PERSON], в рахунок оплати вартості майна, що буде предметом договору купівлі-продажу. Вважає, що зазначене свідчить про те, що договори дарування між [PERSON] та [PERSON] насправді не укладались. Отже, дійсною спрямованістю його волі та волі відповідачів [PERSON] та [PERSON] було укладення договору купівлі-продажу 32/100 частин житлового будинку по вул. Шевченка, 75/1 в м.Ізмаїл та частини земельної ділянки у м.Ізмаїл загальною площею 0,0660 га. Волевиявлення у [PERSON] на безоплатну передачу у власність [PERSON] зазначеного майна не було, як так само волі на безоплатне отримання [PERSON] вказаного майна також не було. Вважає, що факт того, що саме між ним та [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку укладались договори купівлі-продажу 32/100 частин житлового будинку по вул. Шевченка, 75/1 у м. Ізмаїл та частини земельної ділянки підтверджується також тим, що ним протягом 2010-2011 років здійснювалась добудова житлового будинку, і з [PERSON] він постійно проживав у спірному будинку. На підставі чого вважає, що договір у вказаній частині є удаваним. 26.03.2018 р. у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.154). Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подавали письмові заперечення на позовні вимоги, згідно яким обставини справи в частині наміру укладання договору купівлі-продажу, передачі грошових коштів та сумісного проживання [PERSON] із [PERSON] - не визнають (а.с.54-55, 61-62). Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до правил ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 235 ЦК України за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно роз'ясненням п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», оскільки згідно ЗК України земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку і господарських будівель громадянину в приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок крім випадків, коли це передбачено законом; таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу жилий будинок в звязку з цим є спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які брали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. Згідно договору дарування від 18.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою площею 0,0660 га за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Шевченка, 75/1. Обдаровувана [PERSON] прийняла в дар 31/100 частини вказаного будинку (а.с.6-8). Як встановлено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2016 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON],, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, [PERSON] та [PERSON] з 2011 року до січня 2013 року мали намір створити сімю, однак в січні 2013 року [PERSON] неодноразово зверталася до міліції з приводу того, що у неї з [PERSON] склалися складні відносини, та за результатами розгляду даних заяв було відмовлено в притягненні [PERSON] до відповідальності, оскільки вони не вважали себе подружжям. У судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку здійснювала [PERSON], яка в липні 2013 року подарувала частки даного житлового будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Договір про спільне будівництво будинку та створення спільної сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] відсутній. Надані [PERSON] накладні на будівельні матеріали за 2011-2013 роки не взяти судом до уваги, оскільки в них відсутній підпис отримувача, та в судовому засіданні [PERSON] не було доведено, що саме він купував ці будівельні матеріали та що вони були використані на будівництво будинку по вул. Шевченка, 75/1 в м.Ізмаїлі Одеської області. Матеріали справи містять висновок за результатами розгляду заяви [PERSON] від 13.01.2013 року, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не вважають себе подружжям (а.с.56-57). Вказаним рішенням суду у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, рішення набрало законної сили 17.05.2016 р. (а.с.56-57). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже вказаним рішенням суду встановлено інші обставини, які спростовують обставини, на які посилається позивач. Інших доказів у підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду надано не було. За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15.12. 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічні положення містяться у статтях 10, 60 ЦПК України (2004р). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed