Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про виключення запису про особу як батька дітей з актових записів про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 23.11.2013 році він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі в Саджавській сільській раді Надвірнянського району, актовий запис №19. В зареєстрованому шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] та дочка [PERSON], обоє [INFO]. Відразу після одруження він з відповідачкою перейшли проживати разом в будинок її батьків, що в с.Саджавка Надвірнянського району. З самого початку їх сімейне життя виявилося невдалим, між ним та відповідачкою не склалися нормальні сімейні відносини. Через неприязні відносини, які склалися в їх сім'ї, в лютому 2014 року вони припинили спільне проживання і з того часу не підтримують жодних стосунків. Він намагався примиритися з відповідачкою, приїжджав до неї в с.Саджавка як сам, так і зі своєю матір'ю, але його зусилля відновити і зберегти сім'ю були марними. Приїхавши останній раз до відповідачки на Різдвяні Свята 2015 року з наміром примиритися, він знову отримав відмову і тоді ж відповідачка повідомила, що проживати з ним вона не бажає і що діти не його. Після цих слів він проаналізував весь час його стосунків з дружиною і те, що вперше вступив з нею в інтимні стосунки тільки в травні 2013 року, а тому зрозумів, що народити дітей від нього дружина мала б значно пізніше. З цього випливало, що ще до їх спільного знайомства в травні 2013 року вона вже була вагітна. Він вважає, що біологічним батьком дітей він не може бути, тому змушений звернутися з даним позовом в суд. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі з підстав, які викладені в позовній заяві, додатково зазначила, що в серпні 2015 року шлюб між її довірителем та відповідачкою вже розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду, тому просить позов задоволити, виключити з актового запису про народження відомості про [PERSON], як про батька дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а від стягнення судових витрат з відповідача позивач відмовляється. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлена завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки, про причини неявки чи слухання справи в її відсутність суду заяви не подавала. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторону позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, який між ними укладено в Саджавській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 (а.с.7). В зареєстрованому шлюбі відповідачка [PERSON] народила двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження яких батьком записано [PERSON] (а.с.8-9). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.61). Як зазначено в рішенні суду, на час звернення з позовом до суду сторони вже не підтримували жодних стосунків з лютого 2014 року, як подружжя, і однією з причин розірвання шлюбу є те, що відповідач [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що він не є батьком її дітей. Відповідно до ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківство можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2015 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на предмет кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Проведення даної експертизи доручено експертам Дніпропетровського оБСМЕ, а відбір взірців крові у [PERSON], [PERSON] та дітей, та їх відправку для проведення експертизи доручено ДП «ГРП АСМУ в Івано-Франківській області ( м.Івано-Франківськ, вул. Новгородська, 15Б). На дослідження експертизи поставлено питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], матір'ю яких є [PERSON], [INFO]? Якщо так, то чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] і [PERSON]". В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON], яка отримала копію ухвали суду і якій було відомо про призначення вказаної експертизи, не з'явилася до ДП «ГРП АСМУ в Івано-Франківській області» для відібрання взірців крові для проведення призначеної судом експертизи, ухвала про призначення експертизи була повернена до суду без виконання. Згідно ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, відмова відповідача [PERSON] від проведення судово-генетичної експертизи може бути покладена в основу судового рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи те, що відповідачка не надала суду жодного доказу на спростування позовних вимог, від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи ухилилася, хоча дана експертиза у даному спорі мала істотне значення для розгляду позову, а тому даний факт суд визнає як факт умисного її ухилення від проходження експертизи та оцінює такий, як визнання відповідачкою даного позову та підтвердженням доказів позивача, що дійсно він не є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від стягнення з відповідачки судових витрат позивач відмовився. Тому, оцінюючи наявні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. На підставі наведеного, ст. 136 СК України,

Outcome: dismissed