Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

13.11.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів та третьої особи. 14.11.2017 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І. направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON], що містяться в картотеці реєстраційного обліку. 14.11.2017 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І. винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання на 05.12.2017 року. 27.11.2017 року відповідачем Ролівською сільською радою Дрогобицького району подано заперечення проти позову. 05.12.2017 року проведено попереднє судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 20.12.2017 року. Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 11.10.2016 року сесіями Ролівської сільської ради Дрогобицького району прийнято рішення №85 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі», а 27.12.2016 року - прийнято рішення №114 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON]». Зазначає, що [PERSON], будучи наділеним повноваженнями депутата Ролівської сільської ради, всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час засідання Х та ХІ-ї сесії Ролівської сільської ради 7-го демократичного скликання, не повідомив колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів при голосуванні за прийняття вищезгаданого рішення №85 та №114, якими встановлено для [PERSON], яка є дружиною [PERSON], межі земельної ділянки в натурі та передано у власність земельну ділянку площею 0,17117 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд, яка знаходиться в с. Ролів на вул. Шкільна, 48, кадастровий номер 4621286200:01:002:0104, а також в ході голосування за вказане рішення проголосував за прийняття такого рішення шляхом підняття руки, відтак, голос [PERSON] на засіданні було зараховано як голос «ЗА», рішення було прийнято одноголосно, про що внесено відомості до протоколу засідання, чим порушив вимоги ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. В подальшому [PERSON] постановою Дрогобицького міськрайонного суду визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Дане рішення суду набрало законної сили. На підставі вищезгаданого рішення сесії Ролівської сільської ради [PERSON] 30.01.2017 року зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,17117 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд, яка знаходиться в с. Ролів на вул. Шкільна, 48, кадастровий номер 4621286200:01:002:0104. За наведених підстав вказує на те, що зазначені вище рішення органу місцевого самоврядування є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, а земельна ділянка витребуванню із володіння [PERSON] у комунальну власність територіальної громади Ролівської сільської ради Дрогобицького району. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Представник відповідача Ролівської сільської ради сільська голова [PERSON] позову не визнала з підстав, які виклала письмово. Наголосила, що позов безпідставний та просила в його задоволенні відмовити, оскільки голос [PERSON] не був вирішальним при прийнятті таких рішень. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила підстав, наведених представником Ролівської сільської ради. Додатково вказала, що що рішення, які просить визнати недійсними позивач стосуються земельної ділянки, на якій розміщений будинок, успадкований нею після смерті її бабусі. При цьому, голос [PERSON], який є її чоловіком, не був вирішальним при прийняття таких рішень. Просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] просив у позові відмовити, доповнивши, що його вже визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення, він поніс за це стягнення, а відтак вважає, що підстав для скасування рішень немає. Заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані судом докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Поряд з цим, статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, саме на сторони відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України покладено обовязок щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ст. 264 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 11.10.2016 року сесією Ролівської сільської ради Дрогобицького району прийнято рішення №85 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі», а 27.12.2016 року - прийнято рішення №114 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON]», якими надано [PERSON] дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1717 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в с. Ролів на вул. Шкільна, 48 та в подальшому передано цю ділянку, кадастровий номер 4621286200:01:002:0104, безкоштовно у її власність (а.с. 9, 13). Керівник Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області, не погодившись з прийняттям вказаних рішень, звернувся з даним позовом до суду з вимогою про визнання їх незаконними та скасування як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України "Про запобігання корупції", з приводу чого суд зазначає наступне. Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, визначені Законом України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі-Закон №288, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №280 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (ч. 3 ст. 10 Закону №280). Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч. 3 ст. 24 Закону №280). Відповідно до ст.25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до ст. 1 Закону №280 основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: - загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону; - склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку; - правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради; Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №280 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин. Частиною 1 ст. 46 Закону №280 встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Відповідно до ч. 11 ст. 6 Закону №280 сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Частиною 2 ст. 59 Закону №280 визначено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Обґрунтовуючи вимогу щодо визнання незаконними та скасування рішень Ролівської сільської ради №85 від 11.10.2016 року та №114 від 27.12.2016 року, позивач зазначив про те, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем за наявності конфлікту інтересів, про який депутатом Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області [PERSON] не було повідомлено інших депутатів сесії перед головуванням за вказане рішення, з приводу чого суд зазначає наступне. Статтею 59-1 Закону №280 встановлено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою. Відповідно до примітки до вказаної норми терміни "реальний конфлікт інтересів", "потенційний конфлікт інтересів", "неправомірна вигода", "подарунок" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання корупції". Згідно з ст.12-1 Закону України «Про службу органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції". Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено у Законі України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. №1700-VII (далі - Закон №1700-VII, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VII у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.3 Закону №1700-VII суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в т.ч., народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.28 Закону №1700-VII особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб. У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону. Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону №1700-VII у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону №1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Отже, у випадку наявності у особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, конфлікту інтересів, така особа зобовязана повідомити про це відповідний орган. Судом встановлено, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2017 у справі №442/3897/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.172-7 і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (а.с. 18-21). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON], як депутатом Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області було порушено п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у звязку з тим, що ним не було повідомлено про наявність конфлікту інтересів під час розгляду на сесії ради рішення про надання дозволу на розробку землеустрою для відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (дружині депутата). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи наявність постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2017 у справі №442/3897/17 (а.с. 18-21) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, суд вважає доведеним факт допущення такою особою порушення антикорупційного законодавства. На думку позивача, встановлення вказаним судовим рішення порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» є в розумінні ст. 67 вказаного Закону, підставою для визнання протиправним та скасування рішень Ролівської сільської ради Дрогобицького району №85 від 11.10.2016 року та №114 від 27.12.2016 року. Проте, проаналізувавши зміст положень ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції», суд дійшов висновку про те, що вказана норма не містить імперативного припису щодо обовязковості скасування у судовому порядку, зокрема, рішень, які були прийняті з порушення вимог вказаного Закону, оскільки нею передбачена можливість скасування у судовому порядку за зверненням відповідного органу рішення, прийнятого з порушенням вимог Закону України "Про запобігання корупції", що потребує надання судом оцінки тому, наскільки допущене порушення вимог цього Закону впливає на правомірність прийняття рішення. Дослідивши та оцінивши у сукупності наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку прийняття відповідачем оскаржуваних рішень №85 від 11.10.2016 року та №114 від 27.12.2016 року в умовах наявності у депутата ради конфлікту інтересів не є підставою для визнання незаконними та скасування вказаних рішень. Так, зокрема, суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу Х-ї сесії депутатів Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 11.10.2016 року та протоколу ХІ-ї сесії депутатів Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 27.12.2016 року, на яких були прийняті оскаржувані рішення, на засіданні сесії були присутні 7 депутатів, у той час як загальний склад ради становить 12 депутатів (а.с. 10-12, 14-17). З вказаних протоколів вбачається, що оскаржувані рішення були прийняті одноголосно. Як було вказано вище, відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону №280 рішення ради приймається на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, тобто для позитивного вирішення питання про надання [PERSON] дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу її у власність, достатньою кількістю голосів є 6, що свідчить про те, що голос третьої особи [PERSON] не був вирішальним. Таким чином, не заперечуючи факт вчинення [PERSON] корупційного правопорушення у вигляді неповідомлення на сесії ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів та порушення закріпленої статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» заборони на прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, суд вважає, що наведений факт не є достатньою підставою для скасування у судовому порядку спірного рішення органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що у даному випадку допущення особою такого порушення антикорупційного законодавства є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності та надання судом правової оцінки тому факту, наскільки таке правопорушення впливає на правомірність рішення, прийнятого за участю такої особи. Під час розгляду справи позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповідомлення депутатом органу місцевого самоврядування про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення є безумовною підставою для скасування рішення, прийнятого за участю такого депутата, у той час як матеріали справи свідчать, що у даному випадку голос такої особи не був вирішальним, що свідчить про прийняття Ролівською сільською радою Дрогобицького району Львівської області оскаржуваного рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. При цьому, суд враховує, що на переданій у власність [PERSON] земельній ділянці площею 0,1717 га, яка знаходиться в с. Ролів на вул. Шкільна, 48, кадастровий номер 4621286200:01:002:0104, розташований житловий будинок, який вона успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2013 року (а.с. 35). За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваних рішень, а відтак, і для витребування із володіння [PERSON] земельної ділянки, яка їй передана на підставі цих рішень. Разом з тим, оскільки в позові відмовлено, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченого судового збору, що повністю відповідає вимогам ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed