Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[INFO] помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться у [ADDRESS]. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцями за заповітом є дочка [PERSON], яка спадщини не прийняла і на неї не претендує. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу [PERSON] підтримала та суду пояснила: [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, зокрема, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земльні ділянки. 28 вересня 2016 року нотаріусу було подано додаткову заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Оригінала свідоцтва у спадкоємця не збереглося, а тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Просить в судовому порядку захистити права спадкоємця. Представник відповідача - Лучинчицької сільської ради - в судове засідання не з'явився. Сільський голова 29 грудня 2016 року подав до суду заяву (а.с. 35) про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та про відсутність заперечень по суті позову. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відстуності представника відповідача. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення, виходячи з наступного: За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 червня 2013 року (а.с. 8), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11-13), витягом з рішення Лучинчицької сільської ради 7 сесії 23 скликання від 28 грудня 1999 року «Про розгляд заяв громадян по приватизації земельних ділянок» (а.с. 17), витягом з рішення Лучинчицької сільської ради № 172 18 сесії 5 скликання від 28 жовтня 2009 року «Про внесення часткових змін в рішення сесії по приватизації земельних ділянок» (а.с. 18), довідками виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 566, № 567 та № 568 від 15 листопада 2016 року (а.с. 19-21), а також свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, другий екземпляр якого знаходиться в матеріалах інвентарної справи № 119, що оглядалася у судовму засіданні, позивач ствердила, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], який було побудовано у 1965 році. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 309/2013 слідує, що 12 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON], а 13 вересня 2014 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та грошові вклади. Із цієї ж спадкової справи вбачається, що 28 вересня 2016 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася до нотаріуса з додатковою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] та додала необхідні документи для оформлення спадкового майна. Зокрема, до цієї заяви додано ксерокопію свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане Лучинчицькою сільською радою 23 листопада 1989 року. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 431 від 28 вересня 2016 року (а.с. 23) [PERSON] відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. При чому, вказуючи у постанові документи, які подано представником спадкоємця, нотаріус не зазначив свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, хоча в спадковій справі воно підшито на аркуші 45. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивач у своєму позові взагалі не вказала, чи вона подала нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно, а також не зазначила, чи воно втрачене, чи можливе відновлення втраченого документа і т.п. Натомість, в оглянутій в судовому засіданні інвентарній справі № 119 на домоволодіння [ADDRESS], що була витребувана з КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації) мається другий екземпляр свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS], видане Лучинчицькою сільською радою Мурованокуриловецького району 23 листопада 1989 року [PERSON]. На звороті свідоцтва мається відмітка начальника БТІ про реєстрацію домоволодіння 23 листопада 1989 року, про що вчинено запис в реєстрову книгу за № 67. Згідно із вимогами статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. У сфері оформлення спадкових прав має місце типова ситуація, пов'язана з втратою, пошкодженням чи зіпсуванням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. У цьому випадку спадкоємець для оформлення своїх спадкових прав отримує дублікат необхідного документа. На підставі отриманого дубліката документа, з дотриманням інших вимог пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553, можливо здійснити реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця. При цьому слід зазначити, що у випадку належної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно за життя додаткової реєстрації права власності на підставі дубліката документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, не вимагається. На сьогоднішній день існує два види документів, видача дублікатів яких законодавством не передбачена: державний акт на право власності чи постійного користування земельною ділянкою та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (крім свідоцтв, виданих органами приватизації). Перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлений в пункті 53 Порядку № 1127. Зокрема, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому пунктом 53 Порядку № 1127, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 р., або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації. У випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку № 1127. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, при дотриманні зазначених вище умов, передбачених Порядком № 1127, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Outcome: dismissed