Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

В жовтні 2015р. Позивач КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 27.09.2010р. по 27.06.2014р. у сумі 42 822,64 грн., яка складається з основного боргу у розмірі - 37073,14 грн.; інфляційних нарахуваннь у розмірі - 4 164,66 грн., 3 % річних в розмірі - 1 584,83 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. та витрати пов"язані із розглядом справи у розмірі 420,00 грн. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року задоволено повністю позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 26 квітня 2017 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є користувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 22, та споживає комунальні послуги, які надає виконавець комунальних послуг КП «ЦОС Шевченківського району». 21.08.2015 року Шевченківський районний суд м. Києва відмовив Комунальному підприємству у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника [PERSON] боргу за житлово-комунальні послуги, а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що відповідач користувався житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, однак кошти за користування ними сплачував не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складає у сумі 42 822,64 грн., та яку просив стягнути на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. та витрати пов"язані із розглядом справи у розмірі 420,00 грн. В ході розгляді справи, позивачем була подана заява від 13.06.2017 року про зменшення позовних вимог у зв'язку з сплатою відповідачем 28.02.2017 року - 42 822,64 грн. (основний борг - 35 435,15 грн.; витрати від інфляційних процесів - 4 164,66 грн.; 3% річних - 1 584,.83 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн.; витрати пов'язані із розглядом справи у розмірі 420,00 грн.), в зв'язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за основним боргом за житлово-комунальні послуги за період з 27.09.2010р. по 27.06.2014р. у сумі 1 637,99 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням заяви від 13.06.2017р. підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду свої письмові заперечення, у яких зазначив, що на підставі виконавчого листа № 761/29662/15-ц з метою припинення розшуку майна боржника, а саме транспортних засобів [PERSON] було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 42 822,64 на погашення всіє суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням основної суми боргу, втрат від інфляційних процесів та 3% річних. В зв'язку з чим, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» створено відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Згідно статуту КП «ЦОС Шевченківського району» від 2012 року передбачено: 2.2.1. Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг. 2.2.1. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. 2.2.2. Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг. 2.2.4. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Судом встановлено, що [PERSON] є користувачем нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що окремим дорученням №905 від 13.09.2010р. першого заступника голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації було зобов'язано КП ЖЕКам передати КП УЖГ всю первинну документацію, провести звірку з орендарями та власниками нежитлових приміщень, скласти акт звіряння станом на 01.10.2010 року, з метою підвищення контролю за рівнем платіжної дисципліни не допущенням безоплатного виконання використання теплової енергії (а.с. 14). Відповідно до акту складеного КП «ЖЕК «Шулявка» вбачається, що станом на 01.10.2010 року заборгованість відповідача складає у розмірі 3 169,08 грн. (а.с. 15). Крім того, оплата за фактичне споживання комунальних послуг у період з 28.09.2010р. по 27.06.2014р. від відповідача не надходила (а.с. 35-54). Згідно із ч. 3 ст. 815 ЦК України, ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до розрахунку боргу по платі за комунальні послуги, проведеним працівниками бухгалтерії позивача, заборгованість відповідача в період з 27.09.2010р. по 27.06.2014р. у сумі 42 822,64 грн., яка складається з основного боргу у розмірі - 37073,14 грн.; інфляційних нарахування у розмірі - 4 164,66 грн., 3 % річних в сумі - 1 584,83 грн. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Під час розгляду справи встановлено, що 28.02.2017 року [PERSON] було сплачена заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 27.09.2010р. по 27.06.2014р. у сумі 42 822,64 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 149), таким чином станом на 27.06.2014р. року у останнього перед КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відсутністій будь-який боргу. Жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач повинен сплатити наявну у розрахунку Комінального підприємства заборгованість представником позивача не надано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості за житлово-комунальними послугами, які підлягали б стягненню з [PERSON] та вважаю за можливе в цій частині вимог відмовити у задоволенні. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги [PERSON] була сплачена на рахунок КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 28.02.2017 року, та станом на дату звернення останнього з цим позовом до суду 12.10.2015р. у нього ще існувала заборгованість, таким чином з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1218,00 грн. та витрати пов"язані із розглядом справи у розмірі - 420,00 грн., а всього в сумі - 1637,99 грн.

Outcome: partial