Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду із позовом до Національного банку України (надалі по тексту - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіна Марина Анатоліївна, Державна казначейська служба України, в якому просив стягнути з Відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 419 180, 23 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено Договір № 187D-655631 Банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (1, 3 місяці). Відповідно до п. 1.1 Договору 1, Банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний депозитний рахунок в сумі 316 000, 00 грн. на термін з 27.01.2016 року по 27.04.2016 року, які банк зобов`язується виплатити вкладнику разом із сумою процентів на умовах та в порядку встановлених договором. Позивачем внесені грошові кошти в сумі 316 000, 00 грн., на його вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] . Відповідно до договору, 27.04.2016 року банк зобов`язаний був повністю виконати свої зобов`язання за договором 1, а саме повернути вкладнику суму вкладу та проценти за поточний місяць. Разом з тим, свої зобов`язання за договором 1, банк не виконав, не повернув вкладнику суму вкладу та проценти. 24.03.2016 року між банком та вкладником було укладено договір № 187D-664614 банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною виплатою процентів. Відповідно до п. 1.1 Договору 2, банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] в сумі 296 000, 00 грн. на термін з 24.03.2016 року по 24.04.2016 року, які банк зобов`язується виплатити вкладнику разом із сумою процентів на умовах та в порядку встановлених договором. За вимогами договору, 24.06.2016 року банк зобов`язаний був повернути вкладнику суму вкладу та проценти за поточний місяць. Тобто до 24.06.2016 року включно банк зобов`язаний був повністю виконати свої зобов`язання за договором 2. Разом з тим, свої зобов`язання по договору 2 банк не виконав, а саме не повернув вкладнику суму вкладу та проценти. Разом з тим, 04.04.2016 року постановою Правління Національного банку України № 231/БТ «Про віднесення Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» віднесено ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії проблемних строком до 180 днів, встановлено для ПАТ КБ «Хрещатик» обмеження в його діяльності, а також зобов`язано ПАТ «КБ «Хрещатик» надсилати до Департаменту банківського вкладу повідомлення про стан виконання запланованих заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення ним своєї діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016року «Про віднесення Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноваження ліквідатора банку». Позивач зазначив, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачу шкодою полягає у позбавленні позивача можливості в отриманні його банківських вкладів за договором 1 та договором 2 у визначений строк, внаслідок несвоєчасного вжиття відповідних заходів та дій щодо забезпечення фінансового стану ПАТ КБ «Хрещатик» з боку відповідача. Завдання майнової шкоди підтверджується неможливістю позивача внаслідок протиправної поведінки відповідача, з його вини, володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном - грошовими коштами у розмірі 419 180, 23 грн. Таким чином, на думку позивача, саме з вини відповідача, позивач був протиправно позбавлений можливості отримати свої грошові кошти за вищевказаними договорами. За таких обставин, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи (а.с. 18-19). 14.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника Відповідача Янко І.О., в якому він заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що до функцій Національного банку України не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Зокрема зазначив, що грошові кошти були внесені на вкладні депозитні рахунки позивача на підставі договорів банківського вкладу, що укладені між вкладником та банком. Національний банк України не є стороною у договірних відносинах, що виникли між позивачем та ПАТ КБ «Хрещатик», а отже у нього відсутні зобов`язання стосовно виконання умов договорів, укладених між позивачем та ПАТ КБ «Хрещатик». Крім того, представник вказував, що процедура ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» триває, здійснюється виплата грошових коштів кредиторам згідно встановлених черг. Зокрема, вимоги позивача були акцептовані на суму 419 180, 23 грн. та будуть задоволені за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку в 4 чергу. За таких обставин, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено, що внаслідок дій Національного банку України було порушено його право як кредитора ПАТ «КБ «Приватбанк» на отримання коштів за договорами банківського вкладу (депозиту), не доведено завдану шкоду позивачу (розмір вкладу не є розміром шкоди у розумінні ст. 1166 ЦК України), не доведено причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями. Доводи представника позивача про стягнення суми вкладу як відшкодування майнової шкоди є безпідставними. Крім того, позивач як кредитор ПАТ «КБ «Приватбанк» на даний час не позбавлений права на отримання належних йому коштів, оскільки ліквідація банку триває, а виплата грошових коштів кредиторам здійснюється згідно встановлених черг, відповідно до Закону про систему гарантування. Тому, позовні вимоги позивача вважали безпідставними та просили суд відмовити у їх задоволенні (а.с. 21-32). 25.06.2018 року на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А., у яких вона просила відмовити у задоволенні позову, зокрема зазначаючи, що посилання позивача на те, що він не може розпоряджатися наявними на його рахунках грошовими коштами є передчасним з огляду на процедуру ліквідації банку, що триває та можливість задоволення вимог кредитора у відповідній черговості, передбаченій ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, вважає позовні вимоги необґрунтованими, зокрема тому, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України. Разом з тим, було зазначено, що введенням тимчасової адміністрації позивачу не завдано шкоду. Зокрема, вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів) недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги, Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора. Звертала увагу суду на те, що позивач звернувся до уповноваженої особи з відповідною заявою про визнання кредиторських вимог. Таким чином, за умови достатності коштів, які надійдуть від реалізації майна банку, що ліквідовується та задоволення вимог кредиторів попередньої черги, ПАТ «КБ «Хрещатик» виконає своє зобов`язання перед позивачем. За таких обставин, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 54-58). 05.07.2018 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення, в яких він просив суд взяти до уваги те, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється за рахунок коштів, одержаних внаслідок результатів ліквідації та продажу майна (активів) банку та у черговості, визначеній Законом про СГВФО. На запит Фонду гарантування Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіною М.А. надано інформацію, що вимоги [PERSON] були акцептовані в сумі 419 180, 23 грн. (а.с. 65-66). В засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримував в повному обсязі, просив її задовольнити з наведених підстав. Представник відповідача Національного банку України Крайдуба В.І. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи ПАТ «КБ «Хрещатик» в засідання не з`явився, направив на адресу суду пояснення по справі. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду пояснення по справі. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіна М.А. в засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, направила на адресу суду пояснення по справі, в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Державної казначейської служби України в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши думки представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та подані до неї докази, пояснення третіх осіб, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.01.2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено Договір № 187D-655631 Банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (1,3 місяці). Відповідно до п. 1.1 Договору 1, Банк приймає грошові кошти Вкладника на вкладний депозитний рахунок в сумі 316 000, 00 грн. на термін з 27.01.2016 року по 27.04.2016 року, які Банк зобов`язується виплатити Вкладнику разом із сумою процентів на умовах та в порядку встановлених договором. Банк повертає Вкладнику суму вкладу та сплачує проценти на умовах та в порядку, встановлених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 Договору 1,процентна ставка встановлюється в розмірі 22% річних. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році. Сплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування та в день повернення суми вкладу (а.с. 12-13). За таких обставин, 27.04.2016 року Банк зобов`язаний був повністю виконати свої зобов`язання за Договором 1, а саме: повернути вкладнику суму вкладу та проценти за поточний місяць. 24.03.2016 року між Банком та Вкладником було укладено Договір № 187D-664614 банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (3 місяці). Відповідно до п. 1.1 Договору 2, Банк приймає грошові кошти Вкладника на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] в сумі 296 000, 00 грн. на термін з 24.03.2016 року по 24.06.2016 року, які Банк зобов`язується виплатити вкладнику разом із сумою процентів на умовах та в порядку встановленому договором. Відповідно до п.1.2 Договору 2, процентна ставка встановлюється в розмірі 19% річних. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році. Сплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування та в день повернення суми вкладу (а.с. 14-15). Отже, 24.06.2016 року Банк зобов`язаний був повністю виконати свої зобов`язання за Договором 1, а саме: повернути вкладнику суму вкладу та проценти за поточний місяць. Так, відповідно до довідки Банку № 9-2/1727 від 08.05.2018 року позивача повідомлено про те, що банком визнані його вимоги по: 1) Договору 1 - на суму залишку на вкладному рахунку та рахунку нарахованих процентів, разом 122 561, 74 грн.; 2) Договору 2 - на суму залишку на вкладному рахунку та рахунку нарахованих процентів, разом 296 618, 49 грн. Таким чином сума заборгованості Банку по Договору 1 та Договору 2 перед позивачем складає 419 180, 23 грн. (а.с. 16). 05.04.2016 року постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» № 234, ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних та прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик». Так, ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно із пунктом 8, 9 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як вбачається, позивач у позовній заяві зазначає, що йому було завдано майнову шкоду Національним банком України, яка полягає в неможливості отримати кошти, що були внесені ним на вкладні депозитні рахунки згідно договору № 187D-655631 Банківського вкладу «Живи сонячно» від 27.01.2016 року та Договору № 187D-664614 Банківського вкладу «Живи сонячно» від 24.03.2016 року, що були укладені між ПАТ «КБ «Хрещатик» та Вкладником. Правові основи взаємовідносин між Національним банком України та банками визначені у Законі України «Про Національний банк України» та Законі України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки мають право самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що перебуває у їхній власності. Держава не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями держави, якщо інше не передбачено законом або договором. Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк не відповідає за зобов`язаннями органів державної влади, а органи державної влади не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання. Ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. До функцій Національного банку України, які визначені ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національний банк України» не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. В результаті укладення Договорів банківського вкладу між позивачем та відповідачем ПАТ «КБ «Хрещатик» виникли договірні цивільно-правові відносини. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст. 527 ЦК України встановлена обов`язковість виконання зобов`язання належними сторонами - боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Так, грошові кошти були внесені на вкладні депозитні рахунки позивача на підставі Договорів банківського вкладу, що укладені між вкладником та банком. Національний банк України не є стороною у договірних відносинах, що виникли між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик», а отже у нього відсутні зобов`язання стосовно виконання умов договорів, укладених між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик». Крім того, як встановлено вище, постановою Правління НБУ від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «КБ «Хрещатик» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення з ринку ПАТ «КБ «Хрещатик» шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Правлінням НБУ 02.06.2016 року прийнято постанову № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», на підставі якої виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик», призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст.ст. 37, 38, ч.ч. 1, 2 ст. 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі рішення правління НБУ від 18.06.2019 року № 415-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 19.06.2019 року № 1548 про здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» протягом двох років з 20.06.2019 року до 19.06.2021 року включно. Ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку. Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 цього Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Залишок невиплаченої суми підлягає поверненню в порядку черговості, встановленої ст. 52 цього Закону. Зокрема вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, визначену Фондом, погашаються у четверту чергу. Так, ст. 52 цього Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, зокрема, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, інвестування тимчасово вільних коштів банку в державні цінні папери, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів за умови достатності коштів для забезпечення процедури ліквідації в такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними. Статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено право НБУ, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки НБУ відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів НБУ, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, НБУ адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За загальним правилом, встановленим у ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що майнова шкода виражається у формі збитків. У свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У випадку, передбаченому ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується незалежно від вини органу, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якого вона завдана. Натомість наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача. Правовідносини, які виникли між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» є договірними, які регулюються нормами цивільного законодавства, а позивач не надав доказів на підтвердження того, що саме внаслідок діянь НБУ він позбавлений можливості повернути кошти з депозитних вкладів. Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 757/62120/18-ц, від 05.11.2021 року у справі № 757/32858/18, від 07.06.2022 року у справі № 757/65202/17-ц, від 10.08.2021 року у справі № 761/17150/19, від 05.09.2018 року у справі № 757/12598/16-ц, від 15.04.2020 року у справі № 757/27124/19-ц, від 02.07.2019 року у справі № 910/5000/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Разом з тим, суд вважає відсутніми підстави, передбачені ст.ст. 1166, 1173 ЦК України, для відшкодування шкоди позивачу, оскільки виходячи з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, позивачем не надано доказів завдання йому матеріальної шкоди при здійсненні управлінських повноважень НБУ, зокрема: доказів того, що шкода позивачу заподіяна виключно у зв`язку із встановленням факту протиправності діяльності відповідача, що призвело до доведення ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності та неможливості повернення депозитних вкладів, доказів незаконності рішення, дії завдавача шкоди, а також наявності майнової шкоди. За вказаних обставин, вимоги позивача до НБУ про відшкодування шкоди є безпідставними. Тому, у разі заявлення вимог про відшкодування шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порушуючи питання про стягнення з НБУ грошових коштів у розмірі 419 180, 23 грн., позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому шкоди з боку НБУ та не довів протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав діями відповідача та не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того, суд вбачає за належне зазначити, що помилковими є посилання позивача на те, що визнано протиправною бездіяльність відповідача НБУ встановленою у судовому порядку при вирішенні спору постановою Окружного адміністративного суду України від 28.02.2017 року у справі № 826/15685/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду України від 30 травня 2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 грудня 2017 року, якою касаційну скаргу НБУ залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року без змін, оскільки у вказаних судових рішеннях не міститься жодного висновку про те, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України було порушено право позивача чи інших кредиторів ПАТ "КБ "Хрещатик" на отримання коштів за відповідними договорами.

Outcome: dismissed