Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. В заяві вказувала, що шлюб з відповідачем розірвано 11 березня 1999 року про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області складено актовий запис №14. ( свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №041693) 08.02.2006 року в них народився син [PERSON] - [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачці тяжко утримувати дитину власними силами, оскільки син часто хворіє та потребує лікування. Відповідач працює інженером в компанії «Рівнеобленерго». Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитити у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження останнього, серії І-ГЮ №0232978, де в графі батько записаний [PERSON]. Відповідач працює інженером в компанії «Рівнеобленерго». Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.\~ Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. (ст.141 СК України) Згідно ст.182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, і зобовязаний його утримувати до досягнення ним повноліття, не має інших утриманців, працездатний, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обовязок по утриманню неповнолітнього сина. Дитина часто хворіє, має проблеми зі здоров»ям. (виписка з медичної карти стаціонарного хворого №64, медичний висновок №20(+) на дитину (підлітка)- інваліда з дитинства віком до 16 років) З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, а тому має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції\~дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів 1/3 всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб ддитини, його харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних потреб.\~\~\~\~ Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. \~ Враховуючи викладене,

Outcome: approved