Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищенаведеним позовом, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок в цілому з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] ( як на ? частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] та на ? частину як частку у спільному майні подружжя). Позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], .,який до дня смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на майно, і зокрема на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] з господарськими та надвірними спорудами. Вказаний житловий будинок будувався позивачкою та її чоловіком за час перебування в шлюбі, згідно технічного паспорта завершений будівництвом в 1983 р., загальна площа будинку складає 165,9 кв.м., житлова площа 97,5 кв.м. При будинку знаходяться господарські та надвірні споруди. Забудовником вказаного будинку по всіх документах значився чоловік позивачки [PERSON] На випадок смерті чоловік заповіту на належне йому майно не складав. За життя [PERSON] не оформив право власності на житловий будинок, свідоцтво про право власності не було отримано. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок, нотаріус в такому відмовила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Натепер в інший спосіб захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду з зазначеною вимогою, позивачка не може оформити в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок. Представник позивача, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. (а.с. 63) Треті особи- [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позовних вимог позивачки, не претендують на спадкове майно після смерті батька. Дослідивши матеріали даної справи, заслухавши представника позивача, третіх осіб, суд встановив. Спір витікає з цивільних правовідносин, що регулюється спадковим правом.. Відповідно до ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами. Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також знайшло підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», у якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст. ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з копій паспорта та свідоцтва про шлюб (а.с.10) [PERSON] одружився з [PERSON] 01.06.1980 р. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] видно, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON](а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а зокрема на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта вказаний вище житловий будинок зведений в 1983 році, загальна площа будинку 165,9 м.кв., житлова 97,5 м.кв., допоміжна (підсобна) 68,4 м.кв., належав на праві власності згідно будівельного паспорта чоловікові позивачки [PERSON] (а.с.14-18) Згідно архівного витягу державного архіву Львівської області від 11.09.1980р. надано дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку. (а.с. 69) Відповідно до довідки виконкомуВеликолюбінської селищної ради №1753 від 22.09.2016р. та копії будинкової книги у будинку [ADDRESS] вказано, що на день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані: [PERSON] (позивачка по справі), [PERSON]( дочка), [PERSON] (внук)., а також вказано, що стара назва розташування будинку [ADDRESS]. (а.с. 25-34, 44-45) На даний момент вищевказаний житловий будинок відповідає будівельним нормам і правилам України, є придатним для проживання, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та його вартість з процентом зносу на даний час становить 461882 грн., згідно технічного паспорту від 07.09.2016р. (а.с.14-18). Встановленим є те, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте листом державного нотаріуса від 08.09.2016 р. № 344/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] за відсутності правовстановлюючих документів (а.с.35). Крім того сторони перебували у шлюбі, згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розміри часток чоловіка і дружини є рівними. Отже, вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні підтверджують право власності позивача [PERSON] на житловий будинок, що в [ADDRESS]. Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування та роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя, [PERSON] не отримав правовстановлюючі документи на житловий будинок в [ADDRESS], що і зазначено в листі нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майна. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. У відповідності до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали ймови та правові наслідки будівництва і діяли до вступу в дію Цивільного кодексу Української РСР 18.07.1963 Р. № 1540-ІУ. Зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком в [ADDRESS] неправомірно не встановлено. Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважити позов підлягаючим до задоволення, оскільки позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], інші спадкоємці (діти спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини), які б на неї претендували немає, за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved