Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] за договором позики в розмірі 384900 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.08.2012 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого він передав у власність відповідачу строком до 06.08.2013 року грошову суму в розмірі 119895 грн., що за курсом НБУ станом на 06.08.2012 року становило 15000 доларів США. На день звернення до суду борг відповідача згідно договору становить 384900 грн. Однак у вказані терміни відповідач кошти не повернув. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України. Про причину неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] строком до 06.08.2013 року грошову суму в розмірі 119895 грн., що за курсом НБУ станом на 28.08.2012 року становило 15000 доларів США(а.с. 5). Згідно п. 2 вказаного договору позики сторони домовились про те, що у разі збільшення курсу долара США до гривні, встановленого НБУ на день повернення позики порівняно з курсом на день підписання договору розмір позики має бути перерахований за наступною формулою: Sф=(Кф х Sр)Кр, де Sф- сума, яка підлягає поверненню Sр - сума договору Кр - курс долара США до гривні закладений у розрахунках на день укладення цього Договору. Відповідно до п. 4 Договору, при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 06.08.2013 року) позикодавець вправі буде пред'явити цей Договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченому чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду. У відповідності до п.п. 6.7. Договору, сторони домовилися, що документом, який підтверджуватиме прострочення виконання позичальником зобов'язання та безспірність заборгованості буде письмове нагадування (у вигляді заяви) позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, передане зі зворотнім повідомленням позичальникові. Сторони домовились також, що у разі відмови позичальника від одержання вищевказаної заяви, підтвердженої відміткою особи, що її доставляє, позичальник вважається таким, що повідомлений про її зміст. Статтею 202 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила статті 625 ЦК України, розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Частина 1 коментованої статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК України). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний буде відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені коментованою статтею. В порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України, передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем у повному розмірі не повернутий, а тому він підлягає стягненню з нього у судовому порядку. На день звернення до суду борг відповідача становить: 15000 доларів США Х 25.66( курс долара США згідно офіційного курсу НБУ) = 384900 грн.. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 384900 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3849 грн..

Outcome: approved