Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що гуртожиток по вул. Чайковського, 40/2 в м. Миколаєві прийнято на баланс позивача. Відповідач в даному гуртожитку був поселений один і проживає по теперішній час в кімнаті на три койко-місця. Таким чином, плата нараховується за три койко-місця. Вказує, що відповідач з квітня 2008 року сплачував лише за одно койко-місце. Отже, у відповідача за період з квітня 2008 року по березень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 19807,52 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму та судовий збір. Від відповідача надійшло заперечення проти позову. Відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить застосувати строки позовної давності. Відповідач вказує, що ним була здійснена оплата за послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій, за період з січня 2016 року по червень 2016 рік у сумі 900,00 грн., але в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, дана оплата не внесена. Заяву про надання згоди на одноособове проживання без підселення та згоду вносити плату згідно рішення адміністрації, він не писав. Заява підписана датою «09.12.2015 р.», у цей час з його заробітної плати утримувалась вартість за проживання у фіксованому відсотку від нарахованої заробітної плати, про що свідчать розрахункові листки за деякі місяці 2006, 2007,2008 року і становила різні суми. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Клопотань про слухання справи за відсутності від сторін не надходило, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до рішення виконкому Миколаївської місцевої ради №252 від 11.03.1984 будівля гуртожитку по вул. Чайковського, 40/2 передана на баланс ДП НВКГ "Зоря"- "Машпроект". Заявою від 09.12.2005 року відповідач висловив позивачу своє прохання проживати в окремій кімнаті без підселення та надав згоду на внесення оплати відповідно до рішення адміністрації. Рішенням від 30.11.2007 року, встановлено, що з 01.01.2008 з громадян, які проживають в гуртожитку і займають кімнату на 1 особу, не бажаючих підселення, стягувати оплату за кожне вільне койко-місце: з працівників і непрацюючих пенсіонерів комплексу по тарифам, встановленому для кожного гуртожитку і затвердженими Миколаївським міськвиконкомом: зі сторони громадян по собівартості, встановленої для кожного гуртожитку щоквартально. Рішенням від 30.11.2007 року, встановлено вартість койко-місця в гуртожитку для працівників позивача та для сторонніх громадян, які проживають в гуртожитку з 01.01.2008. Розпорядженням №335-р від 16.09.2009 року, встановлено граничний розмір плати за одне ліжкомісце в гуртожитку не вище 150 грн. на місяць з ПДВ. Наказом від 27.04.2010 року, встановлено плату за одне койко-місце на 2 квартал 2010 року. Наказом від 16.08.2010 року за №14-279 встановлено оплату за одно койко-місце на 3 квартал 2010 року. Наказом від 26.06.2015 року, встановлено з 01.06.2015 року оплату за одне койко-місце в гуртожитку підприємства. Розпорядженням від 21.12.2015 року за №410-р встановлено граничний розмір плати за проживання в указаному гуртожитку у розмірі 358,90 грн. без ПДВ. Рішенням від 29.02.2016 року, встановлено, що з 01.02.2016 року, розмір оплати для працівників комплексу за одне койко-місце в гуртожитку складає 300 грн., в тому числі НДС - 50,00 грн. Актом від 21.01.2016 року, встановлено, що відповідач проживає один в тримісній кімнаті №109 вказаного гуртожитку з 2005 року. Оплату проводить частково і несвоєчасно. Згідно довідки від 02.08.2016 року від №08/5781, відповідач працює на ДП НВКГ "Зоря"- "Машпроект" з 01.02.1983 року по теперішній час. Відповідно до довідки від 05.08.2016 року за №14/1-638, відповідач зареєстрований в гуртожитку за адресою: вул. Чайковського, 40/2. Згідно довідки від 28.02.2017 року за вих.. № 17/1-1612 з квітня 2008 року, плата за проживання в гуртожитку по вул. Чайковського,40/2 в місті Миколаєві [PERSON] утримувалась відповідно до його письмової заяви, яка не збереглася у звязку з закінченням терміну зберігання, що має відображення у відповідних розрахункових рахунках та підтверджується вибіркою з його розрахункових листів (а.с. 68-69). Згідно довідки від 11.04.2017 року за вих.. № 17/1-2812 Рішення про надання [PERSON] житлової площі в кімнаті № 109 по вулиці Чайковського в місті Миколаєві 01.11.2005 року адміністрацією ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» в письмовому вигляді не приймалося. Койко-місце в гуртожитку за вищевказаною адресою [PERSON] було надано на підставі його письмової заяви, де він прописаний з 21.02.1984 року по теперішній час. Відповідно до п. 2 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 №84 (далі-Положення) гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно з ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з утримання будинку та прибудинкової території за своїм функціональним призначенням відноситься до житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~4\~розділу 3\~Положення про\~гуртожитки,\~затвердженого наказом\~№ 84\~від 27.04.2015 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, особи, які проживають у гуртожитку, зобовязані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 01.04.2016 заборгованість відповідача з оплати за споживчі послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій складає 19807, 52 грн. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Статями 68, 162\~Житлового кодексу\~України визначено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача з оплату за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій станом на 01.04.2016 року за період з травня 2008 року по березень 2016 року становить 19807 грн. 52 коп. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач не в повному обсязі проводив оплату за надані послуги з урахуванням розпоряджень та наказів позивача. Суд спростовує посилання відповідача на те, що він не має платити за інші койко - місця, бо не надавав на це згоди, оскільки матеріали справи, які містять заяву разом з підписом відповідача свідчать про зворотне. Твердження відповідача про те, що заява підписана не ним не доведені останнім належними та допустимими доказами. Відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення з нього заборгованості. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, заборгованість нарахована за період з квітня 2008 року по березень 2016 року. За таких обставин, заборгованість відповідача необхідно стягувати в межах строку позовної давності (з березня 2013 по березень 2016), з урахуванням сплачених відповідачем коштів з січня по березень 2016 року, тобто в розмірі 8976 грн. 66 коп. Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: partial