Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] року померла його дружина [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач та мати померлої [PERSON], які у встановлений законом строк прийняли спадщину. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2013 року змінено черговість отримання права на спадкування після смерті [PERSON], надано [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Посилаючись на те, що державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, позивач просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 25.07.1997 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]., яка після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка „[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 3). [INFO] року померла [PERSON], дружина позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції, актовий запис 450 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва № 134 про право власності на житло від 16.01.1998 року видане виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради (а.с. 4). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - третя Запорізька державна нотаріальна контора про зміну черговості отримання права на спадкування задоволений, змінена черговість отримання права на спадкування після смерті [PERSON], надано [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги (а.с. 8-9). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.05.2013 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2013 року в цій справі залишено без змін (а.с. 12-13). Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заповіту [PERSON] не залишала, спадкоємцями за законом першої черги, після її смерті крім позивача, є відповідач, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2013 року, та її мати. З матеріалів спадкової справи № 225/2012 до майно померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 24.02.2014 року [PERSON] звернувся до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 55). Крім позивача, 26.11.2013 року до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся відповідач [PERSON] (а.с. 56). 23.12.2013 року державним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку у спадщині на квартиру [ADDRESS], в якому також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадщині на зазначене майно ще не видавалось (а.с. 62). Постановою державного нотаріуса № 427/02-31 від 24.02.2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] року [PERSON] у зв'язку з тим, що не надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії (а.с. 55). Згідно положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 р.: „При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину." Так, п. 24 вказаної вище Постанови Пленуму також встановлює, що суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою. Таким чином судом встановлено, що оформити свої спадкові права на спірну квартири у нотаріальному порядку позивач не мав змоги через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво право на спадщину. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що невидача свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], порушує право власності позивача [PERSON], який є спадкоємцем першої черги після смерті дружини - [PERSON], а тому вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved