Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що АТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір №б/н від 16.05.2007 року, за умовами якого, позивач відкрив картковий рахунок із початковим лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшився до 3000,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач, в свою чергу, неналежно виконує свої зобов`язання за договором та допустила виникнення заборгованості, яка станом на 31.07.2020 року становить 52123,83 грн., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали, додатково, направили письмові пояснення по справі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, також, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подала та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Встановлено, що 16.05.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Наведене підтверджено Анкетою-заявою про приєдання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивач вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Анкета -заява разом з "Умовами та правилами надання банківських-послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Так, згідно п. 3.1 Договору для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначається в пам`ятці клієнта і заяві, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, яка вказана у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п. п. 6.6 Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. В п.3.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що вразі, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вваажається продовженим щн на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клєнта в банк. При цьому обчислення нового строку вклада починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього вклада. Згідно довідки банку про зміну умов кредитування, що приєднана до матеріалів справи, відповідачу 16.05.2007 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 450,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, що є підтвердженням виконання Банком своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с.11). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач нарахував відповідачу заборгованість виходячи з умов викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою". За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач зазначає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 31.07.2020 р. у нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 52123 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 844,18 грн. - заборгованість за кредитом; 47719,21 грн. - заборгованість за відсотками в т.ч. несплачені відсотки на прострочену заборгованість; 3 560,44 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Також, судом встановлено, що ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» [PERSON] було надано наступні кредитні карти: [NUMBER] - дата відкриття 16.05.2007 року, термін дії 12/08, [NUMBER] - дата відкриття 29.01.2009 року, термін дії 01/10, [NUMBER] - дата відкриття 12.10.2011 року, термін дії 06/15, [NUMBER] - дата відкриття 12.08.2017 року, термін дії 08/21, [NUMBER] - дата відкриття 12.08.2017 року, термін дії 08/21 (а.с.12). Що стосується нарахування позивачем пені, то суд виходить з наступного. Так, за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, неможливо зрозуміти, яку суму складає пеня та якого виду, оскільки тарифами передбачено нарахування 2-х видів пені, а тому, суд взагалі не має можливості перевірити правильність нарахування пені. Розрахунок заборгованості пені суд вважає недоведеним і необгрунтованим, тоді як за ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення. Згідно ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, одночасне застосування двох видів пені, за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 844,18 грн. - заборгованість за кредитом; 47719,21 грн. - заборгованість за відсотками; всього: 48563 грн.39 коп. Суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення пені. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача розмір судових витрат.

Outcome: partial