Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності 1/6 частиною житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] шляхом вселення та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Позов обґрунтовує тим, що є інвалідом ІІ групи, отримав у спадщину 1/6 частину житлового будинку за вищезазначеною адресою і з червня 2002 року зареєстрований та проживає за місцем реєстрації. Відповідач є власником 5/6 частин вказаного будинку. На день звернення в суд він фактично позбавлений можливості користуватись і володіти своєю часткою, між ним та відповідачем виникають сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна. Відповідач поміняв замки на воротах і хвіртці, вчиняє різні перешкоди у користування його частиною будинку, а тому посилаючись на викладені обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив, що біля десяти років проживає у дружини по [ADDRESS]. За адресою [ADDRESS] є його частка, в домі проживають квартиранти і він бажає отримувати частину доходу. В чому полягають перешкоди з боку позивача пояснити не може. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, часткової власності [PERSON] - 1/6 частина (свідоцтво про право на спадщину від 13.05.1994 року № 2-2105, видане Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою) та [PERSON] - 5/6 на підставі договору дарування від 09.10.2012 року № 1115, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек Н.М. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на наявність перешкод у здійсненні ним права користування його часткою в належному йому на праві власності будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. При цьому, ним самим спростовуються дані твердження. З його пояснень в судовому засіданні встановлено, що за вищезазначеною адресою він не проживає тривалий час, а живе у своєї дружини по [ADDRESS]. Будинок знаходився в занедбаному стані. Відповідач по справі має інше місце проживання - будинок по [ADDRESS]. Пояснити в чому полягають перешкоди і чи бажає він проживати в будинку, позивач не зміг. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в листопаді 2015 року він не був у будинку при складенні акту, підписав акт, який не був заповнений і він його не читав. [PERSON] не живе по [ADDRESS] біля 10-12 років. В будинку живе сім»я. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що влітку 2015 року він шукав житло для проживання з сім»єю і йому порекомендували [PERSON]. Саме з ним він домовлявся про здачу будинку, який, за словами [PERSON], належить йому. Він пояснював, що по [ADDRESS] живе його брат і він дасть колючі від будинку, мати проживає в іншій області. Він познайомився з [PERSON] пізніше і дійсно він дав йому ключі від будинку. [PERSON] пояснював, що в будинку ніхто не жив, потрібен ремонт, який буде зараховано в рахунок оплати найму і згода матері. Через деякий час мати надала згоду і він з сім»єю поселився в будинку. Договір оренди уклав з [PERSON], так як йому по документам належить 5/6 частин будинку. На даний час він зробив косметичний ремонт, доступ в будинок є, провів воду, претензій з боку позивача не було. Замок у хвіртці та воротах як був поламаним, так і до цього часу не відремонтований. Він вбачає лише спір про гроші - орендну плату, а не про наявність перешкод. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною [PERSON], її чоловік і вона не підтримують жодних стосунків з позивачем, який проживає зі своєю дружиною за іншою адресою. Будинок по [ADDRESS] стояв пустий, в ньому ніхто не проживав і сам позивач знайшов квартирантів. Ніяких перешкод йому не чиниться. Враховуючи пояснення свідків, позивача, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилаються позивач в обгрунтування свого позову, а тому відсутні підстави для його задоволення. У відповідності до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) підставами цивільно-правової відповідальності при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні. Позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди відповідачем. Не доведено та не обґрунтовано у відповідності до вищезазначеної норми її спричинення та не зазначено з яких обставин та міркувань він виходив, визначаючи її розмір, а тому в частині стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди в сумі 5 000 грн. позов задоволенню не підлягає. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні в суд позивачем не сплачено судовий збір з посиланням на те, що він являється інвалідом ІІ групи Як встановлено в судовому засіданні відповідно до довідки акта огляду МСЕК від 16.12.2014 року вказана група інвалідності позивачу встановлена до 01.01.2016 року і на даний час ним не надано підтвердження наявності в нього інвалідності та підстав звільнення від сплати судового збору, а тому стягненню з позивача на користь держави підлягає судовий збір щодо позовної вимоги немайнового та майнового (моральна шкода) характеру. На підставі викладеного і

Outcome: approved