Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб з відповідачем зареєструвала 20.11. 2010 року у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області за актовим записом 65. Шлюб для обох вдруге. Від спільного подружнього життя дітей не народилося. На її утриманні є син від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Разом у шлюбі прожили до 2014 року, після чого, їх спільне проживання було припинено та проживають порізну одне від одного. Відповідач не виконував своїх сімейних обов"язків, неодноразово зраджував їй у подружній вірності. За таких обставин, сімейні відносини неможливі, поскільки у них велика розбіжність у поглядах на життя. Тому просить суд шлюб між ними розірвати. Судові витрати по справі просить розділити між сторонами. В судовому засіданні, позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених у позові просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав. Показав суду, що невірними є зазначені позивачкою причини, за існування яких вона не бажає перебувати у шлюбі. Заперечив той факт, що він зрадив у подружній вірності, оскільки така зрада була з боку позивачки. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20.11. 2010 року у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про що вчинено відповідний актовий запис № 65. Від шлюбу у сторін дітей не народилося. З огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя через поважні причини. Подружні відносини між сторонами припинені з 2014 року, що встановлено з пояснень сторін. У даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. В даному випадку, суду відома позиція обох сторін, згідно якої позивачка не бажає надалі перебувати у шлюбі, шлюб з відповідачем суперечить її інтересам, натомість відповідач позовні вимоги не визнав, однак з позицій наведених норм, а саме того, що суперечність перебування у шлюбі інтересам хоча б однієї сторони подружжя є підставою для розірвання шлюбу в судовому порядку, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягало б до стягнення на користь позивачки судові витрати, що складаються з 243,60 гривень судового збору, однак позивачка виявила бажання розділити судові витрати між сторонами, тому суд вважає, що половину суми судового збору слід залишити за позивачкою, а іншу частину стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved