Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

20 01 2017 року [PERSON] звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області\~ з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, та стягнення аліментів за минулий час, уточнила позов 20.02.2017 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з 2013 по 2015 роки, від проживання з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання малолітньої дитини, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) позивач має право на стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини та аліменти у розмірі 19789,03 грн. за минулий період, зокрема з 05.02.2014 року по 19.02.2017 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони мають спільного сина\~ - [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 ). Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на її утримання та виховання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки малолітня дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи, відсутність домовленостей між батьками щодо утримання дитини та невиконанням відповідачем цього обов'язку, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як вбачається з матеріалів справи малолітній [PERSON] Нікіта, який народився 05.02.2014 року хворіє згідно довідки № 027/о від 22.03.2017 року , а саме дитина має атопічний дерматит, аденоїди 1-2 ступеню, деформація голеней, неправильна установка п"ятипалих пальців стоп обох ніг, та малі аномалії розвитку серця, що потребує постійних витрат на лікування та проходження обстежень . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частиною першою ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В самій позовній заяві позивач не навела та не вказала жодних доказів, що вона вживала заходи для отримання аліментів від відповідача раніше, починаючи з лютого 2014 року. В ході розгляду справи на підтвердження вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, за минулий час позивач надає суду три листи від 06.11.2014 року, 14.10.2015 року, та 23.09.2016 року, які вона відправляла кур»єрською поштою відповідачеві з проханням сплачувати аліменти. Надає також два бланки відправки відповідачеві від 06.11.2014 року та 23.09.2016 року листів кур»єром. Вивчивши ці докази суд віднісся до них критично, так як з самих листів не вбачається факту відправки, вони роздруковані та підписані позивачем, а з бланків відправлення кур»єром не вбачається, що лист доставлявся відповідачеві, так як заповнена тільки сторона позивача, а сторона з відмітками про отримання відповідачем взагалі не заповнена, навіть не вказано причини недоставляння, що має бути обов»язково відмічено кур»єром, або про факт доставки підпис відповідача, або про факт та причину не доставлення листа, якщо він взагалі відправлявся.\~ Виходячи з викладеного вище, відсутності будь-яких належних та законних доказів з боку позивача про вжиття нею заходів до стягнення аліментів починаючи з 05.02.2014 року та ухилення відповідача від їх сплати, а перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 19789,03 грн. за минулий період, а відтак, врахувавши те, що відповідну позовну заяву позивачем подано лише 20 січня 2017 року, що підтверджується відміткою загальної канцелярії суду (а.с. 1), відповідно до ст. 191 СК України саме від дня пред'явлення позову підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. Враховуючи вищевикладене та стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з 20 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial