Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 01 серпня 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1027. В шлюбі є дитина [PERSON], [INFO]. З відповідачкою вони разом не проживають один рік, спільного господарства не ведуть. Між ними часто виникали сварки, непорозуміння, дружина проявила подружню зраду. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дитину залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, суду пояснив, що сторони припинили сімейні відносини, протягом останнього року живуть окремим життям, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Підозра в подружній зраді з боку відповідачки є однією з причин розпаду сім"ї. Дитину просить залишити з матір"ю. Відповідачка [PERSON] позов визнає, миритися не бажає,однак вона заперечує твердження позивача про те, що розірвання шлюбу відбулося з причин її подружньої зради. Позивач надав цю недостовірну інформацію суду без надання належних доказів. Просить суд не вказувати цю причину в рішенні суду як підставу для розірвання шлюбу через її недостовірність. Позовні вимоги позивача визнає, дає згоду на розірвання шлюбу. Просить суд після розірвання шлюбу дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю. Також після розірвання шлюбу їй залишити прізвище «Стецько». Безпричинні ревнощі з боку відповідача та відсутність уваги та взаєморозуміння. з боку позивача , відвідування ним нічних клубів і відсутність турботи про сім"ю, поява з іншими молодими дівчатами дає їй підстави розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідачку. вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Польова) [PERSON] уклали шлюб 01 серпня 2010 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1027, про що свідчить свідоцтво про шлюб. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Протягом останнього року сторони повністю припинили сімейні відносини, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення не погоджуються, настоюють на розлученні. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved