Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

06 травня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачки суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою [ADDRESS] на підставі договору на постачання електроенергії від 27.05.2014 року, за вказаною адресою на її ім'я відкрито особистий рахунок споживача [NUMBER]. Станом на 30.04.2015 року відповідачка має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1011,18 грн. Оскільки заборгованість відповідачка у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання за належного повідомлення не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання зобов'язань по оплаті за спожиту електроенергію, що регулюються ст.714 ЦК України, Правилами користування електричною енергією для населення (далі Правила або ПКЕЕН), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (зі змінами та доповненнями). Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Судом встановлено, 27 травня 2014 року між ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" в особі філії Снігурівського району та [PERSON] було укладено договір [NUMBER] про користування електричною енергією побутовим споживачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до п. 1 даного договору енергопостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач - оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Як вбачається з вказаного договору за відповідачем рахується особовий рахунок споживача електроенергії № 43101708. Таким чином, [PERSON] є споживачем електроенергії за вказаною адресою, яку постачає позивач. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил. Згідно п.12 Договору плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як вбачається з наданої позивачем особової картки по рахунку [NUMBER] станом на 30.04.2015 року заборгованість відповідачки за спожиту електроенергію становить 1011,18 грн (а.с.3). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Наявність зобов"язання по оплаті вказаного боргу відповідачкою не спростовано. На час ухвалення рішення заявлена заборгованість [PERSON] не погашена. Таким чином, судом достовірно встановлено, що споживач [PERSON] в порушення умов договору має заборгованість за спожиту електричну енергію, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved