Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

До суду, у відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв"язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року, надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], авто гаражного кооперативу «Шахтар» про визнання права власності, в якій останні просить визнати за ним право власності на автогаражний бокс №292 в автогаражному кооперативі «Шахтар», який знаходиться за адресою: 83004, м.Донецьк вул.Щорса, б.110 А. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 червня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 254000 гривень за придбаний ним автогаражний бокс №292 в авто гаражному кооперативі «Шахтар», який знаходиться за адресою: 83004, м.Донецьк вул..Щорса, б.110 А. Оскільки відповідачі в свою чергу ухилились від переоформлення права власності на вказане майно за позивачем, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Від позивача та відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримав позов в повному обсязі та просв їх задовольнити. Відповідач позов визнала повністю. Представник відповідача автогаражного кооперативу «Шахтар» в судове засідання не зявився, причин поважності неявки в судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач набув право власності на автогаражний бокс №292 в авто гаражному кооперативі «Шахтар», який знаходиться за адресою: 83004, м.Донецьк вул..Щорса, б.110 А , відповідно до умов договору, укладеного 02 червня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно зі статтею 220 чинного ЦПК України, при недодержанні вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір може бути визнано дійсним в судовому порядку при умові, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору. Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Як слідує із вищенаведених доказів та документів сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання вищевказаного договору, укладеного в простій письмовій формі. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2540 гривень в рівних частках з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved