Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, свої позовні вимоги мотивує тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву б/н від 16.02.2007 року згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів. У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань за відповідачем станом на 27.10.2020 року рахується заборгованість за кредитом в розмірі 13919,99 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справ до малозначних. При подачі позову представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстрації, яку він отримав 04.01.2021 року, що підтверджується повернутим повідомленням з відміткою про отримання 04.01.2021 року. 03.02.2021 року надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи та надання часу для подачі відзиву. 25.02.2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Попович С.М. на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позов не визнає, просить в позові відмовити повністю, посилаючись на викладені висновки в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, вказуючи, що процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи відповідачем не підписані. Вважає виписку з банківського рахунка неналежним доказом, оскільки не підписана представником банка. Вважає, що відповідачем отримані кошти сплачені, крім того надає копії квитанції від 17.10.2020 року, від 29.10.2020 року та дві квитанції від 20.12.2020 року, які не враховані до розрахунка позивача. 25.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вказує, що процентна ставка 3,00% на місяць (36% річних) передбачена самою анкетою-заявою, яку підписав відповідач, інших неустойок позивач не вимагає від відповідача. Вказує, що виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом, оскільки в ній зазначена вся інформація про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Крім того, у відзиві вказано, що позивачем буде підготовчлена уточнена позовна заява з урахуванням погашень заборгованості відповідачем, здійснених після подачі позовної заяви. Однак, станом на 12.05.2021 року від представника позивача жодних уточнених заяв до суду не надходило. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наступне. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву б/н від 16.02.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 13). В заяві вказано, що позичальник згоден з умовами, що анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір та, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Крім того, в заяві позичальника від 16.02.2007 року вказана процентна ставка 3,00% на місяць (тобто 36% річних). Згідно Умов та правилами надання банківських послуг, які надані позивачем до матеріалів справи (а.с. 14-19), вбачається, що ними передбачено всі істотні умови, щодо зміни кредитного ліміту, визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами та визначено обов`язки позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також оплачувати комісії на умовах договору та сплата штрафів і пені відповідно до Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" Тарифів. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановлено банком відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. З розрахунку наданого представником позивача вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, що також підтверджує визнання ним факту укладення кредитного договору та наявності кредитних зобов`язань. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконня зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно розрахунка позивача (а.с.10), станом на 27.10.2020 року за відповідачем рахується заборгованість за договором б/н від 16.02.2007 року в розмірі 13919,99 грн., яка складається з наступного: 12895,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 00,00 - заборгованість за поточним тілом кредита, 12895,87 грн. - заборгованість за просточеним тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1024,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн.- нараховано комісії. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦКУкраїни, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Тобто у Заяві позичальника від 16.02.2007 року, яку осибисто підписав відповідач зазначена відсоткова ставка 3% на місяць, тому посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. в данному випадку є недоречними, оскільки позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача лише тіло кредита та відсотки за користування кредитом, тобто те, що передбачено заявою позичальника. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, дослідивши розрахунки подані позивачем та виписку з банківського рахунку відповідача, суд не погоджується, що заборгованість по тілу кредиту становит 12895,87 грн. Дослідивши Умови та правила надання банківських послуг, суд встановив на них дійсно відсутній підпис відповідача [PERSON] , що свідчить про те що, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, також, що саме з цими Тарифами банку був ознайомлений відповідач [PERSON] , під час підписання Заяви, а не з іншими. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач був ознайомлений і погодився на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати простроченного тіла кредита, та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.02.2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07.12.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, в заяві позичальника від 16.02.2007 року не передбачена відповідальність відповідача за прострочене тіло кредита. Також суд вважає, що виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом, оскільки в ній зазначена вся інформація про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Відповідно до розрахунка позивача станом на 30.06.2019 року (а.с.7-9) вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за тілом кредита в розмірі 14033, 25 грн (а.с.9), також погашено заборгованість за простроченим тілом кредита в розмірі 16807,94 грн, погашено заборгованість по пені в сумі 4053,51 грн. Згідно розрахунка поданного позивачем в період з 01.07.2019 року по 27.10.2020 року (а.с.10), вбачається, що відповідачемчем сплачено заборгованість за тілом кредита в розмірі 996,13 грн крім того сплачено заборгованість по простроченим відсоткам в розмірі 5000,00 грн. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , вбачається, що відповідачу 16.02.2007 року встановлено кредитний ліміт 250,00 грн, 22.03.2008 року його збільшено до 2600,00 грн, 11.02.2009 року зменшено кредитний ліміт до 1300,00 грн, 15.12.2009 року збільшено кредитний ліміт до 2400,00 грн, 14.04.2010 року збільшено кредитний лімт до 4000,00 грн, 26.12.2012 року збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн, 13.09.2016 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, 21.01.2017 року збільшено кредитний ліміт до 10200,00 грн, 26.07.2018 року його зменшено до 0,00 грн. Згідно даної довідки вбачається, що кредитний ліміт, тобто тіло кредиту не перевищувало 10200 грн, а відповідачем згідно поданих розрахунків та виписки з банківського рахунку відповідача сплачено заборгованість за тілом кредита в розмірі 15029,38 грн (996,13грн +14033,25грн). Крім того, представником відповідача подано копії квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором від 29.10.2020 року на суму 1000 грн, від 20.12.2020 року 13:04 на суму 1000 грн. та від 20.12.2020 року 13:03 на суму 1000 грн., які були сплачені відповідачем після проведенного позивачем розрахунка. Копія квитанції поданного представником відповідача від 17.10.2020 року на суму 1200 грн. судом не враховується, оскільки дана сплата була проведена банком та зафіксована розрахунком та випискою по банківському рахунку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем згідно поданих розрахунків та виписки з банківського рахунка відповідача здійснено погашення заборгованості за тілом кредита в розмірі 15029,38 грн, а позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача тіло кредита в розмірі 12895,87 грн, яке вже сплачено відповідачем, а надане позивачем відповідачу тіло кредита в розмірі 10200,00 грн. Крім того, здійснено погашення суми заборгованості за кредитом після 27.10.2020 року на загальну суму в розмірі 3000 грн., тобто цією проплатою суд вважає, погашено заборгованість за простроченими відсотками, які просив позивач стягнути з відповідача в розмірі 1024,12 грн. За таких обставин, суд вважає, що зобов`язання відповідачем теж виконані, заборгованість за кредитним договором б/н від 16.02.2007 року в розмірі 13919,99 грн, з яких: 12895,87 грн - заборгованість за тілом кредита, тобто фактично отримані кошти відповідачем, та 1024,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками, на момент розгляду справи, сплачена повністю, уточнених позовних заяв зі спростування наведенного, суду не подано, тому в позові Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, так як в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р., та

Outcome: dismissed