overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посилається на те, що має право на призначення пенсії по інвалідності, однак при підготовці документів при оформленні пенсії в УПФУ в Сарненському районі з"ясувалось, що у трудовій книжці БТ-І №9902300 його анкетні дані містять невірну інформацію про дату народження, яка зазначена як 13 вересня 1983 року, що не відповідає даним паспорта, свідоцтва про народження, в яких датою народження зазначено [INFO], що ставить під сумнів факт належності йому трудової книжки, записи в якій мають значення для зарахування трудового стажу при призначенні пенсії, в зв"язку з чим просить встановити факт належності трудової книжки БТ-І №9902300 з датою заповнення 26 вересня 1983 року як правовстановлюючого документу. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту належності трудової книжки як правовстановлюючого документу підтримала у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в Сарненському районі письмовою заявою не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши свідоцтво про народження серія VІІ-УР №1180720 по факту народження [PERSON] 13.09.1966 року, дані паспорта МЮ 332604, виданого Сарненським РВ УДМС України в Рівненській області 04.04.2013 року на ім"я [PERSON], [INFO], трудову книжку БТ-І №9902300 з датою заповнення 26 вересня 1983 року, в якій заявник зазначений як [PERSON], [INFO], вважає, що вимоги про встановлення факту належності трудової книжки як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки трудова книжка дійсно належить заявникові [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON], в особі представника за довіреність, звернулася в суд з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на розташовані на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області земельні частки (паї) розміром 7,12 га., в умовних кадастрових гектарах. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 07 березня 2003 року померла її баба [PERSON], яка за життя мала право на розташовану на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області земельну частку (пай). Але через втрату сертифікату на право власності на земельну частку (паї) спадкоємець за законом, [PERSON] ( позивач у справі) - позбавлена можливості після смерті [PERSON] належним чином оформити спадкові права. В судовому засіданні: представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] визнав заявлені [PERSON] позовні вимоги та висловився про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: по справі встановлено, що [PERSON] за життя мала право на розташовану на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області земельну частку, але оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Після смерті 07 березня 2003 року [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Але відсутність оригіналу Сертифікату позбавляє позивача можливості після смерті спадкодавця оформити право на вказану земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ч.1 ст.1216 ЦК України). Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.1 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з положеннями ч.2 ст. 2 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) одним з документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) - є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом беззаперечно встановлено факт прийняття позивачем по справі спадщини після смерті [PERSON] За таких встановлених фактичних обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві просить стягнути аліменти з відповідача на навчання повнолітньої доньки [PERSON]. В обгрунтування вимог в судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] пояснив, що відповідач приходиться батьком [PERSON] [INFO], яка народилася у період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] В даний час [PERSON] є студенткою денної форми навчання КЗ «Бердянський медичний коледж», і просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 30 % від заробітної плати на період навчання, але не довше ніж досягнення дитиною 23-х років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує платити аліменти на навчання доньки в такому розмірі. Третя особа [PERSON] до суду не явилася, про день слухання справи сповіщена, в заяві просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка 06. 01. 2012 року змінила прізвище на [PERSON]. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 17. 06. 2008 року [PERSON] зобов"язаний до виплати аліментів на утримання доньки до її повноліття дитини. Згідно копії договору про підготовку молодшого спеціаліста № 24 від 15. 08. 2012 року і довідки від 01. 09. 2014 року [PERSON] являється студенткою 3 курсу денної форми навчання КЗ «Бердянський медичний коледж» за рахунок коштів фізичних осіб. Термін навчання - червень 2016 року. Ст. 199 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач позов визнав повністю, суд вважає за можливе аліменти на навчання стягнути.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] в серпні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Сторони з березня місяця 2015 року разом не проживають, спільного бюджету не мають та подружніх стосунків не підтримують. Позивач вважає збереження сім"ї неможливим, просить шлюб розірвати та малолітнього сина залишити на проживання та виховання з нею. Також просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Сторони в судове засідання не з"явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач визнав (а.с. 11,12). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено з матеріалів справи, подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 823 (а.с.4), та мають від нього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до того, що з березня 2015 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наполягають на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи інтереси малолітнього сина, суд залишає його на виховання та проживання при матері, [PERSON] При цьому суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов"язаних з наданням юридичної допомоги, оскільки позивач не вказує, яку саме суму просить стягнути та на підтвердження таких витрат не надає будь-яких доказів. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] в січні 2015 року звернулася до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2010 року, вказаний шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 849. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ними не залишилося спільних почуттів та інтересів, що призвело до того, що сторони тривалий час не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки його доходів щомісячно. Дитину просить залишити на виховання та проживання з нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не не заперечував проти задоволення позову. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що сторони перебувають в шлюбі з 17 липня 2010 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 849 (а.с.3), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). В даний час сім"я фактично розпалася і збережена бути не може, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства і наполягають на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів судом встановлено наступне. Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], інших утриманців не має, має офіційний дохід та задовільний стан здоров"я, а тому, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] в січні 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Разом з тим, позивач клопотала про зміну прізвища на дошлюбне "[PERSON]". [PERSON] в суд не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2016 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, (а.с. 6), від шлюбу дітей не мають. За позовною заявою, сторони з вересня 2016 року шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач розірвати шлюб через органи РАГСу не бажає, позивач поновлювати шлюбні відносини відмовляється. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Підлягає задоволення і клопотання позивача про зміну прізвища на дошлюбне відповідно і на підставі ст. 113 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] в травні 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачкою [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 січня 2012 року, шлюб зареєстровано виконкомом Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №1. Сторони від даного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах та протилежні погляди на шлюб та сім"ю, що призвело до того, що шлюб фактично розпався, кожен з них живе своїм життям, а тому позивач просить суд розірвати вказаний шлюб. В судове засідання сторони не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позов підтримав, а відповідач визнала. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі з 05 січня 2012 року, який зареєстровано виконкомом Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №1. Сторони від даного шлюбу дітей не мають. Шлюб носить формальний характер, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наполягають на розірванні шлюбу, отже, збереження даної сім"ї є недоцільним та неможливим . А тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з даним позовом, в обгрунтування якого вказала, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2008 року та мають від нього малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, сторони більше чотирьох років не проживають разом та не ведуть спільного господарства, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, а також стягнути на свою користь понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з"явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. Про час та місце судових засідань повідомлявся судовими повістками за останнім відомим місцем проживання (а.с. 17-18, 23-24, 25-26). Суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи згідно з вимогами ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.10.2004 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного Територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1968 (а.с.3). В даний час сім"я фактично розпалася і збережена бути не може, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Згідно з копією свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, доказів неможливості сплати аліментів також не надав. Своїми діями відповідач порушує права малолітньої доньки. Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а тому, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] в червні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири. Разом з нею в квартирі зареєстрований піднаймач [PERSON], який фактично не проживає у вказаній квартирі більше 6-ти місяців та нею не цікавиться, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Пояснила, що реєстрація [PERSON] у належній їй квартирі створює перешкоди у користуванні своєю власністю, вона сплачує комунальні платежі згідно чисельності зареєстрованих осіб. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON], сусід позивача, підтвердив у судовому засіданні факт непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше, ніж півроку. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд заслухав пояснення позивача та покази свідка, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] є одноособовою власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири (а.с. 9). Разом з нею в квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с. 6), з яким 13.06.2003р. було укладено Договір піднайму жилого приміщення строком на п"ять років (а.с. 8), та який протягом останніх шести місяців фактично не проживає у вказаній квартирі, не цікавиться нею, не сплачує комунальні платежі та не отримує кореспонденцію. Факт непроживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] більше 6-ти місяців підтверджено Актом комісії ТОВ «КК «КомЕнерго - Житомир»» від 12.06.2015 (а.с. 7). У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами не існує ніякої домовленості щодо користування [PERSON] належною позивачці квартирою №86 по вул. Гагаріна, 24 в м.Житомирі, оскільки Договір піднайму був укладений між ними 13.06.2003 строком на п"ять років, тому строк його дії закінчився у 2008 році, відповідач більше 6-ти місяців фактично не проживає у вказаній квартирі, не цікавиться нею, не сплачує комунальні платежі та не отримує кореспонденцію, реєстрація відповідача у вказаній вище квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні свою власністю, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] в червні 2015 року звернулася до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 11 жовтня 2012 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1651. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ними не залишилося спільних почуттів та інтересів, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Дитину просить залишити на виховання та проживання з нею. В судове засідання сторони не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивач позов підтримала, а відповідач - визнав. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що сторони перебувають в шлюбі з 11 жовтня 2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1651 (а.с.6), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). В даний час сім"я фактично розпалася і збережена бути не може, оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за доцільне залишити її на виховання та проживання при матері, [PERSON] Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів судом встановлено наступне. Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], інших утриманців не має, визнав позов повністю, тому, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] (громадянка Республіки Вірменії) і [PERSON] (громадянин Грецької Республіки) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.02.2008 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, після оголошення перерви в судовому засіданні - позивачка в судове засідання не з»явилась, до матеріалів справи надала заяву від 05.12.2016 року, згідно якої вона підтримує позовні вимоги та просить суд справу розглядати за її відсутності; відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.02.2008 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.34-35). Як стверджують сторони, вони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно з жовтня 2015 року, з того часу фактично проживають окремо; раніше в сім?ї мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій подружжя. Як стверджують сторони, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; зазначені обставини мають істотне значення для сторін і є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений. Як стверджують сторони, після розірвання шлюбу син [PERSON], [INFO] буде проживати разом з матір»ю - позивачкою [PERSON]; будь-яких спірних питань майнового характеру, з аліментних обов»язків батьків між сторонами на даний час не виникає.

Outcome: approved