Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Білопільський " с. Білопілля Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим , що з 1988 року вона працювала в місцевому колгоспі ім. Ватутіна села Білопілля Козятинського району, після реорганізації в сільськогосподарському колективному господарстві пайовиків імені Ватутіна. Їй, як спеціалісту, господарство надало квартиру № 3 в будинку по вулиці Колгоспній, 2а в с. Білопілля Козятинського району Вінницької області. Квартира була надана з умовою, що протягом десяти років вона виплатить вартість квартири і після чого квартира перейде їй у власність. В 2000 році на загальних зборах пайовиків господарство було реорганізоване в сільськогосподарський виробничий кооператив «Білопільський» (далі - СВК «Білопільський). Згідно статуту СВК «Білопільський» є правонаступником сільськогосподарського колективного господарства пайовиків ім. Ватутіна з дня припинення його діяльності. До кооперативу перейшли всі майнові права і обов'язки реорганізованого господарства. В 2004 роді СВК «Білопільський» розпочало процедуру по отриманню свідоцтва про право власності на житловий будинок № 2а по вулиці Колгоспній в селі Білопілля Козятинського району. На підставі заяви господарства та запису в погосподарській книзі № 3, виконавчий комітет Білопільської сільської ради рішенням № 11 від 22 вересня 2004 року зобов'язав Вінницьке об'єднане бюро технічної інвентаризації видати та зареєструвати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Колгоспній, 2а в селі Білопілля Козятинського району на ім'я СВК «Білопільський». 22 грудня 2004 року СВК «Білопільський» було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Колгоспній, 2а. Однак, господарство з невідомих причин втратило оригінал свідоцтва і не здійснило реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок по вулиці Колгоспній, 2а в Козятинському структурному підрозділі комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації». В зв'язку з тим, що всі квартири в житловому будинку 2а по вулиці Колгоспній були викуплені СВК «Білопільський» зняло його з балансу. На даний час виконавчий комітет Білопільської сільської ради відповідно до діючого законодавства не уповноважений видати господарству дублікат свідоцтва про право власності на житловий будинок. В грудні 2007 року після сплати вартості квартири вона звернулась до адміністрації СВК «Білопільський» про передачу вказаної квартири їй у власність. З'ясувалось що господарство не оформило належним чином правовстановлюючі документи на житловий будинок. Ці обставини тривалий час не дають їй право оформити право власності на квартиру, і вона змушена за захистом своїх прав звернутись до суду. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини,що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно ( частина 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до частини 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла. Починаючи з 1990 року, вона [PERSON], фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалась чужим майном, а саме: квартирою № 3 в будинку 2а по вулиці Колгоспній в селі Білопілля, яка належить СВК «Білопільський». Весь цей час вона утримує квартиру в належному стані, своєчасно проводить капітальний та поточний ремонт, своєчасно сплачує комунальні послуги. Факт проживання в даній квартирі її сім'ї підтверджується довідкою сільської ради. Відповідно до положень статей 335 і 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Позивач в судове засідання не зявився, але позивач та представник позивача [PERSON] надіслали до суду заяви , в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу слухати в їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи , однак, від голови СВК «Білопільське» - [PERSON] надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1988 року працювала в місцевому колгоспі ім. Ватутіна села Білопілля Козятинського району, після реорганізації в сільськогосподарському колективному господарстві пайовиків імені Ватутіна. Їй , як спеціалісту, господарство надало квартиру № 3 в будинку по вулиці Колгоспній, 2а. Квартира була надана з умовою, що протягом десяти років позивач виплатить вартість квартири і після чого квартира перейде їй у власність. В 2000 році на загальних зборах пайовиків господарство було реорганізоване в сільськогосподарський виробничий кооператив «Білопільський». Згідно статуту, СВК «Білопільський» є правонаступником сільськогосподарського колективного господарства пайовиків ім. Ватутіна з дня припинення його діяльності. До кооперативу перейшли всі майнові права і обов'язки реорганізованого господарства ( а.с. 11-13). В 2004 роді СВК «Білопільський» розпочало процедуру по отриманню свідоцтва про право власності на житловий будинок № 2а по вулиці Колгоспній в селі Білопілля Козятинського району. На підставі заяви господарства та запису в погосподарській книзі № 3, виконавчий комітет Білопільської сільської ради рішенням № 11 від 22 вересня 2004 року зобов'язав Вінницьке об'єднане бюро технічної інвентаризації видати та зареєструвати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Колгоспній, 2а в селі Білопілля Козятинського району на ім'я СВК «Білопільський» ( а.с. 10). 22 грудня 2004 року СВК «Білопільський» було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Колгоспній, 2а. Однак, господарство втратило оригінал зазначеного свідоцтва і не здійснило реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок по вулиці Колгоспній, 2а в Козятинському структурному підрозділі комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації». В зв'язку з тим, що всі квартири в житловому будинку 2а по вулиці Колгоспній були викуплені, СВК «Білопільський» зняло його з балансу, що підтверджується довідкою СВК «Білопільський» № 01-47 від 10 березня 2016 року ( а.с. 14) . На даний час виконавчий комітет Білопільської сільської ради відповідно до діючого законодавства не уповноважений видати господарству дублікат свідоцтва про право власності на житловий будинок. В грудні 2007 року після сплати вартості квартири позивач [PERSON] звернулась до адміністрації СВК «Білопільський» про передачу вказаної квартири їй у власність. З'ясувалось, що господарство не оформило належним чином правовстановлюючі документи на житловий будинок. Ці обставини не дають позивачу можливості оформити право власності на квартиру і вона змушена за захистом своїх прав звернутись до суду (а.с.19). Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини,що виникли з 1 січня 2001 року. Окрім цього, відповідно до частини 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла. Починаючи з 1990 року, [PERSON], фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користуюсь чужим майном, а саме: квартирою № 3 в будинку 2а по вулиці Колгоспній в селі Білопілля, яка належить СВК «Білопільський». Весь цей час вона утримує квартиру в належному стані, своєчасно проводить капітальний та поточний ремонт, своєчасно сплачує комунальні послуги. Факт проживання в даній квартирі її сім'ї підтверджується довідкою сільської ради . Згідно довідки Білопільської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 137 від 09.03.2016 , на підставі запису попогосподарській книзі № 4 Білопільської сільської ради , номер об"єкта погосподарського обліку № 0292-1 , в квартирі № 3 житлового будинку 2А по вул. Колгоспна в с. Білопілля Козятинського району Вінницької області зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9) Відповідно до положень статей 335 і 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 Цивільного кодексу України, а також частини 4 статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності па це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі наведеного,

Outcome: approved