Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

31 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20259 грн. 16 коп. Рішенням Чернігівського районного суду від 04 травня 2017 в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник за довіреністю ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. За доводами апеляційної скарги рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON], обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. По справі встановлено, що 04.10.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до свідоцтва про шлюб, відповідач у 2015 році змінила прізвище з «Пятикоп» на «Геня». Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31.12.2016 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість в сумі 20259,16 грн, яка складається з: 363,48 грн . заборгованість за кредитом; 14754,77 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 штраф (фіксована частина); 940,91 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил, для надання послуг [PERSON] видає Клієнту Картку, її вид визначений в Пам»ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт і [PERSON] укладають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.2.2 Умов та Правил, картка є власністю Банку і видається в тимчасове використання. Згідно з п. 2.1.1.2.11 Умов та Правил, картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки був встановлений до 10/15, тобто до жовтня 2015 року (а.с.73). Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом і [PERSON] нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або [PERSON] нараховуються в дату їх сплати, яка передбачена п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту та/або [PERSON] кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або [PERSON] стають простроченням кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони відповідно до укладеного договору встановили, що Позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені Умовами та Правилами надання банківських послуг. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання зобов"язання боржником окремих зобов"язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов"язання, яке виникло на основі договору. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, з врахуванням часу сплати останнього платежу 10.08.2013року. З таким висновком не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону, виходячи з наступного. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Саме до цього зводяться правові висновки, висловлені Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Згідно правових позицій, висловлених ВСУ у справах № 6-95цс14 від 17.09.2014, № 6-127цс14 від 22.10.2014, за договором про надання банківських послуг при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а і кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Таким чином, з врахуванням висновків ВСУ та строку дії картки до жовтня 2015 року, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом, а також відсотків за його користування. Разом з тим, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду 31 січня 2017 року, подавши позовну заяву курєрською доставкою «Міст експрес» (а.с.40), то його вимоги щодо стягнення пені, комісії та штрафів не можуть бути задоволені, оскільки заявлені за межами строків спеціальної позовної давності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні визнав пропущення строку позовної давності щодо пені, комісії та штрафів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем на спростування розрахунку позивача не надано жодного доказу, також не надано доказів на підтвердження сплати коштів в повному обсязі по кредитному договору. Відповідно до ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення 363,48 грн. заборгованості за кредитом; 14754 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом., а всього 15118,25 грн. На виконання ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції - 1190,00 грн., та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 1308,00 грн.

Outcome: partial