Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2014 р. він звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою здійснити запис в дублікат його трудової книжки про прийом на роботу з 03.03.2003 р. Листом від 28.07.2014 р. за № 144 відповідач відмовив позивачеві здійснити такий запис з посиланням на рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 04.03.2013 р. Такі дії відповідача вважає незаконними. Рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 04.03.2013 р. [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача здійснити запис в трудову книжку про прийом позивача на роботу з 03.03.2003 р. в зв'язку з пропуском тримісячного строку звернення до суду. Цим же рішенням, зазначає позивач, встановлено, що він не звертався до відповідача з заявою про внесення такого запису до трудової книжки та що відповідач позивачеві відмовив. Таким чином, вважає позивач, відповідач безпідставно посилається на це рішення суду, відмовляючи в задоволенні заяви про здійснення відповідного запису до дублікату трудової книжки. Відповідно до розпорядження відповідача від 22.03.2012 р. № 01/06-09 період роботи [PERSON] у профспілці з 03.03.2003 р. включено в стаж та здійснено перерахунок матеріального забезпечення за листом непрацездатності. Такою бездіяльністю відповідача позивачеві заподіяна моральна шкода, розмір якої [PERSON] оцінив в 1 000 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить: визнати незаконною відмову Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» у внесенні запису в дублікат трудової книжки про прийом [PERSON] на роботу з 03.03.2003 р.; зобов'язати відповідача внести запис в дублікат трудової книжки про прийом [PERSON] на роботу з 03.03.2003 р.; стягнути з Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на його користь 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав за наступних підстав. Необґрунтованою вважає вимогу про порушення прав позивача через нібито відмову від включення до трудової книжки відомостей про період роботи з 2003 р. Дійсно, позивач виконував обов'язки консультанта з правових питань у відповідача з 2003 р. Про цьому, позивач працював лише три дні на тиждень (понеділок, середа, п'ятниця) з 16-00 до 18-00 год., тобто на умовах неповного робочого тижня та неповного робочого дня. Відповідач вважав, що позивач у нього працює за сумісництвом, оскільки заяву про прийом на роботу не писав, трудову книжку не надавав та жодного разу за період з 2003 р. по 2011 р. з проханням про внесення записів до трудової книжки не звертався. Відповідно до п. 1.1 Інструкції на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. Відповідно до п. 2.14 Інструкції запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом. Також зазначив, що згідно з Книгою обліку руху трудових книжок профкому (запис № 92) трудова книжка отримана позивачем 01.04.2011 р. Саме в цей час позивач дізнався про нібито порушене право в частині не внесення відомостей про роботу з 2003 р. Таким чином, 01.04.2011 р. позивач дізнався, що до трудової книжки не внесена інформація про роботу з 2003 р., а до суду вперше звертається з цією позовною вимогою 07.12.2012 р., (рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.03.2013 р., справа № 1806/13916/12) вдруге - 24.09.2014 р. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав. А згідно п. 8.1 Інструкції - відповідно до статті 224 КЗпП України комісія по трудових спорах - є обов'язковим первинним органом для розгляду трудових спорів, пов'язаних із застосуванням цієї Інструкції. Представник відповідача зазначив, що оскільки позивач звертався до суду з вимогою про зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки про прийом його на роботу з 03.03.2003 р., тому просить в частині зобов'язання відповідача внести запис до дублікату трудової книжки позивача про прийом на роботу з 03.03.2013 р. провадження закрити; в іншій частині позовних вимог відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю та пропущенням строку звернення до суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі за наступних підстав. Як встановлено рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 04.03.2013 р., [PERSON] був прийнятий 01.03.2008 р. на посаду консультанта з правових питань об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ВАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", в записі за № 2 від 28.03.2011 р. звільнений за скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України. У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про відновлення порушеного трудового права та просив відповідача не чинити перешкод у виконані роботи, обумовленої трудовим договором від 03.03.2003 р., стягнути заборгованість за час вимушеного прогулу з 03.04.2003 р. та моральну шкоду. Рішенням Сумського районного суду від 27.12.2011 р. у задоволенні даного позову [PERSON] відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а 28.12.2011 р. рішенням Апеляційного суду Сумської області позивач був поновлений на роботі та 24.02.2012 р. відповідач видає розпорядження про поновлення [PERSON] на роботі й позивачем трудова книжка подана лише 30.08.2012 р. відповідно копії руху трудових книжок. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.07.2012 р. скасовано рішення про поновлення позивача на роботі та суд направив справу на новий судовий розгляд до Апеляційного суду Сумської області, який 30.08.2012 р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилив, а рішення Сумського районного суду від 25.10.2011 р. залишено без зміни (а. с. 3-6). Як вбачається з розпорядження Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» за № 01/06-09 від 22.03.2012 р., на підставі того, що Апеляційний суд визнав договір 2003 р. з [PERSON] трудовим, відповідачем період роботи позивача з 03.03.2003 р. по 01.03.2008 р. був включений до трудового стажу позивача (а. с. 7). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 28.05.2014 р. [PERSON] був виданий дублікат трудової книжки (а. с. 10-11). 21.07.2014 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою здійснити запис в дублікат його трудової книжки про прийом на роботу з 03.03.2003 р. (а. с. 8). Листом від 28.07.2014 р. за № 144, відповідач відмовив позивачеві здійснити такий запис з посиланням на рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 04.03.2013 р. (а. с. 9). Відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників - при наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень) (п. 5.2). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно відмовив позивачеві у внесенні запису в дублікат трудової книжки про прийом його на роботу з 03.03.2003 р. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з того, що судом встановлено порушення прав позивача, порушення законних прав позивача, які призвели до його моральних страждань, оскільки вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя - звернення до суду з позовом, витрачання часу для участі в судових засіданнях, але беручи до уваги, що дане порушення не призвело щодо негативних наслідків, які б свідчили про глибини його фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди розміром 100 грн.

Outcome: partial