Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер позивача батько [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння майном спадкодавця. Відповідачем по справі є [PERSON] (мати позивача та дружина спадкодавця). Позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Листом №159/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не пред"явлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилдася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер позивача батько [PERSON] (а.с.8-9). Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Позивач спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння майном спадкодавця (а.с.11). Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не пред"явлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.10). Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №478 від 10.07.2020 року, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] будівництвом завершений і його інвентаризаційна вартість складає 136 644,00 гривень (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 10 червня 2020 року за №02-20/351, житловий будинок, відповідно до погосподарської книги № 5, номер об`єкта погосподарського обліку за № 01-0543-1, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Outcome: approved