Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з лютого 2018 року шлюбні відносини припинено та сторони проживають окремо. На думку позивача, збереження сім'ї неможливо. Просить суд розрівати зареєстрований з відповідачем шлюб. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надав. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить, розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд, дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівни права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Статтею 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09 серпня 2013 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Краматорськ Донецької області та [PERSON], [INFO], смт. Райське м. Дружківки Донецької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим повторно та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим повторно. Діти проживають разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з лютого 2018 року. Майнових спорів та суперечок щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, просить залишити прізвище, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 704,80 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того, суд зазначає, що позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати за надану правову допомогу в розмірі 300 грн. Згідно з п.1 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч.1ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.4 ст.137 ЦПК України). У відповідності до ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду жодних доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правову допомогу. Також, враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката, безпосередньо повязана з розглядом справи, тому ненадання відомостей щодо вартості окремих робіт (послуг), витраченого в порядку виконання взятих на себе зобовязань часу, унеможливлює визначення що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04)). Враховуючи вищевикладене, судом з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу не стягуються.

Outcome: approved