Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. В обґрунтування позову зазначила, що: - вона у період з травня 2006 року по березень 2010 року проживала спільно з [PERSON] без реєстрації шлюбу в належній їй квартирі за адресою [ADDRESS], вела з ним спільне господарство, тобто між ними склались усталенні відносини, що притаманні подружжю - з 2 березня 2010 р. по [INFO] року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому в органах РАЦС; - у відповідності до рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району її чоловіку [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1213 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] - за життя її чоловіка [PERSON] вони протягом 2008-2012 р. збудували житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], але не оформили на нього право власність; - посилаючись на ст.ст. 60, 61, 63, 65, 70 СК України житловий будинок за адресою: [ADDRESS], будівельні матеріали з яких він побудований належить їй та померлому чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному; - [INFO] р. [PERSON] трагічно помер; - спадкоємцями останнього за законом є вона, мати померлого [PERSON] та діти померлого [PERSON] та [PERSON], тому вони усі мають право успадкувати 1/4 частину від 1/2 частини, яка належала [PERSON]; - звернувшись до державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок, або ж об'єкт незавершеного будівництва належним чином оформлені не були. Остаточно [PERSON], на підставі ст.ст. 1218, 1268-1270, 1278 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 70 СК України та п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», просила: - встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2006 року по березень 2010 року її та [PERSON]; - визнати будівельні матеріали, які були використані під час будівництва житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], їхньою спільною разом з [PERSON] сумісною власністю подружжя; - визнати за нею майнові права та обов'язки забудовника на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як спільної сумісної власності подружжя та на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, з урахуванням доповнення позовних вимог, з підстав зазначених в позові. Поставила під сумнів довідки виконкому Новояриловицької сільської ради про проживання [PERSON] з 2001 р. по 2011 р. в с.Сиделівка з матір'ю [PERSON]. Вказує на те, що всі сусіди по смт.Ріпки підтвердили факт спільного їхнього проживання до укладення шлюбу. Зазначила, що вони з [PERSON] будували будинок за спільні кошти. Вона офіційно працювала, а [PERSON], офіційно не працював, у неї жив в квартирі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову та просила в позові відмовити, а в письмових запереченнях проти позову просила визнати за [PERSON]. майнові права та обов'язки забудовника на 1/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Суть заперечень проти позову зводиться до того, що: - [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON]; - [PERSON] не довела, що будівництво, як під час шлюбу, так і під час спільного проживання велось за спільні з спадкодавцем кошти; - натомість відповідачі довели, що будівельні матеріали купувались [PERSON] за особисті кошти; - актами сусідів, довідками виконкому Новояриловицької сільської ради та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується факт проживання [PERSON] з 2002 р. по 2011 р. в с.Сиделівка разом із своєю матір'ю [PERSON] та спростовується те, що позивач проживав в смт.Ріпки, тобто вів з [PERSON] спільне господарство; - справедливим, розумним та добросовісним буде встановлення всім спадкоємцям першої черги частки у спадщини в розмірі 1/4 частини; - вказані підстави і предмет позову розглядались в межах справи № 743/139/14-ц за позовом [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування майнових прав забудовника на 5/8 частин вказаного житлового будинку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні її представник [PERSON] заперечив проти позову та надав письмові заперечення проти позову. Одночасно просив визнати за [PERSON] майнові права та обов'язки забудовника на 1/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Суть заперечень проти позову зводиться до того, що актами сусідів, довідками виконкому Новояриловицької сільської ради та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується факт проживання [PERSON] з 2002 р. по 2011 р. в с.Сиделівка разом із своєю матір'ю [PERSON] та спростовується те, що позивач проживав в смт.Ріпки, тобто вів з [PERSON] спільне господарство. Будучи допитаним Судом Новобілицького району м.Гомеля Республіки Білорусь, в межах судового доручення про допит в якості відповідача, відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Суть заперечень проти позову зводиться до того, що він являється сином [PERSON] від попереднього шлюбу. Вказує, що його батько з 2009 р. почав проживати з [PERSON] з 2009 р.. В той же час, усі будівельні матеріали, як під час фактичних шлюбних відносин, так і під час шлюбу [PERSON] придбавав за особисті кошти, а [PERSON] жодної матеріальної участі в будівництві не приймала. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], врахувавши заперечення проти позову [PERSON] за наслідками його допиту компетентним судом Республіки Білорусь, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали даної справи та справи № 743/139/14-ц за позовом [PERSON] до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання майнових прав забудовника, в порядку спадкування, суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання, суд враховує наступне. Виходячи з безпосередності дослідження доказів, суд не вправі досліджувати показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які дані ними в межах справи № 743/139/14-ц, щодо обставин спільного проживання [PERSON] та [PERSON], участі позивачки в будівництві, років використання будівельних матеріалів в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що вони є сусідкою та подругою [PERSON] відповідно. Остання з весни-літа 2006 р. перебувала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та вела з ним спільне господарство. [PERSON] та [PERSON] в березні 2010 р. офіційно уклали шлюб, проживаючи в квартирі [PERSON]. Вказали, що будинок [PERSON] будував з [PERSON] за спільні кошти. Суд кладе в основу рішення комісійні акти депутатів Ріпкинської селищної ради [PERSON] та [PERSON] в присутності сусідів, які підтверджують факт проживання [PERSON] в [ADDRESS] без реєстрації в період з 2006 р. по квітень 2012 р. однією сім'єю з [PERSON] та по [ADDRESS] без реєстрації в період з травня 2012 р. по лютий 2013 р., оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він мешкає в с.Сиделівка Ріпкинського району та знав померлого [PERSON]. Останній розпочав будівництво в смт.Ріпки в 2007 р.. В с.Сиделівка він придбав під «розборку» два будинки, які пішли на будівництво будинку. В 2010 р. був збудований будинок крім веранди. Вважає, що шлюб з [PERSON] у [PERSON] був невдалий. Вказав, що [PERSON] матеріально участі в будівництві не приймала. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], комісійного Акту від 23 травня 2014 р. та довідок виконкому Новояриловицької сільської ради від 26.05.2014 р. №№ 321, 322 щодо проживання [PERSON] з 2000 р. (2001 р.) по 2011 р. в с.Сиделівка разом із своєю матір'ю [PERSON] та ведення з нею спільного господарства, оскільки вони спростовуються матеріалами даної справи та матеріалами справи № 743/139/14-ц. За таких обставин, слід встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з травня 2006 року по 1 березня 2010 року, задовольнивши позов в цій частині. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) 2 березня 2010 р. зареєстрували в ВРАЦС Ріпкинського РУЮ шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (Серія [NUMBER]). Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. По справі встановлено, що: - рішенням 9 сесії 5 (25) скликання Ріпкинської селищної ради Чернігівської області від 23 липня 2007 р. «Про надання дозволів на виготовлення технічної документації та передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, ведення особистого селянського господарства, будівництва гаражів громадянам» надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] - рішенням 2 сесії 6 (26) скликання Ріпкинської селищної ради Чернігівської області від 17 грудня 2010 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства громадянам» затверджено технічну документацію щодо видачі державних актів про право власності на присадибні земельні ділянки, які перебувають у користуванні громадян в смт.Ріпки, та передано їх у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд [PERSON] площею 0,1213 га по [ADDRESS] - 24 липня 2012 р. Ріпкинською селищною радою Ріпкинського району Чернігівської області був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку (Серія ЯМ № 999333) на ім'я [PERSON], який посвідчував належність останньому земельної ділянки площею 0,1213 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За таких обставин, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1213 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вона не є предметом даного спору. По справі встановлено, що КП "Чернігівське МБТІ" виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району [ADDRESS] В технічному паспорті зазначено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] збудовані самочинно житловий будинок (А-1), веранда з погребом (а-1, а1-1), гараж (а3-1), сарай (Б-1). Згідно Звіту про оцінку майна від 28 жовтня 2014 р., виконаного КП «Чернігівське МБТІ» ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району [ADDRESS] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 71 766 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В п. 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо: - вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; - або відведена не для цієї мети; - або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; - або з істотним порушенням будівельних норм і правил; - хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. В даному випадку споруди зазначені в технічному паспорті збудовані на земельній ділянці, що була відведена [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В той же час, право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). В даному випадку сторони не довели того факту, що [PERSON] отримував будівельний паспорт забудови наданої йому земельної ділянки, одержував містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, одержував технічні умови згідно із поданою заявою, робив проектну документацію на будівництво, отримував дозволи на виконання будівельних робіт. За таких обставин, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є самочинним будівництвом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Виходячи з системного аналізу даної норми, до виникнення права власності на об'єкт нерухомості право власності існує на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Виходячи з того, що в силу Закону України «Про архітектурну діяльність» забудовником є фізична та юридична особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для забудови та отримала в установленому законодавством України необхідну дозвільну документацію на будівництво об'єкта містобудування, а в даному випадку [PERSON] не виконані вимоги ст.ст. 27, 29-31, 34, 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому суд приходить до висновку, що він не був забудовником у юридичному сенсі, не будуть забудовниками і його спадкоємці, тому вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання майнових прав та обов'язки забудовника житлового будинку задоволенню не підлягають. При вирішенняі питання про долю будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд виходить з наступного. Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. N 127 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: - визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); - обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; - установлення вартості об'єктів. Абз. 17 розділу 10 «Поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи» вказаної Інструкції передбачено, що матеріали конструктивних елементів та рік побудови будинків, господарських будівель і споруд вказує замовник, що відображається в абрисі (ескізі) та засвідчується його підписом. В характеристиці будинку, господарських будівель та споруд до вказаного Техпаспорту маються відомості про те, що: - житловий будинок (А-1) побудований в 2012 р., основні конструктивні елементи: фундамент - бетон, стіни - колоди дерев'яні, сайдинг, покрівля - азбестоцементні листи, перекриття - дерево, підлога - ламінат, лінолеум, плитка керамічна; - погріб (а1-1) побудований в 2012 р., основні конструктивні елементи: стіни - бетон, перекриття - залізобетон монолітний, підлога - цемент; - веранда (а-1) побудована в 2012 р., основні конструктивні елементи: фундамент - бетон, стіни - блоки з ніздрюватих бетонів, покрівля - азбестоцементні листи, підлога - бетон, що узгоджується з рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц); - сарай (Б-1) побудована в 2012 р., основні конструктивні елементи: фундамент - дерево, стіни - дошки, покрівля - азбестоцементні листи, що узгоджується з рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц); - ґанок (а2) побудована в 2012 р., що узгоджується з рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц); - гараж (а3-1) побудований в 2008 р., основні конструктивні елементи: фундамент - бетон, стіни - цегла керамічна, покрівля - азбестоцементні листи, підлога - бетон, що узгоджується з рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц). В технічному паспорті зазначено, що в житловому будинку, веранді та гаражі мається електричне освітлення, а в житловому будинку наявні водопровід та каналізація. Слід зауважити, що замовником проведення інвентаризаційно-оцінювальної роботи щодо вказаного вище самочинного будівництва була [PERSON]. В матеріалах справи № 743/139/14-ц маються договір про користування електричною енергією № 11/13002, укладений від 29 лютого 2012 р. між [PERSON] та Ріпкинським РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» та додаткова угода на нього, технічні умови на водопостачання та водовідведення КП «Водоканал», узгодженні 16.05.2011 р. Ріпкинською селищною радою, товарний чек від 16.05.2011 р. за матеріали в сумі 344 грн. сплачені КП «Водоканал», ордер № 8 на виконання земельних робіт в межах населених пунктів Ріпкиської селищної ради. Вказані докази підтверджують правомірність використання електричної енергії та що в травні 2011 р. за адресою: [ADDRESS] проводились земельні роботи щодо підведення до об'єкта незавершеного будівництва комунікацій. Сторони жодних письмових доказів, які спростовували дані Технічного паспорту щодо років побудови вказаних приміщень сторони, всупереч ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України не надали. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц) встановлено, що в жилому будинку за адресою: [ADDRESS] дерев'яні колоди були покладені, фундамент залитий до укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], в період з 2008 р. по 1 березня 2010 р.. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представники відповідачів [PERSON] та [PERSON], в межах даної справи, в порушення приписів ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України належними та допустимими доказами не довели того, що будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] померлий [PERSON] набував за кошти, які йому належали особисто, під час спільного проживання з [PERSON] з травня 2006 р. по 1 березня 2010 р. та під час шлюбу з 2 березня 2010 р. по [INFO] р.. За таких обставин, будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною вартістю 71 766 грн., слід визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], як осіб, які проживали однією сім'єю без шлюбу з травня 2006 року по 1 березня 2010 року та як подружжя за період з 2 березня 2010 року по [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи наведене, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 35883 грн., набуту нею під час проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з травня 2006 року по 1 березня 2010 року та в період шлюбу між ними з 2 березня 2010 року по [INFO] року. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/8 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва вказаного житлового будинку, то суд виходить з наступного. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц) встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] р. є: - позивачка по справі, [PERSON], як дружина померлого, яка подала до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини - 11 березня 2013 р.; - відповідачка по справі, громадянка Республіки Білорусь [PERSON], як донька померлого /від попереднього шлюбу/, яка подала до вказаної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини - 20 березня 2013 р.; - відповідачка по справі, [PERSON], як непрацездатна мати померлого, яка подала до вказаної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини - 23 березня 2013 р.; - відповідач по справі громадянин Республіки Білорусь [PERSON], як син померлого /від попереднього шлюбу/, який подав до вказаної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини - 3 червня 2013 р.. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. В даному випадку до складу спадщини після смерті [PERSON] входять 1/2 частина будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], набутої [PERSON] під час проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з травня 2006 року по 1 березня 2010 року та в період шлюбу з 2 березня 2010 року по [INFO] року. Слід відмітити, що рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року (справа № 743/139/14-ц) про відмову в задоволенні вимог [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування майнових прав забудовника на 5/8 частин вказаного житлового будинку не є перешкодою для розгляду даних вимог в межах даної справи, так як у вказаному рішенні суд визнав передчасним визнавати за нею майнові права та обов'язки забудовника на 1/4 частини об'єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], так як між сторонами наявний спір про вказаний об'єкт незавершеного будівництва вцілому і визнання за позивачкою майнових прав забудовника на 1/4 частини вказаного об'єкта незавершеного будівництва позбавить позивачку в подальшому можливості претендувати на визнання за нею права власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на визнання за нею майнових прав та обов'язків забудовника, в порядку спадкування, на 1/4 частини від 1/2 частини об'єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] набуту [PERSON] спільно з позивачкою. За таких обставин, виходячи з положень ст.. 1278 ЦК України, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають право по 1/4 частині від 1/2 частини будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], набутої [PERSON] під час проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з травня 2006 року по 1 березня 2010 року та в період шлюбу з 2 березня 2010 року по [INFO] року, а тому за [PERSON] слід визнати право власності на 1/8 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва вказаного житлового будинку. Не зважаючи на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином не оформлювали позовні вимоги про визнання за ними права власності, в порядку спадкування, на належні за ними частини матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва вказаного житлового будинку, з метою повного вирішення даного спору, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону зі справами про поділ майна та за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності за кожним по 1/8 частині будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва вказаного житлового будинку. Щодо позовних вимог [PERSON] до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, то суд першої інстанції, виходить з наступного. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Враховуючи роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах спадкування" належними відповідачами у справах про спадкове право є спадкоємці, які прийняли спадщину, а не територіальні громади в особі органу місцевого самоврядування. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] спадкоємцями після смерті останнього за законом є позивачка [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Виходячи з характеру спірних правовідносин, суд вважає, що в даному випадку Ріпкинська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області не є особою, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами, тобто належним відповідачем по справі, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області слід відмовити. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, судовий збір з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] в частковому порядку, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial