Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та витягом про державну реєстрацію прав серія [NUMBER]. Вказаний житловий будинок побудований на земельній ділянці, площею 0,2468 га, яка належить йому на праві власності, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Його батько [PERSON] організував та вчинив замах на його та його матері життя, умисне вбивство, за що за вироком Тячівського районного суду від 28.11.2011 року його було засуджено і він на даний час перебуває у місцях позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.27, п.п.1, 6, 11, ч.2 ст.115 КК України у ВК-41 с. Товмачик, Коломийського району, Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] до сьогоднішнього дня значиться зареєстрованим у його будинку, який розташований в с. Крива, вул. Народна, 198 (колишня Леніна, 130). Довідкою Кривської сільської ради за №170 від 10.02.2016 року підтверджується те, що згідно рішення Кривської сільської ради «Про впорядкування нумерації будинків» від 18.01.2011 року за №46 змінено адреси житлових будинків, установ, організацій в [ADDRESS] відповідає теперішній адресі: [ADDRESS]. Вважає, що оскільки [PERSON] не проживає більше 32 років у вказаному будинку, то він втратив право на користування вказаним будинком. Відповідач добровільно відмовляється зняти себе з реєстрації в його будинку ще до вчинення ним вказаного злочину, що порушує його права. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом у будинку [ADDRESS] та зобов'язати Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області зняти відповідача з реєстраційного обліку в даному житловому будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити. На подальший розгляд справи не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності у зв'язку з виїздом за кордон, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.. Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.10.2010 року, виданого виконкомом Кривської сільської ради та згідно витягу про державну реєстрацію прав від 25.11.2010 року за №28136728, є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.11.2010 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,2468 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.6). Довідкою виконавчого комітету Кривської сільської ради від 10 лютого 2016 року за №170 стверджено, що враховуючи перейменування вулиці та перенумерацію будинків, згідно рішення Кривської сільської ради «Про впорядкування нумерації будинків» від 18.01.2011 року №46 змінено адреси житлових будинків, установ та організацій в [ADDRESS] а теперішня адреса: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Кривської сільської ради від 10.02.2016 року за №171 у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] [INFO], протягом тривалого часу не проживає (а.с.10). Вироком Тячівського районного суду від 28 листопада 2011 року, який набрав законної сили 13 березня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 27, п.п.1, 6, 11, ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання п'ятнадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна, який ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2012 року змінено, а саме [PERSON] зменшено покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 27, п.п.1, 6, 11, ч.2 ст.115 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого (а.с.11-18, 20-24). Відповідно до письмового повідомлення Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 27.02.2016 року за №832 в будинку [ADDRESS], значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] (а.с.36). Відповідно до листа Кривської сільської ради від 11 травня 2016 року за №02-34/82 згідно погосподарської книги Кривської сільської ради №27за особовим рахунком №0676-1 зафіксовано відомості про те, що [PERSON], [INFO], проживав на території села Крива та вибув у 2011 році з місця проживання [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), у зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та відбування покарання за вчинений злочин у місцях позбавлення волі (а.с.63). Виходячи з положень ст. 47 Конституції України,кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 року визнано, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Відлповідно до ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частин 1 та 2 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Статтею 72 ЖК України передбачено можливість визнання у судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Частина 3 ст. 71 Житлового кодексу України встановлює виключення при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Так, відповідно до п.7 ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Частиною 5 ст.71 ЖК України передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. В судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим в належному позивачеві жиловому будинку в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), на даний час не проживає в ньому з 2011 року у зв'язку із взяттям його під варту 8 березня 2011 року та відбуттям покарання за вироком Тячівського районного суду від 28 листопада 2011 року у виправній колонії №41, с.Товмачик, Коломийського району, Івано-Франківської області. Згідно до ст.60 Цивільного Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено факт відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік за місцем його проживання в жиловому будинку в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), та втратою у звязку з цим відповідачем права на користування цим житлом, до його взяття під варту та подальшим засудженням, на даний час відповідач з поважних пичини відсутній за місцем свого проживання у звязку з його засудженням, а тому позовні вимоги в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло в будинку в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), Тячівського району Закарпатської області, України, до задоволення не підлягають. Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання зняття відповідача з реєстраційного обліку, то відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який набрав чинності з 15 січня 2004 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. А згідно до ст.. 16 цього Закону місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою, вважається зареєстрованим. Оскільки відповідач [PERSON] не визнаний таким, що втратив право на житло у будинку в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), позивач не зверталася з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідача з реєстраційного обліку і йому не відмовлялося в цьому, то вимогу позивач щодо зобов'язання зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), Тячівського району, суд вважає також передчасною, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], де третя особа Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстраційного обліку слід відмовити в поному обсязі Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed