Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 11 лютого 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами, якого він позичив відповідачу 25000 доларів США, що еквівалентно 199825 гривень, які останній, згідно розписки від 01 березня 2013 року написаної ним власноручно, зобов"язався повернути до 31 грудня 2013 року. Однак у встановлений строк відповідач гроші не повернув, на письмову вимогу повернути гроші не відреагував. Тому просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю і підтвердивши викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення виходячи з наступного: Судом встановлено, що згідно договору позики укладеного між позивачем та відповідачем від 11.02.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 199825,00 гривень, що еквівалентно 25000 доларів США, які зобов"язаний був повернути до 31 грудня 2013 року (а.с.5). Відповідно до умов договору позики, факт одержання грошей [PERSON] підтверджується розпискою, власноручно ним написаною 01 березня 2013 року, з якої вбачається, що він отримав у [PERSON] гроші в сумі 25000 доларів США. У відповідності з вимогами ст. 526 ЦК України: «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Згідно ст. 1049 ЦК України: «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором». Як, встановлено судом, відповідач [PERSON] до даного часу борг не виплатив, а тому, у нього виникли зобов"язання по відшкодуванню позивачу [PERSON] боргу в сумі 199825,00 грн., яка підлягає стягненню. Судом не можуть бути взяті до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач не отримував від позивача суму в гривнях, як це вказано в договорі позики, оскільки даний факт спростовується як самим договором позики, в якому вказано, що отримана відповідачем сума є еквівалентною 25000 доларів США, так і власноручно написаною [PERSON] розпискою, в якій вказано, що він отримав 25000 доларів США. Крім того, відповідно до ст..524 ЦК України, зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті. У відповідності до ст..533 ЦК України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до задоволених позовних вимог та ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved