Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 17.01.2015 року у розмірі 74 006,81 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 174 963,94 грн., та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 05.08.2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», яке перейменоване у ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/9408/74/75799, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 69 306,00 дол. США для придбання нерухомості зі сплатою 13,90 % річних. 10 листопада 2010 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 96-05/13/1167 до кредитного договору № 014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року зі встановленням відсоткової ставки у розмірі 12,65 % річних та додаткову угоду № 96-05/13/1168 від 10.11.2010 року до кредитного договору, відповідно якої строк кредиту збільшено на 44 місяці до 05.04.2024 року. [PERSON] порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17.01.2015 року складає 74 006,81 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 1 174 963,94 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 56 523,97 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 897 398,85 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 493,04 дол. США, що еквівалентно 23 704,15 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 5 910,84 дол. США, що еквівалентно 93 843,04 грн., тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5 675,76 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 90 110,81 грн., пені у розмірі 11 572,00 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 183 722,05 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05.07.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 96-05/13/348, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі (а.с. 62-66, т. 1). Відповідачкою [PERSON] був поданий зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим (т. 1 а.с. 169-172). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 197-198, т.1). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] (т. 1 а.с. 199). [PERSON] була подана заява зі зміненими вимогами зустрічного позову, яка мотивована тим, що 05.08.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/9408/74/75799, відповідно якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 69 306 доларів США (т. 2, а.с. 7-11). 05 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 96- 05/13/348, відповідно до умов якого [PERSON] поручається за виконання [PERSON] обов'язків, передбачених кредитним договором. 10 листопада 2010 року між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 96-05/13/1168 до кредитного договору, за умовами якої строк повернення кредиту було збільшено на 44 календарних місяці. Складеним 10 листопада 2010 року новим графіком погашення кредиту банк та [PERSON] підтвердили збільшення строку повернення кредиту та збільшення суми боргу позичальника. Підписанням вказаної додаткової угоди було збільшено суму заборгованості боржника за кредитним договором та збільшено строк користування кредитом і відповідно як наслідок збільшено обсяг відповідальності поручителя. Позивачка за зуcтрічним позовом вказує, що вона своєї згоди на збільшення суми боргу по кредиту та строку користування кредитом по кредитному договору не надавала. Крім того, порука також припинилась на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк 22.05.2014 року звертався до позичальника [PERSON] з вимогою про дострокове виконання грошового зобов'язання за кредитним договором та вимогою дострокового погашення кредиту в повному обсязі в сумі 58 851,52 дол. США в строк до 21.06.2014 року, через це відповідач повинен був пред'явити позов до поручителя не пізніше 21.12.2014 року, проте звернувся з позовними вимогами до поручителя лише 13.02.2015 року. В судове засідання представник ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки [PERSON] суд повідомлено не було, представником банку суду подана заява з проханням розглянути справу без його участі. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні основного позову у частині заявлених вимог стосовно [PERSON] та задовольнити зуcтрічний позов з підстав, викладених у заяві. Суд, вислухавши представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, 05.08.2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», яке змінило найменування на ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/9408/74/75799, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 69 306,00 дол. США для придбання квартири зі сплатою 13,90 % річних строком повернення кредиту 05.08.2020 року (т. 1, а.с. 11-19). За кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів. Згідно п.7.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п. 1.3.3. цього договору. Якщо дата сплати, зазначена в п. 1.3.3. договору, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній п. 1.3.3 договору. Пунктом 3.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі визначеному п. 1.2.1 договору. 10 листопада 2010 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 96-05/13/1167 до кредитного договору № 014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року з визначенням відсоткової ставки у розмірі 12,65 % річних та укладено додаткову угоду № 96-05/13/1168 від 10.11.2010 року до кредитного договору, відповідно умов якої строк кредиту встановленого у розмірі 60 442,07 дол. США збільшено на 44 календарних місяці до 05.04.2024 року (а.с. 29, 34-36, т. 1). За клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року було призначено проведення економічної експертизи, оскільки відповідачем не визнавалась заявлена банком ціна позову (а.с. 192, 193, т.1). Відповідно висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи № 24169/15-45/8734/16-45 від 27.05.2016 року встановити суму заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року, укладеним між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON], станом на 17.01.2015 року не видається за можливе з причин, викладених в дослідницькій частині висновку (а.с. 205-214, т. 1). У ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] [PERSON] не заперечувався факт отримання відповідачем кредитних коштів, при цьому останній частково погашав кредит. За клопотанням учасників судового засідання судом оголошувалась перерва для укладення мирової угоди у зв'язку з намірами відповідача [PERSON] за погодженням з банком реалізувати предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, після чого представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився. У спростування заявленої позивачем за первісним позовом до стягнення суми боргу відповідачами будь яких доказів надано не було, також не надано суду складеного ними розрахунку кредитної заборгованості, який би вони вважали вірним. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з цим суд приймає до уваги нараховану ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» суму боргу станом на 17.01.2015 року у розмірі 74 006,81 дол. США, що по курсу НБУ (станом на 17.01.2015 року на 1 дол. США - 15,876430 грн.) еквівалентно 1 174 963,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 56 523,97 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 897 398,85 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 493,04 дол. США, що еквівалентно 23 704,15 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 5 910,84 дол. США, що еквівалентно 93 843,04 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5 675,76 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 90 110,81 грн., та пені у розмірі 11 572,00 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 183 722,05 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] 05 липня 2008 року був укладений договір поруки № 96-05/13/348, відповідно до якого поручитель зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника [PERSON] (а.с. 30-33, т. 1). За зустрічним позовом [PERSON] просить визнати припиненим договір поруки відповідно ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, посилаючись на те, що підписанням додаткової угоди між банком та [PERSON] було збільшено суму заборгованості за кредитним договором та збільшено строк користування кредитом і, відповідно, як наслідок збільшено обсяг відповідальності поручителя, на що вона згоди не надавала. Також вимоги до поручителя заявлені зі спливом визначеного законом шестимісячного строку, у зв'язку з пред'явленням до позичальника вимоги дострокового повернення кредиту. Згідно пункту 3.1 договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшуються обсяг його відповідальності. Як зазначено вище, 10 листопада 2010 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 96-05/13/1168 до кредитного договору № 014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року, відповідно до умов якої строк повернення кредиту у розмірі 60 442,07 дол. США збільшено на 44 календарних місяці, а саме до 05.04.2024 року. Пунктом 5.2 договору поруки обумовлено, що сторони договору встановлюють, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише з їх письмової згоди. За повідомленням [PERSON] вона не надавала згоди на збільшення суми боргу по кредиту та строку користування кредитом за кредитним договором, з приводу цього ніяких угод не підписувала. Проте вказані доводи [PERSON] суд до уваги прийняти не може, оскільки вони спростовуються наданою представником відповідача копією заяви [PERSON] від 10.11.2010 року, у якій вона зазначає про те, що надає свою згоду [PERSON] на підписання ним додаткової угоди № 96-05/13/1167 від 10.11.2010 року до кредитного договору № 014/9408/74/75799 від 05.08.2008 року та додаткової угоди № 96-05/13/1168 від 10.11.2010 року до кредитного договору. При цьому суд також враховує наступні обставини. Суду надано вимогу від 22 травня 2014 року про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що надсилалась ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на адресу [PERSON], у якій банк відповідно ст. ст. 625, 1050 ЦК України вимагав до 21 червня 2014 року здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно умов кредитного договору у розмірі 58 851,52 дол. США (а.с. 12, т. 2). Як зазначено вище, строк повернення кредиту за додатковою угодою від 10.11.2010 року до кредитного договору обумовлений до 05.04.2024 р. (а.с. 34, т. 1). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Отже, судом встановлено, що відповідач за зуcтрічним позовом скористався своїм правом вимоги про дострокове повернення кредиту, надіславши таку вимогу від 22.05.2014 року позичальнику, чим змінив строки виконання зобов'язання за кредитним договором що передбачено ст. 9 кредитного договору (а.с. 16, т.1). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, судом встановлено, що ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» достроково стягнута заборгованість за кредитним договором за пред'явленою вимогою відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у зв'язку з чим відповідачем змінено строк виконання основного зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що порука є припиненою, оскільки ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» у разі зміни строку виконання кредитного договору відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до [PERSON], як поручителя, потягом шести місяців, починаючи від такої дати, а саме від 21 червня 2014 року, що відповідачем зроблено не було, при цьому позов поданий 16.02.2015 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15. Також Верховний Суд України виклав правову позицію у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, де зазначено про те, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Ще правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, відповідно якої: «якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту». Відповідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2056цс15 від 11.11.2015 року, в разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. У шестимісячний строк Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив, отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку. За викладених обставин зуcтрічний позов підлягає задоволенню у частині заявлених вимог з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, у зв'язку з припиненням поруки первісний позов слід задовольнити частково, а саме щодо відповідача [PERSON], як позичальника за кредитним договором. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн. та з відповідача за зуcтрічним позовом на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial