Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що вона та [PERSON] з 23 червня 1973 року перебували у шлюбі. Шлюб був зареєстрований у смт. Біле Лутугінського району, про що складений актовий запис № 34 від 23.06.1973 року. Вони з чоловіком прожили разом з 1973 року до його смерті [INFO] , вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , у віці 69 років помер [INFO] , місце його смерті смт. Біле Лутугінського району Луганської області. Свідоцтво про смерть, видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 11.07.2019 року. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їхнього постійного проживання, вони з чоловіком вимушені були змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи у м. Сватове, хоча мешкати однією сім`єю та вести спільне господарство. За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки розмір його пенсії на момент смерті становив більше 12000 тисяч, що є значно більшим розміром від її пенсії, яка складає 1700 грн., таким чином пенсійні виплати її чоловіка були постійним та основним джерелом її існування, оскільки він віддавав її заявниці, а вона, в свою чергу, витрачала її на оплату будинку, комунальні послуги, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та інші потреби. За життя її чоловік перебував на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України і отримував пенсію у розмірі 12086, 19 грн. Заявниця також перебуває на пенсійному обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після смерті чоловіка вона звернулась до Білокуракінського об`єднаного управління ПФУ Луганської області та отримала відмову від 14.08.2019, з якої вбачається, що факт перебування на утриманні заявниця має право встановити у судовому порядку, оскільки отримані нею на непідконтрольній українській владі території документи органом пенсійного фонду не можуть бути прийняті до уваги. Таким чином, отримана за місцем проживання довідка про склад сім`ї від 18.06.2019 року та акт № 15 від 18.06.2019 року про фактичне місце проживання, не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків, так як видані установами, що не мають відповідних повноважень. Просить суд встановити факт постійного проживання її з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1973 року до дня смерті [INFO] та перебування її на утриманні свого чоловіка [PERSON] до дня його смерті, тобто до [INFO] . В судовому засіданні заявник [PERSON] просить суд задовольнити її заяву з підстав, зазначених у ній. Просить встановити факт її проживання разом з чоловіком та факт перебування на утриманні свого чоловіка. Представник Білокуракинського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомили. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що заявниця їм добре відома, оскільки перебувають у дружніх відносинах, також їм відомий той факт, що пенсія у померлого чоловіка була близько 12 тисяч грн.., а у заявниці близько 1,5 тисяч грн., зазначили, що подружжя проживало увесь час разом з моменту одруження, заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір її пенсії в рази був менший. Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно був чоловіком заявниці по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [INFO] у смт. Біле Лутугінського району Луганської області. (а.с.10,11). Заявниця [PERSON] та її чоловік [PERSON] були пенсіонерами та перебували на обліку у Білокуракінському об`єднаному УПФУ Луганської області. Розмір пенсії [PERSON] за період з 01.01.2018 до 01.04.2018 складав 12086,19 грн. Розмір пенсії [PERSON] за період з 01.04.2017 до 01.04.2018 складав з 1381,03 грн. до 1554,16 грн., що підтверджується відповідними довідками (а.с.15,16). Тобто, розмір пенсії чоловіка заявниці у декілька разів перевищував розмір пенсії заявниці. Відповідно до довідки від 29.11.2018, акта про фактичне місце проживання від 18.06.2019 [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] (а.с.13). На звернення [PERSON] до Білокуракінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника листом 4889/01-22/3с від 16.08.19 Білокуракінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні. Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявниці. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1статті 315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого\~ст. 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України\~"Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування : для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8\~постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами\~ст. 62 ЦПК України. Частиною 2 ст.\~256\~ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась [PERSON] , була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного,

Outcome: approved