Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кран» (далі ТОВ «Кран») про стягнення індексації заробітної плати за період відпусток, компенсації через порушення термінів виплати та моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 14.08.2012 до 04.02.2016 він працював на посаді головного інженера у ТОВ «Кран». За період, що він працював йому не було надано відпусток, тому на підставі його заяви від 24.11.2015 відповідачем було видано наказ про надання відпустки з 25.11.2015 до 20.01.2016 за відпрацьований час з 14.08.2012 до 24.11.2015 терміном на 55 календарних дні. При цьому організація йому так і не провела належні виплати, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив та збільшив, виходячи з довідок наданих в суді відповідачем від 08.02.2016 за №19 та №20 (а.с.42-43), а тому просить суд стягнути з ТОВ «Кран» на його користь індексацію заробітної плати за період відпусток з 30.10.2015 до 13.11.2015, з 25.11.2015 до 20.01.2016, з 29.01.2016 до 03.02.2016 в сумі 1303,40 грн., компенсацію через порушення термінів виплати заробітної плати в сумі 16,19 грн. та моральної шкоди в сумі 8000 грн.. При цьому розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок невиплати коштів за відпустку з урахуванням індексації безпідставно був позбавлений права на отримання доходів, внаслідок чого був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що завдало йому тривалих душевних хвилювань. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов визнали частково та не заперечують щодо стягнення з ТОВ «Кран» на користь позивача індексації заробітної плати за період відпусток з 30.10.2015 до 13.11.2015, з 25.11.2015 до 20.01.2016, з 29.01.2016 до 03.02.2016 в сумі 1303,40 грн. та компенсації через порушення термінів виплати заробітної плати в сумі 16,19 грн.. Позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. не визнають, поскільки вважають його необґрунтованим. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.І Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статті 21, 22 зазначеного закону передбачають, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Таким чином, обов'язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТОВ «Кран» з 14.08.2012 до 04.02.2016, де працював на посаді головного інженера, а тому належним відповідачем є ТОВ «Кран», яке має статус юридичної особи і повинен провести з ним розрахунок. Згідно наказу ТОВ «Кран» від 04.02.2016 [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі ч.1ст.38 КЗпП України. Згідно довідки ТОВ «Кран» від 08.02.2016 №19 (а.с.42) вбачається, що згідно заяви [PERSON] нараховано та виплачено відпускні з 25.11.2015 до 20.01.2016, тому числі з 25.11.2015 до 30.11.2015 (6 к.д.) в сумі 613,68 грн.; з 01.12.2015 до 31.12.2015 ( 31.к.д.) в сумі 3170,68 грн.; з 01.01.2016 до 20.01.2016 (18 к.д.) в сумі 1874,04 грн.. Згідно довідки ТОВ «Кран» від 08.02.2016 №20 (а.с.43) вбачається, що згідно заяви [PERSON] нараховано та виплачено відпускні з 29.01.2016 до 31.01.2016 ( 3 к.д.) в сумі 317,31 грн., з 01.02.2016 до 03.02.2016 (3 к.д.) в сумі 317,31 грн.. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.12.2015 № 23-03-09/13, складеного головним державним інспектором з питань праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління держпраці у Черкаській області [PERSON] (а.с.100) відносно директора ТОВ «Кран» [PERSON] за ч.1 ст.41 КЗпП України вбачається, що в ТОВ «Кран» не проводиться індексація заробітної плати працівникам, чим порушено вимоги ч.6 ст.95 КЗпП України та Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». На підставі вказаного вище протоколу винесена постанова Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2016, яка набрала законної сили (а.с.107), відносно директора ТОВ «Кран» [PERSON], якого притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.41 КЗпП України у виді штрафу в розмірі 30 н.м.д.г., що складає 510 грн.. Відповідно до ст.115 КЗпПУ заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ч.6 ст.95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Індексація грошових доходів населення відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» є виплатою, яка проводиться з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Індексація заробітної плати проводиться відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення», «Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (зі змінами та доповненнями). Компенсація втрати частини доходів проводиться відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", нормами ст. 2 якого передбачена компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 N 159, яким визначено, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно розрахунку суми індексації за розрахунковий період, складеним відповідачем (а.с.96-98) у запереченні до позову вбачається, що через не включення сум індексації при розрахунку середньої заробітної плати для днів відпустки недоплачена сума за один календарний день складає 17,15 грн., у звязку з чим недоплачена заробітна плата за дні відпустки складає з 30.10.2015 до 13.11.2015 в сумі 257,25 грн., з 25.11.2015 до 20.01.2016 в сумі 943.25 грн., з 29.01.2016 до 03.02.2016 в сумі 102,90 грн., на загальну суму 1303,40 грн., компенсація через порушення термінів виплати заробітної плати складає в сумі 16,19 грн.. Із вказаним розрахунком недоплаченої заробітної плати за період відпустки та компенсації через порушення термінів виплати заробітної плати за дні відпустки погодився позивач у суді, у звязку з чим уточнив позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про працю працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на викладене, відповідач порушив норми діючого законодавства та у встановлений Законом строк не проводив індексацію заробітної плати позивачу у період відпусток, а тому позовні вимоги про стягнення індексації заробітної плати за період відпусток в сумі 1303,40 грн., компенсації через порушення термінів виплати заробітної плати в сумі 16,19 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України та п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Тому суд вважає, що в результаті вказаних дій відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому потрясінні та тривалих душевних стражданнях внаслідок невиплати належних йому сум заробітної плати і докладання додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням викладених обставин справи, думки сторін, суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду в сумі 1000 грн., а тому позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial