Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2018 відкрито провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2002 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 позивач з відповідачем проживають окремо, діти залишилися проживати з позивачем. Всі витрати на навчання, виховання та розвиток дітей покладені на позивача. У зв'язку з цим позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дійтей [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 3000,00грн на кожну дитину щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву з доданими письмовими доказами, який надійшов до суду 28.12.2018, у якому зазначив, що відповідач постійно телефонує дітям за можливістю зустрічається та проводить час разом. Протягом останніх двох років щомісяця передавав кошти в розмірі 2,5-3 тисячі гривень. На данний час має непостійний та мінімальний заробіток, який з урахування різних факторів та обставин складає 6-7 тисяч гривень на місяць. У зв'язку з викладеним вище просить суд частково задовольнити позовні вимоги, так як відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей у розмірі 3000,00грн щомісяця. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути аліменти з відповідача [PERSON] у розмірах вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на дітей у розмірі 3000,00грн щомісячно та просив врахувати заперечення, зазначені у відзові. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 30.08.2002 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис № 1160. Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 12.02.2005 та доньку [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 20.04.2012. Згідно довідки про заробітну плату [PERSON], виданою ПрАТ "АК"Київводоканал" від 21.11.2018 мінімальний заробіток з урахування різних факторів та обставин складає 9-14 тисяч гривень на місяць. Також, відповідно до відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] за 1 квартал 2018 року отримав суму доходу в розмірі 7600,00 грн за 2 та 3 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня. Як встановлено судом, з серпня 2016 року позивач з відповідачем проживають окремо, діти залишилися проживати разом з позивачем. Позивач не має достатньо коштів на утримання та забезпечення дітей. Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, як відповідач так і позивач повинні утримувати свою дитину. З огляду на те, що відповідач надав відомості про офіційний дохід, і як батько зобов'язаний утримувати дітей, про що не заперечував в судовому засіданні та погодився на сплату аліментів щомісячно в розмірі 3000,00грн, суд вважає обгрунтованими вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій одиниці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує і вважає переконливими та обґрунтованими доводи відповідача про неможливість сплати аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 3000,00грн на кожну дитину щомісячно з урахуванням індексації, які перевищують його середньомісячну суму доходу, що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-плітників податків про суму виплачену доходів та утриманих податків [PERSON] від 15.01.2019. Однак, відповідно до приписів ст.7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до приписів Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.( ч.2 ст. 182 СК україни). Отже, аналізуючи вищевикладене і беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, наявністю у відповідача нерегулярного доходу, прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2018року до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання -[PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2018року до досягнення дитиною повноліття, оскільки сумарність розміру не перевищує рекомендований та необхідний розмір для забезпечення гармонійного розвитку дітей, що також відповідає 50% середнього отриманого доходу відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80грн. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню На підставі викладеного,

Outcome: partial