Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

06.02.2019 року позивач Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості у сумі 11937,26 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 23.04.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Позивач керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanc.uа, згідно яких обслуговується Відповідач карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідач зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач [PERSON] станом на 13.01.2019 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 11937,26 грн., яка складається з наступного: -1374,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -9517,69 грн. заборгованість за пенею. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -544,63 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Позивач просить також покласти на [PERSON] судові витрати. В судові засідання представник позивача не з`являвся, надав суду письмові пояснення щодо відзиву відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, що даний позов відповідач визнає частково, та пояснив, що між відповідачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір від 23.04.2015 року відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За час користування карткою відповідач частково погашав кредит та сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом на момент звернення позивача до суду складає 1374 грн. 94 коп., яку відповідач визнає. У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за пенею, яку він визнає частково з наступних підстав, як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач просить стягнути з відповідача пеню починаючи з 01 травня 2017 року по 13 січня 2019 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду лише у січні 2019 року. Останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 23.03.2017 року у сумі 500 грн. 00 коп.. інших платежів він не здійснював, отже підстави для поновлення строку позовної давності відсутні. На підставі викладеного [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, яку нараховано до січня 2018 року. В своєму позові позивач просить стягнути з позивача крім пені ще штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 544 грн. 63 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх Одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотриманні положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Отже враховуючи те, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив враховуючи те, що проценти за користування кредитом підлягають лише частковому задоволенню та ним заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності отже загальна сума, яка підлягає стягненню складає: 1374 грн. 94 коп. - заборгованості за процентами; 1200 грн. за пенею та комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Суд, вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного. Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до Договору та змісту зазначених правових норм, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів та за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До також самого правового висновку дійшов і Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16. Позивач посилається, що ним не пропущено строк позовної давності щодо нарахованої пені. Зазначене твердження позивача є неспроможним оскільки відповідно до умов та правил надання банківських послуг та безпосередньо позивач зазначає в поданій відповіді на відзив, що пеня нараховується щомісячно. Отже право вимоги щодо нарахованої пені за місяць виникає у позивача кожного місяця. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові від 28 березня 2018 року справа 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Позивач у поданому позові просить стягнути з [PERSON] пеню починаючи з 01 травня 2017 року по 13 січня 2019 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду лише у січні 2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 23.03.2017 року у сумі 500 грн. 00 коп., інших платежів він не здійснював, отже підстави для поновлення строку позовної давності відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи та наданий позивачем, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100 грн., період в межах одного року до дня пред`явлення позову до суду складає 12 місяців. З цього робимо наступний розрахунок 100 грн. X 12 місяців = 1200 грн. В своєму позові також позивач просить стягнути з [PERSON] крім пені ще штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 544 грн. 63 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Отже враховуючи те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявив позовні вимоги щодо стягнення пені, то позовні вимоги щодо стягнення штрафів, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15, задоволенню не підлягають. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Понесені судові витрати стягнути зі сторін пропорційно відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial