Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач посилається на те, що він є батьком малолітньої дитини. З відповідачкою по справі в зареєстрованому шлюбі не перебував. Після припинення стосунків з відповідачкою син залишився проживати із матір`ю, проте він надавав їм матеріальну допомогу. В 2016 році йому стало відомо про те, що відповідачка не займається вихованням дитини, залишає сина із сторонніми особами на тривалий час, залишає самого у квартирі на декілька днів, що призвело до того, що 10 серпня 2016 року дини ту було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 м. Києва. З 27 грудня 2016 року син проживає разом з ним та його батьками. За весь цей час мати не проявляє жодного інтересу до життя сина, стану його здоров`я, не навідується і не намагається з ним побачитись, у вихованні дитини участі не приймає, не піклується про відпочинок та оздоровлення сина. На підстави вищенаведеного позивач просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали за викладеними в ньому обставинами і просили про його задоволення, не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, неодноразово про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). 10.08.2016 р. було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, який був складений про те, що без супроводу дорослих та засобів для існування біля під`їзду будинку [ADDRESS] було знайдено хлопчика. Дитину доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 м. Києва (а.с. 15, 16). Відповідно до психолого-педагогічної характеристика Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 при первинному психодіагностичному обстеженні та завдяки педагогічним спостереженням було встановлено, що рівень розумового та психоемоційного розвитку хлопця відповідає низькій віковій нормі, мислення недорозвинуте, конкретно ситуаційне, пам'ять занижена, увага не стійка, наявні ознаки педагогічної та мікросоціальної занедбаності, рівень засвоєння програми, згідно дошкільного віку низький, як наслідок відсутність підготовки до школи (а.с. 25). Згідно Інформаційного звіту щодо відвідування дитини [PERSON] відвідувала [PERSON] лише один раз, а саме 17.08.2016 р., в подальшому на телефонні дзвінки не відповідала і здоров`ям та самопочуттям дитини не цікавилась (а.с. 27). Позивачем створені для вина - [PERSON] належні умови для проживання та виховання, загрози життю та здоров`ю дитини немає, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї № 347 від 23.12.2016 р.(а.с. 29). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. 26 грудня 2016 року за № 103008-4451 Службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації було складено Висновок про доцільність повернення малолітнього [PERSON], [INFO] в біологічну родину. Служба вважає за доцільне повернути малолітнього [PERSON] на виховання у сім`ю батька [PERSON] (а.с. 30-31). В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов'язки по вихованню дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved