Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28 лютого 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24.11.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем марки Газ-2410, державний номер [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Carizma» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до заключення експерта складає 76468,07 гривень, в тому числі 20% ПДВ. 09.03.2011 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим законом України подав заяву, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. В зв»язку з чим, позивач здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 50 000 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 210,35 грн., а всього 50 210,35 грн.. В зв»язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача понесені грошові витрати. Представник позивача, Чишинська А.В. в судове засідання жодного разу не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в судове засідання на канцелярію суду надала письмову заяву, в якій прохала задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі та слухати справу за її відсутності. У разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Також представник позивача прохала суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати пов»язані з розміщенням в газеті «Слобідський край» оголошення про виклик відповідача до судового засідання у розмірі 393,90 гривень. Відповідач [PERSON]. в жодне судове засідання не з'явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом був повідомлений своєчасно та належним чином, однак про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи за їхньою відсутності до суду не подавав. Відповідач був викликаний шляхом розміщення в газеті «Слобідський Край» тексту оголошення, що відповідає вимогам ст.74 ЦПК України. Відповідач викликався у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, однак судові повістки повертаються до суду як такі що не вручені з зазначенням поштовою установою причини не вручення: «за зазначеною адресою не проживає». У зв»язку з тим, що відсутні відомості про місце фактичного проживання відповідача та на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликаються до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач був викликаний у судове зсідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський Край» від 24 травня 2014 року. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 24.11.2010 року о 16:40 годин [PERSON] керуючи автомобілем марки «ГАЗ», державний номер [NUMBER], по вул. Гв. Широнінців в районі буд.27, не витримав безпечної швидкості руху та при виникненні перешкоди - автомобіля Mitsubishi, державний номер [NUMBER], який рухався попереду та зупинився, не зупинився та не об'їхав перешкоду, в результаті чого сталося зіткнення вищевказаних автомобілів, чим порушив вимоги п.п.12.1, 12.3 ПДР України (а.с№ 5). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов»язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). 18 січня 2011 року на відповідача по справі [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2011 року. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця № 10553 від 10.01.2011 року матеріальні збитки, спричинені власнику автомобілю «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 76468,07 гривень. 09.03.2011 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст.35, ст.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 50000 грн.. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 210,35 гривень. Згідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов»язання по відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються у цих межах. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у Моторного (транспортне) страхового бюро України виникло право вимоги до [PERSON], щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат позивачем, що дорівнює 50210,35 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була (а.с.№ 26, 27). Моторно (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За положеннями ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Позивач сам вибирає, який позов та до кого пред'явити до суду. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що вина [PERSON] в скоєнні ДТП доведена, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Представником позивача заявалено про стягнення на її користь з відповідача витрат на правову допому адвоката в сімі 1000 грн. З приводу даної вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат належить витрати на правову допомогу. Згідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Матеріалами справи підтверджено укладання угоди позивача з адвокатом (а.с..№53,54), повноваження адвоката (а.с.№57,58 та сума за послуги (а.с.№ 55). З ст.1 Заону україни "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адіміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, що визначаєтьсяу судовому рішенні. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує на користь позивача з відповідача судовий збір в розмірі 502 грн. 11 коп. за подання позову. Крім того суд, стягує з відповідача [PERSON] суму в 393 гривень 90 копійки за розміщення в газеті «Слобідський Край» від 24 травня 2014 року, тексту оголошення про виклик його в судове засідання.

Outcome: approved