Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

31.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поді спільного майна подружжя та стягнення з відповідача судових витрат. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначили, що вона, перебувала в шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 12.02.2010 року Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 12. Від шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 р. № 466/9090/15-ц. шлюб між сторонами розірваний, в судовому порядку встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства ними було набуте таке майно: телевізор «Мередіан» вартістю 698 грн., телевізор LCD/LED вартістю 2899 грн., CD/DVD програвач вартістю 339 грн., комодом вартістю 1000 грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3900 грн., комп'ютер «LG» вартістю 4000 грн., стіл для комп'ютера вартістю 1000 грн., які вона просить виділити у її власність та електрична плитка «Електролюкс» вартістю 4500 грн., кухонна витяжка вартістю 350 грн., шафа- купе 3500 грн., ліжко-книжка вартістю 2500 грн., пилосос вартістю 400 грн., праска вартістю 398 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., тумбочка вартістю 800 грн., які вона просить виділити у власність відповідача. Однак, між сторонами не було досягнуто згоди про поділ спільного майна. Оскільки відповідач відмовляється від добровільного поділу вказаного майна, ігнорує її пропозиції, вона була змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він згодний передати частину майна позивачу, однак вона має надавати зустріч з дітьми. Погоджується на визначену позивачем вартість майна. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.02.2010 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2016 р. шлюб було розірвано. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано у власність таке майно: телевізор «Мередіан» вартістю 698 грн., телевізор LCD/LED вартістю 2899 грн., CD/DVD програвач вартістю 339 грн., комодом вартістю 1000 грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3900 грн., комп'ютер «LG» вартістю 4000 грн., стіл для комп'ютера вартістю 1000 грн., електричну плитку «Електролюкс» вартістю 4500 грн., кухонну витяжку вартістю 350 грн., шафу- купе 3500 грн., ліжко-книжка вартістю 2500 грн., пилосос вартістю 400 грн., праску вартістю 398 грн., кухонний куточок вартістю 1500 грн., тумбочку вартістю 800 грн. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов"язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя". Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69, ст. 71 Сімейного кодексу України дружина і чоловік незалежно від розірвання шлюбу мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке ділиться між ними в натурі. Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 цього Кодексу, даний спір повинен вирішуватися судом. Згідно з приписом ст. 70 Сімейного кодексу України при поділі майна частки майна дружини та чоловіка повинні бути рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Враховуючи вищевикладене, на думку суду, спірне майно було придбана сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною власністю подружжя, та суд вважає можливим відступити від рівності часток, оскільки проти такого розподілу не заперечують сторони. Відтак суд приходить до висновку, що в порядку розподілу спільного майна подружжя, необхідно виділити: у власність [PERSON] спільне майно подружжя: Телевізор LCD/LED вартістю 2899 грн., CD/DVD програвач вартістю 339 грн., Комод вартістю 1000 грн ., Двох ярусне дитяче ліжко вартістю 3900 грн ., Стіл для комп'ютера вартістю 1000 грн., Комп'ютер «LG» вартістю 4000 грн, яке знаходиться у [ADDRESS]. Виділити у власність [PERSON] Електрична плитка «Електролюкс» вартістю 4500 грн.., Телевізор «Мередіан» вартістю 698 грн ., Кухонну витяжку вартістю 350 грн., Шафу- купе 3500 грн., Ліжко-книжка вартістю 2500 грн., Пилосос вартістю 400 грн., Праску вартістю 398 грн., Кухонний куточок вартістю 1500 грн., Тумбочка вартістю 800 грн, яке знаходиться у [ADDRESS] На підставі вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. В силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 551, 20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved