Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до відповідачів із позовом про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири. Вимоги позову обґрунтовані тим, що квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] належить позивачу. У лютому 2018 року відбулось залиття квартири позивача з вини мешканців квартири [NUMBER] , яка належить відповідачам. Факт залиття квартири підтверджується актом №462 від 13.03.2018 про залиття, аварію, що трапилась з вини мешканців квартири [NUMBER] , складеним комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». Причиною залиття квартири позивача є: залиття побутового характеру, оскільки мешканці квартири [NUMBER] слюсаря-сантехника та аварійну службу для ремонту сантехобладнання та стояків водопостачання не викликали. Орієнтовна вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для приведення належної позивачеві на праві власності квартири у стан, що перебував залиттю складає 7000,00 грн. Однак, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести, буде встановлено шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи. Моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача спричинену залиттям майнову шкоду в розмірі 7000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Ухвалою суду від 13.07.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 19.11.2018 залучено до участі в справі в якості третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». Ухвалою суду від 04.03.2019 до участі в справі залучено в якості співвідповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 10.09.2019 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів майнову шкоду в розмірі 7000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] заперечували щодо задоволення позову, вказуючи на те, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували завдання шкоди, внаслідок залиття. У своєму відзиві відповідач [PERSON] вказує на те, що дійсно у 2008 році та у 2011 році відбулося залиття квартири позивача, шкоду відповідачами було відшкодовано відповідно до рішення суду. Однак, з того часу позивачем відновлювальний ремонт не робився, наслідки залиття не усувалися. Всі недоліки сантехнічного обладнання в квартирі [NUMBER] усунуто ще в 2012 році. Протягом усього часу позивач не дає спокою відповідачу, з періодичними спробами повторно звинуватити в залитті квартири. Пошкодження, які вказані в акті від 13.03.2018 збігаються з пошкодженнями, які зазначені в акті від 08.12.2011. У лютому-березні 2018 року відповідач не була повідомлена про факт залиття та час складання акту, що є неприпустимим. Також, позивач жодним чином не обґрунтував завдання йому моральної шкоди. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1996 квартира [NUMBER] у будинку [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.11.2009 та витягу з Державного реєстру правочинів від 16.11.2009 квартира [NUMBER] по [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідача [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43-44). Згідно з актом №462 про залиття, аварію, що трапилась з вини мешканців кв. 30 від 13.03.2018, складеним комісією у складі інженера 1-ї категорії [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON] , старшого майстра [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , у присутності мешканця квартири [NUMBER] , у лютому 2018 року в будинку [ADDRESS] сталося залиття квартири [NUMBER] . Внаслідок залиття, яке відбулось в лютому 2018 році пошкоджено оздоблення квартири [NUMBER] , а саме: кухня - стеля (клеєве фарбування - 0,3 м.кв .), -замикання електропроводки на світильник в кухні. Причиною залиття є: залиття побутового характеру, оскільки мешканці квартири [NUMBER] слюсаря-сантехніка та аварійну службу для ремонту сантехобладнання та стояків водопостачання не викликали (а.с. 5). Відповідно до акту №857, затвердженого начальником ЖЕД-501 06.06.2018, на час обстеження водопровідні мережі, вентилі та сантехнічне обладнання в квартирі перебувають в задовільному технічному стані; протікання мереж та сантехприладів не відбувається (а.с. 25). Згідно з актом №856 від 06.06.2018, затвердженого начальником ЖЕД-501, комісією встановлено, що сліди залиття в квартирі [NUMBER] застарілі та сухі , згідно даних диспетчерської служби 05.06.2018 квартира [NUMBER] та [NUMBER] щодо залиття чи аварії системи водопостачання та каналізації не звертались. Ремонт в квартирі [NUMBER] , а саме оздоблення стін та стелі не проводився приблизно 15 років тому, крім застарілих плям давнього залиття на стінах та стелі квартири, від тривалої експлуатації спостерігається пожовтіння та відшарування побілки та шпалер. Одночасно при проведенні обстеження у квартирі [NUMBER] виявлено порушення підключення електроприладів, а саме на розетці в коридорі мешканцем квартири [NUMBER] самостійно, штучно влаштоване коротке замкнення, що мешканець видавав, як коротке замкнення системи електропостачання в квартирі в результаті залиття. Залиття квартири [NUMBER] із квартири [NUMBER] не виявлено (а.с. 73). Як вбачається з акту №1160, затвердженого начальником ЖЕД-501 07.08.2018, в результаті обстеження встановлено, що у квартирі [NUMBER], що по [ADDRESS] , сантехнічне обладнання, водопровідні та каналізаційні стояки перебувають у задовільному технічному стані. Аварійна служба та слюсар-сантехнік з 01.08.2018 мешканцями квартири [NUMBER] не викликались (а.с. 24). Відповідно до акту №1386/1, затвердженого 12.09.2018 начальником ЖЕД-501, комісією в результаті обстеження квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] встановлено, що в квартирі [NUMBER] вологих слідів від залиття на стінах та стелі не виявлено; оскільки ремонт в квартирі [NUMBER] не проводився тривалий час (більше 15 років), то на стелі і стінах крім сухих та застарілих плям від давнього залиття, від тривалої експлуатації спостерігається пожовтіння та відшарування побілки та шпалер (а.с. 74). За приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Всупереч вищевказаним законодавчим нормам надані позивачем копії письмових доказів не засвідчені належним чином (відповідність кожної копії письмового доказу оригіналу має бути окремо підтверджена підписом із зазначенням дати такого засвідчення), позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів поданих ним письмових доказів. Більш того, позивачем [PERSON] не зазначено посилання на докази на підтвердження вартості завданого збитку (розрахунок розміру матеріальних збитків; висновок експерта щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири). Також відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач зазначеної вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" не дотримався, не зазначив в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у сумі саме 7000,00 грн., та якими доказами це підтверджується, не надано відповідного розрахунку розміру завданої моральної шкоди. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право. Враховуючи зазначене та беручи до уваги, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження зібраними у справі письмовими доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed