Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 23 565,66 грн., пеню у розмірі 1 627,97 грн., 3% річних у розмірі 146,05 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , з вини водія автомобіля «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» за договором страхування (полісом) №АК/7731659. Відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було подане повідомлення про ДТП. Вказує, що на виконання своїх обов`язків за договором страхування (полісом) ОСЦПВ №АК/7731659 відповідачем позивачу було оплачено страхове відшкодування на загальну суму 28 515,00 грн., яке було сплачено наступним чином: 1) 20.08.2018 - 19 958,55 грн.; 2) 21.09.2018 - 5 779,98 грн.; 3) 26.07.2019 - 1 200,05 грн.; 4) 31.07.2019 - 1 576,46 грн. При цьому, зазначає, що ним було фактично оплачено відновлювальний ремонт свого транспортного засобу у ФОП [PERSON] на суму 55 338,00 грн. та понесено фактичні витрати, пов`язані з ремонтом (рихтовкою) пошкоджених дисків коліс автомобіля на суму 955,00 грн. та з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання на суму 940,00 грн. Позивач вважає, що визначений ПАТ «СК «УСГ» розмір страхового відшкодування виявився суттєво меншим ніж понесені ним фактичні витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Також, позивач посилається на те, що страховик не зрозуміло яким чином визначив суму страхового відшкодування, оскільки самого розрахунку суми страхового відшкодування Страховиком позивачу надано не було, а в своїх листах він посилався на два різні висновки невідомого позивачу «незалежного» оцінювача. Вказує, що згідно листа ПАТ «СК «УСГ» № 03/3757 від 26.07.2019 позивачу було визначено страхове відшкодування у розмірі 26 938,58 грн. (з ПДВ), коефіцієнт фізичного зносу 65,28 % на підставі Звіту № 229/У/2019 від 25.07.2019, а згідно листа № 03/3842 від 31.07.2019 позивачу було визначено страхове відшкодування у розмірі 28 515,04 грн. (з ПДВ), коефіцієнт фізичного зносу 59,10 % на підставі Звіту № 281/У/2018 від 11.09.2018, які ним не було отримано. Вважає, що суттєва різниця між розміром страхового відшкодування та фактичною вартістю ремонту автомобіля вказує на те, що Страховиком було занижено розмір страхового відшкодування, а невідомим оцінювачем не враховані всі пошкодження автомобіля, який належить позивачу. У зв`язку з цим, позивачем було направлено Страховику заяву про перегляд прийнятого рішення, в якій він просив доплатити страхове відшкодування у розмірі 21 670,66 грн. на підставі наданих документів про фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням розрахованого відповідно до законодавства зносу, а також відшкодувати витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу у розмірі 940,00 грн. та 955,00 грн. витрат пов`язаних з ремонтом (рихтовкою) пошкоджених дисків коліс. Посилається на те, що Страховиком на даний час необґрунтовано не виплачено страхове відшкодування у повному розмірі, що є порушенням ним своїх договірних зобов`язань в частині виконання обов`язку за договором страхування. Також, у зв`язку із порушенням строків виплати ПАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування, з останнього підлягає стягненню пеня у розмірі 1 627,97 грн. та 3% річних у розмірі 146,05 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 20.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 22.11.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 31.01.2020 на адресу суду представником відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» Пешковим О.О. було подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовити в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Посилається на те, що 26 грудня 2017 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7731659, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «Ауді», державний реєстраційний № [NUMBER] . 07 липня 2018 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді», державний реєстраційний № [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , та транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний № [NUMBER] . 13 липня 2018 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 16 липня 2018 року з заявою про виплату страхового відшкодування на банківський рахунок. 18 липня 2018 року на виконання вимоги ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оцінювачем [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , у зв`язку з чим було складено Акт огляду транспортного засобу. Також, представник відповідача посилається на те, що оскільки виплату страхового відшкодування позивач просив здійснити на свій власний банківський рахунок, ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до вимог ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» утримало з [PERSON] податок на додану вартість. Відповідно до Ремонтної калькуляції №ДКЦВ-15974 від 09 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу без ПДВ складає 19 958,55 грн. Вказує, що 17.08.2018 ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №ДКЦВ-15974 та 20.08.2018 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 958,55 грн. на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №17455. Крім того, зазначив, що 20.08.2018 ПАТ «СК «Українська страхова група» надіслало на адресу [PERSON] лист № 03/4984, яким повідомило про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, представник відповідача посилається на те, що 20 вересня 2018 року на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшов Звіт №281/У/2018 від 11 вересня 2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ DAEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу без ПДВ складає 25 738,53 грн., та 28 515,04 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали. У зв`язку з тим, що згідно Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та без ПДВ є більшою ніж згідно Ремонтної калькуляції № ДКЦВ-15974 від 09 серпня 2018 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняло рішення про здійснення [PERSON] доплати страхового відшкодування у розмірі 5 779,98 грн., яку 21.09.2018 було здійснено на банківський рахунок позивача та повідомлено листом №03/5664 від 21.09.2018 про виплату страхового відшкодування. Також, представник відповідача посилався на те, що 10 травня 2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся [PERSON] з заявою про перегляд прийнятого рішення. У зв`язку з проведенням [PERSON] ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , ПАТ «СК «Українська страхова група» направило, надані позивачем документи до ТОВ «Незалежна експертна компанія» з проханням скласти актуалізований Звіт. Відповідно до Звіту № 299/У/2019 від 25 липня 2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та з урахуванням витрат, понесених [PERSON] на ремонт, складає 26 938,58 грн. з ПДВ. 26 липня 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило доплату страхового відшкодування (ПДВ) в розмірі 1 200,05 грн. на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 18541, про що останнього повідомлено листом №03/3759 від 26.07.2019. Окрім цього, представник відповідача вказує, що у зв`язку з тим, що згідно Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , з рахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та ПДВ є більшою ніж згідно Звіту № 299/У/2019 від 25 липня 2019 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняло рішення про здійснення позивачу доплати страхового відшкодування (ПДВ) по Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року у розмірі 1 576,46 грн., про що повідомило позивача листом №03/3842 від 31.07.2019. Представник відповідача вважає, що ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед [PERSON] в повному обсязі, шляхом сплати страхового відшкодування в розмірі 28 515,04 грн., а тому позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «СК «Українська страхова група» про доплату страхового відшкодування в розмірі 21 670,66 грн. не підлягають задоволенню в повному обсязі. 02.03.2020 на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач необґрунтовано не доплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 21 670,66 грн. (розраховано з урахуванням зносу 59,10%), 955,00 грн. витрат пов`язаних з ремонтом (рихтовкою) пошкоджених дисків коліс та 940,00 грн. витрат пов`язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця проживання, що є порушенням договірних зобов`язань в частині виконання обов`язку за договором страхування. 10.03.2020 на адресу суду представником відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» Пешковим О.О. було подано заперечення на відповідь на відзив. Посилається на те, що ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед [PERSON] у повному обсязі, шляхом сплати страхового відшкодування в розмірі 28 515,04 грн., а тому позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «СК «Українська страхова група» про доплату страхового відшкодування в розмірі 21 670,66 грн. не підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.07.2018 о 22 год. 40 хв., в м. Києві на вул. Гончара, 42, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2018, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , який вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. у дохід держави. Постанова набрала законної сили. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу на праві власності автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до полісу № АК/7731659 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза - 0,00 грн. 13.07.2018 позивач звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 16.07.2018 з заявою про виплату страхового відшкодування на банківський рахунок. 18 липня 2018 року на виконання вимоги ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оцінювачем [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , у зв`язку з чим було складено Акт огляду транспортного засобу, який містить детальний опис пошкоджень транспортного засобу. Відповідно до Ремонтної калькуляції №ДКЦВ-15974 від 09.08.2018 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу без ПДВ складає 19 958,55 грн. 17.08.2018 ПАТ «СК «Українська страхова група» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 19 958,55 грн. та 20.08.2018 було здійснено відповідну виплату страхового відшкодування у зазначеній сумі на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №17455 від 20.08.2018. 20.08.2018 ПАТ «СК «Українська страхова група» надіслало на адресу [PERSON] лист № 03/4984, яким повідомило про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, судом встановлено, що 20 вересня 2018 року на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшов Звіт №281/У/2018 від 11 вересня 2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ DAEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу без ПДВ складає 25 738,53 грн., та 28 515,04 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали. У зв`язку з тим, що згідно Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та без ПДВ є більшою ніж згідно Ремонтної калькуляції № ДКЦВ-15974 від 09 серпня 2018 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняло рішення про здійснення [PERSON] доплати страхового відшкодування у розмірі 5 779,98 грн., яку 21.09.2018 було здійснено на банківський рахунок позивача та повідомлено листом №03/5664 від 21.09.2018 про виплату страхового відшкодування. Також, встановлено, що 10 травня 2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся [PERSON] з заявою про перегляд прийнятого рішення, та у зв`язку з проведенням позивачем ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , ПАТ «СК «Українська страхова група» направило, надані позивачем документи до ТОВ «Незалежна експертна компанія» з проханням скласти актуалізований Звіт. Відповідно до Звіту № 299/У/2019 від 25 липня 2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та з урахуванням витрат, понесених [PERSON] на ремонт, складає 26 938,58 грн. з ПДВ. 26 липня 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило доплату страхового відшкодування (ПДВ) у розмірі 1 200,05 грн. на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 18541, про що останнього повідомлено листом №03/3759 від 26.07.2019. Окрім цього, встановлено, що у зв`язку з тим, що згідно Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ДЕУ», державний реєстраційний № [NUMBER] , з рахуванням значення коефіцієнт фізичного зносу та ПДВ є більшою ніж згідно Звіту № 299/У/2019 від 25 липня 2019 року, ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняло рішення про здійснення позивачу доплати страхового відшкодування (ПДВ) по Звіту № 281/У/2018 від 11 вересня 2018 року у розмірі 1 576,46 грн., яку було здійснено 31.07.2019, про що повідомило позивача листом №03/3842 від 31.07.2019. З огляду на викладене вище, суд вважає, що ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало у повному обсязі свій обов"язок по виплаті страхового відшкодування позивачу на умовах та порядку, визначених ст.22.1 , 29, п.34.4 ст.34 ЗУ "Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Що стосується заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача витрат у сумі 940,00 грн. з евакуації транспортного засобу, суд не знаходить підстав для їх задоволення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дані витрати не були включені у розрахунок для виплати страхового відшкодування на користь позивача. Як вбачається з матеріалів справи ДТП сталася 06.07.2018. В той же час позивачем надано квитанцію №014416 від 08.07.2018 на суму 940,00 грн. по сплаті транспорних послуг, тобто через два дня після ДТП. Згідно даної квитанції не вбачається, які саме транспортні послуги надавалися ПП [PERSON] , кому саме і ким конкретно вони були оплачені. Разом з тим, позивачем не надано обгрунтування у необхідності надання таких послуг після ДТП, як і не надано обгрунтування,що такі послуги надавалися саме внаслідок евакуації транспортного засобу з місця ДТП чи до місця здійснення ремонту. За вказаних вище обставин, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в цій частині є недоведеними та не підтвердженими належними доказами у справі. Щодо доводів позивача в обгрунтування заявлених вимог про те, що розмір страхового відшкодування є значно меншим, ніж понесені ним фактичні та реальні витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 55 338,00 грн.та пов`язані з ремонтом (рихтовкою) пошкоджених дисків коліс автомобіля на суму 955,00 грн., слід зазначити. За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, норми статей 1192, 1194 ЦК України регулюють відносини між потерпілим та заподіювачем шкоди, тоді як правовідносини між потерпілим і страховиком регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено обов`язок страховика виплатити потерпілому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страхове відшкодування, що становить витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону). У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди відповідальність щодо сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП з відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» задоволенню не підлягають, оскільки шкода відшкодовується саме особою, яка її завдала, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1187 ЦК України. Будь-яких доказів того, що завдану позивачу шкоду було також заподіяно неправомірними діями відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» матеріали справи не містять, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд вважає за можливе зазначити, що позивач не позбавлений права вимоги у порядку передбаченому законом до винуватця ДТП щодо стягнення матеріальної шкоди внаслідок здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, тобто за фактичні витрати. З огляду на те, суд прийшов до висновку про обгрунтуваність виплати страхового відшкодування відповідачем, а тому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» пені у розмірі 1 627,97 грн. та 3% річних у розмірі 146,05 грн., оскільки ці вимоги є похідними від попередньої. За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed