Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до Болехівської центральної міської лікарні, в якому просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 150\~000.00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує, тим, що працівниками Болехівської ЦМЛ Парахоняк Л.П., [PERSON] Р [PERSON] ., [PERSON] Б [PERSON] тричі здійснювалося його лікування методом хірургічного втручання : в грудні 2016 року, квітні 2017 року та листопаді 2017 року). У квітні 2018 року він повторно змушений був лікуватися у Долинській ЦРЛ, оскільки проведенння попередніх операцій не дали бажаного результату. Остання операція проведена успішно лікарем [PERSON] , зі слів якого, йому стало відомо про те, що попередні операції проводилися непрофесійно, свідченням були болі в області живота, які не припинилися, а навпаки посилювалися. Однак, лікарі його не лікували, а заспокоювали. В правоохоронні органи не звертався, хоч важає, що в діях працівників відповідача є ознаки кримінального злочину. Оскільки оперування було невдалим, то йому заподіяно моральну шкоду, а тому змушений звернутися захистом порушеного права. Він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакція замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. На час звернення до суду відповідач не сплатив жодних коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями його працівників, не попросив вибачення за скоєне. Посилаючись на викладені обставини, вимоги ст. 23, 1167 ЦК УКраїни, просить його вимоги задовільнити. 02\~листопада 2018\~року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 21 листопада 2018 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вказує на те, що згідно записів із медичної карти стаціонарного хворого № 2234, позивач з 05 грудня 2016 року по 12 грудня 2016 року перебував у Болехівській ЦМЛ з приводу лікування рецидивної правобічної пахової кили. Лікування здійснювалося оперативним шляхом і після операційний період проходив без ускладнень, скарг ніяких не було. З приводу первинної правобічної пахової кили був оперований більше десяти років назад. Лікування та обстеження позивача проводилось в повному об`ємі. За час лікування позивача в медичній установі було проведено весь спектр досліджень та необхідних оглядів та правильно встановлено діагноз, що підтверджується записами у медичній карті стаціонарного хворого. Після закінчення лікування, позивача виписано з лікарні без будь-яких патологій, ускладнень та скарг від пацієнта та надані відповідні рекомендації поводження після операції (дотримання дієти, утримання від фізичних навантажень протягом 6 місяців, тощо). З 04 квітня 2017 року по 12 квітня 2017 року та з 20 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року [PERSON] знову перебував в Болехівській ЦМЛ з приводу лікування рецидивної пахової кили, де йому дійсно були проведені операції. Позивач перед кожною операцією надавав письмову згоду на своє лікування. Як вбачається із записів медичної карти, рецидив пахової кили у позивача стався не одразу після операцій, а через тривалий час через чотири місяці, наступний через сім місяців. Позивач під час лікування у Болехівській ЦМЛ знаходився у стаціонарі до повного загоєння післяопераційної ран та зняття швів, скарг на момент виписки із стаціонару не було. Тому вказана патологія не свідчить про непрофесійність лікарів та невдало проведені операції, як зазначає позивач. Рецидив залежить від багатьох факторів, зокрема: віку пацієнта, особливостей організму, виконання ним післяопераційних рекомендацій лікарів, надмірних фізичних навантажень. Крім того, 24 грудня 2013 року [PERSON] був оперований у Болехівській ЦМЛ з приводу пупкової кили. Результат лікування задовільний. Також лікарями Болехівської ЦМЛ за останні три роки проведено 161 операція з приводу незащемленої кили різних локацій. З приводу пахових кил проведено 88 операцій. Жодного випадку рецидиву не було. За даними Національної медичної академії післядипломної освіти ім. Шупика рецидив при рецидивних килах становить 13-20 %. Доводи позивача про те, що йому невдало проведено тричі операції на пахову грижу в Болехівській ЦМЛ є його особистими висновками та здебільшого припущеннями, які не грунтуються на жодних доказах і не можуть бути покладені в основу судового рішення. Позивач в позовній заяві,\~\~ні в суді не підтвердив належними доказами в чому полягає моральна шкода, наявність протиправної поведінки відповідача та причинний зв`язок між протиправною поведінкою\~\~та шкодою, підстави, розмір шкоди відповідно до\~статей 76-86 ЦПК України. Позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтвердив неправильність лікування захворювань, які були виявлені у позивача під час його лікування в Болехівській центральній міській лікарні. Таким чином, підстави для покладення відповідальності на Болехівську ЦМЛ за спричинену позивачу моральну шкоду відсутні (а.с.22-25). Свідок [PERSON] вказав на те, що він оперував позивача, оскільки була потреба виконання наявної операції певної патології, яка виникла. Як правило, причиною пахової грижі є:1) особливості анатомо-фізіологічні передньої черевної стінки; 2) спосіб життя; 3) спосіб праці. За 40 років своєї практики не зустрічався з такими людьми, які б байдуже ставились до того чи іншого пацієнта. Підтвердженням є те, що даного пацієнта оперували в Болехівській ЦМЛ і він довіряв тим лікарям, які проводили операцію, про що є його письмова згода. Він давав згоду на операцію конкретному лікарю. Нікому не говорив про те, що операції позивачу були зроблені погано, це не відповідає дійсності. Після кожного оперативного втручання будуть рубці. Була сітка, яка використовувалась попередніми хірургами для пластики черевної порожнини. Він також пришив сітку-латку. Хірурги бачили, що не могли закрити цей дефект і використали сітку. Він забрав сітку, оскільки її не можливо використовувати повторно. Для усунення гриж є багато технологій, різноманітних оперативних втручань. Кожний лікар використовує той чи інший метод. Він був четвертий лікар і була висока відповідальність. Хірурги хотіли зробити якнайкраще. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] тричі оперований з приводу пахової грижі. Всі три рази він був присутнім на операції, як асистент. Після кожної операції [PERSON] лежав у лікарні до повного зняття швів, це тривало 7-8 днів. При знятті швів він їв, пив, поправлявся, ніяких скарг не було. На момент виписки ніяких рецидивів не було, нагноєнь ран не було. Рана загоювалась первинним нахилом, нагноєнь не було, інших ускладнень не наступало, рецидивів не було. Якщо було б щось не так під час операції, то проявилось б відразу симптоми. Попередня операція була з приводу пупкової грижі, яку проводив лікарі [PERSON] із [PERSON] паталогій не було. Як відомо, наступні рецидиви були після операції на протязі 1-1,5 місяців. З яких приводів наступив рецидив не може вказати. Є багато факторів , що можуть призвести до рецидиву. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем і відвідував його у лікарні (дати не пам"ятає) після проведенні операції на грижу. Спочатку позивач говорив, що зробили добре операцію. Через деякий час він зустрів його в центрі міста і позивач жалівся, що йому щось погано та болить там, де робили операцію, тому пішов на повторну операцію. Свідок [PERSON] , лікар-анастезіолог Болехівської ЦРЛ пояснив, що позивач був оперований в лікарні 4 рази і всі рази він давав знеболювальне. Дати проведення операцій не пам`ятає, є письмові записи в історії хвороби. У всіх хворих є певна процедура підготовки до операції. Без його розпорядження медсестра не робить ніяких процедур. Ніхто не тікав від пацієнта, чому позивачу стало погано від уколу не може сказати, але потім позивач був прооперований. Позивачу були проведені різні операції - грижова хвороба черевної порожнини, пахової грижі. Позивач йшов на операцію свідомо. Операція була зроблена по протоколах. Всі препарати були сертифіковані і рекомендовані. Позивач після кожної операції йшов додому, дякуючи лікарям. Ніяких скарг не було, позивач свідомо вибрав лікаря і надав згоду на проведення операцій. Свідок [PERSON] , товариш позивача, вказав, що 05.01.2016, 04.12.2017, 20.11.2017 лежав [PERSON] у лікарні. Йому відомо про останню операцію, він перебував у палаті, як позивача готували до третьої операції. Медсестра дала укол, йому зробилось погано і він впав, але потім його прооперували. На другий день як вийшов з лікарні жалівся, що його болить у паху, де йому робили операцію. Господарки позивач немає, нічого тяжкого не робив. В кінці року [PERSON] прооперували в Долинській ЦРЛ. Свідок [PERSON] , медсестра -анестизист Болехівської ЦРЛ., пояснила, що не була присутньою під час проведення операцій позивачу, тому їй невідомо обставини справи. Також підтвердила, що під час проведення операцій, лікар-анестезіолог дає вказівку на передопераційну підготовку. Оскільки вона не була присутня під час введенння наркозу позивачу, то не пам`ятає випадку, коли б [PERSON] втратив свідомость під час підготовки до проведення операцій. Суд, вислухавши вступне слова позивача, його представника, представника відповідача, пояснення свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п.1 ст.13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. За приписами ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~\~ відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~\~ відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України). Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою щодо відшкодування моральної шкоди,

Outcome: dismissed