Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Микільської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок №5, прибудову, два сараї, баню, погріб та колодязь, розташовані по вулиці Сонячна в селі Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON], померлої 04 грудня 2015 року. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 04 грудня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з прибудинковими спорудами, два сараї, баня, погріб, колодязь, за адресою: вул.Сонячна, 5 в селі Золотарівка Світловодського району. Після смерті матері і на сьогоднішній день позивач проживає у даному будинку, користується присадибною ділянкою, проте отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не може, оскільки за життя матері не було виготовлено технічного паспорта на будинок та не отримано свідоцтво про право власності, проте вона за по господарськими книгами Микільської сільської ради рахується як голова. Лише 11 липня 2016 року за її заявою виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. У звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на будинок, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася. 27.02.2018 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. 01.03.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовною вимогою згоден, претензій до позивача сільська рада не має. Оскільки, сторони у справі не зявилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2018 року вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження, розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України, відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], померлої 04 грудня 2015 року в с.Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області. (а.с.4-6, 8, 9, 10) [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: вул.Сонячна (Чапаєва), 5 в с.Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області. (а.с.14) Відповідно до витягу із погосподарських книг виконавчого комітету Микільської сільської ради за 1950-2015 роки, за адресою: вул.Сонячна (Чапаєва), 5 в с.Золотарівка, [PERSON], [INFO] значиться головою, яка померла 04 грудня 2015 року. (Книга №9 за 2011-2015 р.р. Особовий рахунок №340) (а.с.12-13) Проте, за архівними даними Світловодського міжміського бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013 року, право власності на вищевказаний житловий будинок за [PERSON] Юхимією Павлівною не зареєстровано. (а.с.18) Технічний паспорт на житловий будинок розташований за адресою: вул.Сонячна (Чапаєва), 5 в с.Золотарівка Світловодського району виготовлено вже після смерті [PERSON] 11 липня 2016 року, де єдиним власником вказано саме її. Час забудови будинку 1950 рік. (а.с.15-17) 17 травня 2016 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після своєї матері. Інших заяв не надходило. Номер спадкової справи, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58974701. (а.с.41, 42) 28 листопада 2017 року нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с.11) Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON], померлої 04 грудня 2015 року. У відповідності до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Встановлено, що житловий будинок був збудований у 1950 році. У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1950 році житлового будинку [PERSON], яка в ті роки вказана як голова, згідно погосподарських книг, набула статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року набула право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. В подальшому, після смерті [PERSON], головою в погосподарській книзі вказані [PERSON] та [PERSON]. Тобто, будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво, тобто будинок не є самовільним будівництвом, на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на отримання у спадок за законом житловий будинок №5, розташований по вулиці Сонячна в селі Золотарівка Світловодського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON], померлої 04 грудня 2015 року. Проте, суд вважає вимоги щодо визнання права власності на прибудову, два сараї, баню, погріб та колодязь, які розташовані за тією ж адресою, де знаходиться житловий будинок такі, що не відповідають закону. Так, рішення суду про визнання права власності на спадкове майно є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі. Так як, прибудова є складовою частиною житлового будинку, а сараї, погріб, баня та колодязь є некапітальними спорудами, то визнавати на них окремо право власності не допустимо, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Outcome: partial