Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

15 лютого 2016 року ККП ММР «Маріупольтепломережа» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, посилаючись на те, що відповідач згідно особового рахунку №200346, позивач надає послуги за адресою: м.Маріуполь, проспект Будівельників, 169-142, опалювальна площа складає 43,5м2 та також підприємство надає відповідачу послуги з гарячого водопостачання. В результаті того, що оплата за користування тепловою енергією відповідачем не вносилась, за період з 01.10.2005 по 01.02.2016 утворилась заборгованість в сумі 14102,62 грн. Від наданих послуг відповідач не відмовлявся. Згодом позовні вимоги були уточнені, оскільки під час розгляду справи у суді відповідачем частково була сплачена заборгованість та позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 7042,16 грн., яка утворилась за період з 03.04.2009 по 01.08.2016 року та на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача суму 3% річних у розмірі 1431,92 грн. та інфляційні витрати в сумі 7575,29 грн., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. \~\~\~\~ Представник позивача ККП «Маріупольтепломережа» у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник відповідача у судове засідання не прибув, 05.08.2016 до канцелярії суду надано відгук на позовну заяву, де зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідно ст. 257 ЦК України встановлений строк позовної давності та просить суд застосувати строк позовної давності. Відповідач неодноразово повідомляв позивача про те, що в квартирі він мешкає один, а його мати [PERSON] з 1997 виїхала до Італії про що надав відповідне рішення суду, де зазначено, що [PERSON] втратила право користування квартирою з 01.01.1997 року. Посилаючись на ст.8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат просить відмовити. \~\~\~\~ На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. \~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторонами не заперечувався факт того, що послугами наданими Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» за адресою: м.Маріуполь, проспект Будівельників, 169, квю142 користувався [PERSON]. \~\~\~\~ Згідно з розшифровкою особистого рахунку 200346 [PERSON] ККП ММР «Маріупольтепломережа» у відповідача склалась заборгованість за користування тепловою енергією за період з 03.04.2009 року по 01.08.2016 року в сумі 7042,16 грн., а також нараховано штрафні санкції: 3% річних від простроченої суми в розмірі 1431,92 грн. та інфляційні витрати у розмірі 7575,29 грн. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційні витрати, наданого позивачем, в свою чергу відповідачем, представником відповідача, заперечень щодо такого розрахунку не надано. \~\~\~\~ Відповідно до ст.ст.68,162 ЖК України, ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.17, 35 «Правил користування приміщенням жилих будинків та прибудинкової території», затверджених постановою кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власники (наймачі) квартир зобов`язані вчасно оплачувати квартплату й комунальні послуги. \~\~\~\~ Відповідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. У відповідності зі ст.68 ЖК України відповідач зобов'язаний проводити оплату за користування житловим приміщенням і комунальними послугами щомісяця до 10 числа. Згідно до ст. 179 ЖК користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування будинками приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року), наймач (орендар) квартири зобов`язаний, у тому числі: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. \~\~\~\~ Таким чином, відповідач повинен сплачувати комунальні послуги, в т.ч. за користування тепловою енергією, за затвердженими в установленому порядку тарифами. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами\~\~про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені законом. Відповідно до положень якого у разі прострочення платежів споживач зобов'язаний на вимогу виконавця сплатити суму втрат від інфляції та три проценти річних. Положенням статті 8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», \~встановлено мораторій на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги\~\~громадянам України, які проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. Місто Маріуполь входить до такого переліку населених пунктів відповідно до постанов Кабінету Міністрів України 30.10.2014 року №1053-р та в подальшому №1275 від 02.12.2015 року. Тобто з 14 квітня 2014 року пеня за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги не нараховується. Однак позивач не просить стягнути пеню, тому посилання представника відповідача на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» як підставу для відмови у задоволенні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат не знайшли свого підтвердження, оскільки правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. (такі ж правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України\~\~у справі N 6-68цс12 , у справі N 6-59цс13,№ 6-2023цс15). Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, однак зазначена заява не може бути задоволена, виходячи з наступного. З метою захисту своїх інтересів на підставі ст.96 ЦПК України, позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та 03.04.2012 року було видано судовий наказ №2-н/263/05199/3529/2012 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], проживаючих за адресою: [INFO] на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 3971,81 гривень та у дольовому порядку судовий збір у розмірі 107,30 гривень та штрафні санкції в сумі 1386,55 гривень. 22.10.2015 [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій зазначив, що з наявністю заборгованості не згоден, тому просив суд скасувати судовий наказ та Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.11.2015 року (справа №0519/3529/2012, провадження №2-с/263/333/2015) судовий наказ від 03.04.2012 року скасовано (а.с.5). Тобто, виходячи з наведеного, позивачем не було пропущено строк стягнення заборгованості за користування відповідачем послугами позивача за період з 03.04.2009 року по 01.08.2016 року, оскільки 03.04.2012 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, до того ж відповідно виписки з особового рахунку 200346, відповідач з квітня 2014 року почав здійснювати оплата послуг позивача, що свідчить про переривання перебігу позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру яка подана юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн., що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved