Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль марки «ЗАЗ», виключення автомобіля з акту опису майна у звязку з арештом, в якому зазначив, що 22.07.2013 року, діючи згідно довіреності, зареєстрованій в реєстрі за № 1273 від 18.06.2011 року від імені [PERSON], який є власником спірного автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], відповідач продав йому за 16\~500 грн., отримавши вказану суму коштів і передавши йому автомобіль разом з технічним паспортом. Викладені обставини підтверджуються доданими до позову ксерокопіями довіреності та розписки [PERSON] від 22.07.2013 року. В звязку з відсутністю у місті попереднього власника [PERSON] оформити автомобіль в Державній автомобільній інспекції м. Кривого Рогу було неможливо. Встановити місце знаходження власника автомобіля також неможливо. 02.09.2016 року позивач від інспектора дорожньо-патрульної служби дізнався, що спірний автомобіль знаходиться під арештом в звязку з заборгованістю [PERSON] з виплати аліментів. Арешт накладено державним виконавцем Саксаганської державної виконавчої служби м. Кривого Рогу. В теперішній час спірний автомобіль знаходиться на штрафному майданчику. Позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки «ЗАЗ», модель 110247, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON], зняти арешт з автомобіля «ЗАЗ», державний номер АЕ 6170 і передати його позивачу в користування на праві власності. Позивач та його представник [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли цивільні правовідносини правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Судом встановлено, що спірний автомобіль ЗАЗ, модель 110247, легковий-універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2005 належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8). 18.06.2011 року [PERSON] вчинив правочин з видачі довіреності на імя [PERSON], якою зокрема уповноважив останнього продати за ціну та на умовах за його розсудом спірний автомобіль (а.с.11) На підтвердження вчинення договору купівлі-продажу спірного майна позивачем надано розписку від 22.07.2013 року (а. с. 7), написану від імені [PERSON], з якої вбачається, що в оплату за автомобіль «Таврія» одержано 16\~500 грн. Суд критично оцінює даний письмовий доказ, бо відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду не надані докази на підтвердження того, що саме ним було написано розписку. Текст розписки наступний: "Я, [PERSON] сергійлвич, серія паспорта АЕ 276528, видано Жовневим РВ [PERSON], взяв оплату за автомобіль Таврія 16500 грн шістнадцять тисяч п"ятсот грн; отримав гроші у повному обсязі. 22.07.2013 року; підпис." Отже, зі змісту розписки неможливо встановити, який правочин мали намір вчинити сторони. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженням державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 12.10.2013 року накладено арешт на спірний автомобіль. Частиною 1\~ст. 328 ЦК\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 3 ч. 1\~ст.208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно ч. 3\~\~ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Як вбачається з п. 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за №1388, державна реєстрація транспортних засобів здійснюється за умови попереднього зняття їх з обліку в підрозділі ДАІ. Крім того, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Пунктом\~\~42 вищезазначених Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реєстрації». Проте, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ у зв'язку із його відчуженням за процедурою, встановленою п.п.8, 42 Правил, залишався зареєстрованим за [PERSON], хоча довіреністю, виданою останнім на імя [PERSON], передбачені повноваження останнього щодо зняття автомобіля з обліку. Крім того, ч. 1\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначений порядок зняття арешту з майна, а саме: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд вважає, що позивач не наділений правом вимоги про звільнення спірного майна з-під арешту, оскільки не є власником спірного майна, на яке було накладено арешт. Окрім того, судом також враховано, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, бо відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Видача довіреності не опосередковує перехід права власності на майно. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed