Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

24.01.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], 1979 року народження. Заява мотивна тим що, 23.01.2017 р. о 11:50 год. швидкою психіатричною бригадою була доставлена до ТМО «Психіатрія» [PERSON], яка рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.02.2010р. була визнана недієздатною,опікуном призначена її мати [PERSON]. Причина госпіталізації хворої обумовлена загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. Пацієнтка [PERSON], 1979 р.н., страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект. 23.01.2017 року хвора [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів з метою доцільності лікування недієздатної хворої. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару та лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. При госпіталізації опікун хворої [PERSON] надала згоду на госпіталізацію своєї дочки [PERSON] Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Тараненко О.Л., (за довіреністю), яка також є і лікарем-психіатром, підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування за медичними показниками. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона уявляє небезпечність та оточуючих та безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася невідкладно. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її дочки, та пояснила, що дочка страждає на психічну хворобу з 13 років, є інвалідом 2 групи безстроково. 17.07.2017 р. дочка пішла з дома та не повернулась, в зв'язку з чим вона зверталась до поліції про розшук [PERSON] 21.01.2017 р. вона знайшла дочку Чернігівській області, вона була без одежі, обморожена, в жахливому стані. Вона її призвела до дому в Київ, але [PERSON] стала поводитись агресивно до неї та свого сина, відмовляється від ліків. В зв'язку із загостренням стану здоров'я дочки, яка не приймала ліки, вимушена була викликати бригаду швидкої медичної психіатричної допомоги, яка доставила її до психіатричного закладу з метою госпіталізації. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, сказала, що вона не потребує лікування. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, доведеними в судовому засіданні. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.02.2010р. у цивільній справі № 2-о-14/10 [PERSON], [INFO], визнана недієздатною, над неї встановлена опіка та опікуном призначена її мати - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2017 р. о 11:50 год. швидкою психіатричною бригадою [PERSON], 1979., року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], була доставлена до ТМО «Психіатрія» бригадою швидкої психіатричної допомоги. Особа госпіталізована в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на психічне захворювання, є інвалідом 2 групи безстроково. Згідно наданих документів, кримінальне провадження, розпочате 18.01.2017 р. Голосіївським УП ГУ НП в місті Києві за заявою [PERSON] за фактом зникнення її дочки [PERSON], закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.01.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON],прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект; враховуючихронічний психічний стан пацієнтки, у зв'язку з погіршенням психічного стан, в т.ч. і неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує її особисто. До суду з вищевказаною заявою психіатричний заклад звернувся у встановлений законом строк. Таким чином, заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.13, 14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved