Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення страхового відшкодування. Позов мотивує тим, що 31 березня 2014 року було пошкоджено його автомобіль марки «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER], що належить йому на праві власності. Вказаною ДТП автомобілю було заподіяно шкоди на суму 3 375 грн. Зважаючи на те, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено Договір № 21-00/12968/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER] від 04.04.2013 р., останній зобов'язаний виплати страхове відшкодування за завдану автомобілю шкоду. 31.03.2014 р. позивач звернувся до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з заявою виплату страхового відшкодування. Не зважаючи на те, що ним було представлено страховику повний перелік документів для здійснення страхового відшкодування, таке відповідачем у передбачений договором строк здійснено не було. Тому він звернувся із позовом до суду про стягнення цих коштів в примусовому порядку з додатковим стягненням з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» інфляційних збитків, пені за прострочення виконання грошового зобов'язання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Представник відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 31.03.2014 року автомобілю позивача [PERSON] було заподіяно шкоду на суму 3375 грн. Наведене підтверджується наявними в справі матеріалами: Заявою (повідомленням) про подію від 31.03.2014 р. (а.с.9), страховим актом від 25.05.2014 р. (а.с.8), протоколом огляду транспортного засобу від 31.03.2014р. (а.с.14),схематичним зображенням місця події. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно Договору № 21-00/12968/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу від 04.04.2013 р. (а.с.11-13) страхувальником [PERSON] було застраховано автомобіль марки Опель Астра № кузова [NUMBER], 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с.6). Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», ст. 990 ЦК України та умов Договору добровільного страхування № 21-00/12968/1.1.2.00 від 04.04.2013 р. страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п. 35.4 наведеного вище договору, страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 днів з дня складання страхового акта. Страховий акт за страховим випадком складено 27.05.2014 р. (а.с.8). Проте незважаючи на вчинення страхувальником [PERSON] всіх передбачених договором умов для виплати йому страхового відшкодування, відповідач ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не виплатив страхового відшкодування, чим не виконав взятого на зобов'язання. Вказана обставина сторонами визнається і представник відповідача в цій частині позов визнає повністю. Відтак позивач має право і на стягнення крім страхового відшкодування згідно наведеного в заяві розрахунку - інфляційних збитків у розмірі 253,12 грн., та пені у розмірі 375,58 грн., крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і оплачений судовий збір.

Outcome: approved