Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], власником якої він є. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що квартира де він проживає і зареєстрована відповідач належить йому відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 05.12.2012 року, його право власності зареєстроване. Відповідач по справі [PERSON] була зареєстрована в квартирі як співмешканка на правах члена сім'ї і проживала до серпня 2014 року. Після чого вона виїхала з його помешкання, ніяких витрат пов'язаних з утримання квартири та сплатою комунальних послуг не несе та відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. Тому він просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали,не заперечували проти його задоволення, оскільки [PERSON] проживає в [INFO] з 2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: позивач [PERSON] є власником квартири за адресою:вул.Харківська, б. 123, кв.20 в м.Краснограді, Харківської області на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 06.12.2012 року. Згідно довідки Красноградського житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1222, [PERSON] зареєстрована в квартирі № 20 будинку№ 123 в м. Краснограді Харківської області, але з серпня 2014 року фактично не проживає. Довідкою депутата Красноградської міської ради від 09.09.2015 року підтверджуєтьс, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з серпня 2014 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі з серпня 2014 року, позов пред'явлено до суду у вересні 2015 року. Відповідач не проживає у квартирі позивача більше одного року з власної волі і залишила її переїхавши на інше постійне місце проживання, а своєю реєстрацією в квартирі порушує право позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. Згідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved