Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

27.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до [PERSON] „Північний ГЗК» /далі [PERSON] «ПівнГЗК»/, до [PERSON] «Центральний ГЗК» /далі [PERSON] «ЦГЗК»/, ТОВ «Кривбасремонт», ТОВ «Промремонт», згідно якого просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України з [PERSON] «ПівнГЗК» 157\~643,20 грн. моральної шкоди, з [PERSON] «ЦГЗК» 70\~553,60 грн. моральної шкоди, з ТОВ «Кривбасремонт» - 34\~725,60 грн., з ТОВ «Промремонт» - 12\~677,60 грн. у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в проміжок часу з 11.07.1991 року по 01.01.1993 року, 14.04.1994р. 05.11.1996р., 28.01.1997р. 20.03.2003р. він працював дробильником, механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ПАТ «ПівнГЗК», загалом 10 років 3 місяці. З 15.03.2004 р. по 22.10.2008 р. працював газорізальником, механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ВАТ «ЦГЗК», загалом 4 роки 7 місяців. З 26.10.2009 р. по 06.02.2012 року він працював механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Кривбасремонт», загалом 2 роки 3 місяці. З 14.05.2012 р. по 22.03.2013р. працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Промремонт», загалом 10 місяців. Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих та небезпечних факторів внаслідок недосконалості робочого місця призвів до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання. Згідно акту від 22.01.2015 р. йому встановлено наступні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), Легенева недостатність першого-другого ст. Висновком МСЕК від 19.03.2015 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 15 % . Згідно п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.01.2015 р. причиною професійного захворювання стало перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Виходячи з характеру захворювання, він відчуває задуху, виникає кашель, не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з [PERSON] «ПівнГЗК» 157\~643,20 грн. моральної шкоди, з [PERSON] «ЦГЗК» 70\~553,60 грн. моральної шкоди, з ТОВ «Кривбасремонт» - 34\~725,60 грн., з ТОВ «Промремонт» - 12\~677,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, наполягає на його задоволенні. Представник [PERSON] «ПівнГЗК» за довіреністю [PERSON] надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні. Вказує, що позивач дійсно працював на [PERSON] близько 10 років, з 11.07.1991 року по 01.01.1993 року, 14.04.1994р. 05.11.1996р., 28.01.1997р. 20.03.2003р. Позивач був попереджений про шкідливість умов праці, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації. Позивач пропрацював тривалий час на [PERSON] за власним бажанням. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, позивач пропрацював загалом в шкідливих умовах праці 17 років, з яких майже половину позивач пропрацював на інших підприємствах. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди та не обґрунтовано розмір її відшкодування , тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] «ЦГЗК» - [PERSON] надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Вказує, що зі сторони роботодавця не було вчинено ніяких навмисних протиправних дій, а також штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, які могли б спричинити позивачу профзахворювання. Крім того, комісією з розслідування професійного захворювання не встановлено винних посадових осіб саме на [PERSON] «ЦГЗК», представник [PERSON] «ЦГЗК» не приймав участі у розслідування професійного захворювання у позивача, позивач також працював на декількох інших підприємствах, тому [PERSON] не може нести відповідальність за дії інших підприємств та осіб. Позивач був попереджений про шкідливість умов праці, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації. Позивач повязує настання моральної шкоди із витратами на лікування, які компенсуються за рахунок Фонду соціального страхування та не надає доказів саме моральної шкоди, не обґрунтовує в чому вона полягає, тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «Кривбасремонт» - [PERSON] в судовому засідання заперечує проти задоволення позову, вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність підприємства по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною. Крім того ТОВ не приймало участь у розслідуванні професійного захворювання, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Представник відповідача ТОВ «Промремонт» [PERSON] надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні. Вказує, що позивач дійсно працював на ТОВ, але він також протягом тривалого часу працював на інших підприємствах в шкідливих умовах, тому ТОВ не може відповідати за дії інших осіб. Позивачем значно завищений розмір моральної шкоди, позивач не вказує які саме страждання йому були завдані Товариством. Крім того, в акті від 22.01.2015 р. відсутня інформація про те, що саме посадові особи ТОВ «Промремонт» порушили законодавство «Про охорону праці». Товариство постійно вживає заходи для забезпечення працівників засобами індивідуального захисту та постійно дбає про їх стан здоровя. Оскільки позивачем не доведено фактичного порушення ТОВ «Промремонт» його законних прав, які призвели до моральних страждань, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11.07.1991 року по 01.01.1993 року, 14.04.1994р. 05.11.1996р., 28.01.1997р. 20.03.2003р. позивач працював дробильником, механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ПАТ «ПівнГЗК», з 15.03.2004 р. по 22.10.2008 р. працював газорізальником, механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ВАТ «ЦГЗК», з 26.10.2009 р. по 06.02.2012 року працював механіком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Кривбасремонт», з 14.05.2012 р. по 22.03.2013р. працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ТОВ «Промремонт», а.с.16-21. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.01.2015 р., а.с.4-7, позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), Легенева недостатність першого-другого ст. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15%, згідно висновку МСЕК від 19.03.2015 р., а.с.29, при повторному огляді, висновком МСЕК від 01.03.2016 року позивачу також встановлено 15% втрати професійної працездатності, а.с.8. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.01.2015р., а.с.4-7, встановлені хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), Легенева недостатність першого-другого ст. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці слюсаря чергового та з ремонту устаткування на виробничій дільниці та утримання механічного устаткування №1 на дільниці збагачення руди РЗФ-1 в ремонтному управління № 3 ТОВ «Промремонт» за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач безперервно працював у вказаних умовах понад 17 років , з них 10 років на [PERSON] «ПівнГЗК», 4 роки 7 місяців на [PERSON] «ЦГЗК», 2 роки 3 місяці на ТОВ «Кривбасремонт» та 10 місяців на ТОВ «Промремонт». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 19.03.2015 р. позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності , коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинні нести роботодавці. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.4-15, та з урахуванням тривалості роботи позивача на кожному із підприємств, позов [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути та стягнути загалом на користь позивача 12000 грн. моральної шкоди, розмежувавши відповідальність пропорційно відпрацьованому на підприємствах часу: з [PERSON] «ПівнГЗК» на користь позивача 6864 грн. у відшкодування моральної шкоди /57,2%/, з [PERSON] «ЦГЗК» на користь позивача 3072 грн. у відшкодування моральної шкоди/25,6%/; з ТОВ «Кривбасремонт» на користь позивача 1512 грн. моральної шкоди /12,6%/, з ТОВ «Промремонт» на користь позивача 552 грн. моральної шкоди /4,6%/, вважаючи суми що вимагає позивач завищеними. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідачів стосовно того, що їх представники не приймали участь у розслідуванні професійного захворювання, оскільки згідно п. 16 [PERSON] від 22.01.2015 року професійне захворювання у позивача виникло саме внаслідок роботи позивача на підприємствах відповідачів протягом тривалого часу, викладене підтверджується інформаційною довідкою про умови праці на підприємствах відповідачів, на яких шкідливість праці перевищувала допустимі показники, що слугувало причиною виникнення професійного захворювання а.с.4-5, 26-28. Акт є дійсним, сторонами не оспорювався, не участь представників підприємств в розслідування не впливає на обовязок роботодавців по відшкодуванню моральної шкоди. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з [PERSON] «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 315,29 грн., з [PERSON] «ЦГЗК» судовий збір в сумі 141,11 грн. на користь держави, з ТОВ «Кривбасремонт» судовий збір в сумі 69,45 грн. на користь держави, з ТОВ «Промремонт» судовий збір в сумі 25,35 грн. на користь держави. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial