Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи тим, що між позивачем та [PERSON] 11.02.2013 року укладено договір №АЕ/2173867 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До страхової компанії Галицька 20.02.2013 року від [PERSON] надійшла заява про виплату страхового відшкодування по вищевказаному договору. В заяві зазначалось про те, що з забезпеченим транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] сталося ДТП в результаті якого автомобіль [NUMBER] здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який належить гр. [PERSON] та наніс останньому механічні пошкодження. Відповідно до довідки №9160807 від 14.03.213 року виданої відділом УДАІ УМВС України 20.02.2013 р. в 08. год. 30 хв. на автодорозі Мукачево-Львів 324 км. гр.[PERSON] керуючи т/з Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п.п. 2.10, 10.3, 12.1, 12.3 ПДР України, а саме, порушив правила наданя безперешкодного проїзду та перевищив безпечну швидкість внаслідок чого допустив зіткнення з т/з Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER], чим наніс останньому механічні пошкодження кузова. Окрім того, будучи причетним до ДТП [PERSON] залишив місце пригоди. Згідно постанови Івано-Франківького міського суду від 20.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопоушення яке передбачене ст.124 КУпАП та стало причиною пошкодження т/з. Дана постанова не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №019-13 від 06.04.2013 року проведеного експертом [PERSON], страховою компанією Галицька 19.04.2013 року проведено розрахунок на виплату страхового відшкодування відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за збиток, нанесений пошкодженому транспортному засобу. Подія була визнана страховою, страховиком було проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 3 745,74 грн. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого т/з, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських припаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основ. Оскільки, витрати по справі страхового відшкодування позивачем понесені з вини сторони відповідача [PERSON], то вони підлягають стягненню з нього. В судове засідання позивач не зявився, 22.04.2016 року подав заяву, якою вимоги позову підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.57). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підстверджується матеріалами справи (а.с. 47-49, 54-56). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, 11.02.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №АЕ/2173867 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6) 20.02.2013 року до ПрАТ СК Галицька надійшло повідомлення про страховий випадок від [PERSON], в якому повідомлялось, що забезпеченим транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] сталося ДТП в результаті якого автомобіль [NUMBER] здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який належить гр. [PERSON] та наніс останньому механічні пошкодження (а.с.13). 27.02.2013 року до ПрАТ СК Галицька надійшло повідомлення про страховий випадок від [PERSON], який повідомив, що 20.02.2013 року він не вибрав безпечної швидкості руху під час перестроювання, ненадав дорогу автомобілю Opel Vivaro, що рухався в попутньому напрямку(а.с.7). Відповідно до довідки №230215 від 20.02.2013 року Роти ДПС ДАІ при УМВС в Івано-Франківській області виданої [PERSON] в тому, що 20.02.2013 року о 08 год. 30 хв. на автодорозі Мукачево-Львів на 314 км. сталось ДТП внаслідок, якої т/з Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с.12). Постановою Івано-Франківського міського суду від 20.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. (а.с.18). Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до довідки №9160807 від 14.03.2013 року виданої відділом УДАІ УМВС України 20.02.2013 р. в 08 год. 30 хв. на автодорозі Мукачево-Львів 324 км. гр.[PERSON] керуючи т/з Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п.п. 2.10, 10.3, 12.1, 12.3 ПДР України, а саме, порушив правила наданя безперешкодного проїзду та перевищив безпечну швидкість внаслідок чого допустив зіткнення з т/з Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER], чим наніс останньому механічні пошкодження кузова (а.с.20, 21). П. 22.1 ст. 22 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування подає страховику заяву, в якій має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання(фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви та інші документи. 17.04.2013 року [PERSON] звернулась до ПрАТ СК Галицька із заявою про страхове відшкодування за шкоду повязану з пошкодження автомобіля [NUMBER] під час ДТП 20.02.2013 року о 08.30 год. на автодорозі Н -09(Мукачево-Львів) 134 км. Тисменицького району з вини [PERSON] водія т/з Skoda Fabia д.н.з. [NUMBER], який мав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинний на дату ДТП серії АЕ №2173867від 11.02.2013 року (а.с.31). Згідно ст. 6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із страхового акту (аварійний сертифікат) № 51/2013 від 19.04.2013 року вказана подія є страховим випадком, передбаченим ст.6 ЗУ про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 року № 1961-ІУ. Сума матеріальної шкоди, заподіяної Страхувальником відносно майна 3 745,74 грн (а.с.29). Відповідно до розрахунку від 19.04.2013 року [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування в розмірі 3 745,74 грн. (а.с.30). Також ч.2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так 19.04.2013 рку ПрАТ СК Галицька перераховано на розрахунковий рахунок [PERSON] страхове відшкодування по ОСЦПВ за автомобіль [NUMBER] в розмірі 3 745,74 грн.(а.с.33). Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Оскільки, витрати по виплаті страхового відшкодування позивачем понесені з вини відповідача [PERSON], то вони підлягають стягненню з останнього. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно із вимогами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України). Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 3 745,74 грн. є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн. то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88 ЦПК України,

Outcome: approved