Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 12.12.2017 року. Ухвалою суду від 12.01.2018 року провадження у справі зупинено та сторонам наданий строк для примирення терміном 02 (два) місяця, тобто до 13 березня 2018 року. Ухвалою суду від 13.03.2018 року провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду. В судове засідання учасники справи не зявились, хоча дата, час та місце його проведення були визначені ухвалою суду від 12.01,2018 року. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її присутності та у відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином причину не явки суду не повідомив. В наданій суду заяві представник позивача просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. При цьому представник вказує, що під час, наданий судом для примирення, стосунки між сторонами навпроти погіршилися. У заяві також зазначено про відсутність заперечень проти розгляду справи у заочному порядку. Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку, що неявка сторін у судове засідання не створює перешкод для розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене та те, що позивач звернулася до суду з вимогами про розірвання шлюбу ще в грудні 2017 року і строк для визначення у стосунках між сторонами був достатнім, судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що громадянка України [PERSON], [INFO] (паспорт КМ № 886483, виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 26.02.2011р.) уклала шлюб 14 лютого 2014 року з громадянином України [PERSON], [INFO], у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис №155 від 14.02.2014 р.). Прізвище дружини після укладення шлюбу змінене на «Папіжук». Свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 202705, видане 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. 10 березня 2014 року у подружжя народилася дитина [PERSON], про що 21.03.2014 року в Книзі реєстрації народжень Відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 2756 та 21 березня 2014 року видане свідоцтво про народження серії І-ЖД № 382737. У звязку із погіршенням стосунків дружина в грудні 2017 року звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Суд намагався сприяти примиренню між сторонами та збереженню сімї, встановивши двомісячний строк на примирення. Однак, стосунки між подружжям навпроти погіршилися та після спливу строку на примирення позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу із відповідачем. Суд наголошує, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved