Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

16.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, в якій просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частин з усіх доходів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач [PERSON] по справі є батьком її доньки [PERSON] . В даний час донька повнолітня і навчається в Криворізькому педагогічному університеті на денній формі навчання, строк навчання по 30.06.2023 рік. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, проте працює та має змогу надавати її. Ухвалою від 04.08.2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.06.20, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.09.2020 до суду надійшов відзив, згідно якого [PERSON] вказує, що він має захворювання та з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј та на утримання дружини [PERSON] у розмірі ј, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці. Ухвалою суду від 16.09.2020 у справі залучено третю особу [PERSON] та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 16.09.2020 розгляд справи було відкладено на 05.10.2020. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі просила його задовольнити. Зазначила про відсутність у дитини іншого доходу, крім стипендії. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив в задоволені позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Донька зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання ( а.с. 11). Згідно довідки від 12.05.2020 року №09-17/2020, та що не заперечувалось сторонами, [PERSON] навчається в Криворізькому педагогічному університеті на денній формі навчання, строк навчання по 30.06.2023 рік, за рахунок коштів державного бюджету, а.с. 10. Згідно постанов про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2020 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј та на утримання дружини [PERSON] у розмірі ј, що також підтверджується довідкою з місця роботи [PERSON] (а.с. 28,29,30). Згідно медичної документації (а.с. 31-33) відповідач звертався до лікарів у період з 24.04.2019 по 23.03.2020 з причин розладу здоров`я. Оцінка суду. Згідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також згідно п.20 постанови Пленуму ВСУ 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини обох батьків, працездатність відповідача, стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, стан здоров"я відповідача, тому заявлений позивачем розмір аліментів є дещо завищений. За таких обставин, враховуючи можливість відповідача надавати допомогу, потребу дитини в допомозі у зв`язку з навчанням, з урахуванням наявних в справі доказів про матеріальний стан відповідача, суд вважає необхідним частково задовольнити позов і стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходу на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, починаючи з 16.06.2020 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років. Твердження відповідача про неможливість надавати допомогу є недоведеними, тому судом до уваги не беруться. Також, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави повинно бути стягнуто судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 180,188, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved