Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Сливка Ю.Ю., звернулися в суд з позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа: центр надання адміністративних послуг Виноградівської районної державної адміністрації. Позовні вимоги мотивують тим, що рішенням Виноградівського районного суду по справі №299/2935/17 від 20.11.2017 року позов задоволено та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року в справі №299/3935/17 апеляційну скаргу адвоката Сливки Юрія Юрійовича в інтересах [PERSON] та [PERSON] \~ задоволено частково, рішення Виноградівського районного суду від 20 листопада 2017 року скасовано, у позові [PERSON] відмовлено. [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя народила: [PERSON] та [PERSON] . 25.01.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , під час якого народилися: [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Вона\~ була матір`ю [PERSON] . [PERSON] , донькою [PERSON] та сестрою [PERSON] (відповідача по справі). [PERSON] - дочка спадкодавця померла раніше за матір - [PERSON] . Відповідач - [PERSON] приховав, що в нього була сестра [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняв спадщину від своєї матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги, є діти спадкодавця, а саме:\~ [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що порушено право позивачів, останні звернулися з позовом, яким просять: скасувати державну реєстрацію права власності від 19.12.2017 року номер запису про право власності 24134971, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1448212321212, що розташована за адресою [ADDRESS] , здійснену приватним нотаріусом Стойка С.М., Виноградівського нотаріального округу, Закарпатської області; визнати за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] право власності в порядку спадкування за правом представлення по 1/4 житлового будинку кожному, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позовна заява не містить підтверджень та вказівок, що позивачі зверталися до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини. Позивачі разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини не проживали. Наявність реєстрації місця проживання за адресою їх покійної матері, [PERSON] та [PERSON] намагаються використати в якості доказів своїх вимог. Акт № 2 47 обстеження зруйнованого будинковолодіння є неналежним доказом, оскільки цей письмовий доказ містить інформацію станом на березень місяць 2001 року, та не може використовуватися для підтвердження обставин, які мали місце у 2016 році. Крім того відповідач зазначає, що наявні відомості про повну руйнацію спадкового будинку, а відновлення будинку проведено відповідачем. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.\~ Позивачі в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити з підстав наведених у позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з"явилися, про час та місце рзгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в\~ судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилаються позивачі у своїй заяві. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~ до\~ інших\~ осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В [PERSON] , яка померла [INFO] , було двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Рішенням Виноградівського районного суду по справі №299/2935/17 від 20.11.2017 року позов задоволено та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.6-7). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року в справі №299/3935/17 апеляційну скаргу адвоката Сливки Юрія Юрійовича в інтересах [PERSON] та [PERSON] \~ задоволено частково, рішення Виноградівського районного суду від 20 листопада 2017 року скасовано, у позові [PERSON] відмовлено (а.с.24-26). Сторонами в цивільному процесі є позивачі - особи, які вважають, що їх цивільне право порушене, та які пред`явили вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначають позивачі, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) їх право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивачів (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення). За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. 25.01.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.13). Від даного шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). В свою чергу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.14). [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] . [PERSON] , донькою [PERSON] та сестрою [PERSON] відповідача по даній справі (а.с.10). [PERSON] - дочка спадкодавця померла раніше за матір - [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є її син [PERSON] (відповідач) та за правом представлення її доньки [PERSON] , діти останньої, [PERSON] , [PERSON] (позивачі). Ч.1 ст. 1266 ЦК України передбачає, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Суд погоджується з доводами заперечення про те, що позивачі не звертались в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Дана обставина підтверджується копією спадкової справи № 52/2017 року, заведеної після смерті [PERSON] .\~ Частина 1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.\~ У свою чергу, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердженням обставин, що позивачі [PERSON] та [PERSON] не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тоді як вбачається із відмітки у паспорті громадянина України, зареєстроване їх місце проживання є постійне місце проживання спадкодавця, спадковий будинок (а.с. 20, 21 зв). Довідку виконавчого комітету Теківської сільської ради від 02.08.2019 року про те, що [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, суд до уваги не приймає, оскільки така не містить жодних мотивів та обґрунтувань викладених обставин, а зазначені в ній дані є суперечливими та не відповідають даним про зареєстроване місце проживання позивачів (а.с.23). Відповідно до ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 про те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У даній справі умови для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі відсутні, оскільки згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. Спірний житловий будинок, до часу оформлення на нього права власності\~ відповідачем, рахувався за померлою [PERSON] , правовстановлюючих документів на нього спадкодавцем за життя не було виготовлено (а.с18). Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, заперечення відповідача суд відхиляє, приймає рішення про задоволення позову з визнаннями за позивача права власності у заявлених частках, враховуючи і те, що 2/4 частини спадкового будинку успадковано відповідачем, який подав у передбачений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини\~ після смерті [PERSON] . Вимога позивачів про скасування державної реєстрації права власності від 19.12.2017 року, нерухомого майна [ADDRESS] , підлягає задоволенню, оскільки така проведена на підставі судового рішення, яке скасовано 21 січня 2020 року (а.с.24-26). Ч. 3\~\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, яка набрала чинності на 16.01.2020 року та діє на час прийняття\~\~судового рішення,\~\~передбачено, що\~\~у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~\~п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відтак, порушене право позивачів підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приймає рішення про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат не вирішувалось внаслідок не подання сторонами доказів про розмір витрат, які вони понесли, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved