Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

12 листопада 2013 року ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення. Позивач позов мотивує тим, що 28.12.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №NKUCGК06150458. В забезпечення договору було укладено договір іпотеки від 10.01.2007 року відповідно до умов якого позичальник передав у заставу позивачу квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві приватної власності, та в якій зареєстрований [PERSON] Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 04.06.2013 року Южноукраїнським міським судом винесено рішення, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з чим відповідач підлягає примусовому виселенню. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність та повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи не з'явився, але в матеріалах справи містяться дані про те, що він повідомлений в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" (а.с.51). Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідача. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 10.01.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки у забезпечення виконання умов кредитного договору №NKUCGI0000002146 від 28.12.2006 року. Відповідно до умов договору позичальник передав у іпотеку позивачу належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме, квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. №9-12) Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2013 року, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк" задоволені повному обсязі.(а.с. 13-14). Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до отриманої довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], тобто відповідач. (а.с. 35) У вересні 2013 р. банком направлялось повідомлення відповідачу [PERSON] про необхідність протягом одного місяця з дня отримання вимоги, добровільно звільнити житлове приміщення, за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 15). Але відповідач на пред'явлені вимоги не відреагував, порушення не усунув. Отже, вимоги ст.40 Закону України «Про іпотеку» банком виконані в повному обсязі, після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, відповідачу направлена вимога про добровільне звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, оскільки він не звільнив житловий будинок добровільно, банком подано позовну заяву до суду про її виселення. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст.109 ЖК України. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати та відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню відшкодування витрат за сплату судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved