Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він проживає за адресою [ADDRESS] та є власником даного житлового будинку. У належному йому будинку значиться зареєстрованою дружина його сина - [PERSON], яка з 10.06.2013 року фактично в будинку не проживає, добровільно залишивши дане житло. На підставі викладеного, позивач [PERSON] з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.02.2014 року прохав суд : визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку за адресою : [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомляла. Представник третьої особи УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з"явився, третя особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Тому, враховуючи, що позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. З"ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за [ADDRESS] та є власником даного житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.12.1977 року. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою у будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно актів вуличного комітету від 11.06.2013 р., 12.12.2013 р. [PERSON] з 10 червня 2013 року фактично не проживає за адресою [ADDRESS]. Факт не проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з червня 2013 року підтвердили також і допитані в судовому засіданні свідки : [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] залишила даний будинок добровільно, на даний час не опікується будинком, за комунальні послуги не сплачує. Таким чином, [PERSON] не проживає у спірному житлі, питання про вселення, проживання в цьому будинку не ставить, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, житлом не користується. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що особами, які беруть участь у справі, поважні причини відсутності відповідача більше шести місяців у спірному житлі, не доведені. Враховуючи вищезгадане, інтереси позивача, відсутність відповідача без поважних причин за місцем своєї реєстрації понад шість місяців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved