Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої за довіреністю діє [PERSON], звернулася в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 14.05.1999 року на підставі договору дарування вона отримала в дар 9/25 частини житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Даний житловий будинок згідно договору дарування має 47,7 кв.м жилої площі, також до нього належить сарай Б, туалет Т, сарай Г, сарай Д, навіс Н, огорожа, колодязь К. Зазначила, що після отримання в дар частини будинку почала користуватися ним та всіма спорудами, які до нього належать в повному обсязі. Про інших співвласників їй відомо не було. Вона зареєструвалася в даному будинку та зареєструвала в ньому своїх синів в 2000 році. Вона добросовісно відкрито володіє та користується зазначеним будинком та надвірними приміщеннями, доглядає за будинком та утримує його, сплачує комунальні послуги, проводить ремонт, несе інші витрати по утриманню майна. Випадково їй стало відомо про те, що інша частина будинку, в якій вона проживає і володіє нею, була придбана відповідачкою по справі [PERSON] 13.11.1980 року на підставі договору купівлі - продажу. Але де мешкає відповідачка, їй невідомо. В даному будинку відповідачка не зареєстрована та не проживає, на час отримання нею житлового будинку в дар відповідачка там зареєстрована не була і про неї нічого відомо не було. Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, яке складається з 16/25 частини будинку за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з,явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. ( а.с. 29-30). Вислухавши пояснення представника позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори 14.05.1999 року та зареєстрованого в реєстрі № 11561, [PERSON] отримала в дар від [PERSON] 9/25 частини жилого будинку [ADDRESS]. ( копія договору дарування а.с. 10 ). Згідно копії договору купівлі - продажу від 13.11.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 8275, [PERSON] продав [PERSON] 16/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Коростені по вул. Залізничній № 97. ( а.с. 12-13) З довідки № 132 від 15.01.2016 року, виданої Коростенським КВЖРЕП -4, слідує, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані з 21.11.2000 року паозивачка по справі [PERSON], з 11.01.2000 року [PERSON], [PERSON] (довідка а.с.9 ). В суді свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є, відповідно, сестрою та сусідкою [PERSON] Їм достовірно відомо, що позивачка з 2000 року дійсно проживає та користується житловим будинком [ADDRESS] в цілому, будинок має один вхід. Позивачка проводила в будинку поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, перекрила кришу будинку. Хто така [PERSON] їм невідомо, в даному будинку остання не проживає та будинком не користується. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року при вирішенні спорів, пов"язаних із набуттям права власності за набувальною давністю суди повинні враховувати зокрема таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 11 цієї ж Постанови визначено, що визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що позивачка проживає в [ADDRESS] з 21.11.2000 року по даний час, тобто понад 15 років. Позивачка [PERSON] відкрито та добросовісно володіє житловим будинком, зокрема дана обставина була очевидна для третіх осіб, які мали можливість це бачити, вона не перешкоджала стороннім особам отримати будь-яку інформацію про її володіння ним. Крім того, вона володіла будинком, як своїм особистим, оскільки за власний рахунок проводила поточні ремонти та несла інші витрати по його утриманню. Через це суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 16/25 частки будинку [ADDRESS], які належали на праві власності [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved