Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ZPM0GA0000000918 від 24.07.2008 року в розмірі 115074,79 доларів США, що еквівалентно 2999999,78 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 26251,12 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 18064,82 доларів США; заборгованості по комісії - 4689,50 доларів США, пені - 66069,35 доларів США. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 45000 грн.. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24.07.2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPM0GA0000000918, згідно якого останній отримав у позивача кредит у розмірі 29495,72 долари США на термін до 24.07.2018 року. Відповідач відповідно до вимог Договору зобов'язався щомісячно погашати кредит, який складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки . Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у свою чергу неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28.03.2016 рік має заборгованість по кредиту в сумі 115074,79 доларів США, що еквівалентно 2999999,78 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 26251,12 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 18064,82 доларів США; заборгованості по комісії - 4689,50 доларів США, пені - 66069,35 доларів США; яку і просять стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи є заява про розгляд справу за його відсутність, та що, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з′явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що просить зменшити розмір пені, яка значно перевищує розмір збитків, та у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем /а.с. 82/. Відповідачка [PERSON] у судові засіданні призначені на 31 травня 2016 року, 14 червня 2016 року, 01 липня 2016 року, не з'явилася по невідомій суду причині, про час та дату судових засідань була повідомленою належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду /а.с. 58, 59, 68/, причину своєї неявки в судові засідання не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі суду не надала, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між ПриватБанком, назву якого змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPM0GA0000000918 про надання кредиту у сумі 29495,72 долари США на купівлю квартири, зі сплатою за користуванням кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми резервованих ресурсів, на строк з 24.07.2008 року по 24.07.2018 рік /а.с. 7-10/. За договором, погашення заборгованості здійснюється відповідно до Графіка щомісяця з «15» по «21» число платежем в сумі 492,94 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагородам, комісії на рахунок 29094059394717. Крім того, 24.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору № ZPM0GA0000000918 /а.с. 17/, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору у повному обсязі. Вищезазначені договори були підписані сторонами. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредит у сумі 25000,00 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 1 від 24.07.2008 року /а.с. 16/, в свою чергу відповідач [PERSON] неналежним чином виконував умови цього договору. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та викладених в позові обставин, сума заборгованості станом на 28.03.2016 року складає в сумі 115074,79 доларів США, що еквівалентно 2999999,78 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 26251,12 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 18064,82 доларів США; заборгованості по комісії - 4689,50 доларів США, пені - 66069,35 доларів США, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ "ПриватБанк». Згідно до вимог Договорів, боржнику та його поручителю направлялись повідомлення про існуючу суму заборгованості за кредитом, вимогами про її погашення /а.с. 9/. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Доказів належного виконання зобов'язань по сплаті кредиту відповідачами надано не було. Крім того, згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів має бути солідарно стягнута сума заборгованості по кредиту за договором кредиту № ZPM0GA0000000918 від 24.07.2008 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 26251,12 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 18064,82 доларів США; заборгованість по комісії - 4689,50 доларів США. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів розмір нарахованої пені суд враховує те, що Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку розмір нарахованої пені складає 66069,35 доларів США, розмір якої значно перевищує розмір збитків 44315,94 доларів США (26251,12 доларів США - заборгованість за кредитом; + 18064,82 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредиту), а саме на 21753,41 доларів США (розмір нарахованої пені 66069,35 доларів США - розмір збитків 44315,94 долари США). При визначенні суми збитків суд керується положеннями ст.. 22 ЦК України, яка передбачає, що збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Встановлений законом розмір неустойки може бути збільшений у договорі (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Крім того, згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Судом встановлено, що розмір неустойки перевищує розмір збитків, та дане перевищення є значним. Крім того, наявні інші обставини, які суд визнає такими, що мають істотне значення, так згідно з розрахунком, відповідач [PERSON] почав порушувати умови договору ще з 22.04.2010 року по сплаті відсотків та комісії, а з 15.07.2013 року по сплаті пені, але кредитор на протязі цього часу не вживав заходів щодо зменшення заборгованості, передбачених договором - право банку на пред'явлення боржнику вимог про дострокове повернення кредиту або розірвання договору, що обумовлено сторонами у договорі № ZPM0GA0000000918 від 24.07.2008 року /а.с. 7-10/; це свідчить про відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язань позичальником. При зменшенні розміру неустойки суд керується крім положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, також положенням ст.. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства, ст.. 1 ЦПК України щодо завдання цивільного судочинства, зокрема, про справедливий розгляд справ та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14 та 04 листопада 2015 року в справі № 6-1120цс15, яка відповідно до ст.. 306-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Суд, враховуюче те, що обставини: розмір заборгованості та неустойки; їх співмірність; матеріальне становище позичальника та його сімейне положення, обставини, які дають суду право застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України або не застосувати; - є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також те, що наявні законні підстави для зменшення розміру неустойки, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, а саме до 44315,94 доларів США, яка і підлягає стягненню. Таке вирішення справи буде відповідати принципу пропорційності прав та інтересів сторін, а відтак, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів має бути солідарно стягнута сума заборгованості по кредиту за договором кредиту № ZPM0GA0000000918 від 24.07.2008 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 26251,12 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 18064,82 доларів США; заборгованість по комісії - 4689,50 доларів США; пеня - 44315,94 доларів США, а всього 93321,38 доларів США, що еквівалентно відповідно курсу НБУ станом на 28.03.2016 року /а.с. 8/ 2432888,38 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 36493,33 грн. з а саме у рівних частках з кожного по 18246,66 грн..

Outcome: partial