Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який в подальшому уточнила та остаточно просила визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2464 га, кадастровий номер [NUMBER] для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, між нею та [PERSON] в розмірі Ѕ частини за кожною, залишивши за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01 березня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010770300067 Малороганської сільської ради, виданого згідно рішення VIII сесії V скликання Малороганської сільської ради від 27 листопада 2006 року; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вищевказаної земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований на праві спільної власності, зокрема в Ѕ частині за її чоловіком [PERSON] та в Ѕ частині за [PERSON] , крім того, вказаним особам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,2464 га з кадастровим номером [NUMBER] , розташована за вищевказаною адресою. Чоловіку позивача [PERSON] був виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, без визначення у ньому часток співвласників. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ст.ст.1261 та 1268 ЦК України позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла, а діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] і [PERSON] відмовилися від спадщини після смерті батька на користь матері [PERSON] 13 травня 2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на Ѕ частину житлового будинку за вищевказаною адресою. На даний час позивач звернулася до нотаріусу першої державної нотаріальної контори Харківського району для вирішення питання можливості оформлення спадкових прав після смерті чоловіка на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , однак 20 лютого 2019 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду, у зв`язку з тим, що частки спадкодавця у праві власності на земельну ділянку не визначені, а також в зв`язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна. Позивач вважає, що оскільки частки у праві власності на житловий будинок визначені за кожним з співвласників по Ѕ частині, то у праві спільної власності на земельні ділянки також можливе таке ж визначення часток, крім того [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони ніколи не мали спорів з приводу користування спірною земельною ділянкою та користувалися нею в рівних частках. За життя між [PERSON] та [PERSON] жодних договорів про розмір частки кожного у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку ані в добровільному, ані в примусовому порядку не визначався. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року заяву [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовльнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в яких позовні вимоги [PERSON] визнали повністю. Інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло. Враховуючи, що в підготовче засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 06 вересня 1969 року у Роганському селищному Відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського району було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №70 ( свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане 06 вересня 1969 року). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 березня 1971 року ) та [PERSON] , [INFO] , яка 21 листопада 1997 року, під час державної реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане 21 листопада 1997 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області). 01 березня 2007 року головою Малороганської сільської ради [PERSON] та начальником Харківського районного відділу земельних ресурсів [PERSON] на підставі рішення Малороганської сільської ради VIII сесії V скликання від 27 листопада 2006 року на ім`я [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 0,2464 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010770300067. Згідно змісту вказаного державного акту, співвласниками земельної ділянки, зазначеної у вказаному акті є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням\~\~є\~\~перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної\~\~особи,\~\~яка\~\~померла\~\~(спадкодавця),\~\~ до\~\~ інших\~\~ осіб (спадкоємців). \~Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до\~\~складу\~\~спадщини\~\~входять\~\~усі права та обов`язки,\~\~що належали\~\~спадкодавцеві\~\~на\~\~момент\~\~відкриття\~\~ спадщини\~\~ і\~\~ не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269\~УК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з листа завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. за вих.№1816/01.16 від 11 травня 2019 року, після померлого [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини, згідно закону, на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулася дружина померлого [PERSON] . Про відмову від прийняття спадщини, згідно закону, на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, звернулися діти померлого, [PERSON] та [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили. Згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.\~1275\~ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. \~Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та 13 травня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М., зареєстроване в реєстрі за №3-534.\~Відповідно до\~вказаного свідоцтва\~спадщина складається\~зЅ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться у [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 жовтня 1990 року відділом комунального хозяйства Харківської районної ради народних депутатів, на підставі рішення №888 від 26 вересня 1990 року, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 жовтня 1990 року у реєстрову книгу 2, за реєстровим №296. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22379663, 30 травня 2014 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з технічного паспорту на зазначений житловий будинок вбачається, що станом на 09 квітня 2014 року власником іншої Ѕ частини вказаного житлового будинку значиться [PERSON] . Разом з тим, як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. від 20 лютого 2019 року (вих.№649/02-31), позивачу [PERSON] в оформленні прав на спірну земельну ділянку нотаріусом було відмолено з тих підстав, що [PERSON] не надано документів, що стверджують факт наявності спадкового майна. Згідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.\~\~ Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно\~\~до\~\~статті 1225 ЦК\~право власності на\~\~земельну\~\~ділянку\~\~переходить\~\~до\~\~спадкоємців\~\~за\~\~загальнимиправилами\~\~спадкування\~\~(зі\~\~збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~\~на\~\~землю\~\~або\~\~іншим правовстановлюючим документом.\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 2\~ст. 89 Земельного кодексу України\~(в редакції закону, який діяв на час відкриття спадщини), у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. А частинами 3-5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. \~\~\~Частиною 1 ст.\~369, ч.ч. 1,\~2\~ст.\~372 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~\~Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21\~\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"\~\~ якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357\~\~ ЦК\~\~ вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, оскільки судом встановлено, що частка [PERSON] в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на день його смерті складала 1/2, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2464 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] становить\~\~ також 1/2 частина. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому відповідно до\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як встановлено\~вище в\~судовому рішенні\~ [PERSON] \~помер \~ [INFO] .\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина у\~вигляді 1/2\~частини будинку\~а також,\~з урахуванням\~висновків суду,\~Ѕ частки\~земельної ділянки,\~розташованих за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Будучи єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка на частину належного йому житлового будинку, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадкових прав на належну чоловіку частину спірної земельної ділянки у позивача виникли труднощі через те, що частка належної спадкодавцю земельної ділянки не була визначена. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те,\~що визнання\~права власності\~на спадкове\~майно в\~судовому порядку\~є винятковим\~способом захисту,\~що має\~застосовуватися,\~якщо існують\~перешкоди для\~оформлення спадкових\~прав у\~нотаріальному порядку,\~та оскільки\~судом \~визначені частки\~кожного із\~співвласників спірної\~земельної ділянки\~у праві\~спільної сумісної\~власності і\~частка померлого\~ [PERSON] \~складає 1/2,\~суд вважає\~можливим визнати\~за [PERSON] \~право власності\~на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд вважає\~необхідним вирішити\~питання щодо\~права власності\~на спірну\~земельну ділянку\~за відповідачем\~ [PERSON] ,\~визнавши за\~нею право\~власності на\~1/2\~частину земельної ділянки та визначити частки за кожним із співвласників, при цьому суд виходить з принципу непорушності її права власності у спільній сумісній власності, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 1 Першого протоколу) та Главою 23 ЦК України. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Відповідачами надана заява про визнання позову, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. На підставі викладеного і

Outcome: approved