Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON], яка діє, як законний представник, в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від спільного подружнього проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 07 вересня 2010 року. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, не надає матеріальну допомогу на його утримання, не сплачує аліменти. На даний час вона одружена, у дитини з її чоловіком склались дружні, родинні відносини. Син називає його батьком. У чоловіка є намір усиновити [PERSON]. За таких обставин вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Крім того, їй одній важко утримувати сина. Відповідач здоровий, працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу на дитину. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивачка та її представник - адвокат в судовому засіданні підтримали обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав та пояснив, що він проживає окремо від сина [PERSON] з 2007 року. Підтвердив, що навчанням, дозвіллям, здоров'ям сина не цікавився і не цікавиться. Так склалось, що кожний живе власним життям. Представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги та обставини, викладені в обґрунтування заявлений позовних вимог. Представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини дійшли висновку про те, що відповідач життям, здоров'ям, розвитком свого сина не цікавиться, не спілкується, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Мати дитини [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, з яким у дитини склались дружні, родинні відносини. Син називає його батьком. У чоловіка є намір усиновити [PERSON]. Тому вважають за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (висновок від 03 березня 2016 року за № 39/21-49-556/2016). Прокурор висловив думку про необхідність за таких обставин задовольнити позовні вимоги і позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON], так як він злісно не виконує своїх обов'язків по вихованню і піклуванню дитиною, та стягнути аліменти на його утримання. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, думку прокурора, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 09 березня 2006 року). Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 07 вересня 2010 року батьки неповнолітнього [PERSON] розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис № 163. Позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 03 лютого 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зі змісту статтей 7, 150 СК України та частини 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" слідує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При обстеженні матеріально-побутових умов помешкання позивачки [PERSON], комісією, створеною Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області, було встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю, її чоловіком та двома братами у чотирьохкімнатному приватному будинку, площею 83 кв.м у [ADDRESS]. В помешканні чисто, охайно, затишно. У дітей є окрема кімната, де є все необхідне для навчання, відпочинку та розвитку. Позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] до досягнення ним трирічного віку та отримує соціальну допомогу в сумі 1567 грн. ЇЇ чоловік [PERSON] працює апаратником у філії ДПЗКУ "Старокостянтинівський елеватор» та отримує 4000 грн. заробітної плати. (акт обстеження матеріально-побутових умов від 12 лютого 2016 року). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає сім'ю [PERSON] Відповідач [PERSON] не цікавився та не цікавиться життям, навчанням, здоров'ям сина, позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Орган опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради дійшов висновку про те, що відповідач життям, здоров'ям, розвитком свого сина не цікавиться, не спілкується з ним, не піклується ним, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Тому вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (висновок від 03 березня 2016 року за № 39/21-49-556/2016). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати й батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, не цікавиться і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає належної матеріальної допомоги на його утримання, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною. Прицьому суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. А також беручи до уваги характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а застосовує крайню міру, позбавивши відповідача батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Згідно положень ч. 2 ст. 166 СК України, абз. 7 п. 16 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд, врахувавши положення ст. 182 СК України щодо визначення розміру аліментів, вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 551,20 грн. Положеннями частини 5 статті 164 СК України передбачено, що рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved