Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

В грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 12 жовтня 2012 Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач 1) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 266RNCA122860001 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Банком надано Позичальнику кредит в національній валюті на загальну суму 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень, який останній зобов'язується повернути в строк до 12 жовтня 2019 року зі сплатою 20,99 відсотків річних. В якості забезпечення виконання зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням даного договору, Позичальник передає в заставу Банку належний йому на праві власності Автомобіль (п. 3.1. Кредитного договору). Згідно з п.4.4 Кредитного договору, Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення грошових коштів в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до даного Договору щомісяця до 12 числа наступного місяця включно на свій поточний рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838, та доручає Банку здійснити списання відповідної суми грошових коштів в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до даного Договору, із зазначенням поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Позивач зазначив, що окрім того, у забезпечення виконання зобов'язань Відповідача за Кредитним договором було укладено договір поруки № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року з [PERSON]. Згідно з умовами п. 1.1 Договору поруки поручителі зобов'язуються нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, передбачених умовами Кредитного договору. Позивач зазначив, що Позичальник систематично не виконує умови Кредитного договору по поверненню кредитних коштів та нарахованих процентів за користування кредитними коштами.31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС- БАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Позивач зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань перед Позивачем за Кредитним договором № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року, загальний розмір заборгованості станом на 11.12.2017 року складає 164 346, 30 грн., з яких: Розмір заборгованості за тілом кредиту - 120857,82 грн.; Розмір заборгованості за відсотками- 43488,48 грн. Ухвалою суду від 15.01.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 16.02.2018 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили, уповноважених представників не направили, відзив на позовну заяву не подали, не просили суд розглядати справу за відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач 1) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 266RNCA122860001 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Банком надано Позичальнику кредит в національній валюті на загальну суму 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень, який останній зобов'язується повернути в строк до 12 жовтня 2019 року зі сплатою 20,99 відсотків річних. Судом встановлено, що у забезпечення виконання зобов'язань Відповідача за Кредитним договором було укладено договір поруки № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року з [PERSON]. Згідно з умовами п. 1.1 Договору поруки поручителі зобов'язуються нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, передбачених умовами Кредитного договору. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС- БАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 266RNCA122860001 від 12.10.2012 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Судом встановлено, що заборгованості станом на 11.12.2017 року складає 164 346, 30 грн., з яких: Розмір заборгованості за тілом кредиту - 120857,82 грн.; Розмір заборгованості за відсотками- 43488,48 грн. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Крім того, як передбачає ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved