Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

29.09.2016 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO] Заява мотивна тим що, 28.09.2016 р. о 13.30 год. швидкою медичною психіатричною бригадою до ТМО «Психіатрія» була доставлена [PERSON], [INFO], яка рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15.05.2014 р. визнана недієздатною, а її опікуном призначена сестра - [PERSON] В зв'язку із загостренням психічного захворювання пацієнтка [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару, на госпіталізацію до якого висловив свою згоду опікун. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Вегера Г.Н. (за довіреністю), яка також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона уявляє небезпечність та оточуючих та безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася невідкладно, в зв'язку з погіршенням психічного стану, що виразилося у відмові від прийому медикаментів, з'явилось безсоння, кричить в ночі, проявляє агресію по маячним мотивам до членів родини, та безпосередньо до свого 3-річного сина. Додав, що загострений стан здоров'я пацієнтки не дозволяє їй отримувати медичну допомогу амбулаторно. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, заперечувала проти госпіталізації, вказала, що вона вже не хоче лікуватися. Законний представник - опікун [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її підопічної, яка є її рідною сестрою, та пояснила, що її сестраз 17-ти річного віку стала себе неадекватно поводити, стала підозрілою, до ПНД вперше звернулися в 2002 році. З цього часу сестра страждає на психічну хворобу, є інвалідом 2 групи довічно. Постійно проходить лікування стаціонарно в ПНД, денному стаціонарі «Феофанія» і в ТМО «Психіатрія» з психотичної симптоматикою. Останнє стаціонарне лікування з 04.08.2015 р. по 28.08.2015 р.В зв'язку із загостренням стану сестри, який вже став небезпечний як для сестри, так і для неї, 3-річного сина сестри, їх батьків, які всі разом живуть з [PERSON], викликала бригаду ШМПД, які привезли сестри на госпіталізацію до ТМО. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15.05.2014р. у цивільній справі № 752/18938/13-ц, [PERSON], [INFO], визнана недієздатною, таким же Рішенням встановлена опіка над [PERSON] та опікуном призначена сестра - [PERSON] 28.09.2016 р. о 13.30 год. швидкою психіатричною бригадою до психоневрологічного диспансеру № 17м.[PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], була доставлена до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з погіршенням психічного стану. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.09.2016 р., комісія, оглянувши [PERSON] прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект; враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки, неадекватну поведінку з проявами агресії до членів родини, враховуючи 3-річного сина, що може привести до непередбачуваних наслідків, обумовлене проявами параноїчної симптоматики, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує її особисто та оточуючим. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, медичний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.268 ч.4 ЦПК України - 29.09.2016 р. На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved