overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] А звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що12.05.2013 між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 800000 доларів з кінцевим строком повернення до 01.06.2014 року. На підтвердження отримання коштів, відповідач написав власноручно розписку. Термін повернення позики настав, проте відповідач позику не повернув, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача боргу за договором позики в розмірі 1712000гр. та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між сторонами був укладений договір позики, про що свідчить розписка [PERSON] від 12.05.2013 року, про те що він взяв у борг у [PERSON] гроші в сумі 80000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.06.2014 року Дана розписка складена власноручно відповідачем [PERSON] Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов"язання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону на порушує нічиїх прав та законних інтересів, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на його користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті № 513 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що гуртожиток по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєва належить до комунальної власності територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». В кімнаті № 513 вищезазначеного гуртожитку з 16.05.2008 року зареєстрований відповідач [PERSON] Під час обстеження житлового фонду працівниками КП "СКП "Гуртожиток" було виявлено, що відповідач з 2008 року без поважних причин не користується житловим приміщенням, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустрієм кімнати. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Гуртожиток, який знаходиться за адресою м. Миколаїв пр. Жовтневий, 340/1, є комунальною власністю територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію від 08.06.2015 року № 1176 в кімнаті № 513 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві зареєстрований з 16.05.2008 року відповідач [PERSON] (а.с.3). В ході планової перевірки обстеження житлового фонду, працівниками КП СКП «Гуртожиток» було встановлено, що у вищезазначеної кімнаті відповідач не проживає починаючи з 2008 року, про що було складено відповідні акти (а.с.4-6). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користуються вказаним житловим приміщенням. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В серпні 2016 року Виконавчий комітет ММР звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням кім. № 29 в гуртожитку по вул. М.Василевського, 59 в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка є наймачем зазначеної кімнати. Вона зареєстрована за вказаною адресою, проте в кімнаті не проживає вже тривалий час. Також, представник позивача зазначав, що місцями загального користування блоку, в якому знаходиться кімната відповідачки, вона не користується, в спільних заходах щодо належного санітарного утримання місць загального користування участі не приймає, її робоче місце на кухні відсутнє. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати [PERSON] Фаіну Едмурдівну, [INFO] такою, що втратила право користування кімнатою № 29 в гуртожитку по вул. М.Василевського, 59 в м. Миколаєві, а також стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 1\~378 грн. 00 коп. Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та розгляді справи у його відсутність. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно Довідки КП СКП «Гуртожиток» за вих. № 2499 від 17.07.2016 р. [PERSON] Фаіна Едмурдівна, [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], кім. № 24. Відповідно до Акту складеного працівниками КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, за вих. № 790 від 20.07.2016 р., в кім. № 29 гуртожитку в буд. № 59 по вул. М.Василевського в м. Миколаєві відповідачка не проживає за вказаною адресою, витрат на благоустрій приміщень спільного користування не несе. Відповідно до ст. ст.\~71,72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради\~ про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1\~378 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

В серпні 2018 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO], а саме, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Деркачі Старокостянтинівського району Хмельницької області, є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що [INFO] померла її матір [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,82 га, яка розташована на території Немиринецької сільської ради с. Кантівка Старокостянтинівського району. Заявник не має можливості прийняти спадщину після смерті матері через те, що анкетні дані матері, які зазначено в свідоцтві про народження заявника, не збігаються з анкетними даними в свідоцтві про смерть, а саме: в свідоцтві про народження заявника вказано "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть - "[PERSON]. Представник заявника надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа також надала заяву, в якій вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та її матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO], що дозволяє заявнику реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

В серпні 2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON] , посилаючись на те, що вона є неповнолітньою, не досягла шлюбного віку та на даний час перебуває у стані вагітності, у зв`язку з чим вони вирішили укласти шлюб. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги. Заінтересовані особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня [PERSON] [INFO] , підтримував близькі стосунки з [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого заявниця [PERSON] на даний час перебуває у стані вагітності від нього. [PERSON] та [PERSON] мають намір укласти шлюб, проте заявниця не досягла шлюбного віку, визначеного ч. 1 ст. 22 СК України. Ці обставини підтверджуються: копіями паспортів учасників справи, довідкою Деражнянської міської багатопрофільної лікарні Деражнянської міської ради від 14.04.2021 року № 58 про вагітність [PERSON] , тощо. Так, відповідно до ч. 1 ст.22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у сімнадцять, а для чоловіка у вісімнадцять років. В силу ст. 23 цього СК України мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , яка не досягла шлюбного віку, слід надати право на шлюб з [PERSON] , оскільки створення сім"ї саме з [PERSON] , як біологічним батьком майбутньої дитини, відповідатиме спільним інтересам подружжя, сприятиме посиленню шлюбних зв"язків та створенню повноцінної сім"ї, як союзу дружини і чоловіка, батьків і дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В серпні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснив суду, що 09 серпня 1997 року він з відповідачем зареєстрували свій перший шлюб у виконкомі Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за актовим записом № 7. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Дошлюбне прізвище відповідачки - Ляшко. Зі слів позивача, з 2007 року сім"я розпалася і з цього часу він з відповідачем спільно не проживає і подружніх стосунків не підтримує, тому шлюб носить формальний характер та шкодить його інтересам. Причиною розпаду сім"ї являється те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання. Між ними постійно виникали сімейні суперечки, що унеможливлювало подальше сімейне життя. Звертає увагу суду на те, що в позасудовому порядку розірвати даний шлюб він не має можливості, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦСу, що і спонукало його звернутись до суду з даними позовними вимогами. Просив розглянути справу без його участі та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явилася, позов визнала про, що в матеріалах справи мається відповідна заява про визнання позову та розгляду справи без її участі, тому суд враховуючи наявності відпровідних клопотань проводив розгляд справи без участі сторін та здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Диспозицією ст. 106 СК України визначено підстави для розірвання шлюбу органом реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя яке не має неповнолітніх дітей. В даному випадку відповідач по справі з 2007 року не проживає з позивачем, ніяких стосунків не підтримує, в добровільному ж порядку звернутися до органу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу не бажає. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку судом встановлено, що сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер, спір про поділ майна відсутній. Сторони ніяких стосунків не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить його інтересам. Судом встановлено, що рішення про розірвання сторін відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що стверджується наявними в матеріалах справи заявами останніх і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 23 вересня 2013 року звільнений з роботи із ПАТ „Полонський гірничий комбінат" на підставі ст.38 КЗпП України, однак борг із заробітної плати в сумі 4214,02 грн. відповідач не виплатив. Просить стягнути заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в передбаченому законом порядку, заяв клопотань до суду не подав, про причини неявки не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] із ПАТ „Полонський гірничий комбінат" звільнений 23 вересня 2013 року. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за травень- липень 2013 року становить 4214,02 грн. і вказана сума позивачу не виплачена на час розгляду справи в суді. Середній заробіток позивача перед звільненням з роботи, згідно довідки виданої ПАТ "Полонський гірничий комбінат № 24 від 27.01.2014 р. становив 101,28 грн. Затримка розрахунку після звільнення з роботи до розгляду справи в суді становить 88 робочих днів при п'ятиденному робочому тижні. Відповідно до вимог ст.116, 117 КЗпП України заробітна плата при звільненні виплачується працівникам в день звільнення, а у разі невиплати стягується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг із заробітної плати, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи з часу звільнення до часу винесення судом рішення. Середній заробіток необхідно стягнути з такого розрахунку. Середньоденний заробіток [PERSON] становив 101,28 грн. за день. Затримка розрахунку після звільнення з 23 вересня 2013 року по 27 січня 2014 року становить 88 робочих дні. Тому, загальна сума, яку необхідно стягнути, буде становити: 101,28 грн. х 88 день = 8 912,64 грн. При визначенні розміру сум, що підлягають до негайного виконання, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму боргу із заробітної плати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України в межах одного місяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, отримавши повістку в судовому засіданні, про причини не явки суд не повідомив. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що з 2003 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено з серпня 2012 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї різні життєві погляди на утворення сім"ї та виховання дитини, а також на те, що після народження дитини чоловік, зовсім не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків. Навпаки, він більше уваги став надавати відпочинку без сім"ї, наслідком чого має іншу жінку, з якою і мешкає на теперішній час. Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вони не бажають підтримувати подружні відносини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 28.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 141. (а.с.4) Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.8) Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з серпня 2012 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів. В судовому засіданні 27.03.2014 року було задоволено клопотання відповідача, щодо надання строку на примирення. Тому сторонам було надано строк на примирення терміном на 2 місяці. Однак у встановлений судом термін сторони не примирилися, позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини . Спору щодо місця поживання дитини та поділу майна подружжя не має. Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved