Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

10 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,04 га для ведення садівництва в [ADDRESS], розташовану в межах адміністративної території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що її батько [PERSON] помер [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Її рідна сестра [PERSON] та мати [PERSON] відмовилися від свої часток у спадщині у встановленому законом порядку, тому позивач є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено в формленні спадкових прав на вказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну дялінку серії [NUMBER] був виданий після смерті спадкодавця, тобто не відповідає вимогам законодавства. З цього приводу позивач тривалий час неодноразово зверталася до різних установ з метою врегулювання питання отримання належного державного акту на зазначену земельну ділянку, через що вона пізно звернулася до суду за захистом порушеного права. В зв'язку із тим, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона змушена звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх прав на спадкування. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій просила позов задовольнити та слухати справу за її відсутності. Відповідач Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутність її представника. Третя особа відділ Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області свого представника в судове засідання не направила, в надісланій заяві просила розглянути справу у відсутність її представника та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про народження, дочкою спадкодавця [PERSON] є [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка змінила прізвище на [PERSON], в зв'язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Згідно з довідкою №16 від 06 квітня 2014 року [PERSON] був дійсним членом СТ "Лиман" Галицинівської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області та мав в користуванні земельну ділянку [ADDRESS] (а.с.8). На момент смерті спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,04 га для ведення садівництва в [ADDRESS] в межах Галицинівської сільської ради, надана йому на підставі розпорядження №881-р від 07 грудня 2007 року (а.с.10) та додатку до зазначеного розпорядження, що підтверджується архівним витягом №80 від 28 квітня 2010 року (а.с.11). Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] виданий 11 серпня 2009 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області за №881-р від 07 грудня 2007 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010901503534, згідно якого йому передана у власність земельна ділянка площею 0,04 га для ведення садівництва, що знаходиться в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.14). Разом з тим, у витязі з державного реєстру земель за №460 від 15 березня 2010 року містяться відомості про те, що [PERSON] на праві особистої власності належить земельна ділянка [ADDRESS]" в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010901503534 (а.с.9). Дослідивши копію спадкової справи № 298/2009 року після смерті [PERSON], судом встановлено, що 12 червня 2009 року позивач [PERSON] звернулася до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], а інші спадкоємці: дочка спадкодавця [PERSON] та його дружина [PERSON] повідомлялися державним нотаріусом про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але таких заяв не надали, крім того, [PERSON] надала заяви про відсутність в неї претензій щодо видачі їй свідоцтва про право власності на одну другу частину спадкового майна та небажання прийняти спадщину, продовжити строк для прийняття спадщини або встановити факт прийняття спадщини. Разом з тим, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири за номером [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.32-67). З листа П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори за №556/02-14/298-2009 від 14 квітня 2010 року вбачається, що в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну дялінку серії [NUMBER] був виданий після смерті спадкодавця, тобто не відповідає вимогам законодавства, а саме суперечить вимогам ст.ст.25, 346 ЦК України, які передбачають, що цивільна дієздатністьособи виникає у момент її народження та припиняється у момент смерті, а також, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника (а.с.15). До складу спадщини відповідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] на момент смерті на праві власності належала земельна ділянка [ADDRESS] в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області,а відтак після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на зазначену земельну ділянку. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги і має право на спадкування за законом після смерті батька [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, інші спадкоємці із аналогічними заявами не зверталися, хоча були повідомлені державним нотаріусом про таке право. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved