Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звертаючись до суду з заявою просить суд зняти арешт з його майна, в тому числі 1 / 5 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2013 року у виконавчому провадженні ВП №36142429, реєстраційний номер обтяження №2039464 від 07.08.2013 року виданого старшим державним виконавцем ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Арташкіним О.Ю. Аргументує свої вимоги тим, що йому на праві спільної сумісної власності належить 1 / 5 частина житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . У січні 2020 року, коли він мав намір відчужити належну йому частку майна, то дізнався, що на його нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2013 року у виконавчому провадженні ВП №36142429. На даний час виконавче провадження №36142429 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності у боржника майна. Державним виконавцем не вирішено питання про зняття вищевказаного арешту з майна. Оскільки виконавче провадження завершено, то позивач вважає, що підстав для перебування його майна під арештом немає. Тому накладений на його майно арешт необхідно скасувати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 11 год. 30 хв. 25 лютого 2020 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено до 10 год. 30 хв. 17 березня 2020 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з"явилася, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, щодо прийняття рішення посилається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу без її участі, при цьому зазначила, що заборгованість зі сплати [PERSON] аліментів відсутня. Претензій до позивача вона не має. Відповідач [PERSON] не з`явилася, але надала заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу без її участі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 2001 року, [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ця квартира складає 1 / 5 частину житлового будинку з належною частиною надвірних будівель(а.с.5). 06 серпня 2013 року постановою старшого державного виконавця державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Арташніна О.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-585 виданого 27.03.2003 року Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, починаючи із 14 березня 2003 року і до повноліття, для належного виконання рішення з метою збереження майна накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.01.2020, на підставі постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Арташкіна О.Ю. про арешт нерухомого майна, державним реєстратором зареєстровано 07.08.2013 року обтяження, а саме: арешт на все нерухоме майно належне [PERSON] (а.с.9) Згідно з відомостей від 28.01.2020 наданих Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВП №36142429 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-585 виданого 27.03.2003 року Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, починаючи із 14 березня 2003 року і до повноліття, завершено, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, виконавчий лист повернуто стягувачу(а.с.10) Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 16 травня 2012 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось на « [PERSON] »(а.с.13) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підтвердила, що заборгованості у [PERSON] по аліментах немає, виконавче провадження в ході якого було накладено арешт на майно позивача, завершено, інших підстав для перебування під арештом майна [PERSON] немає, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту з його майна.

Outcome: approved