Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В квітні 2018 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31.07.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовлений договором сумі, але відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 31.01.2018 року складає 65742,26 грн., а саме: 1915,59 грн. - заборгованості за кредитом, 55864,87 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4355,03 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 3106,77 грн. штрафу (процентна складова). Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 65742,26 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки, яка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, 31.07.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.12-35). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідачка дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. та 5% від суми позову. Згідно п. 2.1.1.3.3 Умов відповідачка доручила Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг сторони передбачили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Рунком 1.1.7.42 Договору сторони передбачили, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта та/або погашення заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.4.2 Правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній частині. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідачка, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 31.01.2018 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 1915,59 грн. За період з 01.09.2013 за користування кредитними коштами банком було нараховано відсотки у сумі 55864,87 грн.. Несвоєчасне внесення платежів стало підставою для нарахування 4355,03 грн. пені та комісії, а також штрафів у розмірі 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 3106,77 грн. штрафу (процентна складова). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відтак банк має право стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором, у судовому порядку. Розрахунок заборгованості відповідача по договору відповідає вимогам закону, спростований відповідачем не був. Заяв про застосування наслідків спливу строку позовної давності відповідачем подано не було. Зважаючи на зазначені обставини, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором даним судовим рішенням, а саме стягнення з відповідача 1915,59 грн. заборгованості за кредитом та 55864,87 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.09.2013 по 31.01.2018, а всього з відповідачки підлягають стягненню 57780,46 грн. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені та комісії у розмірі 4355,03 грн., оскільки з наданих позивачем розрахунків не можливо встановити, у якому саме розмірі нараховано пеню, у якому комісію. При цьому, нарахування комісії під час обслуговування споживчого кредиту є протиправним, про що містяться відповідні роз`яснення у правовому висновку ВСУ у справі № 6-1746цс16. Звертаючись до суду з даним позовом, банк надав суду такі розрахунки, у яких пеня та комісія нараховані як єдиний платіж. Виокремити з нарахованої суми 4355,03 грн. суму комісії не виявляється можливим, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у стягненні даної суми, яка включає безпідставно нараховану комісію. Також з відповідача не можуть бути стягнуті штрафи, з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на зазначене, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів - 500 грн. фіксованої частини та 3106,77 грн. процентної складової. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають 1762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial