Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої, [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , у Свідоцтві про народження записаний відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. Мати, покинула дитину в КЛПЗ «Пологовий будинок м. Слов`янська», про що свідчить Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 30 січня 2019 року. Згідно Рішення Виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області від 03 квітня 2019 року №685 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно Рішення Виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області від 03 квітня 2019 року №684 «Про влаштування на повне державне утримання [PERSON] », малолітню [PERSON] , [INFO] , влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно Листа № 01/07-487 від 23 липня 2019 року, наданого Комунальною установою охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» [PERSON] , [INFO] , перебуває в Комунальній установі охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» з 14 травня 2019 року на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини, згідно журналу обліку відвідувань будинку дитини, її мати - [PERSON] , не відвідувала, долею, життям та здоров`ям дитини не цікавилася, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, тим самим самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню, утриманню малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Просять суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок відкритий на дитину в ПАТ «Державний Ощадний Банк України». В судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Слов`янської міської Ради Донецької області - Щука О.В., яка діє на підставі Довіреності № 29/03-1363 від 31 липня 2019 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 24). 14 серпня 2019 до суду надала Заяву в якій просила суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. (а.с. 29). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.24). У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] , своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка», в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 24). 08 серпня 2019 року від заступника Головного лікаря Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» - Шевцової Л.П., на адресу суду надійшла Заява про розгляд справи у відсутності представника установи (а.с. 28). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, в інтересах [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , за участю третьої особи: Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, з Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я №1/53, складеного 30 січня 2019 року заступником головного лікаря КЛПЗ «Міська дитяча лікарня м. Слов`янська» - [PERSON] завідуючої педіатричного відділення - [PERSON] лікаря педіатричного відділення - [PERSON] у присутності інспектора ювенальної превенції Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецькій області Акопова О.Е., начальника служби у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області Соколової О.С., вбачається, що мати [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , відмовилася від дитини та покинула її в лікарні (а.с. 14). Зі Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 27 лютого 2019 року Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , Актовий запис № 122, складений 27 лютого 2019 року (а.с.6). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00022222494, Актовий запис № 122, складений 27 лютого 2019 року Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, відповідно до положення якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с. 7). Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області № 685 від 03 квітня 2019 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », вирішено надати [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9). Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області № 684 від 03 квітня 2019 року «Про влаштування на повне державне утримання [PERSON] », вирішено влаштувати [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання до державного закладу (а.с. 10). Відповідно до ч.2 ст. 143 Сімейного кодексу України, мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Так, з Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я №47/1, складеного 13 лютого 2018 року заступником головного лікаря КЛПЗ «Міська дитяча лікарня м. Слов`янська» - Неклюдовою Т.Г., завідуючої педіатричного відділення - [PERSON] лікаря педіатричного відділення - [PERSON] у присутності інспектора ювенальної превенції Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецькій області Акопова О.Е., начальника служби у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області Соколової О.С., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] року переведена з пологового будинку до КЛПЗ «Міська дитяча лікарня м. Слов`янська». Мати [PERSON] , [INFO] - [PERSON] відмовилася від дитини та покинула її в лікарні (а.с. 14). За таких обставин, суд вважає, що позивач Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вправі звернутися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України". [PERSON] , [INFO] є малолітньою дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З Листа № 01/07-487 від 23 липня 2019 року, наданого Комунальною установою охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» [PERSON] , [INFO] , перебуває в Комунальній установі охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» з 14 травня 2019 року на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини, згідно журналу обліку відвідувань будинку дитини, її мати - [PERSON] , не відвідувала, долею, життям та здоров`ям дитини не цікавилася, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, тим самим самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню, утриманню малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). У суду немає підстав ставити під сумнів Лист № 01/07-487 від 23 липня 2019 року, наданий Комунальною установою охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка», оскільки факти, викладені в ньому належним чином відповідачем не спростовані. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2 ст. 143 Сімейного кодексу України, мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] , не забрала свою дитину - [PERSON] , [INFO] , з лікарні без поважної причини та відмовилася від неї, та протягом шести місяців не цікавиться його життям, не бере участі в його розвитку та вихованні, взагалі не спілкується з дитиною та взагалі не цікавиться життям цієї дитини. Так, п.1, п.2 ч.1 ст. ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Позбавлення батьківських прав неповнолітніх батька, матері можливе лише у випадках, визначених п.1, 3 ч.1 ст. 164 СК, а саме якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або якщо вони жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Із Висновку № 29/03-2189 від 29 жовтня 2018 року Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, вбачається, що мати, [PERSON] , покинула дитину в КЛПЗ «Пологовий будинок м. Слов`янська» (акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 30 січня 2019 року). Згідно Листа, наданого КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 23 липня 2019 року №01/07-487, [PERSON] , [INFO] , перебуває в КУ ОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» з 14 травня 2019 року на повному державному забезпеченні. За час перебування [PERSON] , [INFO] , згідно журналу обліку відвідувань будинку дитини, її мати, [PERSON] , [INFO] , дитину не відвідувала, долею, життям та здоров`ям не цікавилася, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню, утриманню малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. На комісії з питань захисту прав дитини до уваги приймалися факти само ухилення від виконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] , яка не займається вихованням та утриманням малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також враховувався той факт, що мати дитини не забрала її з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи вищевикладене, а також Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 31 липня 2019 року, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області вважає, що [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області № 29/03-1811 від 12 вересня 2018 року. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, оскільки відповідач не забрала свою дитину з пологового будинку без поважних на то причин та протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров`я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 2,3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень вона не має, стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 01 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки і піклування Слов`янської міської ради Донецької області про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved