Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

07.05.2021 до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовною Міністерства юстиції України до [PERSON] про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації. Особа, яка діє від імені Міністерства юстиції України, [PERSON] звертаючись до суду просить визнати недостовірною та такою, що порушує право Міністерства юстиції України на недоторканність ділової репутації, інформацію, оприлюднену [INFO] на Інтернет-порталі «Цензор. Нет» у статті «[INFO]» за посиланням [INFO] , автор статті [PERSON] , а саме: Абзац 6 статті: «…Директор департаменту виконавчої служби Міністерства направив проти приватного виконавця на Дисциплінарну комісію подання на основі скарги боржника, якої насправді просто не існує, а відповідний документ, очевидно, було сфабриковано. Чого вартує тільки той факт, що сам боржник, підпис якого начебто стоїть на відповідному документі, публічно визнав, що ніколи в житті не бачив цей документ і тим більше не підписував його. Не зважаючи на ці обставини, Дисциплінарна комісія все одно прийняла сфабриковану скаргу до розгляду і, на підставі цього документу, зупинила діяльність відповідного приватного виконавця.» Представник позивача просить зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену [INFO] на інтернет-порталі «Цензор.Нет» у статті «[INFO]» за посиланням [INFO] абзац 6 статті шляхом розміщення на веб-сайті повідомлення наступного змісту: «Спростування. [PERSON] повідомляє, що інформація, оприлюднена [INFO] на інтернет-порталі «Цензор. Нет» у статті « [INFO] », автор [PERSON] , а саме: Абзац 6 статті: «…Директор департаменту виконавчої служби Міністерства направив проти приватного виконавця на Дисциплінарну комісію подання на основі скарги боржника, якої насправді просто не існує, а відповідний документ, очевидно, було сфабриковано. Чого вартує тільки той факт, що сам боржник, підпис якого начебто стоїть на відповідному документі, публічно визнав, що ніколи в житті не бачив цей документ і тим більше не підписував його. Не зважаючи на ці обставини, Дисциплінарна комісія все одно прийняла сфабриковану скаргу до розгляду і, на підставі цього документу, зупинила діяльність відповідного приватного виконавця.» - є недостовірною. 07.05.2021 відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 03.06.2021 [PERSON] надав відзив відповідно до якого зазначив про те, що відповідно до ч.2 ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію з офіційних джерел не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел зобов`язана робити посилання на таке джерело. Інформація, яка була оприлюднена у абзаці 6 статті була отримана з офіційних джерел, а саме з подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області [PERSON] від 28.01.2021 та Витягу з протоколу №52 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021. [PERSON] вказав на те, що його твердження у абзаці 6 статті наступного змісту: «Директор департаменту виконавчої служби Міністерства направив проти приватного виконавця на Дисциплінарну комісію подання на основі скарги боржника, якої насправді просто не існує, а відповідний документ очевидно сфабриковано…» пояснюється тим, що відповідно до наданих документів Міністерством юстиції України, а саме подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської оласті [PERSON] від 28.01.2021 вбачається, що на підставі звернення [PERSON] від 19.10.2020, яке надійшло до Міністерства юстиції України 04.11.2020 відповідно до ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та інших нормативно-правових актів Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі листа від 19.11.2020 за вих. №8015/20.5.1/2- Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) доручено провести позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області [PERSON] щодо здійснення виконавчого провадження №55076653. За результатами перевірки 15.12.2020 складено довідку відповідно до якої виявлено порушення п.п. «б» п.15 Розділу X «Перехідних положень Земельного Кодексу України щодо недопущення відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі звернення [PERSON] від 19.10.2020 директором Департаменту державної виконавчої служби Кисельовим Максимом направлено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова В.П. до дисциплінарної відповідальності. Приватний виконавець [PERSON] пояснює, що його вислів є достовірним та підтверджується доказами, наданими позивачем. Друга частина абзацу 6 статті: «Чого вартує тільки той факт, що сам боржник, підпис якого начебто стоїть на відповідному документі, публічно визнав, що ніколи в житті не бачив цей документ і тим більше не підписував його…» підтверджується доказами, оскільки [PERSON] до Міністерства юстиції України було подано заяву про припинення позапланової перевірки від 26.11.2020 відповідно до якої [PERSON] вказав, що до Міністерства юстиції ним заяви не подавались. У зверненні проставлено не його підпис і подано воно невідомими йому особами. Адвокат приватного виконавця [PERSON], [PERSON] надсилав клопотання про залучення до участі в засіданні дисциплінарної комісії скаржника - [PERSON] для підтвердження факту недостовірності скарги від 19.10.2020, проте йому було відмовлено.Факт того, що скаржник не подав звернення щодо рішень та дій приватного виконавця від 19.10.2020 та на зверненні відстуній підпис підтверджується заявою про припинення позапланової невиїзної перевірки від 26.11.2020 [PERSON] . Щодо твердження: «Незважаючи на ці обставини, Дисциплінарна комісія все одно прийняла сфабриковану скаргу до розгляду і на підставі цього документу зупинила діяльність відповідного приватного виконавця…» Приватний виконавець [PERSON] пояснює, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Позапланові перевірки проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. Враховуючи копію витягу з протоколу №52 засідання дисциплінарної комісії приватних виконавців вбачається, що на розгляд комісії надійшло подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїної перевірки. Яка проводилась на підставі звернення [PERSON] від 19.10.2020 щодо здійснення виконавчого провадження №55076653. На підставі неподання приватним виконавцем [PERSON] вмотивованих пояснень на на скаргу [PERSON] від 19.10.2020 Дисциплінарною комісією приватних виконавців задоволень подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки. Яка проводилась на підставі звернення [PERSON] від 19.10.2020 та застосовано до приватного виконавця [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення його діяльності строком на 2 місяці . Інформація, яка була зазначена в абзаці 6 статті «[INFO]», що оприлюднена [INFO] на «Інтерне-порталі «Цензор.Нет» є достовірною та відповідає дійсності, оскільки містить відомості про події, які існували та відповідають дійсності. 09.06.2021 представником позивача подано відповідь на відзив та вказав про те, що на розгляд Міністерства юстиції України надійшла скарга учасника виконавчого провадження [PERSON] від 19.10.2020 щодо неправомірних дій приватного виконавця. На підставі ст. 39 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень державних органів» для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків при Мін`юсті утворюється дисциплінарна комісія приватних виконавців. Мін`юстом приватному виконавцю було направлено запит про проведення позапланової невиїзної перевірки у якому зазначено про необхідність у відповідний строк надати вмотивовані пояснення щодо фактів, викладених у скарзі та копій відповідних документів. Вказаний запит був надісланий на електронну адресу приватного виконавця. У визначені строки відповідь щодо фактів, викладених у скарзі приватний виконавець не надав. У зв`язку з ненаданням приватним виконавцем відповіді на запит щодо проведення перевірки Мінюстом було направлено до Дисциплінарної комісії подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця [PERSON] . Приватного виконавця [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за ненадання відповіді на запит про проведення перевірки. Тому опублікована в статті інформація є недостовірною та містить відомості. Які принижують ділову репутацію державного органу. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на твердження та факти, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. На інтернет-порталі «Цензор.Нет» за посиланням [INFO] [PERSON] розміщено публікацію під назвою « [INFO] » наступного змісту: «Між Міністерством юстиції України і спільнотою приватних виконавців наростає принципове протистояння. Міністерство продовжує переслідувати і карати приватних виконавців за ефективну роботу з виконання судових рішень і повернення заборгованості. Асоціація приватних виконавців України у відповідь 16 грудня 2020 року опублікувала Резолюцію із засудженням поведінки Міністерства і виступила проти перетворення Дисциплінарної комісії приватних виконавців на каральний орган. Діяльність приватного виконавця є завершальною стадією судового провадження в Україні. Саме тому перешкоджання його діям фактично можна вважати супротивом судовій владі. На превеликий жаль, сьогодні таке перешкоджання здійснює поточне керівництво виконавчої служби Міністерства юстиції України. Дисциплінарна практика по відношенню до приватних виконавців сьогодні надзвичайно жорстка і необдумана. Фактично, відносно нова для України професія опинилася у ситуації, за якої усі умови роботи Дисциплінарної комісії спрямовані на те, аби у приватного виконавця відбити мотивацію ефективно повертати заборгованість і працювати заради законності. Новий склад Дисциплінарної комісії з 273 подань про притягнення приватних виконавців до відповідальності у сумі задовольнив 66, що у більш ніж 10 разів перевищує аналогічні показники за попередній склад комісії, який працював у 2017-2019 рр. В результаті їх роботи діяльність трьох приватних виконавців припинили, ще декількох - зупинили тимчасово. Не зважаючи на те, що і Міністерство юстиції України, і приватні виконавці мають одну кінцеву мету - забезпечити ефективне виконання судових рішень в Україні, цей державний орган сьогодні робить усе, аби навпаки боржник мав можливість ігнорувати рішення суду і уникати відповідальності. Це показово можна відчути, проаналізувавши логіку поведінки представників державної служби. Сьогодні майже всі скарги боржників на дії приватних виконавців чомусь розглядаються Дисциплінарної комісією, хоча саме її завданням є формування відповідного «фільтру» величезної кількості подань. При цьому, чинне українське законодавство передбачає розгляд відповідних скарг боржників взагалі у суді, а не у спеціалізованих комісіях. Таким чином, Дисциплінарна комісія при Міністерстві сьогодні фактично намагається замінити собою судову владу в Україні. Проте її представники аж зовсім ніяк не примірили суддівські мантії і не мають відповідного ані статусу, ані функціоналу. Абсурдність ситуації викликає і те, що навіть у тих випадках, коли боржник відкликає свою скаргу і вирішує виконувати відповідне рішення суду, Дисциплінарна комісія при Міністерстві юстиції України чомусь все одно розглядає її. Складається таке враження, що це робиться аби загальмувати діяльність приватного виконавця. Вибірковість правосуддя стосовно своїх колег з боку представників Міністерства юстиції також прослідковується у винесених рішеннях по відношенню до різних приватних виконавців. Чинний Голова комісії, представник Міністерства юстиції України, вже почав практику винесення рішень по відношенню до приватного виконавця у залежності від того, яким чином особисто до нього цей приватний виконавець ставиться: чи діє він чемно, чи квапиться вибачитися і визнати свою провину. Відповідним чином у того виконавця, який емоційно розкаявся, у поточній Дисциплінарній комісії набагато більше шансів отримати «лише» догану, а не зупинення діяльності. Той приватний виконавець, який налаштований рішуче відстоювати свої права і доводити неправомірність дій Міністерства юстиції, наражає себе на небезпеку бути зупиненим і залишити персонал свого офісу без роботи. Міністерство від каральних дій по відношенню до приватних виконавців вже не стримує ані порушення процедури розгляду справи, ані очевидні факти порушення законодавства, навіть кримінальні. Остання справа у грудні 2020 року проти одного з приватних виконавців Київської області набула вагомого резонансу у спільноті. Директор департаменту виконавчої служби Міністерства направив проти приватного виконавця на Дисциплінарну комісію подання на основі скарги боржника, якої насправді просто не існує, а відповідний документ, очевидно, було сфабриковано. Чого вартує тільки той факт, що сам боржник, підпис якого начебто стоїть на відповідному документі, публічно визнав, що ніколи в житті не бачив цей документ і тим більше не підписував його. Не зважаючи на ці обставини, Дисциплінарна комісія все одно прийняла сфабриковану скаргу до розгляду і, на підставі цього документу, зупинила діяльність відповідного приватного виконавця. Коли у 2017 році стартувала реформа примусового виконання рішень і в Україні почали з`являтися перші офіси приватних виконавців, і закордонні партнери, і українські експерти позитивно сприймали нововведення. Приватні виконавці, у свою чергу, очікували, що держава зробить усе від себе залежне, аби надати їм найбільш оптимальні умови роботи, адже фактично вони за власний кошт організовують виконання державної функції - примусового виконання рішень, не витрачаючи жодної копійки від держави, а, навпаки, постійно сплачуючи їй податки. На превеликий жаль, спільнота приватних виконавців станом на кінець 2020 року вже має можливість запевнитися у протилежному - останні дії Міністерства юстиції з організації дисциплінарних проваджень не лише гальмують роботи приватних виконавців, як незалежної професії, але і ставлять під загрозу всю реформу примусового виконання рішень. Спільнота приватних виконавців вже оприлюднила Резолюцію, яка засудила поведінку поточного складу Дисциплінарної комісії. Скоро цей документ буде відправлено до усіх ключових органів державної влади, які зацікавлені у поточному процесі. Спільнота приватних виконавців відмовляється працювати за нав`язаними регулятором правилами і готова відстоювати свої права, надані чинним законодавством. Черга за реакцією від Міністерства.» Представник позивача вказує на те, що абзац 6 порушує право Міністерства юстиції України на недоторканність ділової репутації, оскільки інформація є недостовірною та містить відомості, які принижують ділову репутацію державного органу і його працівників. Згідно із ст. 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело. Згідно із ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. До позовної заяви представником позивача додано копію звернення скаржника - [PERSON] від 19.10.2020, відповідно до якого громадянин просить провести перевірку фактів, викладених у зверненні та визнати зазначені у цьому зверненні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області [PERSON] такими, що вчинені з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» ( а.с. 36-37). Також до позовної заяви представником позивача додано заяву про припинення позапланової невиїзної перевірки від громадянина [PERSON] , який просить залишити без розгляду звернення щодо рішень та дій приватного виконавця від 19.10.2020 ( а.с. 40). 15.12.2020 за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області [PERSON] заступником начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено довідку ( а.с. 49). Згідно із Витягу з Протоколу №52 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04.02.2021 предметом обговорення було подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі звернення [PERSON] . За результатами розгляду складом комісії задоволено подання Міністерства юстиції про притягнення приватного виконавця [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності та видано наказ Міністерства юстиції України (а.с. 51-62, а.с.72). Згідно із копії звернення [PERSON] від 10.10.2020 до Міністерства юстиції України, громадянин [PERSON] вказує на те, що він використовує інший підпис, який може відрізнятись від підпису, який наявний в документах, які посвідчують його особу ( а.с. 84). Згідно із ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про звернення громадян» визначено вимоги до звернення. В судовому засіданні сторони пояснили, що дійсно публікація відповідача містить інформацію, пов`язану з оцінкою діяльності приватного виконавця [PERSON] при виконанні судового рішення. Представник позивача вказує, що відповідач повинен спростувати інформацію, викладену в абзації 6 публікації. Оскільки він порушив права на ділову репутацію державного органу. Разом з тим, дослідивши докази, додані до позовної заяви суд не вбачає підстав для спростування інформації, оскільки [PERSON] висловлено особисту позицію щодо обставин пов`язаних навколо розгляду звернень в цілому і як приклад наведено доводи, які не містять персональних даних ані представників позивача, ані суб`єктів звернень, обставини, які зазначені в абзаці 6 щодо органів державної влади повинно бути встановлено в межах компетенції представників державного органу, оскільки відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги є недоведеними. Відтак, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Зважаючи на викладені обставини, інформація, викладена відповідачем не підлягає спростуванню, оскільки не містить юридичного складу правопорушення, подана відповідачем відповідно до ст. 34Конституції України. Щодо інших доводів позовної заяви, слід зазначити, що згідно ст. 47-1 Закону України „Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так, фундаментальними принципами Європейського Суду згідно з його практикою щодо ст. 10 Конвенції є те, що свобода вираження поглядів складає одну з важливіших підвалин демократичного суспільства. За дотримання умов п.2 ст, 10 вона застосовується не тільки до „інформації" чи „ідей", які сприймаються сприятливо, чи розглядаються як необразливі чи байдуже, але й такі, які ображують шокують чи турбують (рішення у справі „Хейдісайд про Сполученого Королівства від 07.12.1976). Зважаючи на обставини, встановлені судом, вимоги позову про спростування недостовірної інформації є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed