Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі однієї чверті її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.11.2020 та до закінчення навчання, тобто до 30.03.2022 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 01.06.2002 року по 05.06.2007. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначив, що з травня 2017 року син [PERSON] проживає із позивачем, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 24.11.2017. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 по справі № 642/2504/18 з відповідача стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви син є повнолітнім та навчається на денній формі навчання в Харківському машинобудівному коледжі на 3 курсі за спеціальністю «Електроенергетична електротехніка та електромеханіка» та продовжує проживати із позивачем. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач був повідомлений про існування справи шляхом направлення йому ухвали разом з позовом з додатками по останньому відомому місцю його реєстрації. Відповідач скористався своїм законним правом та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з листопада 2020 року відповідач неодноразово пропонувала позивачу продовжити сплату аліментів в межах, визначених попереднім рішенням та обрати спосіб перерахування таких аліментів, однак позивач не відреагував на пропозиції відповідача. Водночас відповідач зазначила, що вона є матір`ю та самостійно виховує сина [PERSON] , 2013 р.н., що в шлюбі не перебуває та є робітником медичної сфери, а саме рентгенолаборантом. Відповідач зазначила, що її оклад складає 5311, 85 грн. на місяць, з якого ще утримуються податки та збори. Крім того, відповідач зазначила, що позивач працює та отримує заробітну плату, розмір якої перевищує її доходи, а тому просить визначити розмір аліментів, враховуючи її майновий стан на рівні 15 % від заробітку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Довідки, [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання в Харківському машинобудівному коледжі на 3 курсі за спеціальністю «Електроенергетична електротехніка та електромеханіка» [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні, а відповідач проживає окремо. Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 по справі № 642/2504/18 з відповідача стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 183 СК України передбачено, що доля заробітку ( доходу ) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суда з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України. Разом з цим, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд у відповідності до вимог ст. 200 СК України, враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу та виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що у відповідача на утриманні є неповнолітній син, що старший син є повнолітнім, проживає з позивачем і продовжує навчання на денній формі навчання у навчальному закладі, враховуючи, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, суд вважає необхідним задовольнити - частково позовні вимоги. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908, 00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial