Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), та до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що визначені рішеннями суду розміри аліментів на утримання чотирьох дітей становлять 2/3 частини заробітної плати, що не відповідає вимогам закону, ставить його в надскрутне матеріальне становище. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.09.2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , стягнення проводити щомісячно, починаючи з 13.04.2009 року і до досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с .10). Крім того, рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.02.2016 року, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, або платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В відповідності зі ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що утримувані з нього аліменти на чотирьох дітей становлять 2/3 частини заробітної плати, тобто 66,6 %, що не відповідає вимогам закону, ставить позивача по справі в надскрутне матеріальне становище. Наведена обставина підтверджується доданими до позову копіями свідоцтв про народження дітей, копіями рішень Лохвицького районного суду, довідкою про доходи. Отже, суд вважає, що позивач довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовими рішеннями аліментів на утримання дітей. Також, суд враховує, що відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти зменшення розміру аліментів до 1/4 частини заробітку боржника. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідачів судового збору, сплаченого ним за подання даного позову, суд вважає можливим не стягувати його з відповідачів.

Outcome: approved