Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В жовтні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: - надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до [PERSON] Білорусь та Російської Федерації її неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], в її супроводі, без згоди і супроводу батька [PERSON], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку; - дозволити їй здійснювати оформлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди батька, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що: - в період шлюбу між нею та відповідачем у них народився син [PERSON] [INFO]; - після розірвання шлюбу дитина проживає і перебуває на її утриманні; - вона має бажання та можливість організовувати тимчасові виїзди дитини до Російської Федерації (до бабусі [PERSON]) та до [PERSON] Білорусь, (до дідуся [PERSON], дядьків [PERSON] та [PERSON]), однак відповідач, всупереч інтересам дитини, безпідставно відмовляє в наданні офіційної згоди на їх виїзд за межі України. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, з підстав вказаних в ньому, не заперечувала проти проведення по справі заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з місця його реєстрації повернулась не врученою судова повістка з поміткою «за значеною адресою не проживає», що в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод свідчить про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи. \~ Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача. Судом було проведено заміну: - органу опіки і піклування Добрянської селищної ради \~Ріпкинського району Чернігівської області на Добрянську селищну раду \~Ріпкинського району Чернігівської області; - службу у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області на Ріпкинську районну державну адміністрацію Чернігівської області. Представник Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в судове засідання не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні представник Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] вказала на обґрунтованість вимог [PERSON] та на те, що надання дозволу, який просить позивачка, відповідає якнайкращим інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON], дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 21.08.2010 р. Відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції (актовий запис № 1291), від якого мають 1 малолітню дитину [PERSON], [INFO] та який був розірваний, на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2014 року. Судом встановлено, що [PERSON], який є громадянином [PERSON] Білорусь та доводиться батьком по відношенню до позивачки та рідним дідусем по відношенню до [PERSON], [INFO] та його сини: [PERSON] та [PERSON], які є громадянами [PERSON] Білорусь - проживають в агромістечку Уть Добрушського району Гомельської області Республіки Білорусь. Судом встановлено, що громадянка України [PERSON], яка доводиться матірю по відношенню до позивачки та бабусею по відношенню до [PERSON], [INFO] - постійно проживає та має дозвіл на роботу на території Російської Федерації. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський Суд з прав людини у пункті 54 Рішення по справі «Хант проти України» наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважать над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, в редакції Закону України від 14 липня 2016 року\~№ 1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231\~(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Враховуючи наведене, те, що: - виїзд дитини [PERSON], [INFO] до Російської Федерації (до бабусі [PERSON]) та до [PERSON] Білорусь, (до дідуся [PERSON]) відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач [PERSON] не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини; - відповідно до ст. ст. 212-214 ЦПК України та з урахуванням абз. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі; - позивачка не довела факт її родинних відносин з [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином: «- надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України до Російської Федерації у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ О.В. у її матері [PERSON], [INFO]; - надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України до [PERSON] Білорусь у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ О.В. у її батька [PERSON], [INFO]; - надати дозвіл [PERSON], на оформлення проїзних документів на імя малолітньої дитини [PERSON], [INFO], для разового виїзду за межі України: -до Російської Федерації, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]А;; -до [PERSON] Білорусь, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]А.». Згідно ст.88 ЦПК України, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені по справі судові витрати.

Outcome: partial