Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

10 червня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, у якій зазначала, що 28 травня 2021 року зпостанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, які надійшли на адресу її місця роботи - ПКВО «Фармація», їй стало відомо про наявність виконавчого напису №6205 від 08 грудня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 156708,49 гривень, . Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушення порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріусом порушено вимоги ст.ст.87,88 Закону України "Про нотаріат" щодо обов"язку пересвідчитися у безспірності заборгованості боржника; не перевірено чи існувала заборгованість взагалі, чи була саме такого розміру, чи не пропущено строк позовної давності. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зарееєстрований в реєстрі за №6205, та скасувати постанову приватного виконавця Баришнікова А.Д. ВП №64006705 від 11 січня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату позивачки. Ухвалою судді від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду заяви по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. засвідчені копії документів, на підставі яких 08 грудня 2020 року вчинено виконавчий напис за реєстровим №6205 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 15670849 грн. Ухвалою судді від 20 вересня 2021 року за заявою позивача зупинено стягнення, яке здійснюється у примусовому порядку Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем в межах виконавчого провадження ВП №64006705 на підставі виконавчого напису №6205 від 08 грудня 2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 156708,49 грн. до вирішення вказаної справи по суті та набрання рішенням суду законної сили. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Вороненко Т.М. не з`явились, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.51). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.15). Відзиву на позовну заяву суду не надано. У наданій до суду заяві від 15 липня 2021 року відповідач просив розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та зазначив, що всі документи, які слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату позивачки знаходяться у приватного нотаріуса та приватного виконавця; ТОВ «Вердикт Капітал», маючи всі на те підстави, звернулось до приватного нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис і який був пред`явлений до виконання; у даному випадку кредитору заборонено втручання у діяльність приватного виконавця (а.с.16). Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на надання пояснення щодо позову не скористались. Приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. направила до суду документи, витребувані ухвалою суду від 18 червня 2021 року, у заяві від 18 серпня 2021 року просила розглянути справу за її відсутності (а.с.25). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6205 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 141126,81 за період з 16 січня 2019 року по 02 листопада 2020 року за кредитним договором №500970112 від 23 січня 2015 року, укладеним між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.26). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 11 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64006705 з примусового виконання виконавчого напису №6205 від 08 грудня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 142126,81 грн., витрат виконавчого провадження у сумі 369,00 грн. та винагороди приватного виконавця в сумі 14212,68 грн. (а.с.9-10). Дані про повідомлення позивача нотаріусом про вчинення виконавчого напису відсутні. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 частини 1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п.1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Додана до заяви про вчинення виконавчого напису виписка з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] за кредитним договором №500970112 від 23.01.2015 року із зазначенням суми заборгованості (а.с.35) не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Надана виписка не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит, яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише односторонніми та одноособовими нарахуваннями стягувачем суми заборгованості за певний період. Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-20цс12). Окрім цього, дана виписка з особового рахунку не містить інформації щодо розміру отриманих позивачем кредитних коштів (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом). За такого, суд вважає, що зазначена виписка з особового рахунку не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, зокрема, заборгованості у розмірі 141 126,81 грн. Крім того, відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» не надав суду відповідних доказів, що саме він має право відповідної вимоги до позивача. В матеріалах справи відсутні відомості щодо поінформованості позивача про поетапний перехід прав вимоги за кредитним договором №500970112 від 23.01.2015 року від АТ «Альфа-Банк» до відповідача та про порядок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи, те, що суду не надано доказів, що при вчиненні даного виконавчого напису, нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, суд вважає, що в частині задоволення позовних вимог [PERSON] щодо скасування постанови приватного виконавця Баришнікова А.Д. ВП №64006705 від 11 січня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату позивачки слід відмовити, оскільки вказана постанова постановлена приватним виконавцем на підставі оспорюваного виконавчого напису №6205 від 08.12.2020 року, який визнано судом недійсним, і вирішення питання про її скасування не є необхідним. Така вимога не є ефективним способом захисту для зупинення безпідставного стягнення коштів з позивачки, а тому в задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови приватного виконавця, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved