overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] пред"явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 28.01.2006 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Новояричівській селищній раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - доньку Каріну, [INFO]. Подружнє життя не склалось, оскільки вони не зійшлися характерами, між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння, відповідач вчиняє сварки, бійки, висловлюється нецензурно в її адрес, них з відповідачем різні погляди на життя. На протязі більше чотирьох років не підтримують шлюбних стосунків. Спору про поділ майна немає. Позивачка просить шлюб розірвати. У відкритому судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, наполягає на розлученні. Відповідач у відкрите судове засіданні не з»явився, хоча належно був повідомлений судом про дату та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.10.2010 р., не повідомив суд про причину неявки. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.І ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Так, згідно вимог ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не зуміли створити міцної сім"ї, вона розпалась остаточно. Причиною розпаду сім"ї є непорозуміння, діаметральна протилежність поглядів. Позивачка наполягає на розлученні, миритись не бажає. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов обґрунтований та підлягає до задоволення, шлюб слід розірвати, поклавши судові витрати на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] пред"явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 28 травня 1994 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Ременівській сільській раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 05. Від подружнього життя дітей немають. Подружнє життя не склалось, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Почуття любові між ними втрачено. Тривалий час проживають окремо. Спору про поділ майна не має. Позивачка просить шлюб розірвати. У відкрите судове засідання позивачка не з»явилась, до початку судового засідання представила заяву в якій просила справу слухати у її відсутність та просила позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 8040019405819, не попередив суд про причину неявки. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, згідно вимог ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони не зуміли створити міцної сім"ї, вона розпалась остаточно. Причиною розпаду сім"ї є непорозуміння, діаметральна протилежність поглядів. Позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їх дітей, а тому позов обґрунтований та підлягає до задоволення, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] просить винести рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. на місяць. На обгрунтування вимог зазначає, що на даний час вони з позивачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте мешкають окремо і вирішують питання розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею і фактично перебуває на її повному забезпеченні. Відповідач же, який є батьком дитини, добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що і обумовило звернення до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] не заперечує сплачувати аліменти на дитину, однак запевняє, що 1000 грн. на місяць для нього є занадто великим тягарем, оскільки ніде не працює і перебивається мінливими заробітками. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Із представлених доказів вбачається, що батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір"ю - [PERSON] (а.с.2). Сторони хоча і перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. На даний час дитина мешкає з позивачкою (а.с.4) і фактично знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідач же є молодою, працездатною особою, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, що і підтвердив у судовому засіданні, перебивається мінливими заробітками, проте, ніякої допомоги на утримання сина не надає, що, відповідно до положень ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, є підставою для стягнення такої допомоги (аліментів) за рішенням суду. У статті 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На переконання суду позивачка не довела спроможність відповідача сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1000 грн. на місяць, а тому з урахуванням принципів виваженості, розумності, справедливості суд приходить до переконання, що розмір аліментів, стягуємих з [PERSON] повинен становити 600 грн. на місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] просить встановити факт належності їй, [PERSON], Державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 3,25 га, розташованої на території Дубов»язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, виданого 25.03.1999 року на ім"я [PERSON]. На обгрунтування вимог у заяві зазначено, що розбіжність у написанні ім"я у вказаному докуметі позбавляє її можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Заінтересована особа: Дубов»язівська селищна рада Конотопського району Сумської області у представлених письмових поясненнях просить розглядати справу без участі їх представника, вимоги визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності [PERSON] Державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 3,25 га, розташованої на території Дубов»язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, виданого 25.03.1999 року на ім"я [PERSON] повністю доводиться представленими доказами (а.с.4-11) і жодних сумнівів не викликає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] 12469 грн. 54 коп. з яких: - інфляційні збитки за період з січня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 10707 грн. 60 коп.; - 3% річних за період з 05.12.2014 року по 02.03.2015 року в розмірі 275 грн. 32 коп. від просроченої суми позики; - проценти за користування грошовими коштами за період з 01.12.2014 року по 02.03.2015 року в розмірі 1486 грн. 62 коп. На обгрунтування вимог зазначив, що 03.11.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики за яким останній зобов"язався повернути отримані кошти до 03.12.2013 року. За додатковою угодою від 02.12.2013 року строк повернення позики продовжено до 03.01.2014 року. Проте, добровільно кошти не були повернуті, а тому стягнуті за рішенням суду від 24.01.2014 року в сумі 39965 грн. Наведене рішення передане для примусового виконання до ВДВС Конотопського МРУЮ, однак за весь цей час [PERSON] повернув лише 1900 грн. У зв"язку з ухиленням від виконання зобов"язання, за рішенням судів від 09.12.2014 року та 12.01.2015 року, з відповідача вже стягувалися інфляційні збитки та проценти, але і останні рішення ігноруються, кошти не повертаються, що й обумовило звернення до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав повністю при цьому пояснив, що не заперечує стягненню з нього вказаної суми, а борг не погашає, бо відсутні кошти. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що, на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання до закінчення навчання. На обгрунтування вимог у позові зазначає, що їх син навчається в Університеті ДФС України на денній формі у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає хоча має таку можливість, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився у поданому відгуку просить розглядати справу без нього, вимоги визнав повністю. Третя особа: [PERSON] також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем і не суперечать закону. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання до закінчення навчання. На обгрунтування вимог у позові зазначає, що їх донька [PERSON] навчається на денній формі у Київському національному лінгвістичному універсітеті у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає хоча має таку можливість. Позивачка [PERSON] просить розглядати справу за її відсутності, вимоги підтримує (а.с.16). Відповідач [PERSON] також подав заяву про розгляд справи без нього і не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) (а.с.20). Третя особа: [PERSON] у представленій заяві вимоги підтримала, розгляд справи просить проводити за її відсутності (а.с.17). Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем і не суперечать закону. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є батьками сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами не склалися і 11 листопада 2008 року, шлюб між ними був розірваний і вони стали проживати окремо. Спільний син проживає з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою, виданою їй Опішнянською селищною радою, Зіньківського району за № 2368 від 01.10.2014 року. В позовній заяві позивачка, [PERSON] вказує, що відповідач самоусунувся від батьківських обов"язків по утриманню дитини, на утримання сина гроші не надає, іншої матеріальної допомоги не надає, хоча фізично здоровий, працездатний, має постійне місце роботи на підприємстві ГПУ "Полтавагазвидобування", де працює водієм і одержує заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу, але умисно ухиляється від цього. [PERSON] просить стягти з [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожитковго мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позовні вимоги, відповідача, який визнав їх в повному обсязі та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На основі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Кілківської сільської ради про визнання за кожним із них по 1/2 частині права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], який належав на праві власності їх бабусі [PERSON], яка померла [INFO] і після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачки прийняли в установленому законом порядку згідно заповіту, але не можуть оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вони змушені звернутись в суд із позовною заявою як спадкоємці покійної щодо визнання за ними права власності на вказане вище будинковолодіння в рівних частинах в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] станом на квітень 1991 року була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Кілківської сільської ради від 02.10.2014 року № 830 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. На підставі існуючих на той час документів, що не збереглися відповідно до довідки Кілківської сільської ради від 02.10.2014 року № 830, і був проведений запис про право власності вказаної особи у погосподарській книзі № 2 (особовий рахунок [NUMBER]) за 1991 рік. Відповідно до наявних у матеріалах справи Свідоцтв про право власності на спадщину за законом від 02.10.2014 року даний будинок розташований на земельній ділянці, яка належить по 1/2 частині кожній із позивачів. Після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину згідно заповіту померлої в установленому законом порядку (відповідно до ст. 1269 ЦК України), в т.ч. на належне померлій житло, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 08.10.2014 року № 688/01-16. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власниці з 1991 року відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Красногірської сільської ради про визнання за кожним із них по 1/2 частині права власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 67,2 м. кв. та жилою площею 45,2 м. кв. з надвірними будівлями по [ADDRESS], який належав на праві власності їх матері [PERSON], яка померла [INFO] року і після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачі прийняли в установленому законом порядку згідно заповіту, але не можуть оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вони змушені звернутись в суд із позовною заявою як спадкоємці покійної щодо визнання за ними права власності на вказане вище будинковолодіння в рівних частинах в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] станом на квітень 1991 року була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Красногірської сільської ради від 08.12.2014 року № 407 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. На підставі існуючих на той час документів, що не збереглися відповідно до довідки Красногірської сільської ради від 08.12.2014 року № 408.. Відповідно до наявних у матеріалах справи Свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом від 10.07.2014 року даний будинок розташований на земельній ділянці, яка належить по 1/2 частині кожному із позивачів. Після смерті матері позивачі прийняли спадщину згідно заповіту померлої в установленому законом порядку (відповідно до ст. 1269 ЦК України), в т.ч. на належне померлій житло, подавши відповідні заяви у нотаріальну контору та отримавши право власності на частину майна померлої особи, що підтверджується змістом наявної у матеріалах справи постанови приватного нотаріуса Чуднівського РНО від 10.07.2014 року № 02-31/559. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власниці з 1991 року відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Тютюнниківської сільської ради про визнання за кожним із них по 1/2 частині права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON], яка померла 29.10.2011 року і після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачі прийняли в установленому законом порядку згідно заповіту, але не можуть оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вони змушені звернутись в суд із позовною заявою як спадкоємці покійної щодо визнання за ними права власності на вказане вище будинковолодіння в рівних частинах в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] станом на квітень 1991 року була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Тютюнниківської сільської ради від 15.10.2014 року № 1265 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. На підставі існуючих на той час документів, що не збереглися відповідно до довідки Тютюнниківської сільської ради від 16.10.2014 року № 1117, і був проведений запис про право власності вказаної особи у погосподарській книзі. Відповідно до наявного у матеріалах справи рішення 18-ї сесії 21-го скликання Тютюнниківської сільської ради від 26.11.1993 року даний будинок розташований на земельній ділянці, виділеній [PERSON] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Після смерті спадкодавиці позивачі прийняли спадщину згідно заповіту померлої в установленому законом порядку (відповідно до ст. 1269 ЦК України), в т.ч. на належне померлій житло, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 18.11.2014 року № 849/01-16. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власниці з 1991 року відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved