Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач 11.10.2016 року звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву №б/н від 26.07.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконує зобов'язання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 22.09.2016 року відповідач має заборгованість за кредитом на суму 21274,27 грн., яка складається з наступного: 7832,67 грн. - тіло кредиту; 3367,26 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 7485,09 грн. - нараховано пеню за прострочене зобов'язання; 1100,00 грн. - нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 989,25 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.07.2007 року та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився з невідомих причин, але був належним чином повідомлений про розгляд справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", а також "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"свої зобов'язання за договором виконав повністю, а саме надав відповідачу по справі кредит. Відповідачем станом на 22.09.2016 року було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого він має заборгованість. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач по справі має заборгованість за кредитом на суму 21274,27 грн., яка складається з наступного: 7832,67 грн. - тіло кредиту; 3367,26 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 7485,09 грн. - нараховано пеню за прострочене зобов'язання; 1100,00 грн. - нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 989,25 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 26.07.2007 року та має заборгованість: 7832,67 грн. - заборгованість за кредитом; 3367,26 грн. - заборгованість за відсотками. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 8585,09 грн. заборгованості за пенею, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені щомісячно відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Памятки клієнта, які визначають їх розмір, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Крім того, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 989 грн. 25 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 2.1.1.5.5. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 11 199,93 грн., тобто 52,64 % то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 725,38 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial