Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання в порядку спадкування після свого рідного брата [PERSON], який помер 12 липня 2014 року, права власності на 3 / 8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Мирна, 1. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач, як спадкоємець за законом другої черги, у встановленому порядку прийняла спадщину [PERSON], який прийняв, але належним чином не оформив спадщину своєї матері [PERSON]-1 / 4 частку даного будинку. Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON], остання у встановленому порядку не здійснила дій по прийняттю спадщини свого батька. В судовому засіданні 26 червня 2016 року представник позивача [PERSON] підтримав позов за вищевикладених обставин. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні 26 червня 2016 року позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] проживав в окремій частині будинку, відповідач здійснила дії по прийняттю спадщини свого батька. Згідно заяви від 19 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Відповідно до заяви від 19 лютого 2018 року представник відповідача адвокат [PERSON] проти позову заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу 19 лютого 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слудуючих висновків. Позивач [PERSON] проживає та зареєстрована в [INFO], з 1965 року. [PERSON], який помер 12 липня 2014 року в м.Бобровиця Чернігівської області, є рідним братом позивача [PERSON], останній також мав зареєстроване місце проживання у даному будинку. Відповідач [PERSON] (до одруження [PERSON]) В.А. є дочкою [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право власності від 25 січня 2001 року власниками буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області є [PERSON], [PERSON] Б,І., [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... від 24 червня 2016 року позивач [PERSON] є власником 3 / 8 часток даного будинку з 17 червня 2016 року, власником іншої 1 / 4 частки є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25 січня 2001 року (державна реєстрація права власності проведена 24 лютого 2003 року). Технічний паспорт на даний будинок від 11 жовтня 2004 року не містить відомостей про виділення часток співвласників в натурі. Обставини щодо власників даного будинку станом на 31 грудня 2012 року підтверджуються також довідкою КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 23 травня 2016 року. Згідно копій матеріалів спадкової справи №130/2016 приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] після [PERSON] наявні: заява [PERSON] від 20 липня 2016 року (надійшла 20 липня 2016 року) про прийняття спадщини; довідка Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 07 липня 2016 року про зареєстрованих осіб та склад сім»ї [PERSON]-дочка [PERSON], сестра [PERSON], [PERSON]. Також наявні відомості про прийняття спадщини [PERSON], яка померла 01 січня 1968 року, [PERSON] шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, при цьому згідно довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 19 вересня 2016 року №169 визначений склад сім»ї [PERSON] станом на час її смерті в буд.1 по вул.Мирна м.Ніжина,-син [PERSON] та дочка [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] від 12 травня 2017 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3 / 8 частки вищезазначеного будинку у зв»язку з подачею заяв про прийняття спадщини [PERSON]-[PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Докази на підтвердження інших осіб, які здійснили дії у встановленому порядку по прийняттю спадщини [PERSON] та [PERSON],-відсутні. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року (по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням), яке набрало законної сили 19 липня 2016 року, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим примішенням,-буд.1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області. Вказаним рішенням встановлені слідуючі обставини. Згідно довідки УДМС України в Чернігівській області від 06 травня 2016 року відповідач [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання з 25 травня 1999 року в буд.№1 по вул.Мирна м.Ніжина Чернігівської області. Відповідно до повідомлень Березанської сільської ради Ніжинського району від 07 квітня 2016 року відповідач [PERSON], [INFO], протягом останніх трьох років проживає в [INFO]. Вищезазначені обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються. Спір виник між позивачем [PERSON], як співвласником будинку, та відповідачем, як членом сім"ї колишнього співвласника будинку [PERSON], який помер 12 липня 2014 року, і цивільна правоздатність якого припинилась у момент його смерті. Дані обставини враховуються судом в порядку ч.4 ст.82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами даної статті будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття його спадщини 12 липня 2014 року у вищезазначеному будинку, в порядку ст.1268 ЦК України є такою, що своєчасно прийняла його спадщину, відповідач [PERSON] протягом останніх трьох років з 07 квітня 2016 року проживала в [INFO], тобто станом на 12 липня 2014 року разом із спадкодавцем [PERSON] у буд.1 по вул.Мирна м.Ніжина не проживала, що підтверджується також вказаним рішенням суду від 06 липня 2016 року про визнання її такою, що втратила права користування даним житловим приміщенням. За таких обставин відповідач [PERSON], яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини 20 липня 2016 року, що не відповідає вимогам ст.1270 ЦК України, не вчинила дій згідно ст.1268 ЦК України. Докази на підтвердження дій відповідача [PERSON] в порядку ст.1272 ЦК України щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-відсутні. Відповідно до ст.1272\~ЦК\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із врахуванням викладеного відповідач [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину [PERSON]. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач [PERSON], як рідна сестра [PERSON] і яка прийняла його спадщину у встановленому порядку, є спадкоємцем другої черги за законом відповідно до ст.1262 ЦК України. Спадкодавець [PERSON] не втратив права на вищезазначений будинок, який входить до складу його спадщини в 3 / 8 частці (1 / 4 + 1 / 8 (в порядку спадкування після [PERSON]Ф.)=3 / 8), цивільна правоздатність останнього, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент його смерті, спадщина останнього прийнята позивачем [PERSON], відсутність правовстановлюючих документів на дані 3 / 8 частки будинку та спір із [PERSON] перешкоджають позивачу, як спадкоємцю за законом другої черги, оформити прийняту спадщину, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Outcome: approved