overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

04.06. 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем , зареєстрований 23.02.2009 року, оскільки сімейне життя не склалося через те, що не змогли знайти спільної поведінки стосовно один до одного та стосовно виховання дітей.Також у позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача 243.60 гривні судового збору. У судовому засіданні позивачка підтримала позов часткового.Вимогу про розірвання шлюбу підтримала, а від вимоги про стягнення 243.60 гривні судового збору відмовилася і пояснила, що 23.02.2009 року офіційно зареєструвала шлюб з відповідачем, але до цього тривалий час проживали цивільним шлюбом.. Від шлюбу народилося четверо дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач її не розуміє, не працює, матеріально не забезпечує сім"ю , у них різні погляди на виховання дітей, а тому більше року не проживають разом, у відповідача фактично є друга сім"я. Миритися з ним вона не бажає.Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав повністю.Погоджується з показами позивачки, підтвердив, що тривалий час фактично проживає у м.Бершадь, зустрічається з дівчиною, миритися з позивачкою не бажає. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ( а.с. 6) сторони зареєстрували шлюб 23.02.2009 року у Білокамінській сільській раді Чечельницького району, актовий запис №3. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів сторін у суді збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам обох сторін,миритися обоє не бажають.Їхня сім"я фактично розпалась. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про майно, про утримання дітей на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

04.07.2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 05.04.2003 р. в якому мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач з 2012 року ніде офіційно не працює, коштів на утримання дітей не надає, проживає окремо, участі в їх вихованні не приймає, добровільно домовитись про сплату аліментів не вдається, має тимчасові мінливі доходи чим ставить сім"ю в тяжке матеріальне становище. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання кожної дитини в твердій сумі в розмірі 1531 гривень починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засідання позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Також пояснила, що іншої сім"ї та інших утриманців відповідач не має. Представник позивача також просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву в якій просив провести судовий розгляд за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : судом встановлено, що сторони з 05.04.2003 р. року перебувають у шлюбі в якому мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Відповідач проживає окремо. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідач - [PERSON], [INFO], працездатного віку, постійного місця роботи не має, має тимчасовий нерегулярний дохід, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач іншої сім"ї та інших утриманців не має, не має постійного місця роботи, має нерегулярний дохід, інвалідом не являється, має добрий стан здоров'я, має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій сумі підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів суд враховує і ту обставину, що дитину зобов'язані утримувати як батько так і мати, а прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1228 гривень, а на дитину з 6 до 18 років становить 1531 гривню. Таким чином сума аліментів вказана позивачем враховуючи всі істотні обставини підлягає зменшенню. Відповідно до ст. 79 ч.1 ЦПК України судовий збір відноситься до складу судових витрат в даній категорії справ від сплати якого позивача звільнено при подачі позовної заяви. Відповідно до ст.88 ЦК України з відповідача стягуються судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

04.08.2014р. банк звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою і просить стягнути з відповідача 6772,88грн. заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 27.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов"язання по кредитному договору не виконує, порушує умови договірних зобов"язань, то і просить з нього стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.06.2014р. і становить 6772,88 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що не має можливості сплачувати заборгованість, оскільки перебуває в місцях позбавлення волі.(а.с. 62) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, що 27.10.2010 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого він отримав кредит у розмірі 1900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості.(а.с. 13-36) Згідно предоставленного розрахунку, станом на 30.06.2014р. заборгованість за кредитним договором становить 6 772 грн. 88 коп., яка складається з 1895,65 грн. - заборгованість за кредитом; 2448,52 грн - заборгованість по процентам за користуванння кредитом; 1630 грн - заборгованість з пені та комісії за користуванння кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 298,71 грн. - штраф (процентна складова).(а.с. 6-9) Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам. Відповідач умови договору не виконує, так як заборгованість по кредиту не погашає. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, а згідно ст. 527, 530 цього Кодексу боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, з відповідача на користь позивача і необхідно стягнути 6772,88грн., а на підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України ще і 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

04.08.2014р. позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона є єдиним власником квартири [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі зареєструвались син з невісткою та онуками. З серпня 2008року відповідачі за вказаною адресою не проживають, вони не оплачують плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, особистих речей відповідачів в квартирі немає. Просила визнати відповідачів такими що втратили право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивачка на заявлених вимогах наполягає. Відповідачі в судове засідання не з"явились, були повідомлений про день та час слухання справи належним чином, тому суд вважає, що справу можна розглянути у відсутність відповідачів. Вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.163 та ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є єдиним власником квартири [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі зареєструвались син з невісткою та онуками. З серпня 2008року відповідачі за вказаною адресою не проживають, вони не оплачують плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, особистих речей відповідачів в квартирі немає. Згідно акту комісії Новотроїцької селищної ради від 01.08.2014 року відповідачі у квартирі не проживають/а.с.9/. Згідно довідки виданою Ново троїцькою селищною радою./а.с.8/. Таким чином , суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі ч.1 ст. 163, ч.1 ст.71 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

04.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], якій проживає з нею. Шлюб був укладений 15.10.2010 року. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в сумі 800 грн. від усіх видів заробітку. Відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], але просив визначити менший їх розмір, тому що його заробіток складає 1400 грн. на місяць. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав : Шлюб між сторонами укладений 15.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-ЖС №0881164, актовий запис №665. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС №169243 актовий запис №286. Сторони підтверджують, що дитина проживає з позивачем. Згідно довідки від 25.08.2015 року №836/04, відповідач [PERSON] працює водієм ТОВ «Транском», та його заробітна плата складає 1445 грн. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 600,0грн. на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 04.08.2015р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з даної дати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS] проживала його бабуся [PERSON] , яка мала спадкове майно, яке складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 1.97 га в межах згідно плану, що розташована на території Йосипівської сільської ради Ульяновського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя [PERSON] склала заповіт у відповідності до якого спадкоємцями земельної ділянки в рівних долях є є [PERSON] та [PERSON], який відмовився від спадщини . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла . Як спадкоємець за заповітом позивач звернувся до Ульяновської державної нотаріальної контори, щоб оформити спадщину, але нотаріус відмовила в оформленні спадщини, в зв"язку з тим, що в позивача відсутній оригінал державного акту про право приватної власності на земельну ділянку . Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування . [PERSON] в судове засідання не з"явився, направила до суду заяву в якій просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Йосипівської сільської ради Кіровоградської області в судове засідання не з"явився , про день і час розгляду справи був повідомлений , направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі»від 18.12.2009 року, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

04.10.2016 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вона перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим народила доньку та їй було видано свідоцтво про її народження. Звернувшись до органів ДРАЦС в місті [PERSON] для реєстрації народження дитини, отримала відмову, оскільки не може надати медичний документ відповідної форми, а тому просить суд встановити факт народження нею доньки [PERSON] в місті Євпаторії, в порядку ст.257-1 ЦПК України. В судовому засіданні заявник підтримала заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] 10.08.2015 року народила дитину - [PERSON] у місті Євпаторія Республіка Крим, що є тимчасово окупованою територією України. Факт народження підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І-АЯ № 596635, яке видано 21.08.2015 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та поясненнями заявника у судовому засіданні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, визначено тимчасово окупованою територією. Статтею 1 даного Закону передбачено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. \~Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їх представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. \~04.10.2016 року Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадянці України [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини з посиланням на відсутність медичного документу, форма якого відповідає визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545. А тому, право заявника підлягає судовому захисту шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 256, статті 257-1 ЦПК України.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

04.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання доньки [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них є донька [PERSON] , [INFO] , яка з 01.09.2019 року навчається у Національній металургійній академії України, Криворізький технічний коледж. Донька навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, та на даний час знаходиться на її утриманні. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, яка навчається, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається на денному відділенні у Національній металургійній академії України, Криворізький технічний коледж. Згідно довідки від 10.09.2019 року № 04-43/328, виданій [PERSON] . Національною металургійною академією України, Криворізький технічний коледж, термін навчання закінчується 30.06.2022 року. Також судом встановлено, що позивачка навчається на комерційній основі та потребує допомоги. Відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки працює слюсарем у КЗ "Апостолівська ЦРЛ". Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частки з усіх доходів щомісячно на користь позивачки до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2022 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

04.11.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 06.11.1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 101. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені у 2013 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 06.11.1999 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 101 (а.с.7). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до статті 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 03.11.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. (а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

04.12.2003 р. сторони у виконкомі Дубов"язівської селищної ради Конотопського району Сумської області зареєстрували шлюб. Шлюб у сторін перший. Подружжя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір"ю і на утримання якого відповідач добровільно надаватиме матеріальну допомогу. Майновий спір між сторонами не виник. 25.02.2016 р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї з 2009 року постійно виникали сварки, лайки і це призвело до того, що з 24 лютого 2016 року спільно не проживають. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованими поштовими повідомленнями (16,17). Суд дійшов висновку розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх позивачка не бажає. У судовому засіданні достеменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved