Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,про визнання недійсним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, припинення права власності на земельну ділянку, зобов`язання не чинити перешкоди у встановленні паркану. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що згідно з рішенням виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №540 від 11.08.1992 року, йому була виділена в довічне спадкоємне володіння земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд в [ADDRESS] , загальною площею 1200 квадратних метрів. Відповідно до акта від 30.09.1992 проведено відвід в натурі земельної ділянки площею 1200 кв.м. та земельну ділянку разом із закріпленими геотехнічними знаками було передано йому. Враховуючи ці дві обставини, відповідно до ст. 17, 22 ЗК України 1990 року та ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», він набув право власності на вказану земельну ділянку та відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року, є її власником на теперішній час (позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-41736св14). Вказана земельна ділянка ним до теперішнього часу не забудована. У 2007 році він звернувся до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, Дергачівського районного відділу земельних ресурсів, землевпорядної організації ДП «Набат-Земля» з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою для оформлення його права власності на земельну ділянку. Рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.08.2007, йому був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Актом від 14.11.2007, були погоджені та закріплені межі земельної ділянки з суміжними землекористувачами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Черкасько-Лозівською сільською радою. Згідно з записом в Книзі реєстрації кадастрових номерів за №3617-6 від 5.12.2007, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 6322083001000001888, площа земельної ділянки - 0,1191 га, що відображено на публічній кадастровій карті. Згідно з висновком Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 19.12.2007 та висновком Відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації від 26.02.2008, було погоджено документацію по встановленню в натурі меж земельної ділянки і оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Однак зареєструвати своє право власності на земельну ділянку не зміг, так як виявилось, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були користувачами суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] , без погодження з ним меж своєї земельної ділянки, незаконним шляхом узгодили межі своєї земельної ділянки, отримали кадастровий номер та зареєстрували на неї своє право власності. При цьому земельна ділянка [ADDRESS] частково перетинається з його земельною ділянкою № [ADDRESS] по лінії від Г до Д, за рахунок чого відбулось зменшення ширини його земельної ділянки, приблизно на 5,8 метрів вздовж вулиці Сонячної. Вказаний факт унеможливлює на теперішній час реєстрацію його права власності на належну йому земельну ділянку. Зазначені обставини стали можливими внаслідок недотримання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області порядку погодження і закріплення меж земельної ділянки [ADDRESS] , який було проведено без його участі та згоди. Особистий його підпис у будь-яких документах щодо узгодження меж земельної ділянки [ADDRESS] відсутній. Враховуючи викладене, вважає, що технічна документація по оформленню документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку [ADDRESS] , була складена і погоджена відповідачами з порушенням норм цивільного та земельного законодавства, що призвело до порушення його прав. 08.07.2011, відповідач [PERSON] продав свою земельну ділянку [PERSON] , який 01.05.2015 став перешкоджати йому у встановленні паркану по лініям, визначеним наявною у нього технічною документацією на земельну ділянку, що підтверджується висновком Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 05.05.2015, (ЖЕО № 2918 від 01.05.2015). Крім того, відповідач [PERSON] на своїй земельній ділянці [ADDRESS] збудував будівлі з порушенням будівельних та протипожежних норм (без урахування відстані від стіни будівлі до краю земельної ділянки, а також ширини пожежного проїзду), що також порушує його права. Вважає, що такі будівлі в майбутньому мають бути примусово знесенні за рахунок їх власника. Його звернення до сільської ради щодо вирішення земельного спору результатів не дали. Внаслідок зазначених вище порушень змінилась конфігурація виділеної йому земельної ділянки, вона перестала бути прямокутної форми (сторони не є паралельними), що ускладнить в майбутньому її обробку сільськогосподарськими агрегатами. Вимоги ст. 198 ЗК України, відповідачем - Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області дотримані не були, так як при затвердженні розробленої технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] та прийнятті рішення про надання відповідачу [PERSON] дозволу на складання Державного акту на право приватної власності на цю земельну ділянку не враховано, що межі цієї земельної ділянки по лінії від Б до В не були погоджені з ним, як з сусіднім землекористувачем, внаслідок чого відбувся перетин земельних ділянок. У зв`язку з вищевикладеним просить суд: визнати незаконним і скасувати рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про затвердження технічної документації та надання дозволу на складання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним Державний акт № ХР-10-00-0569-74 про право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у встановленні паркану по межі належної йому земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , по лінії від Г до Д, довжиною 52,06 метрів. 23 липня 2015 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 22 вересня 2015 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду на 22 жовтня 2015 року. 13 червня 2016 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було призначено судово технічну експертизу та зупинено розгляд справи на час проведення експертизи. 17 жовтня 2016 року ухвалою суду було поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. 20 грудня 2016 року ухвалою суду було призначено судово-технічну експертизу. 29 березня 2019 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було залучено в якості 3-ї особи Головне управління Держгеокадастру в Харківській області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з`явилися, позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні, позов не визнали та просили, суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його не обґрунтованість Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином, про причини неявку суд не повідомляли. Відповідач представник Черкаськолозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву,згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, не погоджуючись з позовом [PERSON] . Представник третьої особа : Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, вважаючи позов [PERSON] як необґрунтований. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, допитавши свідків, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була виділена в довічне спадкоємне володіння земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд в [ADDRESS] , загальною площею 1200 квадратних метрів, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №540 від 11.08.1992 року. Відповідно до акта від 30.09.1992, було проведено відвід в натурі земельної ділянки площею 1200 кв.м. та земельну ділянку разом із закріпленими геотехнічними знаками було передано позивачу. Згідно рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.08.2007, позивачу був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Актом від 14.11.2007, були погоджені та закріплені межі вищевказаної земельної ділянки з суміжними землекористувачами: з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Черкасько-Лозівською сільською радою. Згідно довідки начальника Дергачівського відділу земельних ресурсів, загальна площа земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] складає - 0,1191 га. та відповідно запису в Книзі реєстрації кадастрових номерів за №3617-6 від 5.12.2007, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 6312083001000001888. Згідно з висновком Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 19.12.2007 та висновком Відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації від 26.02.2008, було погоджено документацію по встановленню в натурі меж земельної ділянки і оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Відповідно повідомлення Черкасько-Лозівської сільської ради від 25.05.2015 за № 02-17/331, згідно протоколу №65 від 12.12.2014 відбулося засідання земельної комісії в присутності голови земельної комісії Заболотного О.Г., секретаря Радченко В . І . і члена комісії [PERSON] про земельний спір між земельними ділянками в [ADDRESS] та № [ADDRESS] . Комісією було встановлено, що дійсно земельна ділянка [ADDRESS] знаходиться у приватній власності відповідача [PERSON] , що посвідчується державним актом на право приватної власності ХР-10-00-056974, крім того на його земельній ділянці зведені будівлі. Земельна ділянка, що у користуванні позивача [PERSON] по [ADDRESS] , то відносно цієї земельної ділянки виготовлена технічна документація із землеустрою та їй присвоєно кадастровий номер, однак право приватної власності на дану земельну ділянку за позивачем [PERSON] не зареєстровано, земельна ділянка не забудована. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР-10-00-056974 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1233, відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.1997, р №1-914 передано у приватну власність земельну ділянку площею -0,1200 гектарів в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 липня 2011 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу у Харківській області Мустафаєвою Є.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 663, [PERSON] продав свою земельну ділянку площею 0,1200 га. кадастровий номер: 6322083001060090110, розташовану в [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] . Відповідно витягу з Державного реєстру правочинів № 10108115 від 08.07.2011 відповідач [PERSON] набув право приватної власності на дану земельну ділянку по [ADDRESS] . Згідно Акту інвентаризації земельної ділянки ПП «Перспектива-Земля», земельна ділянка належить [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ХР-10-00-056974 від 11.06.1997, зареєстрованим за № 1233, де вказано, що власниками суміжних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки за якими визначена земельна ділянка були надані для огляду власнику та передані на зберігання. 27.10.2015 року в Державному земельному кадастрі зареєстровано заяву від відповідача [PERSON] про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в [ADDRESS] . До заяви додано «Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , розташованої на території Черкасько-Лозівської сільської ради, в [ADDRESS] . Згідно з даними Державного земельного кадастру, вказана земельна ділянка з кадастровим номером 6322083001:00:000:3304 перебуває в приватній власності [PERSON] , дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно - 30.10.2015 . Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 1134 від 28.09.2018,земельна ділянка [ADDRESS] за конфігурацією має форму, подібну та близьку до форми ромба, загальна фактична площа земельної ділянки складає 0,1232 га. У додатку №1 до висновку експертизи показано координати кутів межі земельної ділянки по [ADDRESS] , конфігурація, лінійні розміри, місце розташування та площа земельної ділянки, а також внутрішні кути. Відповідно до правовстановлюючих документів, площа земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] ) складала 0,12га, ділянка мала лінійні розміри - 52,5x22,9 метрів за конфігурацією ділянка мала форму прямокутника. Наочно у додатку №2 до висновку експертизи показано «умовні» координати кутів межі земельної ділянки, конфігурація, лінійні розміри, внутрішні кути. Конфігурація, лінійні розміри, площа земельної ділянки [ADDRESS] , яка на теперішній час належить [PERSON] , не відповідає « [PERSON] по передачи в частную собственность земельных участков...» та копії Державного акту на право приватної власності на землю, які були оформлені на ім`я первісного землекористувача [PERSON] та наступного власника [PERSON] . За відсутності координат поворотних точок земельної ділянки [PERSON] та наступного власника [PERSON] у належній системі координат, з`ясувати їх відповідність фактичному положенню не надається можливим. Межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] по [ADDRESS] , які наведені у технічних документаціях із землеустрою, накладаються одна на одну, площа накладання складає 0,0030 га (30 кв.м. ). Графічно взаєморосташування меж ділянок № [ADDRESS], [ADDRESS] , їх накладання, фактичні межі показано у додатку №3 до висновку експертизи. Технічна документація із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] розташованого на території Черкасько-Лозівської сільської ради в [ADDRESS] не відповідає нормативним актам у сфері землеустрою та земельного законодавства, чинного 27.10.2015, за складом, змістом та правилами оформлення, а саме вимогам, ст. 107 ЗК України, ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», п. 3.9 п.3.11 додатку №2 Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376, п. п. 5.11., 5.17, 5.23. ДСТУ 4163-2003, які діяли у відповідний період. Щодо дотримання вимог земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та землекористування при затверджені Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд [PERSON] розташовану на території Черкасько-Лозівської сільської ради в [ADDRESS] , то вищеназвана Технічна документація затверджена відповідно до чинного законодавства. Статтею 6 ЗК України (Закон № 561-XII від 18.12.1990, було передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, в тому числі для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Згідно п.7 Перехідних положень ЗК України (Закон № 2768-ІІІ від 25.10.2001, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування в тому числі на умовах оренди земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Чинним законодавством, зокрема Постановою Верховної Ради Української РСР від 05.12.1990 № 511 "Про вирішення питань, пов`язаних із правом власності на землю» громадянам надавалися земельні ділянки для ведення селянського й особистого підсобного господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилих будинків, задоволення інших потреб, передбачених законом, у довічне успадковуване володіння. Земельним кодексом України 1990 року також передбачалось право громадян на довічне успадковування володіння землею, а Постановою Верховної Ради Української PCP від 27.03.1991 за № 889 "Про форми державних актів на право володіння або користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок",затверджено форму державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею та умови надання такого права. Так, зокрема, відповідно до п. п .23, 24 Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок від 27.03.1991 року, межі наданих земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) державною або іншою землевпорядною організацією за договором із замовником - «місцевою Радою народних депутатів, підприємством, установою,організацією. Після закінчення цієї роботи виконавцем складається акт про перенесення меж земельної ділянки у натуру (на місцевість), який підписується представниками замовника та виконавця робіт. До цього акта додається план ділянки з зазначенням її меж і розмірів. Виконавцем робіт складається державний акт на право володіння або право постійного користування землею за формами, встановленими Верховною Радою Української PCP. Право власності на землю або право користування наданою організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, він є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд в [ADDRESS] , загальною площею 1200 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. За інформацією, наявною у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , державний акт на право власності або інший правовстановлюючий документ не зареєстровано. В Державному земельному кадастрі дана земельна ділянка також не зареєстрована. Таким чином, у позивача [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку. Позивачем [PERSON] у позовній заяві зазначено перетин земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , із земельною ділянкою з кадастровим номером 6322083001000001904 , яка належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності ХР-10-00-056974. Згідно інформації, наявною у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-10-00 № 056974 від 11.06.1997 року зареєстрований за № 1233 на ім 'я [PERSON] . 27.10.2015 в Державному земельному кадастрі зареєстровано заяву від [PERSON] про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в [ADDRESS] . До заяви додано «Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , розташованої на території Черкасько-Лозівської сільської ради, в [ADDRESS] », розроблену ПП «Перспектива-Земля». За результатом розгляду заяви було зареєстровано вказану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, відкрито Поземельну книгу, присвоєно кадастровий номер: 6322083001:00:000:3304. Згідно з даними Державного земельного кадастру, вказана земельна ділянка з кадастровим номером 6322083001:00:000:3304 перебуває в приватній власності [PERSON] , дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно - 30.10.2015 року. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що зменшення ширини його земельної ділянки відбулося внаслідок, зокрема, недотримання відповідачами порядку погодження, закріплення меж земельної ділянки [ADDRESS] , яке було проведено без участі позивача. Згідно зі ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства, зберігати геодезичні знаки. Відповідно до п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року), закріпленими межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території Черкасько-Лозівської сільської ради, в [ADDRESS] , до акту встановлення та погодження меж земельної ділянки долучено протоколу № 72 засідання комісії з питань земельних відносин, використання природних ресурсів та екології Черкасько-Лозівської сільської ради від 13.05.2015, встановлено, що «користувач земельної ділянки в [ADDRESS] відмовляється погоджувати межі земельної ділянки по [ADDRESS] . Комісією вирішено погодити межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , як не порушують меж земельної ділянки по [ADDRESS] . З приводу позовних вимог [PERSON] визнати незаконним та скасувати рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про затвердження технічної документації та надання дозволу на складання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, а також визнання недійсним Державний акт № ХР-10-00-0569-74 про право приватної власності на земельну ділянку, у постанові ВС від 10.10.2018, у справі № 362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку». Крім того, оскільки державні акти на право власності на земельні документи, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (Постанови Пленуму Верховного Суду від 18.07.2018 по справі № 496/4049/16-ц, від 28.03.2018, по справі № 514/1689/15-ц,від 06.03.2018, по справі № 275/525/15-ц). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється лише у випадках, встановлених законом, а згідно ч. 1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: - добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; - смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; - відчуження земельної ділянки за рішенням власника; - звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; - відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; - конфіскація за рішенням суду; - невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Таким чином, перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку є вичерпним. Як вбачається з матеріалів справи позивачу [PERSON] було відомо про існування сусідньої земельної ділянки та попередніх її власників, тобто він мав можливість оспорити договір купівлі-продажу 2011року, на підставі якого [PERSON] набув прав на земельну ділянку, чого не зробив. Позовні вимоги в частині зобов`язання не чинити перешкод не можуть бути задоволені, адже [PERSON] взагалі не має сформованої земельної ділянки по [ADDRESS] в розумінні ст. 79, 79-1, 125 ЗК України, що виключає можливість порушення її меж будь-ким, в тому числі [PERSON] . Висновком судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 1134 підтверджено, що по [ADDRESS] , відсутня сформована земельна ділянка з відповідним кадастровим номером. Порівняння у висновку № 1134 технічних документацій (встановлення накладення) не має жодного правового значення, адже технічна документація по [ADDRESS] , не є офіційним документом, оскільки не зареєстрована в Головному управленні Держгеокадастру у Харківській області. Тобто, права позивача не порушені та не можуть бути порушені зі сторони відповідачів по справі, адже його неможливість реєстрації документації на земельну ділянку в Головному управленні Держгеокадастру у Харківській області, не пов`язана із земельною ділянкою, яка належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до правого висновку, викладеного у Поставові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 663/422/16-ц, установивши, що земельні ділянки у встановленому законом порядку сторонам в натурі не відводились і межі ділянок компетентними органами не встановлювалися, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги особи 1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не підлягають задоволенню, доказів про захоплення особою 2 частини земельної ділянки особи 1 не надано. Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з урахуванням викладеного та з огляду на заявлені позовні вимоги позивачем [PERSON] , оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача [PERSON] не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір з відповідачів не стягується. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: dismissed