Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позов тим, що 01.01.2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив у неї гроші в сумі 5000 доларів США строком на один рік. 05.11.2014 року [PERSON] помер, борг залишився не погашеним. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняли спадкоємці - відповідачі. Після заведення спадкової справи позивачка звернулась до нотаріуса та подала вимогу до спадкоємців про сплату боргу покійного. Однак її вимоги не були задоволені відповідачами, через що вона змушена звертатись до суду з даним позовом і просить суд стягнути з них солідарно на її користь борг за договором позики в сумі 135 000 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. 29.07.2016 року позивачка подала до суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 90), які в подальшому 06.09.2016 року уточнила (а.с. 102), а саме вказала, що оскільки відповідачка [PERSON] сплатила їй частину боргу в сумі 45 000 грн., то претензій до неї вона не має та просить стягнути на її користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка є законним представником неповнолітнього [PERSON], солідарно борг в сумі 3334 долари США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 90 000 грн., та надала суду заяву про проведення подальшого розгляду справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти їх задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, надала заяву, в якій заперечує проти позовних вимог, так як вважає їх необгрунтованими, вважає, що боргова розписка оформлена неналежним чином і не містить обов'язкових реквізитів, і підлягає визнанню недійсною. Представник органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, оскільки вважає, що задоволення позовних вимог призведе до порушення майнових прав та інтересів малолітнього [PERSON] Заслухавши позивачку, відповідачку [PERSON], розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, передала 01.01.2014 року [PERSON] гроші - 5000 доларів США, які останній зобов'язався повернути через рік, тобто в строк до 01.01.2015 року. На підтвердження зазначеного [PERSON] в присутності свідка [PERSON] написав розписку, яка, за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (а.с. 116). [PERSON] 05.11.2014 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його мати - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON], кожен з яких успадкував 1/3 частку у спадщині, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видане 16.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 11), та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 12). Відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на належну їй 25/900 часток у праві власності на спадщину - квартиру [ADDRESS], що підтверджується самим свідоцтвом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13). 17.02.2015 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з претензією в порядку ст. 1281 ЦК України та пред'явила вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, що підтверджується відповідною претензією, копія якої була направлена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на адресу суду за запитом останнього (а.с. 85). Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.09.2016 року офіційний курс НБУ станом на 23.09.2016 року становить 25,922831 за 1 долар США (а.с. 115). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством,\~зокрема з договорів та інших правочинів, в тому числі з договору позики. З положень ч. 1 ст.\~1046, ст.\~1047 ЦК України\~вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положення ч. 1\~ст. 1049 ЦК України передбачають обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що доводи відповідачки [PERSON], яка є законним представником малолітнього [PERSON], про те, що боргова розписка оформлена неналежним чином, не містить обов'язкових реквізитів, є недійсною, і що покійний [PERSON] взагалі не писав ніякої розписки, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Крім того, такі доводи відповідачки [PERSON] спростовуються поясненнями відповідачки [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила той факт, що її син [PERSON] 01.01.2014 року позичив у [PERSON] гроші в сумі 5000 доларів США строком на один рік, про що написав власноручно розписку. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (ч. 4 ст. 1269 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. З наведеного вище можна зробити висновок, що неотримання спадкоємцем свідоцтва про право власності на нерухоме спадкове майно не свідчить про неприйняття ним спадщини та не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на майно. Так само, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15. Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню боргу за договором позики включаються до складу спадщини, то умови щодо строків повернення позики не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивачка у справі [PERSON] заявила вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Як було зазначено вище, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його мати - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON], кожен з яких успадкував 1/3 частку у спадщині, зокрема спадщина складається з 25/300 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS], належну померлому [PERSON] Відповідно кожний спадкоємець успадкував по 1/3 частині від вказаного майна, що становить 25/900 часток вказаної квартири, вартість якої (вартість 25/900 частки) складає 62326 грн. (а.с. 11). Позивачкою була надана суду розписка [PERSON] про те, що 01.01.2014 року в присутності свідка вона передала [PERSON] гроші - 5000 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 01.01.2015 року, але не встиг цього зробити, так як 05.11.2014 року помер. Позивачка звернулась до нотаріуса в порядку ст. 1281 ЦК України із претензією до спадкоємців, які прийняли спадщину. Дані обставини підтверджуються відповідними доказами, які містяться у справі, також визнані в суді відповідачкою [PERSON] Належних та допустимих доказів на спростування наведеного відповідачами суду надано не було. За таких обставин, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення змінених позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як законного представника малолітнього [PERSON], на користь позивачки борг спадкодавця [PERSON] за договором позики від 01.01.2014 року у розмірі, який відповідає їх часткам у спадщині, і в межах вартості майна, одержаного у спадщину, що становить суму 86426 грн. 72 коп., що є еквівалентом 3334 доларів США (3334 доларів США помножити на офіційний курс НБУ станом на 23.09.2016 року). В силу ч. 1\~\~ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати по справі за сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 864,26 грн. порівну з кожного. Враховуючи наведене,

Outcome: partial