Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

13.05.20 р. позивачем було подано до суду розглядуваний позов (а. с. 1 - 4). Позивач просив зобов`язати відповідача погодити виплату йому премії за результатами роботи у 4 - му кв. 2019 р. та за результатами роботи за 2019 р. у розмірах, визначених контрактом від 16.05.13 р. з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до нього від 12.05.16 р., 01.03.17 р., 13.05.19 р.; стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн моральної шкоди та судові витрати у справі. Такі позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працює на посаді начальника Ковельського управління водопровідно - каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (далі - УВКГ, підприємство) за контрактом з керівником підприємства, що є у міській комунальній власності, від 16.05.13 р., укладеним між ним та відповідачем як роботодавцем (далі - контракт). Зміни до контракту внесено додатковими угодами до контракту від 12.05.16 р., 01.03.17 р., 13.05.19 р.. Строк дії контракту - по 15.05.21 р.. Покликаючись на п. 19 розд. III контракту в редакції додаткової угоди від 01.03.17 р., зазначає, що за виконання обов`язків, передбачених контрактом, йому як керівникові нараховується зарплата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу і фактично відпрацьованого часу, а при зміні розмірів мінімальної зарплати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно із законодавством по додатковій угоді. Преміювання його як керівника здійснюється за підсумками роботи за: - квартал - у розмірі до 3 місячних посадових окладів керівника підприємства; - рік у розмірі до 24 місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому у разі: - наявної заборгованості підприємства з виплати зарплати у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 % максимально дозволеного розміру премії відповідно до Постанови; - збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати зарплати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія за такий поточний звітний період не нараховується; - погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни - премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). Однак відповідачем необгрунтовано позбавлено його премії за IV кв. 2019 р. та за 2019 р.. Такі дії відповідача як його роботодавця вважає невідповідними умовам контракту та такими, що грубо порушують його трудові права. Листом відповідача від 04.05.20 р. № 1 420/25.05/2 - 20 стверджується, що останнім не погоджено виплату йому премії за результатами роботи за IV кв. 2019 р. у зв`язку із погіршенням фінансово - господарського стану та понесеними підприємством збитками за звітний період. Листом відповідача від 04.05.20 р. № 1 421/25.05/2 - 20 стверджується, що останнім також не погоджено виплату йому премії за результатами роботи за 2019 р. у зв`язку із погіршенням фінансово - господарського стану та понесеними підприємством збитками за звітний період. Однак контракт визначає вичерпний перелік підстав для позбавлення його премії. Наведені відповідачем підстави для позбавлення його премії є надуманими. За результатами роботи у IV кв. 2019 р. та у 2019 р. в цілому ним не допущено порушення якості роботи, невиконання умов контракту, порушень трудової дисципліни, а на підприємстві відсутня заборгованість по виплаті зарплати за звітний період. За умовами контракту депреміювання за погіршення якості роботи може здійснюватись виключно за окремим рішенням роботодавця. У даному ж кожному конкретному випадку таке не приймалось. Покликаючись на ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 2, ст. 5. ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ч. ч. 1, 2 ст. 94, ст. 21 КЗпП, судову практику, зазначає, що єдиним актом, яким визначено умови та розмір його преміювання, є контракт. Порушення контракту відповідачем порушує його трудові права, зокрема, право на оплату праці. Покликаючись на судову практику, ч. 2 ст. 233. ч. 2 ст. 2, ст. 237 - 1 КЗпП, рішення КС України у справі за конституційним зверненням гр. [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 15.10.13 р. № 8 рп/2013 (Справа № 1 - 13/2013, ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України, Статут ВООЗ, прийнятий 22.06.46 р., міжнародну судову практику, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод просить позов задовольнити. Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 19.05.20 р. за правилами спрощеного позовного (усного) провадження і судове засідання було призначено на 01.06.20 р. (а. с. 18). Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 25.05.20 р.. Однак за ухвалою суду від 01.06.20 р. задоволено заяву представника позивача - адвоката від 21.05.20 р. про залишення без розгляду частини позовних вимог позивача, а саме: про стягнення моральної шкоди. 01.06.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовнеу заяву (а. с. 25 - 29), у якому зазначено прохання про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі за їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначено, з покликанням на ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що позивач працює на посаді начальника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» (далі - УВКГ, підприємство) за контрактом, укладеним між сторонами 16.05.13 р. з подальшими змінами та доповненнями (далі - контракт). За змістом п. 19 контракту, за виконання обов`язків, передбачених ним, керівникові підприємства нараховується зарплата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівникові розмірів посадового окладу, фактично відпрацьованого часу; премії за виконання плану з обсягів випуску продукції (робіт, послуг), із можливістю її зменшення, або скасування у разі незабезпечення керівником серед інших наведених умов - допущення погіршення якості роботи підприємства. У додатковій угоді до контракту від 16.05.13 р. п. 19 контракту змінено в частині преміювання керівника за підсумками роботи за квартал, рік, де вказано, що у разі погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується, або не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). За розпорядженням Ковельського міського голови № 319 - р від 16.11.17 р. «Про балансову комісію» (далі - комісія), затверджено склад останньої. Предметом розгляду такої комісії щоквартально та наприкінці фінансового року є дослідження показників роботи комунальних підприємств м. Ковеля Волинської області і надання висновків щодо їх фінансових результатів. Рішення комісії оформлюються протокольно. За показниками, поданими підприємством, керівником якого є позивач, що були розглянуті комісією, за 9 міс. 2019 р., за 2019 р., фінансовий результат підприємства - збитковий. Зазначає, що це підтверджує факт погіршення якості роботи, що і стало підставою для депреміювання позивача. Останній безпідставно вважає, що з цієї підстави має бути прийнято окреме рішення. Покликаючись на ст. 43 Конституції України, ст. 94 КЗпП України, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», зазначає, що премія не є основною зарплатою працівника, є заохочувальною виплатою і не обов`язково входить до структури зарплати. Ненараховуючи позивачеві заохочувальну виплату - спірну премію, відповідач діяв законно. Покликаючись на судову практику, зазначає, що позивач не мав підстав правомірно очікувати та законно сподіватись на отримання спірної премії, оскільки її отримання пов`язане з його поведінкою. Покликаючись на ст. 21 КЗпП України, зазначає, що контракт та додаткові угоди до нього, укладені між сторонами, не є нормативно - правовими актами. Вимогу про стягнення моральної шкоди також вважає необгрунтованою. Просить у задоволенні позову відмовити. Доказів надіслання (надання) копії відзиву на позовну заяву з доданими до нього документів позивачеві відповідачем у розпорядження суду не надано. Однак в стислий термін - 10.06.20 р. - до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву за підписом представника позивача - адвоката з клопотанням про продовження строків її подання, що заслуговують на увагу і підлягають, за таких обставин, продовженню. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що контракт та додаткові угоди до нього містять вичерпний перелік підстав позбавлення його премії. З огляду на конструкцію підабзацу 3 абз. 3 п. 19 розд. III контракту з врахуванням редакції за додатковою угодою від 01.03.17 р., зазначає, що лише погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни є зміною у кількісних та/або якісних показниках роботи фізичної (посадової) особи - позивача як керівника підприємства. Підставою ж його де преміювання у спірному періоді стала виключно наявність збиткового фін результату господарської діяльності юридичної особи - підприємства, що, за контрактом не є підставою для позбавлення його премії. За результатами його як керівника роботи у 4 кв. 2019 р., та у 2019 р. ним не було допущено погіршення якості його роботи. Зазначає, що у аналогічному періоді 2018 р. та за 2018 р., у 1 кв. 2019 р. за такими ж (збитковими) фінансовими результатами господарської діяльності очолюваного ним підприємства його преміювання відповідачем було погоджено. Вважає умови контракту неправильно витрактуваними відповідачем та зауважує, що текст та умови контракту та додаткових угод до нього відповідачем було розроблено у односторонньому порядку. Покликаючись на судову практику, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначає, що його спірне де преміювання може бути здійснене виключно за окремим рішенням відповідача як роботодавцем. Покликаючись на ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначає, що та обставина, що відповідачем не приймалось окреме рішення про його де преміювання, відповідачем не оспорюється. Так як відповідач вважає, що факт погіршення якості роботи було виявлено у день засідання комісії - 25.02.20 р., то за умовами контракту премія зменшується чи не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено порушення. З протоколу засідання комісії № 2 від 25.02.20 р. вбачається, що йому як керівнику підприємства було надано рекомендації без зауважень чи пропозицій щодо погіршення якості його роботи, невиконання умов контракту чи порушення трудової дисципліни у спірних періодах, як і збиткового фінрезультату господарської діяльності підприємства. Покликаючись на п. 3.2 розд. III Статуту підприємства та чинне законодавство, що врегульовує діяльність такого роду діяльності, зазначає, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення встановлюються органом місцевого самоврядування. На 2019 р. тарифи на вказані вище послуги підприємства встановлені за відповідними рішеннями виконкому Ковельської міськради Волинської області і зі структури тарифу на такі послуги вбачається, що розрахунковий прибуток підприємства на цей рік - нульові, тобто, вони відповідачем затверджені без врахування прибутку. Протягом 2019 р. підприємство зверталось до виконкому Ковельської міськради Волинської області з ініціативою коригування збиткових тарифів. Тому просить позов задовольнити. Копію вказаної вище відповіді на відзив на позовну заяву представником відповідача отримано під розпис 10.06.20 р.. 11.06.20 р. подано та 12.06.20 р. до суду надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву, обґрунтоване тим, що відповідь на відзив подана без дотримання вимог ЦПК України, є необґрунтованою, містить власне трактування закону позивачем. Наведений позивачем аналіз ефективності роботи підприємства дійсності не відповідає. Відповідачем правильно застосовано положення контракту та наведений позивачем приклад вирішення питання про його преміювання у інший - не спірний - період - не стосується предмету спору у розглядуваній справі. За контрактом позивачеві як керівнику підприємства зарплата нараховується за рахунок частки доходу, отриманого підприємством в результаті його господарської діяльності. Відповідач як орган, уповноважений на виконання функції з управління комунальною власністю, здійснює погодження з виплати премії згідно з п. 19 контракту. Тому твердження позивача про позбавлення його права на зарплату відповідачем є безпідставним та надуманим. Склад балансової комісії затверджено названим вище розпорядженням Ковельського міського голови. Про форму її діяльності та предмет розгляду, порядок оформлення рішення вказано вище. З врахуванням наведених вище показників роботи підприємства фінансовий результат підприємства - збитковий. Досліджуючи ці показники, комісія не покликана надавати оцінку дотриманню умов контракту позивачем як керівником підприємства. Навівши повторно дані про зміст протоколу комісії № 2 від 25.02.20 р. щодо підприємства, зазначає, що вказаний вище результат підприємства безумовно є фактом погіршення якості роботи, що тягне за собою депреміювання позивача відповідно до п. 19 контракту. Твердження позивача про зв`язок суті основної діяльності підприємства та розміром тарифів на такі його послуги вважає перекладанням фінансового навантаження, спричиненого управлінською неефективністю керівника на інших суб`єктів і суб`єктивним. Зазначає, що, крім того, рішенням відповідача № 47/2 від 24.01.19 р. «Про збільшення розміру статутного капіталу та затвердження Статуту Ковельського управління водопровідно - каналізаційного господарства «Ковельводоканал»» затверджено нову редакцію Статуту підприємства із зазначенням всього спектру видів його діяльності, тому збитковість підприємства не може бути пов`язана лише з розміром тарифів. Тому просить у задоволенні відмовити у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. У судовому засіданні представник позивача - адвокат позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених вище, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надавши суду пояснення, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву та просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема,: - визнання права; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 16.05.13 р. між сторонами: відповідачем як органом місцевого самоврядування, уповноваженим на виконання функції з управління майном, що перебуває у міській комунальній власності (далі - контракт) - з одного, та позивачем як керівником підприємства - з іншого боку, було укладено контракт з керівником підприємства, що є в міській комунальній власності, що стверджується копією такого контракту (а. с. 8 - 10). У контракті передбачено обов`язки керівника підприємства у розд. I «Загальні положення», права та обов`язки сторін у розділі II, умови матеріального забезпечення керівника у розд. III, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у розд. IV, порядок внесення змін і доповнень до контракту та його припинення у розд. V. У подальшому цими ж сторонами було укладено додаткову угоду до контракту від, відповідно, 12.05.16 р. (а. с. 11), 13.05.19 р. (а. с. 13) про продовження терміну дії контракту; додаткову угоду до контракту від 01.03.17 р. про нову редакцію п. 19 розд. III «Умови матеріального забезпечення керівника» контракту (а. с. 12). За змістом п. 19 п. 19 розд. III «Умови матеріального забезпечення керівника» контракту з врахуванням його зміни відповідно до додаткової угоди від 01.03.17 р., за виконання обов`язків, передбачених контрактом, керівнику підприємства нараховується зарплата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу і фактично відпрацьованого часу, а при зміні розмірів мінімальної зарплати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно із законодавством по додатковій угоді. Преміювання керівника здійснюється за підсумками роботи за: - квартал - у розмірі до 3 місячних посадових окладів керівника підприємства; - рік у розмірі до 24 місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому у разі: - наявної заборгованості підприємства з виплати зарплати у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 % максимально дозволеного розміру премії відповідно до Постанови; - збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати зарплати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія за такий поточний звітний період не нараховується; - погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). Вказані вище положення контакту слід визнати відповідними вимогам постанови КМ України від 19.05.9 р. № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» (у її редакції, чинній за станом на 01.03.17 р.), якою надано керівникам органів місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств, заснованих на комунальній власності, право встановлювати такі виключні умови оплати праці. Відповідно до ст. ст. 1, 2, 5 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Організація оплати праці здійснюється на підставі, серед іншого, законодавчих та інших нормативних актів; трудових договорів. Суб`єктами організації оплати праці є: органи місцевого самоврядування; роботодавці, зокрема. За змістом ст. 21 КЗпП України у її редакції, чинній на дату укладання сторонами додаткової угоди від 01.03.12 р., трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, або уповноваженим ним органом, зокрема, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Таким чином доводи позивача у тій їх частині, що його преміювання, що передбачено п. 19 розд. III контракту, є складовою його оплати праці за нормами трудового права, заслуговують на увагу. Як задекларовано Конституцією України (ст. 43), кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Виходячи з особливостей такої форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, як контракт, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, за практикою, що склалась, підприємство письмово звертається до відповідача за погодженням преміювання керівника підприємства за результатами роботи за певний період, а відповідач - також письмово - погоджує/непогоджує преміювання керівника підприємства. Таке пояснення представника відповідача не оспорено представником позивача - адвокатом у судовому засіданні та підтверджено і матеріалами справи. Так відповідно до копії листа виконкому Ковельської міськради за підписом Ковельського міського голови № 1 420/25.05/1 - 20 від 04.05.20 р., адресованого начальнику підприємства, за розглядом звернення про преміювання керівника підприємства за результатами роботи за 4 кв. 2019 р. повідомлено, що у зв`язку із погіршенням фінансово - господарського стану та понесеними підприємством збитками за звітний період, що є порушенням умов контракту та додаткової угоди до нього від 29.12.17 р., не погоджується виплата премії начальнику підприємства [PERSON] за результатами роботи за 4 кв. 2019 р. (а. с. 15). Відповідно до копії листа виконкому Ковельської міськради за підписом Ковельського міського голови № 1 421/25.05/1 - 20 від 04.05.20 р., адресованого начальнику підприємства, за розглядом звернення про преміювання керівника підприємства за результатами роботи за 2019 р. повідомлено, що у зв`язку із погіршенням фінансово - господарського стану та понесеними підприємством збитками за звітний період, що є порушенням умов контракту та додаткової угоди до нього від 29.12.17 р., не погоджується виплата премії начальнику підприємства [PERSON] за результатами роботи за 2019 р. (а. с. 16). Однак, при цьому суд зауважує, що жодною із сторін не надано у розпорядження суду копії додаткової угоди до контракту від 29.12.17 р., на яку покликається відповідач у вказаних вище листах, тому суд позбавлений можливості проаналізувати зміст такої угоди та те, чи мав місце факт порушення позивачем як керівником підприємства умов такої додаткової угоди від 29.12.17 р.. Разом з тим листом підприємства № 787 від 03.05.20 р. стверджується, що у 2019 р. виплата зарплати підприємством проводилась вчасно та заборгованості по зарплаті немає (а. с. 14). А як вбачається з копії розпорядження Ковельського міського голови № 319 - р від 16.11.17 р. «Про балансову комісію» (далі - комісія), склад такої було затверджено з метою підведення підсумків фінансово - господарської діяльності та аналізу використання бюджетних коштів підприємством, зокрема. Та відповідно до копії протоколу засідання цієї комісії (а. с. 33 - 37), позивач як керівник підприємства доповів про роботу підприємства за 2019 р., а заступником Ковельського міського голови було надано ряд пропозицій. Аналізуючи доводи позивача та його представника - адвоката у тій їх частині, що у попередні періоди при аналогічних обставинах преміювання згідно з умовами контракту було погоджене, суд зауважує, що факт преміювання позивача як керівника підприємства у інші - неспірні - періоди не стосується предмета спору, хоча ця обставина, дійсно, мала місце, що не заперечується представником відповідача та стверджується документально, і, на думку суду, побічно свідчить про усталеність вирішення сторонами питання про преміювання позивача як керівника підприємства за подібних умов - наявність збитковості, комісійного підведення підсумків фінансово - господарської діяльності та аналізу використання бюджетних коштів підприємством, зокрема. Та обставина, що встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, централізованого постачання холодної води та водовідведення, що належить до діяльності підприємства, проводиться саме відповідачем, сторони та їх представники не оспорюють. Суд вважає слушними доводи позивача у тій їх частині, що відповідачеві відомо про, принаймі, одну з причин збитковості підприємства у 2019 р. - затвердження тарифів та вказані вище послуги на рівні собівартості без врахування прибутку, що стверджується і листами підприємства № 889 від 04.06.20 р.; № 2 257 від 08.11.19 р. щодо величини тарифів та їх збитковість для підприємства. Аналізуючи доводи сторін та надані ними докази, суд вважає за необхідне зазначити, що судом встановлено, що преміювання позивача як керівника підприємства контактом передбачено саме за підсумками роботи на певні періоди із зазначенням умов, за наявності яких преміювання не здійснюється, або премія зменшується. Ці умови визначені контрактом. Позивач як керівник підприємства не отримав премії за підсумками роботи за 4 кв. 2019 р. та за 2019 р. саме з огляду на непогодження цього преміювання відповідачем вказаними вище листами від 04.05.20 р.. Суд враховує, що сторонами у контракті узгоджено, що у випадку погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія керівнику підприємства зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). З огляду на пояснення сторін про практику погодження преміювання позивача як керівника підприємства та наявне у справі письмове непогодження премії відповідачем листами за підписом міського голови, видається неправомірним при непогодженні преміювання позивача ігнорувати узгоджені положення контракту у вказаній вище частині. На думку суду покликання відповідача та його представника на те, що зазначення про обов`язковість прийняття окремого рішення у такому питанні означає розумову діяльність, вибір з альтернатив, і не передбачає прийняття відповідачем рішення в сенсі його прав та обов`язків, повноважень, визначених Законом України «Про органи місцевого самоврядування в Україні», на увагу суду не заслуговує. Так у контракті сторони наголосили саме на окремому рішенні, тоді як мисленна, розумова діяльність, вибір одного з альтернативних рішень: "погодити преміювання", "не погодити преміювання", "погодити преміювання у певному розмірі" тощо у такому питанні при негативному його вирішенні потребує суворого дотримання вимог контракту. Так лист про погодженія преміювання не є рішенням у тлумаченні, наведеному у запереченні відповідача на відповідь на відзив, а у випадку непогодження преміювання - сторони при внесенні змін до п. 19 контракту передбачили наянвість саме окремого рішення. Тому суд вважає, що непогодженн преміювання позивача у спірні періоди без врахування та не відповідно до положень контракту є неправомірним. Незазначення відповідачем у таких листах, який саме пункт контракту порушив, на думку відповідача, позивач, є порушенням трудових прав позивача. Виходячи з наведенного вище, суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів правомірності непогодження преміювання позивача відповідачем засобом надання вказаних вище листів за підписом міського голови і без покликання на норму права, пункт контракту, не надано. У словнику української мови (Академічний тлумачний словник (1970 - 1980)) зазначено, що термін погоджувати, узгоджувати означає одержувати чиє - небудь схвалення, згоду на щось; узгоджувати. А згода - це позитивна відповідь, дозвіл на що - небудь. Тому суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права засобом зобов`язання відповідача надати погодження (згоду), суперечить самій суті та змісту такого терміну та нівелює добровільність до вчинення певної дії (прийняття певного рішення) за примусом. Крім того суд врахувує дискреційні повноваження відповідача щодо визначення розміру преміювання керівника підприємства. Враховуючи суть позовних вимог позивача суд не провадить аналіз фінансово - господарської діяльності очолюваного позивачем підприємства у спірні періоди. Тому задля якнайповнішого захисту трудових прав позивача, які суд вважає порушеними неконкретизованим непогодженням відповідачем преміювання позивача за спірні періоди, суд приходить до висновку про можливість вийти за межі позовних вимог та, констатувавши визнання такого непогодження неправомірним з огляду на невідповідність його нормам трудового права та умова контракту, зобов`язати відповідача повторно вирішити питання погодження преміювання позивача за зверненнями про преміювання позивача за результатами роботи підприємства за 4 кв. 2019 р. та за 2019 р., що надходили відповідачеві з підприємства, у суворій відповідності з умовами контракту. А тому позов слід задовольнити частково. Щодо клопотання представника позивача - адвоката про стягнення понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд,

Outcome: partial