Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі своїм батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що будучи спадкоємцем за законом після смерті батька та фактично прийнявши спадщину, вона наразі не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса по причині відсутності документального підтвердження свого фактично проживання з померлим, оскільки місця проживання спадкоємця та спадкодавця зареєстровані за різними адресами. Вказана заява надійшла до суду до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву і просили її задовольнити з вищевикладених підстав та додатково пояснили, що [PERSON] був зареєстрований в с.Піски, проте в 1998 році він переїхав жити до заявника в с.Стрільники, де проживав до самої смерті; вони разом вели сумісне господарство, були пов»язані спільним побутом; інших спадкоємців у [PERSON] немає; після смерті батька заявник здійснила його поховання, проте відсутність документального підтвердження спільного проживання з померлим перешкоджає їй прийняти спадщину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника і їй добре відомо, що [PERSON] з 1998 року до дня смерті постійно проживав разом із заявником в [ADDRESS]; вони були пов"язані спільним побутом, вели сумісне господарство; заявник здійснила поховання свого батька; інших родичів померлий не мав. Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка також є сусідкою заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав на те, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення заявника та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи позицію представника заінтересованої особи про відсутність заперечень проти задоволення заяви [PERSON], що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог заявника. Так, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON], який був один зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.7,8,9,11). Заявник [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.5,6). Відповідно до довідки Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 29.11.2017 року № 296, [PERSON] дійсно з 1998 року до дня смерті проживав без реєстрації в [ADDRESS] у доньки [PERSON] (а.с.12). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори №3121/01-16 від 21.12.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався (а.с.24-25). Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно з п.23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 06.12.2017 року № 2991/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв»язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.13). У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити факт постійного проживання з батьком на час відкриття спадщини, але встановлення такого факту породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням її місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані між собою та показами свідків і підтверджують факт спільного проживання заявника з [PERSON] Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved