Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 30 квітня 2013 року померла [PERSON], за життя 28\~травня 2012 року нею складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за р. № 773, згідно якого заповідала їй, належну частину приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], вона її поховала та звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після чого, зі спливом шестимісячного терміну, вона повторно звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з невизначеністю частки померлої у праві спільної сумісної власності, про що ухвалено відповідну постанову № 71/02-31 від 20 червня 2015 року. З вищезазначеної постанови, а також свідоцтва про право власності на спірну квартиру, позивачу стало відомо, що співвласниками квартири, крім [PERSON], є її донька [PERSON], яка померла 18 березня 2009 року, та її внук [PERSON], який помер 02 листопада 2014 року. Домовленості щодо розміру часток між співвласниками не було, тому їх частки вважаються рівними. Оскільки [PERSON] після своєї смерті заповіту не складала її спадкоємцями за законом є мати [PERSON] та син [PERSON], які прийняли спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Кожен з них успадкував по 1/2 частині від належної померлій 1/3 частки квартири, тобто по 1/6 частці. Отже, вона, як спадкоємець за заповітом [PERSON], має право на 1/2 частину спадкової квартири. В остаточній редакції позову, просила суд: визначити частку [PERSON] в квартирі № 50 в будинку №\~26 на вул.\~В.\~Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в розмірі 1/2 частки; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 2013 року, на 1/2 частку зазначеної квартири, яка згідно технічного паспорту складається з: 1 коридору, площею 7,4 м2, 2 вбудованої шафи, площею 0,8 м2, 3 жилої кімнати, площею 11,9\~м2, 4 жилої кімнати, площею 15,9 м2, 5 кухні, площею 7,6 м2, 6 вбиральні, площею 1,3 м2, 7 ванної кімнати, площею 2,8 м2, І лоджі, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2. 06 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності її тітці [PERSON], двоюрідній сестрі [PERSON] та племіннику [PERSON] належала квартира № 50 в будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м.\~Новомосковську Дніпропетровської області. [PERSON] померла 18 березня 2009 року, [PERSON] померла 30\~квітня 2013 року та [PERSON] помер 02 листопада 2014 року. За життя співвласник вищезазначеної квартири [PERSON] склала заповіт, яким зробила розпорядження, що все майно, яке належатиме їй на день смерті заповідає [PERSON] Вона, як спадкоємець за законом, у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 22 лютого 2016 року, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно знаходиться у праві спільної сумісної власності, а також за життя [PERSON] належним чином не оформив своїх спадкових прав, після смерті матері [PERSON], що в свою чергу позбавляє його видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] її 1/3 частину фактично успадкували спадкоємці першої черги, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем [PERSON] та [PERSON], тобто по 1/6 частині спадкової квартири. Таким чином, їм належить по 1/2 частині квартири № 50 у будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Тому вона не заперечує, що [PERSON] має право на спадкування 1/2 частини спірної квартири за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 2013 року. У звязку з чим, просила суд: - визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за № 50, загальною площею 49,2 м2, жилою площею 27,8 м2, в будинку за № 26 на вул. Велика Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 02 листопада 2014 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивача, одночасно заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також зустрічний позов визнала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно зустрічний позов підтримала у повному обсязі, а також позовні вимоги [PERSON] визнала. Третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 1994 року квартира № 50 в будинку № 26 на вул.\~В.\~Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 9, 63, 140 зворот), що також підтверджується довідками КП "Новомосковське БТІ" ДОР" за №\~183/14 та № 780/15, що міститься в матеріалах спадкових справ (а.с.\~62, 120, 139 зворот). Співвласник квартири [PERSON] померла 18 березня 2009 року, [PERSON] померла 30 квітня 2013 року та [PERSON] помер 02 листопада 2014 року (а.с. 5, 12, 101). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток в квартирі, належних кожному з них, за життя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності за їх життя належало по 1/3 частці квартири № 50 в будинку № 26 на вул.\~В.\~Ковалівка в м.\~Новомосковську Дніпропетровської області. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту від 03 травня 1994 року на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, остання складається з: 1-а кімната, площею 11,9\~м2, 2-а кімната, площею 15,9 м2, кухні, площею 7,6 м2, ванної кімнати, площею 2,8 м2, вбиральні, площею 1,3 м2, коридору, площею 7,4 м2, вбудованої шафи, площею 0,8\~м2, лоджі, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2 (а.с. 10-11). За життя, 28 травня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 773, за яким належну їй на праві приватної власності частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: місто Новомосковськ, Дніпропетровської області, вулиця В. Ковалівка, будинок № 26 (двадцять шість)[ADDRESS] (пятдесят), заповідала [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 55). 16 травня 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], та 20 червня 2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 52, 62 зворот). Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадкового майна, що залишилось на день смерті її племінника [PERSON] та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно частину квартири №\~50 (пятдесят), що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. В.\~Ковалівка, буд. 26 (двадцять шість), яка належала йому особисто, а також на частину, яка належала його матері [PERSON], померлій 18 березня 2009 року, після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 100 зворот, 143). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 20 червня 2015 року за вих. № 71/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві спільної сумісної власності на житлову квартиру під № 50 (пятдесят), що знаходиться в місті Новомосковську по вулиці В.\~Ковалівка, будинок № 26 (двадцять шість), Дніпропетровської області, після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 30 квітня 2013 року, в звязку з невизначеністю її частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (а.с.\~6, 63 зворот). Згідно постанови приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 22 лютого 2016\~року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 02 листопада 2014 року на частину квартири № 50 (пятдесят), що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. В.\~Ковалівка, буд. 26 (двадцять шість), яка належала йому особисто, а також на частину, яка належала його матері [PERSON], померлій 18 березня 2009 року, після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.\~144). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріали витягів зі спадкових справ № 52/2013 після смерті [PERSON] та №\~29/2014 після смерті [PERSON] містять звернення [PERSON] та [PERSON] до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.\~51-63, 99-144). В зв'язку з тим, що матеріалами справи підтверджений факт належності на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначеного вище нерухомого майна квартири, розташованої за адресо: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, а саме по 1/3 частині за кожним, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину, спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], яка має право на належну спадкодавцю частину зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, а спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], яка має право на належну спадкодавцю частину зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, інших спадкоємців судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позовна заява та зустрічна позовна заява обґрунтовані та підлягають задоволенню, за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку вищезазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved