overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Міський парк культури та відпочинку» про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що вона перебувала з відповідачем в трудових відносинах з 01 квітня 2012 року по 20 листопада 2015 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Але до теперішнього часу йому не виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 6754,98 грн., яку він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача КП «Міський парк культури та відпочинку» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в зв»язку з чим зі згоди позивача суд проводить заочний розгляду справи згідно вимог ст.ст. 224-230 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з"ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем КП «Міський парк культури та відпочинку» з 01 квітня 2012 року по 20 листопада 2015 року (а.с. 4-7). На час розгляду справи позивачу [PERSON] не виплачена заробітна плата в розмірі 6754,98 грн. (а.с. 3). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в дні роботи в строки, передбачені колективним договором , але не менш як два рази в місяць через проміжок часу, який не перевищує 16 календарних днів. Згідно ст. 25 Закону України „Про оплату праці" забороняється будь-яким чином обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. ст. 60, 66, 143 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 6754,98 грн. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

07.07.2014 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення дитиною навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою № 137 від 11.07.2014 [PERSON] є студентом 4 курсу заочної фонрми навчання за спеціальністю фінанси і кредит Західнодонбаського інституту ПАТ "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом", термін навчання закінчується у грудні 2014 року. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. До участі у справі залучено для дачі висновку службу у справах дітей Апостолівської РДА. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. 08.02.2005 року шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного проживання у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. З вересня 2014 року і по теперішній час вона сама піклується про доньку, відповідач доньці ніякої уваги не приділяє, як батько не бере участі у вихованні дитини, взагалі не піклується про свою доньку, не цікавиться її умовами проживання, фізичним і духовним розвитком дитини, морально та матеріально не підтримує дитину, ухиляється від обов»язку по вихованню доньки, не проявляє батьківської турботи до неї. Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. За заявою позивача справа розглянута без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно являється батьком грибової [PERSON] юріївни, [INFO]. Відповідно до актів обстеження матеріально побутових умов проживання сім"ї [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] встановлено, що в квартирі зареєстровано 3 чоловіка: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Гр. [PERSON] з січня 2014 року з сім"єю не проживає.( а.с.6,7) Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської РДА від 30.09.2015 року районний орган опіки та піклування Апостолівської РДА вважає за доцільне в інтересах неповнолітньої дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], оскільки він не цікавиться життям та здоров"ям дитини, матеріально не допомогає , не піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, не забезпечує її всім необхідним. Згідно повідомлення адресно - довідкового підрозділу ГУДМС,УДМС України в Дніпропетровській області гр. [PERSON], [INFO] зареєстрований з 24.07.2006 року в с. Нива Трудова, вул. Шевченко, 16/19 Дніпропетровської області. Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дитини, в зв»язку з чим суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

07.08.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. Зазначає, що вони припинили подружні відносини, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча має постійний регулярний заробіток, працює на Овруцькому хлібзаводі. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснивши, що відповідач по бажанню, разово, надає кошти на утримання сина, але їх не вистачає. Відповідач позов не визнав, вказавши, що бажає по 300-400 грн. перераховувати на рахунок дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторони з 15.10.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3), але на даний час подружніх відносин не підтримують. Від подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Факт проживання та перебування на утриманні позивачки неповнолітнього сина, відповідачем не заперечується та підтверджується довідкою виконкому Овруцької міської ради від 03.08.2015 року № 2776 (а.с.2). Статтями 180-181 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як пояснила позивач, то вона працює, отримує заробітну плату у розмірі 1700-1800 грн., але їх не вистачає для утримання дитини, оскільки є і інші витрати. З пояснень відповідача видно, що він працює водієм на Овруцькому хлібзаводі та отримує заробітну плату у розмірі 1500-1600 грн., має задовільний стан здоров"я, інших осіб на утриманні не має. Посилання відповідача на одноразові надання допомоги сину, не може вважатися належним матеріальним утриманням. Доказів необхідного матеріального утримання свого неповнолітнього сина відповідачем суду не надано. Сторони не домовилися щодо участі в утриманні відповідачем дитини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача відповідають ст.ст. 180-183 СК України, а тому розмір аліментів може бути визначений у 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України та стягнути з нього в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

07.08.2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, від якого мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає з нею та повністю перебуває на її ж утриманні. Дитина ходить до дитячого садочку, а також займається додатково, однак вона не має можливості самостійно забезпечити належний рівень харчування і розвитку дитини. Відповідач добровільно кошти на утримання дочки не надає, ухиляється від її утримання. Просила стягнути з відповідача 1\\4 частину його доходів щомісяця на утримання дочки і до її ж повноліття. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що заявлений позов підтримує, просить стягнути аліменти в розмірі 1\\4 частки від усіх видів доходу відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, про дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання. З огляду на викладене, врахувавши заяву позивачки, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. з 01.06.2013 року перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі і є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Малолітня дочка сторін у справі проживає разом з матір"ю за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З огляду на те, що позивачка у справі проживає з дочкою, матеріально забезпечує її, а відповідач не приймає участі у вихованні дочки та її ж забезпеченні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доходу) останнього на утримання дочки і до її повноліття. За таких обставин, заявлені [PERSON]позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати за розгляд справи судом необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

07.08.2019 представник ПАТ "Страхова компанія "Ю.БІ.АЙ-КООП" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позов мотивує тим, що між ПАТ СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] укладено договір №АК/8501241 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс), відповідно до умов якого було застраховано відповідальність водія транспортного засобу марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07.03.2019 року в м.Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER] та забезпеченого транспортного засобу «Мерседес». Вина [PERSON] у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва. З метою відшкодування збитків, пов`язаних з пошкодженням автомобіля «Шкода», власнику даного транспортного засобу страховою компанією АТ СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП» виплачено страхове відшкодування в розмірі 11350 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

07.09.2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 15 лютого 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Дітей не мають. Спільне життя у них не склалось, втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сім'ю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися. Позивач телефонограмою просив розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачка надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги визнала. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно положень ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в підготовчому засіданні у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.02.2008 Виконавчим комітетом Райківської сільської ради Бердичівського району, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], актовий запис № 2(а.с. 2). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивача не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позивача на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

07.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 листопада 2009 року в відділі РАЦС м. Ізюма Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 339. Від подружніх стосунків мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні стосунки між ними припинені з 2010 року, причиною розірвання шлюбу є припинення шлюбних відносин, різні погляди на шлюб та сім»ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Майно котре підлягає розподілу, як сумісне спільне майно подружжя у них відсутнє. На цей час відповідач відбуває покарання в Донецькому СІЗО він засуджений на тривалий термін позбавлення волі Макіївським судом Донецької області, а саме до 13 років позбавлення волі. Примирення вважає неможливим. В судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено , що 25 листопада 2009 року в відділі РАЦС м. Ізюма Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між подружжям [PERSON], актовий запис № 339. Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, втратили почуття одне до одного, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стало непорозуміння в питаннях сімейно-шлюбних відносин. Сім"я розпалась остаточно і існує тільки формально. Примирення вважає неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач побажала зміни шлюбне прізвище на дошлюбне -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

07.11.2014 року ПАТ "ІМЕКСБАНК» звернулися до суду з вказаним позовом, зазначили, що відповідно до укладеного кредитного договору №999-0031660/1 від 29.10.2012 року відповідачу був наданий кредит на картковий рахунок в розмірі 50 000 гривень. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ "ІМЕКСБАНК» виконав свої зобов'язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав, тому станом на 07.10.2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 56 925,89 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 30 758,78 гривень, заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 5 757,09 гривень, комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 12410,02 гривень та штраф в сумі 8000 гривень. Відповідач зобов'язався здійснювати повернення кредиту, але він добровільно не розрахувався. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ІМЕКСБАНК» заборгованість по кредиту в сумі 56 925,89 гривень і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 569,26 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заву в якій справу просить розглянути без нього. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Із розрахунку (а.с.5) видно, що [PERSON] за несвоєчасне повернення кредитних коштів нараховано штрафні санкції. Із копії кредитного договору №999-0031660/1 від 29.10.2012 року( ас.14-17) судом встановлено, що [PERSON] отримав у позивача кредитні кошти в сумі 50 000 гривень. Із копії листа позивача (а.с.23-24) видно, що позивач повідомив відповідача про добровільне погашення кредитної заборгованості у місячний термін. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача 56 925,89 гривень і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 569,26 гривень.

Outcome: approved