Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулась до суду з позовом до Новгородської селищної ради м.Торецька Донецької області про визнання права власності на житловий будинок №1 по вулиці Лугова (колишня назва вул.Чапаєва) в смт.Новгородське міста Торецька Донецької області, визначений в технічному паспорті під літерами - "А-1", "а", "а' ", "а2", "а3", "п/г", "ган." загальною площею - 66,2 кв.м та житловою площею - 27,5 кв.м, зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями, зокрема, літня кухня - "Б", сараї - "В", "Д", "Е", "О", гараж - "Ж", літній душ - "З", вбиральня - "Г", колодязь, огорожа - N, в порядку спадкування після смерті її матері - [PERSON], за заповітом від 18.12.2008 року, що посвідчений [PERSON], спеціалістом виконкому Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, 18.12.2008 року, реєстровий №1111. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: на підставі рішення виконавчого комітету Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області №19 від 14.02.1996 року за матір'ю позивача - [PERSON], визнано право власності на домоволодіння №1 по вул.Лугова (колишня назва - Чапаєва) в смт.Новгородське м.Торецька (колишня назва - Дзержинськ) Донецької області. Рішення Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області від 17.04.1996 року зазначене домоволодіння було прийняте в експлуатацію, про що свідчить наявний в матеріалах справи [PERSON] про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Після введення домоволодіння в експлуатацію, мати позивача - [PERSON], оселилась в останньому та до своєї смерті - 25.08.2016 року, володіла, користувалась та розпоряджалась зазначеним майном на правах власника. 25 серпня 2016 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на момент смерті на праві власності. Єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом є її дочка - позивач у справі, [PERSON], [INFO], яка у встановленому порядку та визначені законодавством строки звернулась до нотаріальної контори за місцем смерті спадкодавця за оформленням спадщини. До складу спадщини увійшов житловий будинок №1 по вул.Лугова (колишня назва - Чапаєва) в смт.Новгородське м.Торецька (колишня назва - Дзержинськ) Донецької області. Однак, свідоцтво про право на спадщину позивачем отримано не було внаслідок відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно встановленого чинним законодавством України зразку. Так, після звернення позивача до нотаріальної контори виявилось, що за життя [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок №1 по вул.Лугова (колишня назва - Чапаєва) в смт.Новгородське м.Торецька (колишня назва - Дзержинськ) Донецької області отримати не встигла, що є перешкодою для реєстрації позивачем свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно іншим шляхом, окрім крім як за допомогою рішення суду. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права. У судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначив, що заперечень проти задоволення позову не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, надавши правову оцінку нормативним актам, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено наступне: згідно рішення виконавчого комітету Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області №19 від 14.02.1996 року, за матір'ю позивача - [PERSON], визнано право власності на домоволодіння №1 по вул.Лугова (колишня назва - Чапаєва) в смт.Новгородське м.Торецька (колишня назва - Дзержинськ) Донецької області (а.с.8). Рішення Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області від 17.04.1996 року зазначене домоволодіння було прийняте в експлуатацію, про що свідчить наявний в матеріалах справи [PERSON] про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Після введення домоволодіння в експлуатацію, мати позивача - [PERSON], оселилась в останньому та до своєї смерті - 25.08.2016 року, володіла, користувалась та розпоряджалась зазначеним майном на правах власника. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що складений ТОВ "Проектне бюро "Геобудресурс" від 30.03.2017 року, вбачається, що домоволодіння№1 по вулиці Лугова (колишня назва вул.Чапаєва) в смт.Новгородське міста Торецька Донецької області складається з наступних будинку, господарських будівель та споруд: "А-1", "а", "а' ", "а2", "а3", "п/г", "ган." загальною площею - 66,2 кв.м та житловою площею - 27,5 кв.м, зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями, зокрема, літня кухня - "Б", сараї - "В", "Д", "Е", "О", гараж - "Ж", літній душ - "З", вбиральня - "Г", колодязь, огорожа - N (а.с.10-12). 25 серпня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджене свідоцтвом про смерть серії 1-НО №957016 від 25.08.2016 року. (а.с.13). Після смерті [PERSON] відрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на момент смерті на праві власності. Єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом є її дочка - позивач у справі, [PERSON], [INFO], яка у встановленому порядку та визначені законодавством строки звернулась до нотаріальної контори за місцем смерті спадкодавця за оформленням спадщини. До складу спадщини увійшов житловий будинок №1 по вул.Лугова (колишня назва - Чапаєва) в смт.Новгородське м.Торецька (колишня назва - Дзержинськ) Донецької області. На підтвердження родинних зв'язків позивача з померлою [PERSON] суду надано паспорт на ім'я [PERSON] серії ВВ №495574, що виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 30.06.1998 року; свідоцтво про народження серії ІV-НО №335840; свідоцтво про укладення шлюбу серії І-НО №365979 від 15.12.1979 року, актовий запис №60 (а.с.5-7). За заповітом, що посвідчений 18.12.2008 року спеціалістом виконкому Новгородської селищної ради [PERSON] та зареєстрований за №1111, [PERSON] заповіла [PERSON] (позивачу у справі) все майно, що належитиме заповідачеві на праві власності на момент смерті. Згідно витягу зі спадкового реєстру №47190017 від 23.03.2017 року та відповідно до листа приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу [PERSON] №121/02-14 від 23.03.2017 року, позивач у справі - [PERSON], [INFO], є єдиною спадкоємицею, щоа звернулась за оформленням своїх спадкових прав після померлої 23.08.2016 року [PERSON] (а.с.15,16). Однак, постановою приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу [PERSON] від 23.03.2017 року №120/02-31 [PERSON], [INFO], відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 23 серпня 2016 року [PERSON]), з огляду на відсутність документів на підтвердження права власності заповідача (спадкодавця) на спадкове встановленого чинним законодавством України зразку. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до п.4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на наявні у справі докази на підтвердження наявності у позивача прав на вищезгадане домоволодіння в порядку спадкування, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення позову, суд вважає за доцільне визнати позовні вимоги обгрунтованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved