Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11 липня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №161/4584/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 22.01.2018р., про задоволення позовних вимог позивача та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012р., укладеним між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» в розмірі 1353911,68грн. звернуто стягнення на предмет застави, відповідно до Договору застави від 27.11.2012р., укладеного між публічним акціонерним товариством Західінкомбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «A.B.Л.» та [PERSON] , а саме на: вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18.463 FLT, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 11 листопада 2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області; вантажний сідловий тягач марки «Volvo», моделі FH 12, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1998, колір білий, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; вантажний сідловий тягач марки «Volvo», моделі FH 12-42Т, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1998, колір червоний, об`єм двигуна 11967 куб.см. D. шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 23 липня 2005 року Луцьким МРЕВ; напівпричіп бортовий марки «KRONE», моделі SDP 27, реєстраційний йомер [NUMBER] , рік випуску 1997, колір червоний, повна маса 32500 кг, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, шляхом продажу зазначених транспортних засобів товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо), а також стягнуто судовий збір в розмірі 6 815 грн. 41 коп. Між приватним підприємством «ДЕЛІВЕРІ КАР» в особі директора [PERSON] та [PERSON] в особі ТзОВ «А.В.Л.» діючи на підставі вищезазначеного рішення суду 24 лютого 2018 року укладено Договір комісії № 499-02/2018, за умовами якого комітент доручає, а Комісіонер зобов`язується за винагороду за рахунок Комітента здійснити від свого імені продаж майна (товару), переданого на комісію. Згідно акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 499-02/2018 від 24.02.2018 р. ціна продажу вантажу вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна І і 16 куб.см., шасі № [NUMBER] становить 140 000 грн. 00 коп. Вважає, що оспорюваний Договір комісії № 499-02/2018 від 24 лютого 2018 року є недійсним, оскільки на момент його укладення суперечив вимогам закону щодо укладення договору. За цим договором комітентом за Договором є [PERSON] , в особі ТзОВ «А.В.Л.» через [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у справі №161/4584/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, ТОВ «А.В.Л.» наділено повноваженнями щодо продажу транспортних засобів, належних [PERSON] , будь- якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів. При перегляді вказаного судового рішення суд апеляційної інстанції у постанові від 22.01.2018р. зазначив, що висновок суду про те, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на заставне майно шляхом продажу транспортних засобів безпосередньо заставодержателем ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності» є правильним і відповідає вимогам закону. Таким чином, судами визначено спосіб виконання судового рішення. Наділивши повноваженнями ТзОВ «А.В.Л.» по відчуженню її транспортних засобів, надав повноваження по представництву її інтересів. Зазначає, що ТзОВ «А.В.Л.» не мало права укладати Договір комісії , оскільки у такий спосіб перевищило повноваження, надані рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року, зміст якого не передбачав право передоручення третім особам продаж транспортного засобу. Повноваженнями по передорученню прав щодо продажу транспортного засобу [PERSON] ТзОВ «А.В.Л.» не наділяла та в подальшому правочин не схвалювала. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017р. задоволено позовні вимоги ТзОВ «А.В.Л.» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012р., укладеним між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» та [PERSON] , в розмірі 1353911, 68 грн. звернуто стягнення на предмет застави відповідно до Договору застави від 27.11.2012р., укладеного між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» та [PERSON] , на транспортні засоби шляхом продажу зазначених транспортних засобів товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів. З рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року, яке відповідно до ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання, та змісту зазначених правових норм випливає, що продаж транспортних засобів мав відбутись за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Суб`єктами оціночної діяльності згідно ст. 5 Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. В порушення встановленого порядку визначення вартості транспортного засобу ТзОВ «А.В.Л.» в особі [PERSON] та ПП «Делівері Кар» в особі директора [PERSON] , які не є суб`єктами оціночної діяльності в розумінні Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", визначено ціну вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі [NUMBER] в розмірі 140 000 грн. 00 коп. ТзОВ «А.В.Л.» та ПП «Делівері Кар» не досягнуто згоди щодо істотної умови договору комісії 499-02/2018 від 24 лютого 2018 року у передбаченій законом (рішенням суду) формі щодо ціни транспортного засобу. Також визначена вартість транспортного засобу є значно заниженою та відрізняється від вартості аналогів. Зокрема, експерт - автотоварознавець Семенюк Василь Миколайович 09.10.2018р. склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження ринкової вартості вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] станом на дату відчуження (24.02.2017р.) може становити 244 800 грн. Отже, внаслідок допущених порушень при оцінці майна, а також недобросовісних дій ТзОВ «А.В.Л.» та ПП «Делівері Кар», ціна продажу транспортного засобу є значно заниженою, а відповідно сума грошових коштів, стриманих від подальшого продажу транспортного засобу задовольняє вимоги кредитора в меншому розмірі, у зв`язку з такими протиправними діями ТзОВ «А.В.Л.» та ПП «Делівері Кар» порушено права позивача, а оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки суперечить вимогам закону в частині як самої ціни, так і способу визначення ціни продажу транспортного засобу , що є його істотною умовою. Крім цього, після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії ч.1 ст. 1022 ЦК України. Зазначаючи, у п. 6.6 оспорюваного Договору про те, що комітентом є фізична особа, тобто нібито [PERSON] , остання кошти та звіт не отримувала, тобто отримав їх ТзОВ «А.В.Л.», а відповідно і мав у відповідності до 4.2.4 сплатити податки не з доходів фізичних осіб, а як юридична особа. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю і виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Положення, яке було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Сукупність наведених вище доводів та обставин , на її думку, переконливо свідчать про наявність підстав для визнання оскаржуваного договору комісії недійсним. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати недійсним Договір комісії № 499-02/2018 від 24 лютого 2018 року щодо вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] , укладений між приватним підприємством «ДЕЛІВЕРІ КАР» в особі директора Матвіюка Сергія Миколайовича та [PERSON] в особі товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.». Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про день, час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Крім того, є оголошення на сайті судової влади про розгляд даної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходили. Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності відповідачів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судовому засіданні позову не визнав, подавши письмові пояснення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог і заперечень, суд установив таке. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року у цивільній справі № 161/4584/17, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2018 року та набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27 листопада 2012 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» (надалі - ПАТ «Західінкомбанк»), правонаступником якого є ТзОВ «А.В.Л.», та [PERSON] , після смерті якого спадкоємцем є [PERSON] , в розмірі 1353911,68 грн, звернуто стягнення на предмет застави, відповідно до договору застави від 27 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ТзОВ «А.В.Л.», та [PERSON] , а саме на: вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18.463 FLT, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12 816 куб. см, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого 11 листопада 2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області; вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1998, колір білий, об`єм двигуна 11 967 куб. см D, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12-42Т, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1998, колір червоний, об`єм двигуна 11 967 куб. см D, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого 23 липня 2005 року Луцьким МРЕВ; напівпричіп бортовий марки «KRONE», моделі SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1997, колір червоний, повна маса 32 500 кг, шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, шляхом продажу зазначених транспортних засобів ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо). Вилучено у [PERSON] визначені договором застави вказані транспортні засоби, які є предметом застави, разом зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів та комплектами ключів і передано ТзОВ «А.В.Л.» на період до їх реалізації. 24 лютого 2018 року між ПП «Делівері Кар» (комісіонером) та [PERSON] , від імені якої на підставі рішення суду діяло ТзОВ «А.В.Л.» (комітентом), було укладено договір комісії № 499-02/2018, відповідно до умов якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язувався за винагороду за рахунок комітента здійснити від свого імені продаж майна, переданого на комісію (пункт 1 Договору). Конкретні умови угоди, кількість, якість та мінімальна ціна продажу товару, а також інші умови та вказівки комітента наводяться в акті технічного стану транспортного засобу, або його складової частини (пункт 1.1. Договору). Місцем передачі товару на комісію сторони визначили м. Луцьк (пункт 2.1. Договору) . Як випливає з акту технічного стану транспортного засобу та його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 499-02/2018 від 24 лютого 2018 року, сторони обумовили передачу на комісію вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] за ціною 140000грн. ПП «Делівері Кар» (продавець) 24 лютого 2018 року від свого імені на підставі договору купівлі-продажу № 499-02/2018 відчужило [PERSON] транспортний засіб - вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] , за ціною 140000грн. У своїх вимогах [PERSON] просила суд визнати недійсним договір комісії від 24 лютого 2018 року, який укладений між ПП «Делівері Кар» та нею, від імені якої діяло ТзОВ «А.В.Л.», щодо продажу переданого на комісію згаданого транспортного засобу, покликаючись на те, що продаж транспортного засобу було здійснено ТзОВ «А.В.Л.» не від імені власника, тобто не від її імені, а з перевищенням наданих йому законом та рішенням суду повноважень на представництво. Крім того, вона зазначила, що не схвалювала цей правочин, та транспортний засіб продано за заниженою ціною. Однак, з таким твердженням позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Частиною першою статті 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує із змісту ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статті 20 цього Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як випливає з умов договору застави, а саме: у пункті 5.5. сторонами цього договору було обумовлено, що звернення стягнення на предмет застави проводиться на вибір заставодержателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з умовами, передбаченими розділом 6 договору (позасудове врегулювання). З матеріалів справи випливає, що заставодержатель в розглядуваному випадку реалізував своє право на звернення стягнення за рішенням суду. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено необхідні реквізити, які зазначаються в рішенні суду у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, зокрема це: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувану з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Пунктом 4 частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу транспортних засобів ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, визначено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року, яке набрало законної сили, що не суперечить положенням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та не встановлює будь-яких обмежень щодо того, що ТзОВ «А.В.Л.» не вправі укласти договір комісії чи інші договори, спрямовані на стягнення коштів в рахунок погашення заборгованості. Статутом ТзОВ «А.В.Л.» не передбачено здійснення такого виду діяльності, як комісійна торгівля транспортними засобами , що випливає з наявної у справі інформації про юридичну особу ТзОВ «А.В.Л.». Згідно з статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 затверджено Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери (далі - Порядок). Вказаними нормативними актами визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовимичастинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку. Пунктом 43 Порядку визначено, що на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані бо зняті з обліку в уповноваженому органу МВС, або машини, зняті з обліку в Держпродспоживслужбі, для їх подальшої реалізації, зокрема, за наявності рішення суду. Пунктом 48 Порядку передбачено, що комісіонер під час приймання на комісію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери: зобов`язаний ретельно перевірити документи, які пред`являє комітент чи довірена особа, звірити відповідність записів у них з фактичними ідентифікаційними номерами складових частин. У разі виявлення ознак підроблення документів, номерів складових частин або невідповідності записів з нанесеними на них ідентифікаційними номерами комісіонер зобов`язаний невідкладно повідомити про це відповідно територіальному органові Національної поліції та Держпродспоживслужбі; складає акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер (додатки 3 і 6). Акт складається в письмовій формі у двох примірниках, кожний з яких підписується комісіонером і комітентом. Відповідна інформація вноситься до журналу. Згідно з пунктом 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Пунктом 8 зазначеного Порядку визначено, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, оформлені в установленому порядку, зокрема, є договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Судом встановлено, що на підставі оспорюваного договору комісії від 24 лютого 2018 року, ТзОВ «А.В.Л.» від імені позивача [PERSON] , доручило провести реалізацію згаданого транспортного засобу ПП «Делівері Кар», як господарювання, що на той час перебував на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним номером 7419. Вжите у згаданому рішенні суду формулювання «...з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо)» означає, що ТзОВ «A.B.Л.», як кредитору і заставодержателю, надано всі права і повноваження, необхідні для відчуження спірного автомобіля без згоди його власника (в даному випадку [PERSON] ), в тому числі і на укладення договору комісії з дорученням спеціалізованій організації, яка займається реалізацією транспортних засобів, продажу цього автомобіля. Через відсутність у ТзОВ «А.В.Л.» такого виду статутної діяльності, як реалізація транспортних засобів, в даному випадку виникла потреба відчужити спірний автомобіль шляхом укладення договору комісії щодо його продажу, вчинення цього правочину не виходить за межі наданих рішенням суду повноважень, а навпаки охоплюється вищенаведеним формулюванням, вжитим судом у резолютивній частині рішення, так як укладення названого договору (який є по суті посередницькою послугою) в розглядуваному випадку було єдино можливим і необхідним способом реалізації (відчуження) заставленого майна. Тому посилання позивача на те, що оспорюваний договір комісії № 499-02/2018 від 24 лютого 2018 року між ПП «Делівері Кар» та [PERSON] , від імені якої на підставі рішення суду діяло ТзОВ «А.В.Л.», було укладено з перевищенням наданих йому законом та рішенням суду повноважень на представництво, є необґрунтованим, оскільки суперечить встановленим судом обставинам. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду та у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» було проведено оцінку майна на яке звертається стягнення, зокрема, вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 11 листопада 2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області. Згідно звіту про оцінку майна, складеного 14.02.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] вартість вантажного автомобіля марки MAN, моделі 18.463 FLT, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , станом на 14 лютого 2018 року становить 129678грн. В той же час, у договорі комісії сторони обумовили передачу на комісію транспортного засобу за ціною 140 000 грн, яка є вищою від ціни, визначеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , що свідчить про те, що ТзОВ «А.В.Л.» діяло в інтересах позивача . Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed