Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.02.2018 року адвокат Згода О.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] : 131769,38 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яке сталось 07.01.2018 року; 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яке сталось 07.01.2018 року; судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката в розмірі 8000,00 грн., судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви, за подання заяви про забезпечення позову, та за подання заяви про забезпечення доказів, у розмірі - 2122,51 грн., судові витрати, понесені на проведення експертного авто товарознавчого дослідження, у розмірі - 1015,20 грн., інші судові витрати, понесені позивачем під час розгляду цивільної справи за даною позовною заявою. Ухвалою суду від 30.03.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Товариство з додатковою відповідальністю "СК "АЛЬФА-ГАРАНТ", про відшкодування шкоди, завданої ДТП, - залишено без розгляду Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.02.2019 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою від 22.03.2019 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. для продовження розгляду. 25.03.2019 року в інтересах позивача [PERSON] звернувся адвокат Згода О.О. з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] 31769,38 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталась 07.01.2018 року, 10000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталась 07.01.2018 року, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката у розмірі 8000,00 грн., а також судові витрати на оплату судового збору - 2474,89 грн. 01.04.2019 року в інтересах відповідача [PERSON] адвокатом Хажинським Р.М. до суду подано відзив на заяву про зменшення позовних вимог, в якій представник просить у задоволенні позовних вимог, викладених в заяві про зменшення позовних вимог, відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи Згода О.О. позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 07.01.2018 року приблизно о 14:40 хв, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «NISSAN JUKE», д/н [NUMBER] , в м. Одеса, по вул. Левітана-Люстдорфська дорога, не виконала вимог дорожньої розмітки 1.18, з лівої смуги рух ліворуч, здійснила рух прямо, та здійснила виїзд та проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, у зв`язку з чим трапилось зіткнення з автомобілем «RENAULT SCENIC» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого «RENAULT SCENIC», власником якого є позивач [PERSON] , здійснив в подальшому наїзд на світлофорний об`єкт. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вартість матеріальних збитків позивача складає 131769,38 грн. Під час розгляду справи ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі, передбаченому страховим полісом, який не покриває понесені збитки, в зв`язку з чим відповідачу належить відшкодувати різницю між розміром збитків та сумою страхового відшкодування, а саме 31769,38 грн. та 10000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди. У відзиві на позов відповідач посилається на те, що з висновку експертного дослідження №2 від 14.02.2018 року вбачається, що матеріальна шкода дорівнює ринковій вартості автомобіля. Оскільки даних про вартість транспортного засобу після ДТП позивачем не надано, то неможливо встановити розмір матеріальної шкоди, який необхідно відшкодувати позивачу в тому випадку, коли він не заявляє вимоги про визнання транспортного засобу фізично знищеним. Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. представник відповідача зазначає, що вказана вимога не підтверджена доказами. Стосовно витрат на правову допомогу представник відповідача вказує, що витрати є значно завищеними та такими, що не відповідають дійсно витраченому часу. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] є власником автомобіля «RENAULT SCENIC», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.04.2017 року /а.с.8/. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №084636 від 26.01.2018 року вбачається, що 07.01.2018 року о 14.40 в м. Одеса, вул. Левітана-Люстдорфська дорога, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «NISSAN JUKE», д/н [NUMBER] , не виконала вимог дорожньої розмітки 1.18, з лівої смуги рух ліворуч, здійснила рух прямо, та здійснила виїзд та проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, у зв`язку з чим трапилось зіткнення з автомобілем «RENAULT SCENIC» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого «RENAULT SCENIC», власником якого є позивач [PERSON] , здійснив в подальшому наїзд на світлофорний об`єкт. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження / а.с.9/. З висновку експертного дослідження від 14.02.2018 року №2, складеного Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 131769, 38 грн. /а.с.11-39/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», що вбачається з полісу №АМ/0566354, строк дії якого з 29.09.2017 року по 28.09.2018 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн. /а.с.119/. Під час розгляду справи ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» сплатило позивачу [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в межах страхового ліміту. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що в результаті ДТП, скоєної відповідачем [PERSON] , автомобілю позивача було завдано матеріальної шкоди, частину якої було відшкодовано позивачу третьою особою ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в межах страхового ліміту, передбаченого полісом №АМ/0566354. Доводи сторони відповідача [PERSON] щодо того, що неможливо встановити розмір матеріальної шкоди, який необхідно відшкодувати позивачу в тому випадку, коли він не заявляє вимоги про визнання транспортного засобу фізично знищеним, суд не приймає, оскільки матеріальна шкода, завдана позивачу, визначена експертним висновком, складеним відповідно до чинного законодавства. При цьому суд звертає увагу на те, що в дослідницькій частині вказаного експертного висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту 242524,16 грн. є більшою за ринкову вартість транспортного засобу на момент його пошкодження 131769,38 грн. Вимога «а» формули 1 виконується. Отже, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 131769, 38 грн. Таким чином, з вказаного висновку вбачається, що автомобіль позивача не є фізично знищеним. Експертним висновком встановлено лише те, що розмір вартості відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, в зв`язку з чим розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, визначено на рівні його ринкової вартості. За таких обставин доводи сторони відповідача щодо необхідності передачі відповідачу залишків автомобіля чи відшкодування матеріального збитку за виключенням їх вартості суд відхиляє, оскільки вказані доводи спростовані в ході судового розгляду доказами, наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача різниці між вартістю матеріальної шкоди та сплаченою страховою виплатою підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення по суті спору суд погоджується з доводами сторони позивача [PERSON] стосовно завдання їй моральної шкоди діями відповідача [PERSON] , проте суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві є завищеним, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial