overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що відповідач є його батьком і до повноліття сплачував аліменти на його утримання на користь його матері. Після його повноліття батько припинив сплачувати аліменти. В вересні 2013року він продовжив навчання у Дружківському професійному ліцеї до 30 червня 2014року. Він проживає разом з мамою, яка працює молодшою медсестрою у міській лікарні, та їхній дохід це її заробітна плата в сумі 1200грн. Батько відмовляється підтримувати його матеріально на час навчання, хоча є працездатним і має можливість його утримувати. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 800грн до закінчення його навчання до 30 червня 2014р. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Пояснила, що у зв"язку з навчанням позивач має витрати на придбання одягу, канцелярських речей, також на проїзд до навчального закладу, харчування під час навчання, на послуги інтернету у зв"язку з навчанням. За їхнім розрахунком витрати на утримання позивача на рік складають 16 500грн. Мати забезпечує позивача житлом, харчуванням, але її заробіток такий малий, що нести інші витрати на період навчання вона не має можливості. Відповідач не спілкується з дитиною, але зі слів родичів позивачу відомо, що батько займається бізнесом і отримує прибуток, але фіксованого заробітку не має, тому просять аліменти в твердій сумі на період його навчання. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] народження, и проживає окремо від нього. Суд встановив, що [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у Дружківському професійному ліцеї Донецької області з 02.09.2013р по 30.06.2014р. Форма навчання денна. (а.с.4). У зв'язку з навчанням він несе матеріальні витрати на оплату за придбання підручників та канцелярських речей, одягу, харчування. Суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, який може її надати. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я відповідача, матеріальне становище позивача, який отримує стипендію 275грн, можливість надання матеріальної допомоги матір'ю [PERSON]., і вважає, що сумма аліментів, які просить стягнути позивач повинна бути зменшена і визначена для стягнення з відповідача в розмірі 500,00 грн. щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету м.Дружківка підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він є власником будинку, який розташований по вул. Стефаника,8 м.Дружківки, Донецької області. Відповідач виїхав з його будинку та не мешкає вже більше року. Виїхавши, він не виписався. Його речей в будинку немає. Реєстрація відповідача в будинку, перешкоджає йому оформити субсидію. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в його будинку. В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. На позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідолений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником будинку по вул.Стефаника,8, м.Дружківки, Донецької області (а.с.8-9). Домовою книжкою, адресною довідкою підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] \~в будинку по вул.Стефанка,8 м.Дружківки з 04.03.2011року. Відповідач був зареєстрований в будинку, як член сім"ї позивача, оскільки є його онуком (а.с.11-12,15). Фактично, в зазначеній квартирі відповідач не мешкає з 2012 року, що підтверджується Актом обстеження будинку від 02 липня 2015року, який складено комісією територіального комітету сел.Яковлевка, (а.с. 3), а також нотаріально засвідченою заявою [PERSON], в якій він зазначає, що виїхав на постійне місце мешкання до Російської федерації, ст. Нагавська, Котельниковський р-н, Волгоградської області. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач втратив право користування житлом в будинку 8 по вул.Стефаника, 8, м.Дружківка, оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона є власником будинку по [ADDRESS]. Її онук, [PERSON], проживав разом з нею і був зареєстрований [ADDRESS] з 2003року. У 2009році він виїхав до Російської Федерації з метою постійного місця проживання , забравши всі свої речі. Протягом 5 років відповідач не повертався , його місцепроживання в Росії їй не відомо, зв"язку з нею він не підтримує. Декілька років вона зі своєї пенсії здійснює за відповідача усі комунальні платежі, несла відповідні витрати на утримання будинку. При оформленні субсидії винають труднощі. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом на підставі його відсутності більше ніж один рік у її житловому приміщенні. Просить визнати його таким, що втратив право користування житлом в її будинку. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Просить позов задовольнити з підстав , викладених в заяві. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.12-14). Домовою книжкою підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] в даному будинку з 2003 року (а.с.6-8). Фактично, в зазначеному будинку відповідач [PERSON] не мешкає з лютого 2009 року, що підтверджується Актом про не проживання від 24.02.2015 року, який складено головою територіального комітету мікрорайону № 18 «Машинобудівників» (а.с. 3), а також поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила, що відповідач є її сином. В 2009році він виїхав до Росії з метою проживання. До теперішнього часу він лише один раз приїзжав до них через необхідність перетинання кордону. Але потім у нього змінилися обставини і вже близько п"яти років він не приїзжає, не користується будинком, ніяких речей його в будинку не має. Він не має наміру повертатися на Україну, але його фактичне місцезнаходження в Росії їм не відомо. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS], оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 23 червня 1987року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від сумісного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім"я фактично розпалася в 1996році. З того часу він мешкає окремо. У нього склалися фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, тому перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 23 червня 1987року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції, актовий запис № 308. В судове засідання позивач не зв"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про прозгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, позивач фактично має іншу сім"ю, суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 28 вересня 2013року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей в шлюбі не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. Через постійні конфлікти, суперечки , спільне життя з відповідачем стало неможливим і нестерпним. Кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв"язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Сім"я фактично розпалась. Майнових спорів між ними немає. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явилася. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. На позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не проживають однією сім'єю, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу і примирятися не бажає. Суд вважає не можливим примусити її зберегти шлюб.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 29 серпня 2008року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилася 28 січня 2009року донька [PERSON]. В сім"ї з січня 2012року часто виникали сварки, які привели до втрати між нею та відповідачем почуття взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинили наприкінці березня 2012року. З квітня 2012року вона з дочкою мешкають окремо від відповідача. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.8). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю тривалий час, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає не можливим примусити її зберегти шлюб. Неповнолітню дитину суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з лютого 2011року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Дитина мешкає разом з нею і вона бажає отримувати стабільно матеріальну допомогу від батька дитини. Інших дітей у відповідача немає, непрацездатних членів родини на його утриманні немає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що з відповідачем однією сім"єю не проживають, не спілкуються, оскільки сім"я розпалася. Матеріальної допомоги не надає дитині. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Її дохід це державна допомога. Відповідач має дохід, оскільки працює, але не офіційно. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження (а.с.4). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює , отримує доход. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.03.2008року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 09 травня 2008року народження, яка проживає з нею. Стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя. Відповідач з вересня 2008року разом з сім"єю не живе. Збереження шлюбу та подільше спільне життя суперечить інтересам сторін. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася. Надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позові наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині . Сторони не проживають однією сім'єю тривалий час, не мають бажання примирятися. Суд вважає не можливим примусити позивача зберігати шлюб. Суд вважає, що неповнолітню дитину необхідно залишити проживати з матірю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2003року. Неповнолітніх дітей в шлюбі не мають. Але відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. Шлюбні відносини з чоловіком припиненні на початку червня 2010року . Причиною розпаду родини стало те, що чоловік останнім часом не мешкає з сім"єю. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв"язку з цим , шлюбні стосунки були фактично припиненні. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, на позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не проживають однією сім'єю з 2010року, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу і примирятися не бажає. Суд вважає не можливим примусити її зберегти шлюб.

Outcome: dismissed