Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому просить визнати припиненим договір поруки від 30 серпня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 302/РП/39/2008-840. Цього ж дня, між нею та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено договір поруки, відповідно до якого вона поручилась перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Вважає, що порука є припиненою, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року з [PERSON] та неї солідарно, достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 266 736, 62 долари США. з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів. При зверненні банком до суду було порушено порядок стягнення заборгованості з неї, як з поручителя. Вимога про стягнення з неї заборгованості, як з поручителя, може пред'являтись до неї, лише тоді, коли позичальник порушив основне зобов'язання, при цьому банк зобов'язаний про це повідомити поручителя. Однак, банком жодного повідомлення про не виконання позичальником основного зобов'язання їй не направлялось. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 17.03.2010 р., датою останнього погашення позичальником чергового платежу є 16.10.2008 р., а відтак право відповідача на пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з неї виникло теж 16.10.2008 р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповіщала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи.. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.07.2008р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 302/РП/39/2008-840. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30.07.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір поруки. З пункту 1.1 Договору поруки вбачається, що поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з Кредитного договору, в тому числі: повернути до 12.06.2034 р. кредит в сумі 198 580,03 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 15,49 % річних, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки позивальник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього Договору повністю, як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно до п. 1.3 вказаного Договору відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні Позичальником зобов'язань в цілому. Відповідно до пункту 1.5 Договору поруки Поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору. Згідно п. 2.1 зазначеного вище Договору кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобов'язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником Зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). 11 травня 2010 року відповідач звернуся до [PERSON], [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2010 року, яке набрало законної сили 23.02.2013 р., було задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з них солідарно заборгованість по кредиту в сумі 266736, 62 доларів США, що еквівалентно 2127678, 00 грн. Згідно положень ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч.4 ст.559 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Судом встановлено, що в договорі поруки, сторонами не було встановлено його строк. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. п. 22, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р. пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином відповідач, звернувшись до суду з позовом, в травні 2010 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором скористався свої правом на пред'явлення вимоги про стягнення кредитної заборгованості. Посилання позивача на те, що право відповідача на пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, виникло з 16.10.2008 р., тобто з дати останнього погашення позичальником чергового платежу, суд не приймає до уваги, оскільки, строк виконання основного зобов'язання - кредитного договору, продовжується до 12 червня 2034 року, а ВАТ "КБ "Надра" вимагало дострокового погашення заборгованості не внаслідок зміни строків кредитного договору, а на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України внаслідок порушення умов договору позичальником. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed