Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (наділі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (надалі - третя особа), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 14) належним чином завіреної копії виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича вчиненого 20 листопада 2020 року, під реєстровим №93681, про стягнення з [PERSON] 36393,25 грн, а також копії матеріалів виконавчого провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчиненого 20 листопада 2020 року, під реєстровим номером №93681, про стягнення з [PERSON] 36393,25 грн. на час розгляду цивільної справи №761/5119/21 і до набрання законної сили рішення суду. Предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчиненого 20 листопада 2020 року, про стягнення з [PERSON] 36393,25 грн. Підставою позову є порушення прав позивача, оскільки приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості та позивач не перевірено строк звернення стягнення заборгованості у безспірному порядку. Зазначила про те, що між нею та ПАТ «Альфа-Банк» 15.08.2013 дійсно було укладено кредитний договір у якому зазначено суму кредитного ліміту, яка не змінювалась. Упродовж 2013 - 2014 років позивач користувалася вищезазначеною кредитною лінією ПАТ «Альфа-Банк» та сплачувала кредит шляхом поповнення виданої за цим договором банківської картки. 15 липня 2016 року простим поштовим відправленням позивач отримала листа з повідомленням про відступлення, згідно з яким за договором факторингу від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь TOB «Кредитні Ініціативи». Розмір кредитної заборгованості було зазначено в сумі 8855,68 гри. У даному повідомленні був вказаний телефон № [NUMBER] , за яким позивач мала звертатися у разі виникнення будь-яких питань з приводу вищезазначеного повідомлення. Позивач зателефонувала за даним номером телефону та повідомила, що їй не надано жодних підтверджень та розрахунку зазначеної заборгованості та запропонувала даний спір вирішити у суді. В подальшому з 2016 року і по грудень 2020 року жодних претензій (вимог) стосовно заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивач не отримувала, будь-яких документів про подальше відступлення права вимоги за кредитним договором від 15.08.2013, у тому числі від TOB «Вердикт Капітал», їй не надходило. У грудні 2020 року позивач дізналася про відкриття 08.12.2020 виконавчого провадження № 63847567 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 93681 від 20 листопада 2020 року про звернення стягнення заборгованості у розмірі 36393,25 грн. Крім цього, при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо строку його вчинення, оскільки позивачу для обслуговування кредитного договору була видана кредитна картка, строк дії якої закінчився в останній день серпня 2015 року, а виконавчий напис було вчинено 20.11.2020. На підставі викладеного позивач зазначає про вчинення виконавчого напису із грубим порушенням порядку його вчинення та пропущенням строку на його вчинення. Третя особа вимоги ухвали про витребування доказів не виконала, документів суду не надала. 25 лютого 2021 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення квитанції від 24 лютого 2021 року про сплату 5200,00 грн. послуг адвоката у справі №761/5119/21, згідно договору від 10 січня 2021 року. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Проте, 18 березня 2021 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Третя особа пояснень суду не надала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії письмового документа 15 серпня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування позивачем публічної пропозиції банку на укладення такого договору (надалі - кредитний договір). Відповідно до п.2 кредитного договору, позивач виявив бажання (1) відкрити в банку Рахунок ЕПЗ та отримати картку, (2) отримати під Банку кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн. по рахунку ЕПЗ на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов публічної пропозиції. Відповідно до умов договору позивачем виявлено бажання повертати заборгованість, що виникне перед банком внаслідок придбання товару/послуги в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в майбутньому, за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів згідно з умовами, що вказуються в Договорі та Додатку до Договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов Публічної Пропозиції. Відповідно до змісту кредитного договору, пропозиція банку щодо надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії є відкличною і банк залишає за собою право відмовити в наданні кредиту у випадках та порядку, передбаченими публічною пропозицією, Підписанням цієї Анкети - Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, позивачем підтверджено, що: (1) із змістом Публічної пропозиції ПАТ „Альфа-Банк" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Договір), яка оприлюднена на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua. Правилами користування банківською платіжною карткою Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною Договору, ознайомлений та цілком згодний та беззаперечно підтверджує те, що свій примірник Договору разом із усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка», позивач отримав в день укладення Договору; (2) отримав банківську платіжну; (3) до моменту укладення Договору попередньо ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання Кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями перевагами та недоліками інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо Кредиту надання якої передбачено нормами чинного в Україні законодавства в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ. Як зазначено позивачем у позовній заяві, на підставі анкети-заяви, підписаної позивачем 13.08.2013 про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», банк на ім`я позивача відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив на її його ім`я іменну міжнародну платіжну картку DMC Gold ( [NUMBER] ) строком дії 2 (два) роки, до 08/15. Банком було надано позивачеві кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по вищезазначеному рахунку з доступною сумою, що на момент оформлення договору (підписання додатку від 13.08.2013 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») складала 2000 (дві тисячі) грн. Також позивачем зазначено про те, що упродовж 2013 - 2014 років позивач користувалася вищезазначеною кредитною лінією ПАТ «Альфа-Банк» та сплачувала кредит шляхом поповнення виданої за цим договором банківської картки. Відповідно до наданої позивачем копії електронного доказу, роздрукованої копії фотографії іменної банківської картки, термін дії вказаної картки закінчився в серпні 2015 року. Відповідно до змісту письмового документа, листа від 13.07.2016 позивача сповіщено про відступлення прав вимоги, згідно з яким за договором факторингу від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь TOB «Кредитні Ініціативи». Відповідно до змісту вказаного листа повідомлення, станом на 21.06.2016 у боржника (позивача) була облікована кредитна заборгованість у сумі 8855,68 гри. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач, після отримання вказаного повідомлення, зателефонувала за номером вказаним у ньому та повідомила, що їй не надано жодних підтверджень та розрахунку зазначеної заборгованості та запропонувала даний спір вирішити у суді. В подальшому з 2016 року і по грудень 2020 року жодних претензій (вимог) стосовно заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивач не отримувала, будь-яких документів про подальше відступлення права вимоги за кредитним договором від 15.08.2013, у тому числі від TOB «Вердикт Капітал», їй не надходило. Про існування вимог у відповідача та їх розміру позивач не знала, аж до відкриття 08.12.2020 виконавчого провадження № 63847567 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 93681 від 20 листопада 2020 року про звернення стягнення заборгованості у розмірі 36393,25 грн. 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, під реєстровим номером №93681, вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] яка є боржником за кредитним договором 630015788 від 15 серпня 2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (ідентифікаційний код юридичної особи 35326253), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41264766), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягнуто заборгованість за Кредитним договором 630015788 від 15 серпня 2013 року. Відповідно до змісту спірного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором 630015788 від 15 серпня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 13 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає 35 743,25 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 17 711,36 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 1 375,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12 223,69 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4 433,20 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 36 393,25 грн. Оцінка суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вбачається із матеріалів справи на момент винесення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса була відсутня вимога до боржника, крім цього, в заяві про вчинення виконавчого напису також не зазначено вимоги в переліку додатків до заяви, та не надано доказів її направлення, що викликає обґрунтований сумнів у тому, що на момент винесення спірного виконавчого напису, приватний нотаріус міг об`єктивно пересвідчитись у наявності безспірності вказаної заборгованості, зіставивши суму, яка вказана у письмовій вимозі та у заяві про видачу виконавчого листа. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим колегія суддів Верховного Суду у справі №554/6777/17 дійшла висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд звертає увагу на аргументи позивача щодо строку дії кредитного ліміту та закінчення строку кредитування із закінченням строку дії іменної банківської картки в серпні 2015 року, тоді, як виконавчий напис було вчинено 20.11.2020. Відповідно до змісту спірного виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 13 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає 35 743,25 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 17 711,36 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 1 375,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12 223,69 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4 433,20 грн. Відповідно до змісту письмового листа від 13.07.2016, станом на 21.06.2016 у боржника (позивача) була облікована кредитна заборгованість у сумі 8855,68 грн. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач, після отримання вказаного повідомлення, зателефонувала за номером вказаним у ньому та повідомила, що їй не надано жодних підтверджень та розрахунку зазначеної заборгованості та запропонувала даний спір вирішити у суді. В подальшому з 2016 року і по грудень 2020 року жодних претензій (вимог) стосовно заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивач не отримувала, будь-яких документів про подальше відступлення права вимоги за кредитним договором від 15.08.2013, у тому числі від TOB «Вердикт Капітал», їй не надходило. Про існування вимог у відповідача та їх розміру позивач не знала, аж до відкриття 08.12.2020 виконавчого провадження № 63847567 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 93681 від 20 листопада 2020 року про звернення стягнення заборгованості у розмірі 36393,25 грн. Оскільки позивач не погоджується із сумою заборгованості, то вказана заборгованість не є безспірною. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні із вказаним позовом було сплачено 1362,00 грн. судового збору, витрати по сплаті якого потрібно покласти на відповідача. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн., на підтвердження яких позивачем надано: оригінал договору №2/ВП/812/7/ від 10.02.2021 про надання правової допомоги, попереднього (орієнтовного) розрахунку та опису робіт (наданих послуг), згідно із договором про надання правової допомоги від 10.01.2021, а також квитанції від 24 лютого 2021 року про сплату 5200,00 грн. послуг адвоката у справі №761/5119/21, згідно договору від 10 січня 2021 року. Відповідач просив суд про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої та шостої вказаної статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем при зверненні із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не доведено суду, із посиланням на ч. 4 ст. 137 ЦПК України, обставин, які б давали суду підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved