Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

26 липня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що 02 листопада 2007 року помер її батько [PERSON]. Останній постійно та на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] разом зі своєю донькою, братом [PERSON] та дружиною [PERSON]. За життя [PERSON] заповітного розпорядження не складав. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку (пай), площею 3,806 га, розташованої на території Луциківської сільської ради для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 012626, виданого 29 серпня 2001 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року. Позивачка успадкувала після смерті свого батька спадкове майно, але юридично не оформила спадщину. До спадкоємців першої черги входять крім позивачки його дружина [PERSON] та брат [PERSON]. [PERSON] як спадкоємець першої черги звернулась до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала батьку та вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у звязку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 02 листопада 2007 року, на земельну ділянку, площею 3,806 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ № 012626, виданого 29 серпня 2001 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, представник надала до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, просили розглянути справу без участі представника селищної ради, проти позову не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також у судове засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі та нотаріально завірені заяви про відмову від спадщини [PERSON], проти задоволення позовних вимог позивачки та визнання за нею права власності на земельну ділянку, не заперечують. Представники третіх осіб приватний нотаріус Сумського нотаріального округу [PERSON] та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 124781 (а. с. 7). Крім того, батьками [PERSON], [INFO], також є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-БП № 342027 (а. с. 8). Батьки уклали шлюб 16 березня 1990 року в м. Суми, після реєстрації шлюбу дружині залишено дошлюбне прізвище [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БП № 254822 (а. с. 9). Наведене вище свідчить про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони є рідними братом та сестрою. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 012626, виданого 29 серпня 2001 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 328, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що знаходиться на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 3,806 га, з них: 3,104 га ріллі та 0,702 га кормових угідь (а. с. 5). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 21 липня 2017 року вартість обєкта оцінки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Луциківської сільської ради, загальною площею 3,806 га складає 97 360 грн. (а. с. 16). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП № 072058 [PERSON] помер 02 листопада 2007 року в с. Штепівка Лебединського району Сумської області (а. с. 6). На підставі довідки, виданої «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради від 02 лютого 2016 року за № 173 [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO]. Має наступний склад сімї: наймач- Ткаченко Н.В., [INFO], мати [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. Разом з ними був зареєстрований з 13 листопада 1990 року по день смерті 02 листопада 2007 року [PERSON] (а. с. 10). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер 02 листопада 2007 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю оригіналу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, які б посвідчували право власності спадкодавця (а. с. 11). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. З інформаційної довідки із Спадкового реєстру, виданого Білопільською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер 02 листопада 2007 року, заведена приватним нотаріусом [PERSON] за № 67/2017 за заявою [PERSON] (а. с. 15, 20, 21, 23). Згідно спадкової справи № 67/2017 до майна померлого 02.11.2007 року [PERSON], початої 13.07.2017 року за заявою [PERSON] від 13.07.2017 року заведена спадкова справа та приватним нотаріусом [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що у спадкоємиці відсутній оригінал правовстановлюючого документу, виданий на ім.»я померлого [PERSON] ( а.с.25-34). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, які знаходяться на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 02 листопада 2007 року. Однак, позивачка позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку втрачений. Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved