Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

24.07.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання в зв'язку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1944 грн. щомісячно до закінчення навчання 30.06.2020р., а також стягнути аліменти на її утримання за минулий строк - три роки та понесені нею витрати за професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі. В 2014 році шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу батьки почали проживати окремо, позивач залишилась на утриманні матері. Між батьками була усна домовленість про надання допомоги на утримання доньки. [INFO]. позивачу виповнилось вісімнадцять років і вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Відповідач матеріальної допомоги не надає, з нього проводиться стягнення аліментів на трирічну дитину від іншого шлюбу. Він їздить на заробітки за кордон, отримує досить великі нерегулярні доходи, а тому позивач вважає, що він має можливість надавати допомогу на навчання. За захистом своїх прав змушена була звернутись до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав заявлених у позові. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). [INFO]. донька [PERSON] досягла повноліття, але продовжила навчання на денній, платній формі навчання на факультеті «Агрономія» в Житомирському національному агроекологічному університеті (а.с. 10). Відповідно до довідки, виданої Токарівською сільською радою від 19.07.2018р. №636 [PERSON], 1999р.н., перебуває на утриманні матері (а.с. 9). Також відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачу [PERSON] не виповнилось 23 років та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків, оскільки стипендію не утримує, навчається за контрактом, позбавлена можливості працювати повний робочий день як студент денної форми навчання, її сукупний дохід не забезпечує підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці, оскільки він має задовільний стан здоров'я, є працездатним, має нерегулярний дохід, хоча і має на утриманні неповнолітню дитину, від іншому шлюбу (про що доказів на підтвердження не надав). Враховуючи те, що позивач не надала суду доказів про можливість батька сплачувати аліменти у розмірі 1944 грн. щомісячно, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, та враховуючи наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 1000 грн. щомісячно, що буде відповідати як її інтересам, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Крім того, відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Як роз'яснив Верховний Суд України, ухилення платника аліментів від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Встановлено, що позивач не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона чи її матір вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а також і того, що відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмовити. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред'явлення позову, тобто з 24.07.2018 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави, а понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору, акта про надання послуг та квитанції на суму 600грн. стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial