Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

17.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до Червоноармійської сільської Якимівського району Запорізької області, третя особа: Реєстраційна служба Якимівського РУЮ Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 лютого 1992 року між позивачем та Колгоспом ім. Калініна Якимівського району Запорізької області було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] ( в 1994 році зазначену вулицю перейменовано в [ADDRESS]). Станом на час укладення договору купівлі-продажу зазначений договір відповідно до діючого на той час законодавства було посвідчено посадовою особою виконавчого комітету сільської ради та зареєстровано в бюро технічної Інвентаризації. Після придбання зазначеного домоволодіння позивач почав користуватися будинком як своєї власністю, зареєструвався в ньому, використовував його для проживання своєї родини. Наприкінці 2013 року позивачем було прийняте рішення про проведення перереєстрації права власності на будинок у зв"язку з бажанням провести в майбутньому його відчуження, така державна реєстрація права власності повинна бути проведена третьою особою. Але після надання до третьої особи відповідних документів було з"ясовано, що фактична площа будинку не співпадає із даними, які зазначені в договорі купівлі-продажу. Як на думку позивача такі розбіжності сталися внаслідок наступного: як вбачається з договору купівлі-продажу від 17.02.1992 року зазначений будинок належав колгоспу ім. Калініна, будинок було збудовано в 1967 році. Підприємство в той час проводило широкомасштабне будівництво будинків для членів господарства, будівництво проводилося власними силами та засобами. Після будівництва будинки ставилися па облік до господарства, тобто бралися ним на баланс, що в свою чергу підтверджувало право власності на будинок. Станом на час будівництва будинку, введення його в експлуатацію були відсутні вимоги законодавства щодо проектування, надання дозволу на будівництво, проведення технічної інвентаризації будівель тощо. Таким чином під час постановки на баланс до підприємства зазначеного будинку були допущені помилки щодо фактичної його площі, а саме згідно тексту договору купівлі-продажу загальна площа будинку становить 46,2 кв. метри, житлова площа становить 35.4 кв. метри, фактично такі площі становлять 85,5 кв.метри та 47.8 кв.метри відповідно. Площі допоміжних споруд як-1 о сарай, гараж в документації на будинок взагалі не зазначалося. Будь-яких прибудов, реконструкцій, зведення допоміжних приміщень позивачем після придбання будинку не провадилося. Таким чином зазначені розбіжності не дають в повній мірі позивачу користуватися належним йому майно, що в свою чергу є підставою для його звернення до суду за захистом свого права. Одночасно позивач зазначає, що дії третьої особи щодо відмови в проведенні державної реєстрації за таких обставин - наявність розбіжностей в площі будинку, цілком відповідають законодавству. Позивач вважає, що таке право може бути захищено в порядку ст.. 392 ЦК України оскільки за умови не проведення державної реєстрації права власності такий будинок може бути визнано як безхазяйне майно та передано до власності комунальної громади в особі Червоноармійської сільської ради, залучити у якості відповідача колгосп ім. Калініна не представляється можливим у зв"язку з тим, що у результаті реорганізації підприємства останнє було визнане банкрутом. В позові позивач просила визнати за ним право власності на житловий будинок. В судове засідання позивач надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. В судове засідання представник відповідача також надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та винести рішення на розсуд суду. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : - Договір купівлі - продажу житлового будинку ( а.с.4) - Копія паспорта позивача (а.с.5-6) - Технічний паспорт від 18.02.1992 року (а.с.7-10) - технічний паспорт на житловий будинок станом на 15.01.2014 (а.с.11-14) - рішення Червоноармійської с/р (а.с.15) - рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.16) - рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.17) - рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.18) - рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.19) - довідка Червоноармійської с/р (а.с.20) - лист реєстраційної служби Якимівського РУЮ (а.с.21) - лист Якимівської РДА (а.с.22) - витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.23) - витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.24-26) - звіт про експертну оцінку (а.с. 27-35) У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved