Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про виділ частки із спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] - її чоловік та батько відповідача. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом та за законом, що складається з нерухомого майна, а саме житлового будинку та господарських споруд та земельних ділянок. Позивач звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з розбіжністю відомостів в правовстановлюючих документах та необхідністю перерозподілу спадкового майна та визнання права власності у спільному майні подружжя на ім'я дружини померлого [PERSON] і для вирішення питання по суті рекомендовано звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який приходиться - [PERSON] - чоловіком, а [PERSON] - батьком, що підтверджується наступним: свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO], свідоцтвом про шлюб (ПОВТОРНО) серія [NUMBER] від 22.02.2010р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом та за законом, на нерухоме майно,що складається з: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок що знаходяться на території с. Івашки Полтавського району Полтавської області і підтверджується наступним правовстановлюючими документами: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 26.07.2005р., Державним актом серія [NUMBER] та рішенням Полтавського районного суду від 26.03.2015р. Згідно заповіту від 06.11.2009р. посвідченого секретарем Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 209, встановлено, що заповідач - [PERSON] належну йому ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області заповів своєму синові [PERSON]. Відповідно до ст. 1226 ЦК України,частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, відповідно до положень статті 1245 ЦК України, частина спадщини, що неохоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Згідно довідки Полтавської районної нотаріальної контори № 02-14/682/2010 від 19.02.2015р., встановлено, що після померлого [INFO], [PERSON], що проживав на день своєї смерті в с. Супрунівка Полтавського району та області, відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами, приватизованої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Спадкова справа № 682/2010 відкрита за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON], за заявою про прийняття спадщини за заповітом посвідченого Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 06.11.2009р.за р. № 209 на ім'я [PERSON] на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в с. Супрунівка Политавського району. Також спадкоємцям було роз'яснено нотаріусом, що у зв'язку з розбіжністю відомостів в правовстановлюючих документах та необхідністю перерозподілу спадкового майна та визнання права власності у спільному майні подружжя на ім'я дружини померлого [PERSON] і для вирішення питання по суті рекомендовано було звернутись до суду. Враховуючи положення ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст.ст. 364, 370, 372 ЦК України, той з подружжя, що пережив, має право на виділ частки, що знаходилась у спільній сумісній власності подружжя. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також встановлено, що на час смерті спадкодавця майно подружжя [PERSON](заповідача) і [PERSON](вдови заповідача): житловий будинок А-1 розміром 99,4 кв.м., житлова площа 64,8 кв.м.гараж Б, погріб - б-1, сарай Б-1,сараї В, сарай-б , вигріб-№1, ворота, хвіртка, огорожа №2-3,Г- вбиральня, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], набуте подружжям за час шлюбу та знаходилося у спільній сумісній власності подружжя без виділу часток. Рішенням Полтавського районного суду від 26.03.2015р. ухваленого по цивільній справі № 545/791/15ц, заяву [PERSON], заінтересована особа: Супрунівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту розміру та місця розташування земельних ділянок - задоволено, а саме: - встановлено факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого головою Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області 07 листопада 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради народних депутатів від 20 липня 2001 року №140 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,41 га в межах згідно з планом, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області; - встановлено факт, що [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого головою Супрунівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області 07 листопада 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради народних депутатів від 20 липня 2001 року №140 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,41 га в межах згідно з планом, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області, з цільовим призначенням в такому розмірі та за адресами: площею 0,21 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд по [ADDRESS]; площею 0,20 га - для ведення особистого підсобного господарства в с. Івашки на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Виходячи з викладеного, у разі виділу частки із майна, що було у спільній сумісній власності подружжя - частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити 1/2 частині кожного співвласника. Суд вважає за можливе визначити за позивачем частку в спільному сумісному майні подружжя в розмірі ? частини та визнати за нею на дану частку право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка)". Отже, непрацездатною вважається фізична особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи , що регламентується положеннями ч. 3 ст. 75 СК України. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійний вік визначається для:чоловіків - після досягнення 60 років; жінок - після досягнення 55 років. Судом встановлено факт того, що позивач [PERSON], є непрацездатною за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER], серії [NUMBER], а тому відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту, та на ? частину майна, не охопленого заповітом, оскільки спадкоємцями за законом є вона, та син спадкодавця - [PERSON]. Судом встановлено, що розрахунок обов'язкової частки на яку позивач має право на підставі положень ст. 1241 ЦК України, внаслідок того, що досягла пенсійного віку проводиться наступним чином: - спадкоємцями першої черги за законом на майно, що не охоплене заповітом після померлого [PERSON] є його дружина (вдова)- [PERSON] та його син - [PERSON]; - обов'язкова частка, у спадщині за заповітом буде дорівнювати: 1/8 (1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами, згідно заповіту, підлягає розподілу між двома спадкоємцями по ? частині з врахуванням того, що обов'язкова частка складає половину від частки, яка б належала за законом. Отже позивач має право на спадкування після смерті чоловіка на 1/2 частину майна, не охопленого заповітом /1/2:2/, що становить - 1/4, оскільки відповідно до вимог ст.1267 ЦК України розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців, є рівними, та на 1\\8 частину із спадщини за заповітом. Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди,якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. 18-2 постанови ПВСУ від 16.04.2004 року №7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК У країни,окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України. Отже, з врахуванням обов'язкової частки в спадковому нерухомому майні [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом вона має право на 5/8 (з них ? частина в спільному сумісному майні та 1/8 частини, яка є обов'язковою частиною від майна, що вказане в заповіті) частини житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] та право на 5/8 частини земельної ділянки, що передана спадкодавцю для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Відповідно до висновку, з незалежної оцінки майна житлового будинку з господарськими будівлями, що належить [PERSON] загальною площею 99,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] його вартість складає 106 334.00 грн. Відповідно до висновку про експертно-грошову оцінку земельної ділянки [PERSON] від 23.02.2015 року, що розташована в с. Супрунівка Полтавського району розміром 0,20 га. з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, її вартість складає 24 509.00 грн. Відповідно до висновку про експертно-грошову оцінку земельної ділянки [PERSON] від 23.02.2015 року, що розташована в с. Супрунівка Полтавського району розміром 0,21 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, її вартість складає 32 168.00 грн. Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved