Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

У січні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 12707,95 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено Поліс № АМ/8905436 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Renault MEGANE», д.н.з. [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб). 27.12.2019 на проспекті Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди стали: автомобіль «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] ; та забезпечений транспортний засіб «Renault MEGANE», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 14.02.2020 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , а його власнику заподіяно матеріальних збитків. Було з`ясовано, що транспортний засіб «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований згідно договору добровільного страхування № 50Е ДОГ-1019-106, укладеного 04.11.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» та [PERSON] . Відповідно до Звіту № 119532 серії SL від 09 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , становить 13 870,21 гривень. Відповідно до страхового акту № 50-00011 ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 13 870,21 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1538 від 13 березня 2020 року. 10.07.2020 до позивача звернулось ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» із заявою про страхове відшкодування на суму 13870,21 грн (вих. № 205 від 08.07.2020). Дослідивши матеріали вимоги 205 від 08 липня 2020 року, співробітниками AT «ПРОСТО- страхування» 11 серпня 2020 року було складено страховий акт № 142529, а подія визнана страховим випадком. Відповідно до платіжного доручення № 13240 від 12 серпня 2020 року AT «ПРОСТО- страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» страхове відшкодування в розмірі 12 707,95 гривень. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 12 707,95 гривень. Оскільки винуватцем ДТП було визнано відповідача, позивачем було направлено регресну вимогу № 04-2273 від 07.09.2020, але на даний час вимоги позивача відповідачем не виконано. Тому позивач просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 12707,95 грн. та судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021 вищевказана справ надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] . Згідно відповіді на запит від 24.02.2021, зазначена особа зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.03.2021відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судові засідання представник позивач не завилявся, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. В судові засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 27.12.2019 о 16 год 40 хв. в м. Києві на пр-ті Перемоги, 22 керуючи автомобілем «Renault MEGANE», д.н.з. [NUMBER] , для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та керуючи заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль марки «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП . Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено Поліс № АМ/8905436 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Renault MEGANE», д.н.з. [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб). Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Renault MEGANE», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . 04.11.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування № 50Е ДОГ-1019-106, відповідно до якого був застрахований транспортний засіб «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 119532 серії SL від 09 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , становить 13 870,21 гривень. Відповідно до страхового акту № 50-00011 ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 13 870,21 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1538 від 13 березня 2020 року. 10.07.2020 до позивача звернулось ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» із заявою про страхове відшкодування на суму 13 870,21 грн (вих. № 205 від 08.07.2020). Розглянувши звернення ПрАТ «Страхова компанія «Авангард», 11.08.2020 ПрАТ «Просто-страхування» складено страховий акт № 142529 відповідно до якого вирішено здійснити виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» в розмірі 12707,95 грн. Відповідно до платіжного доручення № 13240 від 12 серпня 2020 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» страхове відшкодування в розмірі 12 707,95 гривень. 07.09.2020 позивачем було направлено відповідачу регресну вимогу вих.. № 04-2073 на суми 12 707,95 грн, яка залишена без задоволення. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 27.12.2019 відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено ПрАТ «Страхова компанія «Авангард» в якій був застрахований пошкоджений автомобіль, страхове відшкодування у розмірі 12707,95 грн., тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №19801 від 24.12.2020 позивач за подання цього позову сплатив 2102,00 грн. судового збору та сплатив витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020, додатком до договору від 25.11.2020, актом виконаних робіт від 30.11.2020 платіжним дорученням № 16527 від 03.11.2020, детальним описом робіт виконаних для надання правової допомоги від 30.11.2020. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2102,00 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved