Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме витрати на відновлення транспортного засобу в розмірі 20 656,69 грн., витрати по оплаті оцінки по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 600,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. 06.11.2015 в м. Києві по вул Велика Кільцева навпроти авторинку «Жуляни» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ИЖ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є позивач, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Однак, страхова компанія у визначені Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направила. Тому позивач самостійно звернулась до суб?єкта оціночної діяльності з метою визначення розміру завданих їй збитків. В подальшому позивач звернулась до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, проте станом на момент звернення до суду відповіді позивачем так і не було отримано. А тому, враховуючи правову позицію Верховного Суду України від 20.01.2016 позивач вирішила звернутись з позовом до відповідача. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.52-53) В свою чергу, представник позивача подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просила провести розгляд справи за її відсутності (а.с.58). Відповідач також направив заяву, в якій визнав позов в повному обсязі (а.с.57) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що 06 листопада 2015 о 17 годині 15 хвилин в місті Києві по вулиці Велика Кільцева навпроти авто ринку «Жуляни» водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ИЖ 27175», д.н.з. [NUMBER], порушив п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при розвороті в невстановленому для цього місці не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у попутньому напрямку в смузі, на яку мав намір перестроїтись [PERSON], внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження обох транспортних засобів (а.с.8-9) Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 05.02.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10). Остання відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна») 10.02.2016 водій [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 06.11.2015 (а.с. 12) 11.03.2016 власник транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] (позивач) звернулась до ПрАТ «СК «Україна» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 13) із зазначенням особового рахунку для перерахунку суми страхового відшкодування. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик зобов?язаний протягом 10 робочих днів направити свого представника на місце дорожньо-транспортної пригоди та/або до місцезнаходження пошкодження майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тільки в разі не з?явлення представника страховика у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта. Однак, дані вимоги закону страховою компанією виконанні не були і позивач звернулась до суб?єкта оціночної діяльності з метою визначення розміру завданих автомобілю марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], збитків. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Приписами ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року судам роз'яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, належить вартість відновлювального ремонту у тому числі й робіт щодо відновлення пошкодженої речі. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові №6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Як вбачається з матеріалів справи, висновком спеціаліста визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER], складає 20650,50 грн. (а.с.93 т. 1)Згідно звіту № 44/01/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 18.012016 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER], становить 20 656,69 грн., з яких - вартість необхідних для ремонту матеріалів - 4 680,59 грн., - вартість відновлювально-ремонтних робіт - 4 680,59 грн., - вартість складових (деталі, вузли та агрегати), підлягаючих заміні - 11 835,60 грн. Проте вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначена спеціалістом в розмірі 12 526,82 грн. (а.с.70) Втрата товарної вартості визначена в 0,00 грн. Отже, заслуговують на увагу посилання позивача щодо стягнення з відповідача витрат на проведення відновлювального ремонту в розмірі саме 20 656,69 грн, так як без відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля його неможливо відремонтувати. Вартість такої оцінки складає 600,00 грн., на підтвердження чого надано квитанцію - товарний чек від 15.01.2016 (а.с.26), що відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України також має бути стягнуто з відповідача. З матеріалів справи вбачаєтся, що між позивачем та ТОВ "Юридична компанія "Правова рада" укладено договір №3716 про надання правової допомоги від 08.06.2016,згідно якого юридична компанія взяла на себе зобов'язання надати позивачу юридичну допомогу в отриманні відшкодування вартості пошкодженого майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за що позивач сплатила 2000,00 грн., що підтверджується відповідно договором та квитанцією (а.с.27-30). Ці кошти мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача в порядку вирішення судових витрат згідно ст.88 ЦПК України, як і сума сплаченого позивачем за подачу позову судового збору. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та не оспорював розміру завданих позивачу збитків, які та просила стягнути з нього, в розмірі 20 656,69 грн., не заявляв клопотання про призначення у справі експертизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved