Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У суд з позовною заявою звернувся [PERSON], який просить змінити судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину з нього в користь [PERSON] визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно, на кожну дитину, також припинити з нього стягувати аліменти в користь [PERSON] за виконавчим листом, який виданий на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 11.06.2012 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно рішення суду від 11.06.2012 року з нього на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. Розмір аліментів було визначено, виходячи із розміру заробітної плати позивача. На даний час він не працює, періодично підробляє на тимчасових роботах, доглядає за своєю матір»ю та матеріально їй допомагає, створив нову сім»ю, внаслідок участі в антитерористичній операції погіршився стан здоров"я, встановлений судом розмір аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, оскільки позивач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти в розмірі встановленому вищевказаним рішенням суду. Крім того, вказала, що діти потребують постійного матеріального забезпечення. Максим навчається в школі, відвідує гуртки з бальних танців, вокалу, йому постійно потрібно купувати одяг, взуття, шкільне приладдя. Артур закінчив середню школу та вступив до Ківерцівського медичного коледжу, він також потребує витрат на навчальне приладдя, одяг, взуття, харчування, проживання та витрати на дорогу до навчального закладу. Разом з тим, зазначила що матір позивача, є особою пенсійного віку, отримує пенсію та має можливість сама себе матеріально забезпечити. Позивач проживає окремо від матері, аліменти на утримання матері не сплачує. Будь-яких доказів прд те, що матір перебуває на його утриманні( матеріальному, грошовому забезпеченні) не надав. Заслухавши пояснення позивача та відповідача дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Любомльського районного суду від 11.06.2012 року з [PERSON], стягуються в користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] - в розмірі 1/2 частки всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 10 травня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття . Згідно трудової книжки вбачається, що 31.07.2013 року [PERSON], звільнений з посади оператора ТзОВ «Авто паливо -Сервіс». З довідки № 1287 від 30.06.2016 року вбачається, що [PERSON], на обліку в Любомльському районному центрі зайнятості як зареєстрований безробітний не перебуває. Відповідно до довідки-рахунку суми заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], станом на 01.04.2016 року заборгованість становить 40054,00 гривень. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Так, з позовної заяви вбачається, що позивач просив змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача по рішенню суду, шляхом зміни способу їх присудження, з 1/2 частки від всіх видів його доходів на тверду грошову суму, тобто по суті просив зменшити розмір стягуваних аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, позивачем не надано суду доказів значного погіршення матеріального становища. Та обставина, що позивач з 31.07.2013 року офіційно не працює та 03.03.2016 року уклав шлюб з [PERSON], яка згідно його пояснень працевлаштована, не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів. Останній є працездатним, та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей. Водночас судом враховано, що розмір прожиткового мінімуму, станом на липень 2016 року для дітей віком від 6 до 18 років, становить 1531 грн., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить 510 гривень, та положення ст. 141 СК України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Таким чином, враховуючи, що внаслідок зміни розміру аліментів з 1/2 частки від всіх доходів на тверду грошову суму в розмірі по 300,00 грн. на кожну неповнолітню дитину щомісячно, буде зменшено розмір стягуваних аліментів, а позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено наявності підстав для зменшення їх розміру, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: approved