Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Заявниця у справі звернуласья до суду із заявою про встановлення факту смерті, що має юридичне значення посилаючись не те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який проживав у смт.Вальянівське місто Довжанськ Луганської обл. Заявниця зазначила, що маючи в наявності свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті, вона звернулася до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо реєстрації смерті, проте, в державній реєстрації було відмовлено, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявниця не з`явилась. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з"явився. Суд, дослідивши заяву про встановлення факту смерті та докази додані до неї встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 23.02.1971 року зареєстровано шлюб мію [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт.Ленінське м.Свердловськ. Також судом встановлено, що Постановою ВР України № 4086 від 12.05.2016 року смт.Ленінське місто Свердловськ Луганської обл. перейменовано у смт.Вальянівське місто Довжанськ Луганської обл . Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану, підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви. На підставі наведеного, ст. ст. 4-13, 77-84, 259, 260, 264-266, 269, 317 ЦПК, суд,

Outcome: approved