Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] , звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (надалі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він протягом тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 16.07.2019 року йому первинно встановлено 60 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01.07.2020 року та третю групу інвалідності. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в наслідок професійного захворювання позивач відчуваєбіль в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс на нижні кінцівки, більше в праві, що посилюється при рухах і після навантажень, біль та оніміння в кистях, мерзлякуватість в них, побіління пальців рук на холоді, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим мокротинням та сухий. У зв`язку з професійним захворюванням, позивач позбавлений можливості працювати та забезпечувати свою сім,ю матеріально. Крім того на його утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON] та дружина яка доглядає за малолітньою донькою і є вагітною на теперішній час.У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює в 190000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 09 серпня 2019 року судом відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування\~зазначив,\~що позивачем\~не доведено\~факту саме\~завдання йому\~ моральної\~шкоди та\~її розмір.\~Також зазначив,\~що відповідач\~не приховував\~від позивача\~важкість та\~небезпечність технологічного\~процесу,\~не порушував\~технологію виробництва,\~а тому\~протиправних дій\~відносно позивача,\~які б\~знаходились в\~причинному зв`язку\~настанням шкоди\~не вчиняв,\~а тому\~не може\~нести відповідальність\~за ушкодження\~здоров`я позивача.\~Крім того\~вказав,\~що позивач\~працював на\~підприємстві відповідача\~18\~років 10\~днів в\~умовах впливу\~шкідливих виробничих\~факторів,\~а отже\~встановити конкретних\~відповідальних осіб\~за виникнення\~професійного захворювання\~неможливо.\~Позивач свідомо\~обрав місце\~роботи зі\~шкідливими умовами\~праці,\~але тривалість\~роботи у\~шкідливих умовах\~залежала виключно\~від особисто\~волевиявлення позивача. Крім того, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Тобто, позовні вимоги, щодо відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 190 000 грн. не підлягають задоволенню. Судові витрати покласти на позивача. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності дост. 247 ч. 2 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 05.02.2001 року по 19.11.2002 року працював інспектором у воєнізованій охороні на підприємстві відповідача. 19.11.2002 року переведений по шахті ім. Фрунзе дільниця №5 АТ «Суха Балка», підземним прохідником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, 20.01 2005 року переведений підземним прохідником 4 розряду шахти ім. Фрунзе дільниці №5 з повним робочим днем в підземних умовах, 13.04 2016 року переведено провідником 4 розряду на дільницю № 2 шахти ім. Фрунзе з повним робочим днем в підземних умовах, 08.12.2017 року переведено прохідником 5 розряду на дільницю №2 шахти ім. Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» з повним\~робочим днем\~в підземних\~умовах,\~15.02.\~2019\~року позивач\~був звільнений\~з підприємства\~відповідача за\~станом здоров`я\~що перешкоджає\~роботі на\~підставі п.\~2\~ст.\~40\~КЗпП України ( копія трудової книжкиа.с.15). Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини, позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації; виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими ангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулонейропатією на попереково-крижовому рівні (L5, S1) з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (справа; ПФ першого-другого ступеня; зліва; ПФ першого ступеня) та колінах (ПФ першого-другого ступеня) суглобів. Хронічний (пиловий) бронхіт ЛН першого ступеня. Висновком МСЕК від 16.07.2019 року позивачу первинно встановлено 60 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01.07.2020 року та третю групу інвалідності. ( а.с.8). 24.05.2019 року було складено Акт розслідування професійного захворювання позивача [PERSON] , у якому визначено обставини виникнення професійного захворювання, а саме: внаслідок недосконалості технології підземного шахтного будівництва, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного обладнання підпадав під вплив підвищених параметрів концентрації аерозолю переважно фіброгенноїдії у повітрі робочої зони та загальної вібрації, винних осіб у порушенні вимог нормативних актів не встановлено, (а.с.4-7). Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 173 КЗпП Українишкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, а професійне захворювання отримане позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Посилання представника відповідача на відсутність в Акті розслідування причин виникнення професійного захворювання посилань на їх підприємство, суд не приймає до уваги, оскільки висновком про умови праці працівника відповідно до гігієнічної класифікації праці від 14.02.2019 року встановлено та підтверджено наявність шкідливих умов праці також і під час роботи позивача у період з 05.02.2001 року по15.02.2019 року прохідником на дільниці №2, шахти ім. Фрунзе ПАТ «Суха Балка», Професійний маршрут позивача зі шкідливими умовами праці на підприємстві ПАТ «Суха Балка» підтверджено також медичним висновком ЛЕК від 11.04.2019 р. № 644. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23\~ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває біль в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс на нижні кінцівки, більше в праві, що посилюється при рухах і після навантажень, біль та оніміння в кистях, мерзлякуватість в них, побіління пальців рук на холоді, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим мокротинням та сухий. Визначаючи розмірвідшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та зурахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності третя група інвалідності, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 70 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 190\~000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial