Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про стягнення матеріальних збитків, в якому просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 94319,54 грн. завданих матеріальних збитків, судові витрати 1294,80 грн. та оплата вартості експертних досліджень по автомобілю та мисливській рушниці - 1569,02 грн., а всього 97183,36 грн. (а.с. 74-79). Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року, [PERSON] засуджено за ст.ст. 125 ч. 3, 17 ч. 2, 93 п. «Г», 206 ч. 3, 188-1 ч. 2, 100 КК України до 11 років позбавлення волі. За цим же вироком з позивача стягнуто на користь [PERSON] 49506,32 гривень матеріальної шкоди, 15000 гривень моральної шкоди, 3000 гривень за наклеп та на користь [PERSON] - 15000 гривень моральної шкоди. В ході досудового розслідування в кримінальній справі №2-6/00 слідчим Вінницької міської прокуратури Грідіним В.В. в порядку забезпечення цивільного позову було накладено арешт на майно [PERSON] - автомобіль ВАЗ 2107, р.н. [NUMBER] та вилучено дорогу мисливську рушницю ИЖ-27М № [NUMBER] . За вироком суду на це майно повинно було звернуто стягнення присудженої матеріальної шкоди. Згідно з листом Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 21.11.2017 року, раніше належний позивачу транспортний засіб «ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER] , 23.06.2001 року на підставі рішення Державної виконавчої служби Вінницького УЮ знято з обліку для реалізації, а накладений на нього арешт був знятий, тому позивач не є власником зазначеного транспортного засобу. Отже, кошти від продажу автомобіля та мисливської рушниці повинні бути зараховані в рахунок погашення боргу за вище зазначеним вироком Хмельницького обласного суду. Згідно з постановою «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника» від 26 вересня 2017 року, підписаною головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГУЮ у Вінницькій області, з доходів [PERSON] належить здійснювати відрахування у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 51263,75 гривень [PERSON] та Центральному відділу ДВС міста Вінниця. Постанову винесено в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-6/00, виданого Хмельницьким обласним судом 06.05.2000 року на виконання вироку цього ж суду від 03.02.2000 року, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 49506,32 гривень матеріальної шкоди, за заявою [PERSON] . Протягом 2017-2019 років на підставі вище зазначеної постанови з пенсії позивача на користь [PERSON] стягували кошти. Позивач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГУЮ у Вінницькій області та просив надати офіційну відповідь, на якій підставі державний виконавець, виносячи постанову від 26.09.2017 року, зазначила в ній всю суму боргу, зазначену у виконавчому листі та не врахувала ті суми, які вже були повернуті стягувачам за рахунок реалізації належного позивачу майна. Листом №10084/15.26-25 від 31 січня 2018 року начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця позивача було повідомлено про те, що Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця реалізацію майна не проводив, та будь-які відомості про реалізацію майна у відділі відсутні. В цьому ж листі зазначено, що «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, тому дослідити та надати будь-які копії матеріалів не представляється можливим». Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2019 року (справа №127/23327/18), визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом на виконання вироку цього ж суду від 03.02.2000 року у справі №2-6-00 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у зв`язку з повним погашенням боргу. Ухвала набрала чинності 27 листопада 2019 року. Однак, де знаходиться вилучене у позивача в ході досудового слідства майно, ніхто не може пояснити. Отже, на думку позивача діями працівників ВДВС м. Вінниця позивачу було завдано матеріальної шкоди, а саме: автомобіль ВАЗ-2107 реєстраційний номер [NUMBER] , - вартістю 82319,54 гривень (11545,99:3,9504x28,1652 грн. (офіційний курс долара США станом на 28.01.2021); мисливська рушниця марки «ИЖ27» №93030 - вартістю 12000 гривень; майно, що знаходилось у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] : глибинний насос колодязний із нержавіючого металу вартістю 3000 гривень; телевізор вартістю 3000 гривень; пилесос вартістю 2000 гривень; кавоварка вартістю 5000 гривень. Загальна вартість майна - 107319,54 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Медяний В.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позов є безпідставним та необґрунтованим. Надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 132-135). Представник відповідача\~-\~Головного управління\~Державної казначейської\~служби у\~Вінницькій області Колісник\~Ю.С.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнала,\~просила відмовити\~в задоволенні\~позову,\~пославшись на\~обставини викладені\~у відзиві\~на позовну\~заяву (а.с.\~124-129),\~який мотивований\~тим,\~що до\~компетенції Державної\~казначейської служби\~України відноситься\~лише виконання\~судових рішень,\~за якими\~передбачено безспірне\~списання коштів\~Державного бюджету.\~Таким чином,\~компетенція Державної\~казначейської служби\~України виникає\~лише на\~останній стадії\~судового провадження\~-\~виконання судового\~рішення.\~Відповідно до\~ст.\~451\~ЦПК України\~виконання судового\~рішення здійснюється\~після набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~на підставі\~виконавчого листа\~та заяви\~стягувача.Державна казначейська служба України не є органом, що порушив права чи інтереси позивача; шкода, про стягнення якої просить позивач, не пов`язана з діями чи бездіяльністю ДКСУ чи її посадових або службових осіб при виконанні покладених на них повноважень. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що вироком Судової колегії в кримінальних справах Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, які передбачені ч. 3 ст. 125, ч. 1 ст. 17, п «г» ст. 93, ч. 2 ст. 145, ст. 100, ч. 2 ст. 206, ст. 189-2 КК України і призначено покарання: за ст. 125 ч. ч. 3 КК України два роки позбавлення волі; за ст. ст. 17 ч. 1, 93 п «г» КК України дев`ять років позбавлення волі; за ст. 145 ч. 2 КК України сім років позбавлення волі; за ст. 100 КК України один рік позбавлення волі; за ст. 206 ч. 2 КК України три роки позбавлення волі; за ст. 189-2 КК України один рік позбавлення волі. На підставі\~ст.\~42\~КК України\~за сукупністю\~злочинів,\~шляхом часткового\~складання остаточно\~до відбуття\~ 11\~років позбавлення\~волі у\~виправно-трудовій\~колонії посиленого\~режиму.\~Строк покарання\~рахувати з\~2\~липня 1999\~року. Міру запобіжного заходу залишити утримання під вартою. Стягнуто з [PERSON] на користь: - [PERSON] 3000 гривень моральної шкоди за наклеп; - [PERSON] 49506,32 гривень матеріальної шкоди; - [PERSON] у 2000 гривень моральної шкоди; - [PERSON] -2730 гривень матеріальної шкоди і 5000 гривень моральної шкоди; - [PERSON] та [PERSON] по 15000 гривень моральної шкоди кожному. В позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення 140 гривень відмовлено. Відшкодування судових витрат покласти на [PERSON] і стягнути з нього на користь: - Вінницької торгово-промислової палати за проведення товарознавчої експертизи - 744 грн., за проведення технічної експертизи -2083,20 грн.; - УМВС України у Вінницькій області за проведення судової хімічної експертизи 63,97 грн.; за проведення судової балістичної експертизи 507,72 грн. Речові докази - рушницю «ІЖ-27М» № [NUMBER] , що зберігається у Вінницькому РВ УМВС звернути в рахунок відшкодування збитків. Майно, описане для забезпечення цивільного позову звернути в рахунок відшкодування збитків, стріляну гільзу і два патрони знищити, одяг підсудного передати його дружині [PERSON] . Інші речові докази, а саме фрагменти обгорілої будівлі, перелічені на а.с. 230 знищити як такі, що не мають цінності. Майно, описане для забезпечення цивільного позову звернути в рахунок відшкодування збитків (а.с. 83-88). На підставі вказаного вироку суду було видано виконавчі листи, які було пред`явлено до виконання та здійснено ряд виконавчих дій (а.с. 42-48, 147-159). В ході розслідування вказаної кримінальної справи слідчим було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON] , зокрема і на цілий житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] , на автомобіль ВАЗ 2107 (власник [PERSON] ) (а.с. 20-21, 25, 32-33, 97). З копій свідоцтв про придбання жилого будинку з публічних торгів від 23 липня 2002 року, посвідчених приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., які зареєстровані в реєстрі за №910, №912, установлено, що на підставі постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 11 липня 2002 року, затвердженої відділом ДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці 11 липня 2002 року, акта про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 11 липня 2002 року, [PERSON] належить право приватної власності на частину майна, що становить 74,81% на суму 47 782, 5 гривень; [PERSON] належить право приватної власності на частину майна, що становить 16,62% на суму 10 616,76 гривень. Майно складається з одного жилого цегляного будинку з прибудовою, житловою площею 85,5 кв.м., позначеного на плані літерою А, та господарських будівель: сарай-баня літ. «Б», вбиральня- душ літ. «В», теплиця з металевого каркасу літ. «Б1», огорожа № 1-3, які знаходяться в [ADDRESS] . Вартість жилого будинку з господарськими будівлями згідно висновку №14 судової будівельно- технічної експертизи складає 63 873 гривень. Жилий будинок з господарськими будівлями раніше належав гр. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 11 лютого 1994 року за реєстром №1-426, зареєстрованого в комунальному підприємстві "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 14 лютого 1994 року за № 523 (а.с. 37-38). В рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа №2-6/00, виданого Хмельницьким обласним судом на виконання вироку цього суду від 03.02.2000 року, було вчинено ряд виконавчих дій, а також звернуто стягнення на пенсію [PERSON] та з останнього було стягнуто 32428,07 грн. з його пенсії (а.с. 35-36, 39-48, 89-91). Позивач [PERSON] надав суду в підтвердження неодноразових його звернень щодо виявлення чи реалізації майна, зокрема автомобіля ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER] та рушниці «ІЖ-27М» № [NUMBER] наступні документи: лист №133283/15.26.-25-/14 від 09.12.2019 року Центрального ВДВС міста Віннця ГТУЮ у Вінницькій області, лист №31/2-Ш-16 від 08.02.2018 року Регіонального сервісного центру у Вінницькій області; лист №20/С-867 від 30.102019 року Управління превентивної діяльності у Вінницькій області; лист №С-1815/200-19 від 26.09.2019 року ВВП у Вінницькій області, лист №10084/15.26-25 від 31.01.2018 року Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області; лист №31/2-3802 від 21.11.2017 року Регіонального сервісного центру у Вінницькій області; відповідь №С-425/2.21/01-24 від 26.09.2017 року Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області; лист №01-17/204 від 29.07.2020 року Хмельницького апеляційного суду; лист №01-19/13 від 10.07.2020 року Хмельницького апеляційного суду (а.с. 24, 26-29, 34, 49, 50, 56-57, 92-93, 95-96, 98-99). Відповідно до листа №33872/18.26-28/14 від 05.03.2021 року, Центральним ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення доказів від 25.02.2021 року повідомлено, що надати запитувану інформацію не представляється можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] сплинув та відповідно до п.9.9 Наказу Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» завершені виконавчі провадження знищені (а.с. 110). Згідно листа №31/2-579 від 15.03.2021 року керівництвом територіального сервісного центру №0541 (на правах відділу, м. Вінниця) РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області розглянуто запит суду, у зв`язку з чим повідомлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб ВАЗ 2107, 1993 року випуску; 23.06.2001 року був знятий з обліку для реалізації та 27.06.2001 року у ТСЦ 264 ГСЦ МВС Івано-Франківської області був перереєстрований на громадянина [PERSON] , [INFO] . Додатково проінформовано, що вказати вартість придбання транспортного засобу не видається можливим, оскільки документи-підстави для перереєстрації зберігаються у ТСЦ 2641 РСЦ ГСЦ МВС Івано-Франківської області та термін зберігання таких документів 3 роки. Разом із тим, повідомлено, що питання місцезнаходження коштів від реалізації транспортного засобу не відноситься до компетенції ТСЦ РСЦ ГС МВС (а.с. 113). З відповіді №6564/200/2021 вбачається, що Вінницький РУП ГУНП у Вінницькій області не володіє інформацією щодо переміщення мисливської рушниці ІЖ-27М № [NUMBER] , оскільки будь-які документальні підтвердження як в Вінницькому РУП ГУНП у Вінницькій області, так і в його підпорядкованих підрозділах відсутні у зв`язку із закінченням строків архівного збереження у відповідності до діючого на той час наказу Міністерства внутрішніх справ України №519 від 04.06.2002 року «Про перелік документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів» (а.с. 115). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11.07.2018 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шумер О.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.09.2017 року у виконавчому провадженні ВП №54607686 (а.с. 53). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2019 року скаргу [PERSON] про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звернення стягнення на пенсію - задоволено. Визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом 06.05.2000 року на виконання вироку Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] у зв`язку із повним погашенням ним боргу. Визнано незаконною та скасовано постанову про звернення стягнення на пенсію [PERSON] головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 06.09.2018 року виконавчому провадженні ВП № 54607686 (а.с. 30-31). Позивачем [PERSON] надано суду копію висновку експертного дослідження за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження від 11.01.2021 року №5/21-21, відповідно до якого ринкова вартість рушниці марки/моделі «ИЖ -27М» станом на час проведення дослідження у придатному для пальби стані з горіховим прикладом та срібними накладками становить 12000,00 грн. (а.с. 10-13) та копію висновку експертного дослідження за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 11.01.2021 року №8571/20-21, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107, з об`ємом двигуна [NUMBER] , 1992 року виготовлення з пробігом 20 тис. км., без слідів ремонту та пошкоджень, станом на червень-липень 1999 року складала величину 11545,99 грн. при курсі НБУ 1 у.о. = 3,9504 грн. на кінець червня 1999 року (а.с. 14-18). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позов [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди пред`явлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області. Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади є рішення суду (вирок), яким встановлено протиправність (неправомірність) таких дій, інші докази. Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №752/4100/17, від 26.12.2019 року у справі №646/7744/17, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі №32/421). При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України, і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби чи державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Із матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] не довів суду належними доказами протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби при виконанні вироку Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року, зокрема, щодо звернення в рахунок відшкодування збитків належної позивачу рушниці «ІЖ-27М» № [NUMBER] , автомобіля ВАЗ 2107, д.н. [NUMBER] , а також іншого майна позивача, описаного для забезпечення цивільного позову, спричинення позивачу шкоди, причинного зв"язку між протиправними (неправомірними) рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби та завданою позивачу матеріальною шкодою. З огляду на викладене, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed