Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач - Акціонерне товариство\~«Укрсиббанк» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредитування №11476373000 від 26.10.2015 року, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 254558,88 грн. за траншем 1 (11476373000) та у сумі 101875,17 грн. за траншем 2 (11476373001) шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором у строк не пізніше 26.02.2041 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №11476373000 від 26.10.2015 року року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №236113 (основний борг) та №236113 (проценти та інші платежі) від 26.10.2015 року і між Акціонерним товариством\~«Укрсиббанк» та\~ [PERSON] було укладено договір поруки №236112 (основний борг) та №236112 (проценти та інші платежі) від 26.10.2015 року, відповідно до яких відповідачі [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями перед банком за виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] , як солідарних боржників. Станом на 06.08.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 369183,48 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 350974,67 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 15894,45 доларів США, заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в сумі 174,10 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року в сумі 1504,96 грн. Просять позовні вимоги задовольнити, Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2019 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі (а.с.65). Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.09.2019 року, клопотання відповідача [PERSON] задоволено, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено до розгляду в підготовче засідання. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Бабіною І.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач [PERSON] не виконав вимогу щодо усунення ним, як позичальником порушень щодо повернення кредиту із сплати процентів, а також реєстр поштових відправлень; відсутні докази на підтвердження виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за новим кредитним договором щодо надання [PERSON] кредитних коштів; позивач посилається на те що заборгованість становить 369183,48 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 350974,67 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 15894,45 доларів США, заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в сумі 174,10 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року в сумі 1504,96 грн., що підтверджує необгрунтованість розрахунку. Крім того, було укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] кредитний договір №219/204/05 від 05.10.2005 року та договір №24-124 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку від 21.11.2005 року, між Чернівецьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем [PERSON] , які стали підставою укладення договору про надання споживчого кредитування №11476373000 від 26.10.2015 року, позивач такими діями ввів в оману відповідача. Просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з необгрунтованістю та безпідставністю. Представник позивача Акціонерного товариства\~«УкрСиббанк» Демчук\~О.В.(а.с.114-115) подав 30.10.2019 року та 04.11.2019 року відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої кредит за договором №11476373000 від 26.10.2015 року було видано в гривні, відсотки відповідно також нараховуються в гривні, тобто в описовій частині позову помилково було зазначено ним валюту кредитування - в доларах США відносно окремих сум; позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.106-108, 116-118). Позиція сторін в судовому засіданні Представник позивача, за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, в подальшому в судові засідання не з"явився, просив справу розглянути за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в його інтересах останнього представник, адвокат Бабіна І.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задволенні, пояснивши, що сплати Банку кредит в повному обсязі з нарахованими відсотками, в судові засідання надалі не з"явилися, просили справу завершити розглядом за їх відсутнсоті, підтримали обставини викладені в додаткових поясненнях наданих суду. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Досліджені за з"ясованих в засіданні обставин, докази по справі, надані сторонами та застосовані норми права. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (нова назва Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (а.с.7-13) та [PERSON] , укладено кредитний договір №219/204/05 від 05.10.2005 року 35250,00 доларів США терміном до 05.10.2026 року, розмір процентної ставки по цьому кредиту становив 12,5% (а.с.88-90) та у відповідності до додатку №1 до кредитного договору було встановлено графік погашення кредиту (а.с.91-92). 21.11.2005 року між відповідачем [PERSON] та Чернівецьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено договір за №24-124 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційному банку, згідно п.2.1 договору часткова компенсація визначається в розмірі 1,5 облікової ставки Національного банку України, що діє на день укладення кредитного договору і становить 12,5 % (відсотків). Пунктом 2.3 договору визначено згідно з реєстром суму часткової компенсації за відповідний період за розпорядженням Фонду зараховується на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в комерційному банку, визначеному в п.1.1 цього договору після виконання позичальником в повному обсязі поточних зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п.2.4 договору, у випадку надання позичальнику кредиту в іноземній валюті для розрахунку розміру часткової компенсації використовується курс відповідної валюти, який встановлено Національним Банком України на здійснення позичальником платежу (а.с.93). З розрахунку прогнозного розміру компенсації, згідно додатку №1 до договору за №24-124 від 21.11.2005 року про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційному банку, розмір кредиту становить 178012,50 грн.; розмір кредиту на який може бути надана часткова компенсація в розмірі 107476,00 грн.; відсоткова ставка за кредитним договором становить 12,5 %; прогнозна сума сплати відсотків за весь період користування кредитом (за даними банка) в розмірі 234568,56 грн.; облікова ставка НБУ на день укладення кредитного договору становить 12,5 %; коефіціент зменшення (п.2: п.1) становить 0,6038; прогнозний розмір компенсації (п.4, п.5, п.6, п.3) становить 141632,50 грн. (а.с.94). В кінці 2015 року, відповідач [PERSON] на пропозицію представника позивача, про переведення валютного кредиту у гривневий погодився, у зв`язку із запевненням позивача, що зміниться тільки валюта кредиту та процентна ставка, а всі інші умови будуть такі самі та на відшкодування Фондом частини відсотків за кредитом договором від 05.10.2005 року 1219/204/05 це не вплине. Відповідно позивачем з відповідачем було укладено договори про надання споживчого кредитування №11476373000 від 26.10.2015 року, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 254558,88 грн. за траншем 1 (11476373000) та у сумі 101875,17 грн. за траншем 2 (11476373001) шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором у строк не пізніше 26.02.2041 року (а.с.14-16) у відповідності до графіка платежів, що є невід`ємною частиною договору (а.с.17-26). У відповідності до кредитного договору №11476373000 від 26.10.2015 року, кредит надається двома траншами: транш 1 - у сумі 254558,88 грн. із сплатою 23,90 % річних та транш 2 - у сумі 101875,15 грн. із сплатою 0,001 % річних, а погашення кредитної заборгованості здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів (відповідно графіку, 25 числа кожного місяця). Підписавши договір про надання споживчого кредитування №11476373000 від 26.10.2015 року, позичальник - відповідач [PERSON] був введений в оману, оскільки вважав, що умови кредитування не змінилися, змінилася тілька валюта кредитного договору та відсотки (а.с.14-16). Проте, через деякий час, відповідач, як позичальник не отримуючи компенсацію, звернувся до Фонду, де він дізнався, що він отримав новий кредит і за цим кредитом відшкодування не передбачено. Відповідно, тоді відповідач [PERSON] дізнався, що між ним та пзивачем укладено новий договір про надання споживчого кредиту №11476373000 від 26.10.2015 р. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №11476373000 від 26.10.2015 року року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №236113 (основний борг) та №236113 (проценти та інші платежі) від 26.10.2015 року і між Акціонерним товариством\~«Укрсиббанк» та\~ [PERSON] було укладено договір поруки №236112 (основний борг) та №236112 (проценти та інші платежі) від 26.10.2015 року, відповідно до яких відповідачі [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями перед банком за виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] , як солідарних боржників (а.с.29-44). Позивач посилається\~в позовній\~заяві на\~довідку-розрахунок\~заборгованості \~за кредитом\~станом на\~06.08.2019\~року заборгованість\~за кредитним\~договором \~становить 369183,48\~грн.,\~що складається\~ із:\~заборгованості за\~кредитом в\~сумі 350974,67\~грн., заборгованості за\~процентами за\~користування кредитом\~в сумі 15894,45 грн., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в сумі 174,10 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом за строк з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року в сумі 1504,96 грн. (а.с.50-62). Позивачем було\~надіслано \~(а.с.123,\~125-126)\~вимоги по\~поверненню кредитних\~коштів,\~сплату процентів\~відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.45-48, 111-113, 122). Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] було також укладено 05.10.2005 року кредитний договір №219/204/05, відповідно до якого відповідачу [PERSON] надано кошти в сумі 35250,00 доларів США на строк до 05.10.2026 року; відкрито позичковий рахунок № [NUMBER] ; в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором прийнято в іпотеку майно, згідно договору іпотеки №219/204/05 від 05.10.2005 року та укладено договори поруки №219/204/05-1, №219/204/05-2 від 05.10.2005 року. Розділом 10 договору сторони домовилися про договірне списання банком із усіх рахунків позичальника в національній і іноземній валюті, відкритих в АКІБ «Укрсиббанк»: нарахованих відсотків, комісій, погашення заборгованості за кредитом при настанні термінів виконання позичальником зобов`язань і в розмірах, визначених у кредитному договорі. Встановлено графік погашення кредиту (а.с.88-92). У відповідності до договору №24-124 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку від 21.11.2005 року, між Чернівецьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем [PERSON] , згідно з умовами Положення про Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2000 року №1604, Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 року №853, Фонд від імені Держави відшкодовує частину відсотків за кредитом, що надається позичальнику на придбання житла відділенням №320 Чернівецького управління Подільського регіонального департаменту Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк». Кредит надається на придбання житла загальною площею 55,40 кв.м. за адресою: [ADDRESS] терміном повернення 21 рік (а.с.93-94). Судом встановлено, що пропозиція позивача - відповідачу укласти кредитний договір в гривневій валюті та подальше укладення договору про надання споживчого кредитування №11476373000 від 26.10.2015 року, порушили права відповідача, як споживача у розумінні ст.19 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач був позбавлений отримати часткову компенсацію відсоткової ставки кредиту, згідно договору №24-124 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредиту комерційного банку від 21.11.2005 року, між Чернівецьким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем [PERSON] . У відповідності до\~ ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.1056 ЦК України, визначено два типи процентної ставки по кредитам: фіксована та змінювана. Зазначеною нормою визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов її в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Також, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відтак, для змінювальної процентної ставки притаманні перш за все індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, який має ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, визначена у кредитному договорі періодичність, зміни індексу як у сторону збільшення так і зменшення відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п.2.7 умов договору про надання споживчого кредиту №11476373000 від 26.10.2015 р., визначено розмір процентної ставки, що сплачувався відповідачем, як позичальником за користування кредитними коштами: за 1 траншем в розмірі 23,9 % річних та за 2 траншем 0,001 % річних. Визначено п.2.5. кредитного договору, порядок сплати кредитної заборгованості шляхом сплати ануїтетних платежів та передбачена формула за якою вони розраховуються. Із умов передбачених кредитним договором, сторони обрали фіксований тип процентної ставки по кредиту. Передбачено ст.1056 ч.3 ЦК України, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відтак, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами в іншому розмірі, ніж зазначено у кредитному договорі, а саме за 1 траншем в розмірі 23,9 % річних та за 2 траншем 0,001 % річних. Встановлено п.2.7 договору, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, встановлюється процентна ставка у підвищеному розмірі, що визначається Правилами споживчого кредитування, цими самими правилами визначено порядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму основного боргу. При цьому в самому договорі, на відміну від позовної заяви, позивач не зазначає жодного пункту Правил споживчого користування яким передбачений такий порядок. Також, договором не визначено, що є користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, оскільки пунктом 2.3 договору встановлено, що кредит надається строком до 26.02.2041 р. (а.с.14-16). Кредитними коштами є сума отриманого відповідачем (позичальником) кредиту, а ануїтетні платежі розраховані на сплату рівними частинами платежів, що включають в себе частини суми основного боргу та/або процентів. Відповідно до графіків платежів, визначення сукупної вартості, що є додатками до кредитного договору, графік платежів № 1/1 - сума щомісячного погашення основної суми кредиту становить від 12,91 грн. до 30,14 грн. з 25.11.2015 р. по 25.07.2019 р., а по графіку платежів 1/2 щомісячна основна сума кредиту взагалі не сплачується до 25.10.2017 р., а підлягає сплаті лише з 27.11.2017 р. в сумах від 254,14 грн. до 520,97 грн., станом на 25.07.2019 р. Згідно графіку №1/2 кредитні кошти не сплачуються позичальником взагалі з 25.11.2015 р. по 25.10.2017 р., а згідно графіку №1/1 є незначними, відтак дату сплати ануїтетного платежу визначеного графіком не слід вважати терміном користування кредитними коштами встановленого договором. Судом також встановлено, що договір та всі інші додатки до договору, графіки платежів та тарифи банку підписані сторонами, окрім Правил споживчого користування на які посилається позивач, оскільки зазначені Правила оприлюднені у газеті «Голос України» №85 (5085) ще 13.05.2011 р., а сам кредитний договір укладений 26.10.2015 року. Тарифи банку, які є додатком до цього договору не містять жодного посилання на неустойку за прострочення ануїтетного платежу та розмір підвищеної процентної ставки по кредиту. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) в силу ст.207 ч.2 ЦК України. Зважаючи на те, що Правила споживчого кредитування є умовами договору, як стверджує позивач, і вони визначають його істотні умови, то в силу статей 1055, 207 ЦК України вони мали викладатися письмово та підписуватись сторонами, однак в договорі в супереч нормам цивільного права на них є лише посилання, а підпис відповідача [PERSON] відсутній. Також, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності, у відповідності до ст.546 ч.1 ЦК України. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки, у відповідності до ст.551 ч.2 ЦК України, є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки договором про надання споживчого кредиту №11476373000 від 26.10.2015 р. не передбачено сплату неустойки за прострочення сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, то позивач не має права на її нарахування та стягнення, Такою є позиція Верховний Суду, викладена у постанові від 04.12.2019 р. (справа №473/1618/16-ц), Верховний Суд, зокрема зазначив, що споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Окрім наведеного, відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності неможливе покладення на слабшу сторону договору - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, направлена позивачем відповідачам, відтак відповідно до вимоги банку позичальник мав достроково погасити кредит на 41-й день з дня її відправлення, тобто 05.07.2019 р. Згідно ст.1050 ЦК України, позивач використав своє право на дострокове стягнення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України і втратив з 05.07.2019 р. право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. З цього часу позивач не мав законних підстав нараховувати проценти по кредиту та неустойку, однак нарахував їх по 06.08.2019 р. Виходячи з наведеного, судом установлено, що у відповідності до п.2.5 кредитного договору, позичальник погашає кредитну заборгованість шляхом сплати ануїтетних платежів. Під ануїтетними платежами розуміється рівні за сумою платежі, що включають в себе частину суми основного боргу та/або проценти. Ануїтетні платежі сплачуються через рівні проміжки часу в рахунок погашення кредитної заборгованості, що розраховані на весь період дії договору. Згідно графіку №1, відповідно до траншу 1, станом на 25.07.2019 р. відповідач, як позичальник мав погасити: основну суму кредиту в розмірі - 1073,64 грн., проценти за користування кредитом в розмірі - 227495,76 грн., всього кошти в розмірі 228569,4 грн. Проте, як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості за кредитом відповідача [PERSON] на 06.08.2019 р. за кредитним договором №11476373000 (транш 1) від 26.10.2015 р. та довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом [PERSON] на 06.08.2019 р. за кредитним договором №11476373000 (транш 1) від 26.10.2015 р., наданих позивачем суду, відповідачем [PERSON] фактично погашено: основну суму кредиту в розмірі - 2409,70 грн.; проценти за користування кредитом в розмірі - 225 888,79 грн., всього сплачено кошти в сумі - 228298,49 грн. Тобто, відповідачем, як позичальником фактично переплачено основну суму кредиту (основного боргу) в розмірі 1336,06 грн., однак позивач при нарахуванні відсотків не зменшив основну суму кредиту на цю суму, хоча відповідно до формули, яка міститься в п.2.5. кредитного договору мав її зменшити, а оскільки цього не було зробленощо, призвело до недоплати в розмірі 270,91 грн. по сплаті процентів за траншем №1 (а.с.14-16). Відповідно до графіку №2 (транш 2) станом на 25.07.2019 р. позичальник мав погасити: основну суму кредиту в розмірі - 7738,41 грн., проценти за користування кредитом в розмірі - 3,60 грн., всього кошти в розмірі 7 738,41 грн. У відповідності до довідки - розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 06.08.2019 р. за кредитним договором №11476373001 (транш 2) від 26.10.2015 р. та довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (проценти за користування кредитом відповідно до ст.1048 ЦК України) [PERSON] станом на 06.08.2019 р. за кредитним договором №11476373001 (транш 2) від 26.10.2015 р., наданих позивачем суду, відповідачем фактично погашено: основну суму кредиту в розмірі - 3049,68 грн., проценти за користування кредитом в розмірі - 5486,62грн., всього сплачено кошти в розмірі 8536,30 грн., тобто фактично відповідачем, як позичальником здійснено переплату в розмірі 797,89 грн. Умовами пункту 2.9. кредитного договору передбачено, що позичальник має повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно з умовами договору на рахунок № [NUMBER] , код Банку (МФО) 351005, код за ЄДРПОУ 09807750. Відповідно позивач самостійно розподіляє сплачені кошти на погашення основної суми боргу, процентів та інше. Згідно квитанцій від 07.10.2020 року, код квитанції: 2106-4166-9808-0595, платник відповідач [PERSON] , отримувач позивач АТ «УкрСиббанк», сплачено кошти в сумі 242500,00 грн., призначення платежу погашення тіла кредиту за договором №114763703000 від 26.10.2015 року; код квитанції:2107-3641-6873-1982 від 08.10.2020 року, платник - відповідач [PERSON] , отримувач позивач АТ «УкрСиббанк», сплачено кошти в сумі 108475,00 грн., призначення платежу погашення тіла кредиту за договором №114763703000 від 26.10.2015 року. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, судом установлено, що відповідачем [PERSON] повернуто тіло кредиту в повному обсязі в сумі 350975,00 грн., дострокове повернення тіла кредиту здійснено відповідачем [PERSON] у зв`язку з заявленою вимогою позивача. Крім того, на момент звернення позивача із позовом до суду у відповідача не було заборгованості за кредитним договором №114763703000 від 26.10.2015 року, а з моменту пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту, у позивача не було підстав для нарахування відсотків по кредиту, відтак в частині позовних вимог, зокрема: стягненні солідарно на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» рахунок № [NUMBER] \~в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк», МФО 351005, код 09807750, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11476373000 від 26.10.2015 року у розмірі 369183,48 грн. з: відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачем [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» під час розгляду справи у суді, сплачено заборгованість по тілу кредиту в повному обсязі в сумі 350975,00 грн. за кредитним договором №11476373000 від 26.10.2015 року,в цій частині слід позовні вимоги про стягнення судових витрат задовольнити частково, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у рівних частках по 922,95 грн. з кожного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial