Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі-відповідач), за вимогами якого просив розірвати публічний договір, укладений між сторонами 31.08.2017, в частині купівлі-продажу відеоадаптерів Gigabyte Radeon RX 470 G1 Gaming 4 GB GV-RX470G1, серійні номери: [NUMBER] та [NUMBER] ; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за неякісний товар в сумі 17 920,00 грн.; 1% неустойки в розмірі 25 267, 20 грн.; моральної шкоди в сумі 179 200,00 грн. Вимоги позову обґрунтовував наступним. 31.08.2017 позивач придбав через інтернет-магазин «Соmtrading.uа», власником якого є фізична особа-підприємець [PERSON] комп`ютерні комплектуючі, а саме: відеоадаптери Gigabyte Radeon RX 470 G1 Gaming 4 GB GV-RX470G1 в кількості 7 штук на загальну суму 62720,00 грн. Даний факт підтверджується наявною видатковою накладною № 5665 від 31.08.2017. Вартість одного відеоадаптера на день придбання складала 8960,00 грн. Продавцем, ФОП [PERSON] на придбані позивачем відеоадаптери видано гарантійний талон № КС00000357 від 31.08.2017, гарантійний строк експлуатації - 36 місяців. За кілька років експлуатації, два із семи придбаних відеоадаптерів вийшли з ладу. З моменту придбання відеоадаптерів, що вийшли з ладу, минуло лише 24 місяці. 02.09.2019 позивач звернувся до сервісного центру за адресою: [ADDRESS] та здав відеоадаптери із серійними номерами [NUMBER] та [NUMBER] у ремонт. Через 14 днів, що минули після звернення до сервісного центру, позивачу повідомили про неможливість ремонту відеоадаптерів. 19.09.2019 позивач шляхом надсилання письмової заяви звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів за придбаний товар, яка залишилася без розгляду. 23.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, про виплату неустойки в розмірі 1% від вартості товару. Згодом, за підписом відповідача позивач отримав два листи від 25.09.2019 (вих. № 25/09) та 04.10.2019 (вих. № 04/10) за змістом вказаних листів відповідач не заперечував проти того факту, що придбані відеоадаптери під час гарантійного строку експлуатації вийшли з ладу, та пропонував здійснити їх заміну іншими. Позивач відхилив пропозицію відповідача, оскільки запропоновані останнім комп`ютерні комплектуючі за своєю ціною були значно дешевшими від тих, що позивач раніше придбав та мали менший гарантійний строк обслуговування. Посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів» просив задовольнити його позов в повному обсязі та стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану йому протиправними діями відповідача. Ухвалою суду від 17.02.2020 було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.06.2020 на 14 год .00 хв. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на доводи, що в ньому викладені. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на вказану у позовній заяві адресу, яка в свою чергу, була повернута до суду з вказівкою на поштовому конверті «адресат відсутній». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин щодо захисту прав споживача. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму Договір купівлі-продажу є консенсуальним. Він є відплатним та двостороннім (взаємним). При цьому він має чітко виражену мету, зміст якої полягає у відчуженні майна (товару) від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Отже, договір купівлі-продажу опосередковує процес динаміки (переходу) майна (товару) від однієї сторони до іншої. Продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться у його власності. Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частини перша, друга статті 673 ЦК України ). У той же час, за змістом статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну). Сторонами у договорі роздрібної купівлі-продажу виступають, з одного боку, продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, а з другого - покупець - фізична чи юридична особа, що набуває у власність товар. Отже, у випадках роздрібної купівлі-продажу продавцем повинен бути не просто учасник цивільних відносин, а саме такий учасник, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У статті 1 цього Закону зазначено, що продавцем є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред`явити одну із вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті. У відповідності до ч. 5 вищевказаної статті, Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (стаття 675 ЦК України). Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв`язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни (стаття 676 ЦК України). 31.08.2017 позивач придбав через інтернет-магазин «Соmtrading.uа», власником якого є фізична особа-підприємець [PERSON] комп`ютерні комплектуючі, а саме: відеоадаптери Gigabyte Radeon RX 470 G1 Gaming 4 GB GV-RX470G1 в кількості 7 штук на загальну суму 62720,00 грн., що підтверджується наявною видатковою накладною № 5665 від 31.08.2017 /а.с. 7/. Продавцем, ФОП [PERSON] на придбані позивачем відеоадаптери видано гарантійний талон № КС00000357 від 31.08.2017, гарантійний строк експлуатації - 36 місяців /а.с. 8/. Реалізуючи своє право, визначене вищезазначеною нормою Закону України «Про захист прав споживачів» позивач 02.09.2019 звернувся до сервісного центру за адресою: [ADDRESS] про проведення гарантійного ремонту придбаного товару відеоадаптерів із серійними номерами 172541073378 та [NUMBER] /а.с. 9/. Як стверджує позивач через 14 днів після звернення до сервісного центру, йому повідомили про неможливість ремонту зданих відеоадаптерів. 19.09.2019 позивач шляхом надсилання письмової заяви звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів за придбаний товар /а.с. 10/. 23.09.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією про виплату неустойки в розмірі 1% від вартості товару відповідно до п. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» /а.с. 14/. 25.09.2019 відповідач листом (вих. № 25/09) у відповідь на претензію позивача повідомив про неможливість повернення коштів за придбаний товар та проведення заміни Gigabyte Radeon RX 470 G1 Gaming 4 GB GV-RX470G1, оскільки на вказаний період часу такий товар не виробляється і не поставляється, запропонував провести заміну на аналогічний товар, кращий за своїми технічними характеристиками /а.с. 12/. 04.10.2019 відповідач листом (вих. № 04/10) повідомив позивача про неможливість повернення коштів за товар та повторно запропонував отримати товар аналогічної якості /15/. Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Враховуючи, що позивачу було повідомлено, що придбаний ним товар не підлягає гарантійному ремонту, останній вподальшому позбавлений можливості його використовувати, суд вважає, що права позивача порушені, внаслідок неправомірної відмови відповідача повернути сплачені кошти за товар неналежної якості. Таким чином належним способом захисту прав позивача є вимога про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача на користь позивача вартість придбаного неякісного товару в розмірі 17 920,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача неустойки на підставі ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживача», суд виходить з наступного. Згідно ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. З наведеного вбачається, що ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» регламентує порядок нарахування пені виключно у випадках затримки виконання вимоги споживача про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) або затримки усунення недоліків товару понад установлений строк (чотирнадцять днів). Враховуючи, що позивач звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення коштів, вимога про стягнення неустойки не ґрунтується на приписах закону, а тому задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 179 200,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодовується собою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується роз"ясненнями постанови Пленума Верховного Суду України від 31.03.1995 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах про стягнення моральної ( немайнової) шкоди». Згідно п. 3 вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльностю інших осіб. Разом з тим, у п. 4 постанови вказується, що позивач зобов`язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. На підтвердження заподіяння моральної шкоди, позивач надав довідки ПП «Клініка медиком» від 03.10.2019 про те, що [PERSON] звертався до лікаря кардіолога у звязку з підвищеним артеріальним тиском, довідку ПП «Клініка медиком» від 20.10.2019, згідно якої [PERSON] перебував на амбулаторному прийомі та йому було встановлено діагноз ВСД на фоні гіпертонічного кризу, довідку центру первинної медико - санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва, що [PERSON] перебував на лікуванні у сімейного лікаря з приводу гіпертонічного кризу 04.02.2020. Водночас позивачем не доведено причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та захворюванням позивача, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачами не доведено завдання їм моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. При зверненні до суду із зазначеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Таким чином, судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial