Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Косівської міської ради про відшкодування збитків в сумі 105003,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду не повідомила. З позовних вимог вбачається, що 31 січня 2002 року між ним та Косівською міською радою було укладено договір оренди з правом викупу будинку лазні. Згідно умов договору відповідач передав, а він, як орендар, прийняв у володіння та користування об'єкт, що являє собою будинок, що знаходиться за адресою м. Косів вул. Незалежності, 87, загальною площею 479,30 кв.м., вартістю 11678 грн., терміном оренди-викупу 5 років з моменту прийняття об'єкта комісією в експлуатацію. У зв'язку з тим, що приміщення лазні перебувало в аварійному стані, він самостійно та за власний рахунок здійснив капітальний ремонт об'єкта, що орендується, протягом терміну оренди, вартість якого відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи становить 105003 грн. Враховуючи те, що право власності на зазначений об'єкт до нього не перейшло у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню вартість зроблених на виконання договору покращень приміщення лазні у розмірі 105003 грн. Представник відповідача - Косівської міської ради в судове засідання не з"явився, до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якій просять відмовити у задоволенні позову на підставі ст.267 ЦК України з посиланням на сплив строку позовної давності, встановленого ч.1 ст. 786 ЦК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.01.2002 року заступником міського голови [PERSON] з одного боку та підприємцем [PERSON] з іншого боку було укладено договір оренди будинку лазні з правом викупу, який розташований за адресою: м. Косів, вул. Незалежності, № 87, Івано-Франківської області, загальною площею 479,3 м.кв. (а.с.9-10). Згідно копії акту про передачу та прийняття лазні, розташованої на території м. Косів від 02.01.2002 року (а.с.11), лазня потребує капітального ремонту. Відповідно до копії висновку № 21.08.07 судової будівельно-технічної експертизи від 21.08.2007 року (а.с.15-16), дійсна вартість проведених ремонтних робіт і матеріалів, що затрачені [PERSON] в будинку лазні в м. Косові на день підписання висновку становить 105003 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.12.2013 року по справі № 347/1141/13-ц за позовом прокурора Косівського району в інтересах держави в особі Косівської міської ради до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, а також зустрічним позовом [PERSON] до Косівської міської ради про визнання права власності на майно (а.с.35-38), зобов"язано [PERSON] повернути Косівській міській раді в натурі приміщення лазні, яке розташоване за адресою м. Косів, вул. Незалежності, 87, загальною площею 479,3 м.кв. з відповідними комунікаціями та підсобним приміщенням площею 50 м.кв. і знаходиться за земельній ділянці площею 0,144 га. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2014 року по справі № 6-53486св13 (а.с.39-40), рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.12.2013 року залишено без змін. Окрім того, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року по справі № 5010/497/2011-16/18, порушеній за позовом Косівської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та за зустрічним позовом [PERSON] до Косівської міської ради про визнання права на оренду та спонукання до виконання певних дій: в позові Косівської міської ради до приватного підприємця [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - відмовлено; в позові приватного підприємця [PERSON] до Косівської міської ради про визнання права на оренду та спонукання до виконання певних дій - відмовлено. Однак, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.07.2011 року по справі № 5010/497/2011-16/18 (а.с.56-57), рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року по справі № 5010/497/2011-16/18 скасовано. Провадження у справі № 5010/497/2011-16/18 порушеній за позовом Косівської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та за зустрічним позовом [PERSON] до Косівської міської ради про визнання права на оренду та спонукання до виконання певних дій припинено. Частиною 1 ст.759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди)наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Крім того, відповідно до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч.1 ст.786 ЦК України до вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік, який був пропущений позивачем після прийняття рішень судовими інстанціями. Згідно з п.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дати від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed