Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В жовтні 2009 року Приморська райадміністрація Одеської міськради звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання за власні кошти привести самовільно реконструйоване горищне приміщення та квартиру [ADDRESS], у попередній стан згідно з проектом забудови, вказуючи, що відповідач провела самовільну реконструкцію згаданих квартири та горища шляхом їх об'єднання. Представник позивача - Махортов І.О. просив розглянути справу без участі позивача та задовольнити позов в повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON] в черговий раз повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеними для неї повідомленнями пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради, а у відповідності до ст.100 ЖК України особа, яка допустила самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язана за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до ст.23 Закону України „Про планування і забудову територій" особа, яка має бажання провести реконструкцію, повинна отримати в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення робіт по реконструкції приміщення. У відповідності до ст.9 Закону України „Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 року № 687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Згідно положень ст.28 цього ж Закону власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкта архітектури. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. № 572, переобладнання й перепланування житлових та підсобних приміщень власниками й наймачами квартир може проводитися за відповідними проектами і тільки з дозволу власника будинку. Крім того, відповідно до п.1.4.5. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р., для одержання дозволу на переобладнання і перепланування житлових будинків їх власники подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування, а згідно п.1.4.6. цих Правил - власник, що припустив самовільне перепланування чи переобладнання житлового приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Згідно п.1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 року, дозвіл на виконання будівельних робіт є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земельних робіт. Судом установлено, що житловий будинок [ADDRESS] територіально належить до Приморського району м.Одеси. У відповідності до Положення про районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006р. за № 20-V, районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району м.Одеси, згідно з Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні". До компетенції районної адміністрації Одеської міськради належить здійснення контролю за утриманням житлового фонду та нежилих приміщень на території відповідного району. Також судом установлено, що відповідач [PERSON], яка є власником 685/1000 ч. квартири під [ADDRESS], на підставі договору дарування від 07.10.2004 р. за р.№ 5264 та договорів купівлі-продажу від 06.06.2005 р. за р.№ 10-1506, від 30.09.2006 р. за р.№ 3202, від 13.09.2007 р. за р.№ 1671 та від 02.11.2007 р. за р.№ 5568 (а.с.137 -141), самовільно, без затвердженої в установленому законом порядку проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт, провела у згаданій квартирі будівельні роботи з реконструкції цієї квартири із збільшенням її площі за рахунок самовільного приєднаного нежитлового приміщення (горища № 1), загальною площею 199,4 кв.м., що розташоване над цією квартирою. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги наступні обставини. Заочним рішенням Приморського районного суду від 23.11.2007 року у справі № 2-9189/07 було визнано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення (горище під № 1), загальною площею 199,4 кв.м., яке розташоване над квартирою [ADDRESS], та згодом [PERSON] за договором купівлі-продажу від 04.03.2008 р. за р.№ 924 відчужила згадане нежитлове приміщення (горище № 1) на користь [PERSON], яка в свою чергу відчужила це нежитлове приміщення (горище № 1) за договором купівлі-продажу від 19.05.2008 р. за р.№ 182 на користь [PERSON] (а.с.148-150). Однак вищеказане заочне рішення від 23.11.2007 року у справі № 2-9189/07 було скасоване ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09.02.2010 року (а.с.69, 82), та в подальшому ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14.04.2010 року цивільну справу за позовом Приморської райадміністрації Одеської міськради до [PERSON] про приведення приміщення у попередній стан згідно з проектом забудови було об'єднано в одне провадження з вищевказаною цивільною справою № 2-9189/07 (а.с.89), й під час судового розгляду цієї справи [PERSON] та [PERSON] подали адресовані суду свої позовну заяву та заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якими вимагали визнати за ними право власності на житловий мансардний поверх квартири [ADDRESS] в рівних частках.(а.с.125-133, 221), але ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.10.2014 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до Одеської міської ради, Приморської райадміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на мансардний поверх квартири - залишено без розгляду. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що [PERSON], а так само [PERSON] та [PERSON], право власності яких похідне від права власності [PERSON], не набули у встановленому законом порядку право власності на нежитлове приміщення (горище під № 1), загальною площею 199,4 кв.м., яке розташоване над квартирою [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно ч.1, 4 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Відтак, суд не бере до уваги видану Інспекцією ДАБК в Одеській області [PERSON] декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення № 1 під квартиру без зміни геометричних розмірів за адресою : [ADDRESS], зареєстровану 24.03.2014 р. за № ОД 082140830335, оскільки фактично цією декларацією надано дозвіл на реконструкцію нежитлового приміщення (горище під № 1), загальною площею 199,4 кв.м., яке розташоване над квартирою [ADDRESS]. За приписами ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, та суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 37,00 грн., пов'язані з оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved