Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 30.05.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 79. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивач не має змоги працювати, оскільки доглядає за хворим сином, який є інвалідом. Відповідач має постійну роботу та дохід, однак на утримання неповнолітньої дитини не виділяє грошових коштів. Просить позовну заяву задоволити, стягнути з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1\\3 частини всіх видів його доходів щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Позов підтримує, справу просить розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлений вчасно, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано 30.05.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 79, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 11). За час спільного їх проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища і стану здоров"я дитини та платника аліментів, а саме, що неповнолітня дитина [PERSON], є інвалідом з дитинства, що підтверджується ксерокопією корінця медичного висновку № 1 (а.с. 13), а тому потребує додаткових затрат на лікування, те, що відповідач працює на посаді інженера з пожежної безпеки філії УМГ "Прикарпаттрансгаз", Богородчанське БВУПЗГ і має стабільний дохід і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1\\3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави та на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved