Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 18 червня 2006 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким відповідачу надано кредит в сумі 21628,71 доларів США. [PERSON] належним чином не виконав умови договору, станом на 07 листопада 2013 року склалась заборгованість за кредитом в сумі 14271,45 доларів США, що за курсом НБУ складає 114071,70 грн., за відсотками - 7491,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 59881,15 грн., розмір неустойки - пеня - 203070,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1623143,63 грн., яку Банк зменшує до 11% до 178545,80 грн. Просили стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 352498,65 грн., а саме: за кредитом - 114071,70 грн., по відсотках - 59881,15 грн., пеня - 178545,80 грн. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 26 березня 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 69280,93 грн. заборгованість за кредитним договором, судовий збір в розмірі 692,81 грн., в іншій частині позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. З рішенням суду не погодилось ПАТ «Альфа - Банк», подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення суду, ухвалити нове по суті позовних вимог, оскільки суд дійшов помилкового висновку стосовно стягненої суми заборгованості, що призвело до порушення норм матеріального права, а саме, помилково застосовано загальний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, всупереч вимогам ст.259 ЦК України, чим було обмежено право банка по належному виконанню умов кредитного договору з боку відповідача, що призвело до порушення принципу свободи договору. В судове засідання сторони не з»явились. Представник позивача ПАТ «Альфа - Банк» про день та час розгляду справи повідомлений належним чином під особистий підпис на розписці про явку до суду (представник Лавренова Є.В.). Від представника ПАТ «Альфа - Банк» Воробйової Т.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з находженням представника в іншому суді. На підставі ч.1 ст.305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. В судове засідання, призначене на 11 червня 2014 року представник ПАТ «Альфа-Банк» не з»явився, внаслідок чого розгляд справи було відкладено. Таким чином, апеляційний суд вважає, що причини неявки представника ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання, призначене на 26 червня 2014 року, не є поважними, ПАТ «Альфа-Банк» є юридичною особою, має інших представників, тому розгляд справи належить проводити у їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма, яка передана його представнику [PERSON] 19 червня 2014 року та зареєстрована в Журналі телефонограм №1 за №1046, про що свідчить текст телефонограми та витяг з Журналу реєстрації телефонограм №1 (на підставі ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 490040827, за яким Банк надав відповідачу валютний кредит в розмірі 21628,71 доларів США з номінальною процентною ставкою 12% річних, з остаточною датою повернення 18 червня 2012 року для придбання транспортного засобу KIA MAGENTIS, 2007 року випуску. Заборгованість за кредитним договором складає 14271,45 доларів США по курсу НБУ 114071,70 грн., за тілом кредиту 7491,70 доларів США - 59881,15 грн. за відсотками, 203070,64 дол. США - 1623143,63 грн. - пеня, а всього: 224833,79 дол. США - 1797096,48 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідач порушив взяті зобов»язання, але за частиною позовних вимог сплинув строк позовної давності тривалістю у три роки та один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Але з такими висновками суду в повному обсязі погодитися неможливо. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. . На підставі встановлених обставин справи, доказів по справі та відповідно до зазначених норм матеріального права суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем, але помилився щодо спливу строку позовної давності. Відповідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, ч.1 ст.259 - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п.10.5 кредитного договору від 18 червня 2007 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (арк..спр.5-12), сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із даного Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. Згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, висновки суду про те, що умова договору щодо строку позовної давності у п»ятдесят років не відповідає вимогам розумності та справедливості не ґрунтуються на законі. Позивач звернувся до суду 15 січня 2014 року (арк..спр.2-4), тому висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в зв'язку зі спливом строку позовної давності не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення. На підставі ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту в сумі 14271,45 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 7 листопада 2013 року складає 114071,70 грн., за відсотками - 7491,70 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 7 листопада 2013 року складає - 59881,15 грн. підлягають задоволенню. Так само підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення пені. Як виходить з розрахунку (арк..спр.24-25) заборгованість з пені складає 203070,64 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 7 листопада 2013 року складає 1623143,63 грн., пеня розрахована за період з 18 квітня 2009 року. На підставі п.1 ч.2 ст.258 - позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності (арк..спр.59). Таким чином розрахунок пені повинен проводитися за один рік до звернення до суду з позовом, тобто з 15 січня 2013 року по 15 січня 2014 року (дата подачі позову до суду - арк..спр.2). Виходячи з розрахунку пені, наданого представником позивача в судове засідання за даний період пеня за кредитом складе 485874,21 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В позовній заяві ПАТ «Альфа-Банк» просили стягнути пеню в сумі 178545,80 грн. (арк..спр.3-4). Таким чином, в межах позовних вимог з відрповідача на користь позивача належить стягнути пеню в сумі 178545,80 грн. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 3524,99 грн. (арк..спр.1). Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3524,99 грн..

Outcome: approved