Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] 19.12.2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивував тим, що він є власником земельної ділянки за адресою с.Лази, вул.Зарічна, 243. Протягом двох років відповідач, який проживає по- сусідству, порушує його права власника, пошкоджує межові знаки (паркан), захопив частину земельної ділянки та відмовляється в добровільному порядку відновити порушені права позивача. Просить суд зобов"язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, не чинити йому перешкоди у користуванні нерухомим майном та стягнути на свою користь судовий збір. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач та його представник позов не визнали. Відповідач ствердив, що розмір земельної ділянки, відображеної в акті позивача не відповідає дійсності, а межею між їхніми ділянками є груша, а не паркан, який позивач прокладає неправомірно всупереч плану забудови, що відображена в будівельному паспорті будівництва індивідуального житлового будинку забудовника [PERSON] від 1982 року. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого ВРУ 17.07.97 року декларує: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. З Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2016 року, виданого державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,0650 га, кадастровий номер 2121584000:04:001:0018 за адресою с.Лази, вул.Зарічна, 243 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.6), яка належала батьку позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №034120 виданогоЛазівською сільською радою Воловецького району Закарпатської області 12.12.1996 року (а.с.8). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.10.2015 року підтверджено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0703 га кадастровий номер 2121584000:04:001:0009 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Лази, вул.Зарічна, 241 Воловецького району (а.с.102-103). З технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с.Лази, вул.Зарічна, 243, виготовленої ФОП [PERSON] 2016 року вбачається, що при розробці технічної документації із землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність було встановлено межі земельних ділянок із суміжними землевласниками (землекористувачами) та встановлено їх на місцевості, передано на зберігання (а.с.9-24). Також прийом-передача межових знаків на зберігання 16.07.2015 року відбулась стосовно земельної ділянки [PERSON] за адресою с.Лази, вул.Зарічна, 241 (а.с.104). Комісією в складі інженера-землевпорядника, спеціаліста- землевпорядника Лазівської сільської ради, власника земельної ділянки [PERSON] 28.10.2016 року було складено акт відновлення межі земельної ділянки, згідно якого при обмірах відповідно до правовстановлюючого документа на землю, виявлено, що [PERSON] встановлено огорожу з металевої сітки, яка проходить по земельній ділянці [PERSON] (план- схема додається) (а.с.100). З даної план-схеми земельної ділянки [PERSON] в с.Лази, вул.Зарічна, 243 Воловецького району вбачається, що встановивши паркан відповідач захопив із земельної ділянки позивача частину розміром 0, 0011 га (а.с.101). Свідок [PERSON]- голова Лазівської сільської ради ствердив, що між позивачем та відповідачем тривалий час існують сварки та суперечки з приводу користування суміжними ділянками. На місце неодноразово виходили земельні комісії, приписи яких відповідач [PERSON] ігнорує та пошкоджує межові знаки. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили тривалі спори між сторонами з приводу межових знаків та неможливість добровільного їх вирішення. Частиною 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Твердження відповідача про невідповідність розмірів земельних ділянок, наявних на даний час з планом забудови від 1982 року на ім"я [PERSON], спростовується висновком начальника відділу містобудування, архтектури та цивільного захисту від 20.04.2017 року №72 відповідно до якого згідно з планом забудови земельної ділянки, виданого у відповідності до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах за №29/134 від 1 липня 1982 року на ім"я [PERSON], житловий будинок, який на час видачі будівельного паспорта експлуатувався, повинен демонтуватися після введення в експлуатацію нового (а.с.105-106). Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним порушення відповідачем прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном -земельною ділянкою за адресою с.Лази, вул.Зарічна, 243, яке підлягає відновленню судом шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 551, 21 гривень (а.с.1).

Outcome: approved