Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У травні 2016 року Кальміуська районна адміністрація Маріупольської міської Ради звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що відповідачі від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 12.10.2004 року та [PERSON], [INFO]. 20.07.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя було прийнято рішення про позбавлення їх батьківських прав відносно доньки неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка з липня 2014 року перебувала в КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного тину «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». 30.07.2015 року спеціалісти служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради відвідали родину [PERSON] за місцем мешкання за адресою: м. Маріуполь, вул. Надгірна 7. Вдома знаходилися [PERSON], [INFO] та [PERSON] , батьків дітей вдома не було. Валерія пояснила , що їх родина не має постійного місця мешкання, батьки зловживають спиртними напоями, коштів на утримання дітей у них бракує, [PERSON] та [PERSON] ніде не навчаються впродовж року та просила влаштувати дітей до дитячого будинку. 31.07.2015 року спеціалісти служби у справах дітей знов відвідали родину за місцем мешкання. З [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо злісного їх ухилення від виконання батьківських обовязків по вихованню, утриманню та навчанню дітей, оскільки вони впродовж року приховували своє місце мешкання, діти в учбовому закладі не навчались. За згодою відповідачів та згідно листів служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації від 30.07.2015 та 31.07.2015 малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Цент опіки для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» де і перебувають до теперішнього часу. 11.08.2015 року фахівці центру соціальних служб для сімї , дітей та молоді Маріупольської міської ради здійснили вихід до родини за місцем мешкання за адресою: м. Маріуполь, вул. Надгірна 7. В ході візиту було зясовано, що родина [PERSON] за даною адресою вже не мешкає. В телефонному режимі [PERSON] повідомила, що вони працюють і мешкають у с. Асланово, а 02.04.2016 року [PERSON] повідомила, що вони мешкають в Приморському районі м. Маріуполя, адресу повідомити відмовилася. На протязі квітня 2016 року [PERSON] обіцяла зявитися до центру, однак не прийшла і адресу не повідомила. Відповідачі з питання повернення дітей у родину до служби у справах дітей не приходили. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони бажають повернути дітей у родину, дітей не відвідували, тому, що приблизно шість місяців були на заробітках у м. Краматорську та два тижні у м. Києві. Повернулися до м. Маріуполя у січня 2016 року. Відвідали дітей 25.03.2016 року. На теперішній час мешкають у знайомих за адресою: м. Маріуполь, вул. Кизирова 25, в якому умови для проживання дітей відсутні. Згідно листа адміністрації КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 28.04.2016 року №733 [PERSON] та [PERSON] відвідали дітей 1 раз 25.03.2016 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації 11.05.2016 року було прийняте рішення підготувати позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей - [PERSON] т а [PERSON]. Просили позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти на їхз утримання у розмірі 1\\6 частки у усіх видів заробітку(доходу) на кожного до досягнення дітьми повноліття.. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності позовні вимоги та викладене в позовній заяві підтримала повністю , просила задовольнити позов в повному обсязі.. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, не заперечували проти позбавлення батьківських прав, пояснивши,що згодні з обставинами, викладеними у позовній заяві.. Суд, вислухавши сторони, свідка, думку прокурора, який вважа,що позов підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі від зареєстрованого шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON]О, [INFO] У м. Маріуполі [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані та постійного місця проживання не мають. В червні 2015 року органом опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради до Іллічівського районного суду м. Маріуполя було подано позовну заяву щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої доньки, [PERSON], яка з липня 2014 року перебувала в КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». На той час місце мешкання батьків дитини було невідоме. 20.07.2015 року Іллічівським районний судом м. Маріуполя було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. 30.07.2015 року службі у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від адміністрації дитячого будинку «Центр опіки» стало відомо про місце мешкання родини [PERSON]. Спеціалісти служби у справах дітей відвідали родину [PERSON] за місцем мешкання за адресою: м. Маріуполь, вул. Надгірна 7. Вдома знаходилась [PERSON] та [PERSON], батьків дітей вдома не було. Валерія пояснила, що їх родина не має постійного місця мешкання, батьки зловживають спиртними напоями, коштів на утримання дітей у них бракує, [PERSON] та [PERSON] ніде не навчаються впродовж одного року та просила влаштувати дітей до дитячого будинку. 31.07.2015 року спеціалісти служби у справах дітей знов відвідали родину за місцем мешкання . З [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо злісного їх ухилення від виконання батьківських обовязків по вихованню, утриманню та навчанню дітей. Батьки впродовж одного року приховували своє місце мешкання, діти в учбовому закладі не навчались. До 26.08.2014 року діти навчались в Маріупольській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №21 Маріупольської міської ради. [PERSON] 26.08.2014 року написала заяву до навчального закладу та забрала учбові документи дітей з метою переведення їх на навчання в Маріупольську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів 2 Маріупольської міської ради Донецької області , у звязку зі зміною місця мешкання. Однак до школи-інтернату №2 документи дітей були не надані і діти до навчання з нового учбового 2014-2015 навчального року не приступили. [PERSON] та [PERSON] погодились з тим, що вони опинились у складних життєвих обставинах та написали заяву про тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] до дитячого будинку «Цент опіки». Згідно листів служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації від 30.07.2015 року та 31.07.2015 малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради донецької області» де і перебувають до теперішнього часу. Службою у справах дітей 05.08.2015 року направлено листа до Іллічівського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради про взяття родини [PERSON] під соціальний супровід для надання їм всебічної допомоги. Згідно листа Іллічівського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 11.05.2016 р. спеціалістами центру проводилась робота з родиною [PERSON]. 11.08.2015 року фахівці центру здійснили вихід до родини за місцем мешкання за адресою: с. Маріуполь, вул. Надгірна 7. В ході візиту було зясовано, що родина [PERSON] за даною адресою вже не мешкає. В телефонному режимі [PERSON] повідомила, що вони працюють і мешкають у с. Асланово , погодилася на співробітництво з центром, повідомила, що прийде до центру, але візит особи так і не відбувся . 02.04.2016 року в телефонному режимі [PERSON] повідомила, що вони мешкають в Приморському районі м. Маріуполя, адресу повідомити відмовилась. Також повідомила, що вони придбали будинок в Іллічівському районі, який потребує ремонту, адресу знов не повідомила. Протягом квітня 2016 року [PERSON] обіцяла зявитись до центру, однак до центру не прийшла і адресу не повідомила. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово здійснювались дзвінки родині [PERSON], однак остання їх ігнорувала. [PERSON] та [PERSON] з питання повернення дітей у родину до служби у справах дітей не приходили, не цікавились їх життям та здоровям. 06.05.2016 року службою у справах дітей направлено СМС повідомлення на телефон [PERSON] про те, що 11.05.2016 року відбудеться засідання комісії з питань захисту прав дитини і буде слухатися питання про позбавлення їх батьківських прав. 11.05.2016 року відповідачі прийшли до служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації, написали заяви на відвідування дітей у дитячому будинку. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони приблизно шість місяців були на заробітках у м. Краматорськ та два тижні у м. Києві, тому дітей не відвідували , відвідали 1 раз 25.03.2016 року. На теперішній час мешкають у знайомих за адресою: м. Маріуполь, вул. Кизирова 25, в якому умови для проживання дітей відсутні. Також вони чекають знайомого, у якого будуть винаймати будинок . Офіційно [PERSON] та [PERSON] не працюють, підробляють, роблячи ремонт приміщень. За час перебування дітей у дитячому будинку [PERSON] та [PERSON] не вирішити питання щодо створення належних умов для виховання, утримання та повноцінного розвитку дітей. Судом встановлено , що 10 березня 2002 року народився [PERSON], а 12 жовтня 2004 року народилась [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.14.). 20.07.2015 року Іллічівським районний судом м. Маріуполя було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO], яка з липня 2014 року перебувала в КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного тину «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». До 26.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] навчались в Маріупольській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №21 Маріупольської міської ради. 26.08.2014 року відповідачка [PERSON] написала заяву до навчального закладу та забрала учбові документи дітей з метою переведення їх на навчання в Маріупольську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів 2 Маріупольської міської ради Донецької області , у звязку зі зміною місця мешкання. Однак до школи-інтернату №2 документи дітей були не надані і діти до навчання з нового учбового 2014-2015 навчального року не приступили. З 31.07.2015 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» де і перебувають до теперішнього часу. За час перебування дітей у Центрі опіки відповідачі у 2016 році один раз відвідали дітей , а саме 25 березня 2016 року , їх долею та станом здоровя не цікавляться, у вихованні дітей участі не беруть, матеріально не утримують , тобто фактично відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обовязків без поважних причин. Таким чином суд вважає, що позивачем доведений той факт, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей . Ці обставини були підтверджені в судовому засідання поясненнями свідка [PERSON] , а також наданими до суду письмовими доказами ( а.с.16,17,18,19-21,23-24,26,27-30,32-35,36-38,39-41 ). В судовому засіданні, у відповідності до вимог ст.. 171 СК України та у присутності психолога [PERSON], та педагога [PERSON] , була заслухана думка дітей [PERSON] та [PERSON] , які пояснили,що під час проживання їх з батьками, останні зловживали спиртними напоями, вони не вчились, були надані самі собі, з часу перебування у Центрі опіки, вони забезпечені усім та не бажають повертатися до батьків, згодні щодо позбавлення їх батьків батьківських прав відносно них. Психолог [PERSON], та педагог [PERSON] зазначили, що діти висловлювали думку вільно, питання ставились у коректній та зрозумілій для них формі, вони казали правду. Відповідно до ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають , в тому числі, орган опіки та піклування. Відповідачі повністю погодились із позовними вимогами Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, не заперечували проти позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність позбавити батьківських прав відповідачів відносно [PERSON] та [PERSON] , у звязку з ухиленням батьків від виконання обовязків по їх належному вихованню, що наразі буде відповідати інтересам дітей. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обовязку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров"я та матеріального положення дітей, платників аліментів, визнання позову відповідачами, вважає за можливе стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів її доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, а також з [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів її доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно. Враховуючи, що при зверненні до суду позивач був звільнена від сплати судового збір, він , у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у сумі 551 грн. 20 коп., ГоловкаваОлександра Анатолійовича у сумі 551,20

Outcome: approved