Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

6 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що 12 лютого 2009 року Радехівським районним судом Львівської області було розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачем. 6 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №28. Від шлюбу з відповідачем народилося двоє дітей, син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Останні два роки відповідач матеріально дітей не забезпечує, вихованням їх не займається, навчанням не цікавиться, хоча неофіційно працює і має сталий матеріальний дохід. Позивач сама не має змоги утримувати дітей, оскільки постійного заробітку не має, перебивається сезонними роботами в Польщі, а тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Надавати матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно відповідач відмовляється. Просить відкрити провадження по справі. Стягувати з [PERSON], [INFO], жителя. [ADDRESS] аліменти в її користь на утримання дітей, дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.23). Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги, необхідно задовольнити частково із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що 12 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] районним судом шлюб розірвано (а.с.6). За час перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.4,5.). Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується довідкою виданою Комунальним підприємством «Радехівське міське водоконалізаціне господарство» №4698 від 6.10.2015 року (а.с.8). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивачки проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У зв"язку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 700 гривень на кожну дитину щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дітей обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"; обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial