Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. 26 лютого 2016 року [PERSON] уклав договір фінансового лізингу № 003499 з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб марки «KIA RIO New» та передати його в користування [PERSON] на строк та умовах передбачених договором. Умовами договору визначена вартість предмета лізингу - 12727,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 350000 гривень. На виконання умов договору відповідач [PERSON] 26 лютого 2016 року здійснив перший внесок на рахунок відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» - 35 000 грн. Дані кошти за своїм призначенням були платежем за оформлення договору фінансового лізингу. Вказані кошти, сплачені відповідачем [PERSON], є спільними коштами подружжя, що підтверджується його заявою та довідкою про заробітну плату. Просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір фінансового лізингу №003499 від 26 лютого 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON], та стягнути з відповідачів в її користь 35 000 грн. сплачених коштів та судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До початку судового засідання подав заяву із клопотанням про здійснення розгляду справи у його відсутності. Заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Також зазначив, що кошти на оплату зобов'язання за договором він узяв без відома дружини з їх спільних грошових коштів, які вони зібрали за час спільного проживання. Представник відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2010 року (а.с.16). [PERSON] без згоди позивачки, 26 лютого 2016 року уклав договір фінансового лізингу № 003499 з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб марки «KIA RIO New» та передати [PERSON] в користування на строк та умовах передбачених договором. Умовами договору визначена вартість предмета лізингу - 12727,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 350000 гривень. На виконання умов договору [PERSON] здійснив перший внесок на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в розмірі 35 000 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.512501070.1 від 26 лютого 2016 року (а.с.13). Вказані кошти є спільними коштами подружжя. Даний факт підтверджено заявою [PERSON] та довідкою про доходи ( а.с.17, 35). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина, чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.2 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчиненим одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до частин 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутня письмова згода позивача на укладення спірного договору її чоловіком. При укладенні спірного договору, предметом якого є транспортний засіб марки «KIA RIO New», ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», не пересвідчилося в наявності у [PERSON] згоди дружини [PERSON] на укладання договору, а обмежилося лише його поясненнями про те, що ним отримана згода від дружини на укладення договору, що зафіксовано в договорі. Так, в п. 17.3 Договору зазначено наступне: " Лізингоодержувач, який одружений (-а) визнає, що даний Договір укладений в інтересах сім'ї та предмет Лізингу, який буде придбаний на підставі цього Договору буде використовуватися на потреби сім'ї " (а.с.12). Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» отримана безпосередньо від позивачки згода усна чи у письмовому вигляді на укладення її чоловіком спірного договору. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги закону, а тому, він має бути визнаним недійсним з підстав неотримання ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» згоди іншого з подружжя на укладення за рахунок спільних коштів договору, який виходить за межі дрібного побутового. Вирішуючи питання про застосування наслідків недійсності договору, суд, з урахуванням положень ст.216 ЦК України, дійшов до висновку, що кошти отримані відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» за недійсним договором, мають бути повернуті іншій стороні договору. Виходячи з того, що [PERSON] визнав позов і погодився з тим, щоб їхні спільні кошти були повернуті на вимогу [PERSON], то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, 216, 369 ЦК України, ст. 65 СК України,

Outcome: approved