Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості обґрунтовуючи тим, що 18.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (відповідач-1, позичальник) було укладено кредитний договір №001-2008-657, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 33 600,00 доларів США під 12,45 % річних, а відповідач зобов'язується повернути кредит в строк до 10.03.2038 року. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти в сумі 33 600,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Пунктом 1.1.1 кредитного договору встановлено те, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних. 18.03.2008 року між позивачем та [PERSON] (відповідач-2, поручитель) було укладено договір поруки № 001-2008-657-Р, відповідно до умов якого вона зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником [PERSON] усіх його зобов'язань, що в виникли з кредитного договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1 Договору поруки). Пунктом 1.3 Договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Пунктом 1.4 Договору поруки обумовлено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідач [PERSON] не належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 03.06.2015 року має заборгованість на загальну суму 32 888, 35 доларів США 35 центів, з них: - 104,04 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; - 32 504,59 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; - 269,79 доларів США - сума заборгованості за відсотками; - 9,93 доларів США - сума заборгованості за підвищеними відсотками. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору обґрунтовуючи тим, що дійсно 18.03.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір №001-2008-657 на придбання майна, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 33 600,00 доларів США (169680,00 грн.), під 12,45 % річних та який він зобов'язується повернути кредит в строк до 10.03.2038 року. Згідно п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови. ПАТ «Універсал Банк» не надало відповідачу [PERSON] відповідну інформацію, передбачену п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ч.2 п.2 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно з п.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно п.2 ст.230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно п.6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача, такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим обгрунтовуючи тим, що умовами кредитного договору передбачалося, що погашення заборгованості по кредиту (повернення суми кредиту) повинно відбуватися позичальником частинами у відповідності до графіку погашення кредиту. Відповідно до цього графіку таке погашення, починаючи з 10.04.2008 року, повинно відбуватися щомісячно сумами у розмірі 356,44 доларів США. 16.11.2014 року [PERSON] отримала попередження, відповідно до якого ПАТ «Універсал Банк» зазначив, що у [PERSON] є непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 382, 37 доларів США, а також зазначено, що [PERSON] систематично порушує свої договірні зобов'язання, які взяв на себе відповідно до укладеного з банком договору, що унеможливлює подальшу співпрацю. 18.01.2015 року на адресу її місця реєстрації знову надійшла досудова вимога, в якій зазначено наявність заборгованості в розмірі 827,22 доларів США, а також зазначено, що належним чином кредитний договір [PERSON] не виконує. З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що належним чином [PERSON] не здійснював передбачені щомісячні платежі в повному обсязі, полинаючи з 10.11.2014 року. Також у вимогах банку про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором від 10.11.2014 року та 13.01.2015 року, що була направлена банком поручителю відзначалося, що позичальник значний термін не виконує належним чином кредитний договір. Проте в зазначених вимогах не було жодним чином зазначено за який саме період виникла заборгованість. Також звернула увагу на те, що оплата здійснена позичальником у листопаді 2014 року не була виконана в повному обсязі, в грудні 2014 року оплати по кредитному договору взагалі не проводилося, а 10.01.2015 року здійснена не в повному обсязі, тож позичальником належним чином умови кредитного договору не виконувалися тривалий період. Таким чином дія поруки (6 місяців) має відраховуватися з 10.11.2014 року. Відтак, з дня, коли позичальником було допущено прострочення чергового платежу за частиною кредит, тобто з 14.11.2014 року до дати 12.08.2015 року, коли здійснив звернення до суду з позовною заявою минуло більше 6 місяців. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, в його обґрунтування послався на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору недійсним не визнав, вважає її незаконною та необґрунтованою. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим не визнав, просить відмовити. Представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов не визнав. Зустрічні позови [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору недійсним та [PERSON] про визнання договору поруки припиненим підтримав в повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов не визнав. Зустрічні позови [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору недійсним підтримав в повному обсязі. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з настіпних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (відповідач-1, позичальник) було укладено кредитний договір №001-2008-657, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 33 600,00 доларів США під 12,45 % річних, а відповідач зобов'язується повернути кредит в строк до 10.03.2038 року. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти в сумі 33 600,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Пунктом 1.1.1 кредитного договору встановлено те, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних. 18.03.2008 року між позивачем та [PERSON] (відповідач-2, поручитель) було укладено договір поруки № 001-2008-657-Р, відповідно до умов якого вона зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником [PERSON] усіх його зобов'язань, що в виникли з кредитного договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1 Договору поруки). Пунктом 1.3 Договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Пунктом 1.4 Договору поруки обумовлено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідач [PERSON] не належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 03.06.2015 року має заборгованість на загальну суму 32 888, 35 доларів США 35 центів, з них: - 104,04 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; - 32 504,59 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; - 269,79 доларів США - сума заборгованості за відсотками; - 9,93 доларів США - сума заборгованості за підвищеними відсотками. Зустрічну позовну [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору суд вважає необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. 18.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-2008-657. Відповідно до п.1.1 кредитного договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 33600 доларів США, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Згідно із п.8.5 кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти. До укладення ним цього договору [PERSON] був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту у кредитора. Із вище викладеного можна зробити висновок, що твердження позивача у своїй зустрічній позовній заяві про визнання недійсним кредитного договору про те, що йому не було надано в повному обсязі інформації про умови кредитування є незаконним, необґрунтованим та таким, яке не грунтується на дійсних обставинах по справі. Щодо посилання [PERSON] на той факт, що ПАТ «Універсал Банк» обмежує його конституційні права в частині отримання кредитів, позик в інших банках та фінансових установах, слід зазначити, що дане твердження не відповідає дійсності. Так, відповідно до п.5.3.7. позичальник зобов'язується протягом строку дії договору письмово повідомляти кредитора про наміри отримувати будь-які кредити, надавати поруку та інші гарантії по відношенню до інших юридичних чи фізичних осіб в будь-яких банках чи інших фінансових установах. Із зазначеного можна зробити висновок, що на позичальника покладено обов'язок повідомляти про намір отримати кредит, а не обов'язок позичальника отримувати дозвіл банку на отримання будь-яких кредитів. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 18.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-2008-657. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти в сумі 33 600,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором 18.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №001-2008-657-Р. Відповідно до п.1.1 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №001-2008-657 від 18.03.2008 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі на існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно із п. 1.2. договору поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними. Відповідно до п.1.4 Договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Суд зазначає, що відповідно до п.1.2 кредитного договору строк виконання основного зобов»язання - 10.03.2038 року, таким чином право пред»явлення вимоги до поручителя про виконання боржником зобов»язання щодо повернення кредиту виникає у банку, починаючи з 11.03.2038 року, протягом наступних шести місяців Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'являють вимоги до поручителя. Відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Ст.ст. 1049,1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредиторові надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи викладене,

Outcome: approved