Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON], посилаючись на ст. 115 КЗпП України, звернувся до суду з позовом до ТОВ «Алтей-А» і після уточнення позовних вимог просив стягнути з останнього на його користь невиплачену заробітну плату за період з 01.12.2012 року по 18.10.2013 року в розмірі 78349 грн. 90 коп. Позов обґрунтований тим, що з грудня 2012 року він не отримує заробітну плату, а з лютого 2013 року заробітна плата йому взагалі не нараховується, не зважаючи на те, що він офіційно не звільнений з посади завідуючого током у ТОВ «Алтей-А». Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Алтей-А»» на користь позивача 77681 грн. 24 коп. на погашення заборгованості по заробітній платі за період з 1 грудня 2012 року по 18 жовтня 2013 року; вирішено питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі ТОВ «Алтей-А» просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2013 року та ухвалити нове, яким позов [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Алтей-А» нараховану та невиплачену заробітну плату за період з грудня 2012 року по 19 лютого 2013 року. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач за рішенням власників ТОВ «Алтей-А» від 19.02.2013 року, яке ніким не оскаржене, звільнений з займаної посади за порушення трудової дисципліни, що передбачено ст. 40 КЗпП України. Апелянт вказує, що він позбавлений можливості повернути трудову книжку [PERSON] внаслідок її відсутності на підприємстві. Зазначає, що позивач в день звільнення 19.02.2013 року був відсутній на робочому місці, жодної заяви про порядок виплати заробітної плати від нього не надходило, а тому саме з вини [PERSON] йому не виплачена заробітна плата. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення Носівського районного суду від 24.10.2013 року без змін. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, позивача та його представника, які просили відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення районного суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні виходячи з наступного. Задовольняючи частково позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсутній наказ директора ТОВ «Алтей-А» про звільнення з посади [PERSON], то його вимоги про стягнення заробітної плати підлягають задоволенню. Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, через невідповідність висновків суду обставинам справи і як наслідок неправильне застосування норм матеріального права. По справі встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 30а-к від 01 серпня 2011 року прийнятий на роботу на посаду зав. током ТОВ «Алтей-А» з 01 серпня 2011 року з окладом згідно штатного розпису (а.с. 70). 19.02.2013 року загальними зборами учасників ТОВ «Алтей-А» було прийняте рішення про звільнення [PERSON] з посади завідуючого зернотоком ТОВ «Алтей-А», останнім днем роботи вважати 19 лютого 2013 року (а.с. 166). З табелів обліку робочого часу за грудень 2012 року, січень, лютий 2013 року (а.с. 175-177) вбачається, що [PERSON] був відсутній на роботі у вказані місяці. Крім того, факт його відсутності на роботі у зазначені місяці підтверджується доповідними на ім'я директора підприємства та актами про відсутність на робочому місці у зазначені місяці (а.с. 26-33, 88-96). Починаючи з 20 лютого 2013 року прізвище позивача в табелях обліку робочого часу відсутнє, його табелювання не проводилось (а.с. 169-176). Згідно наказу № 5 від 19 лютого 2013 року ТОВ «Алтей-А» у зв'язку із звільненням 19.02.2013 року [PERSON] обов'язки завідуючого током було тимчасово покладено на головного агронома Нігай В.І. з 20.02.2013 року (а.с. 200). Робочим місцем завідуючого током [PERSON] була територія зернотока, що розташований за адресою АР Крим, Раздольненський район, с. Березовка (довідка ТОВ Алтей-А а.с. 191). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівником зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. ст. 94, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану роботу, вона виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. З довідки ТОВ «Алтей-А» вбачається, що за грудень 2012 року, січень, лютий 2013 року [PERSON] нараховано 23632 грн. 98 коп. заробітної плати, яка не виплачена позивачу, що не заперечується відповідачем (а.с. 43). Апеляційний суд вважає, що вказана сума нарахованої та невиплаченої позивачу заробітної плати підлягає стягненню на його користь. До пояснень [PERSON] про те, що він після 19.02.2013 року і по день звернення до суду працював у ТОВ «Алтей-А», а саме виконував роботу по закупівлі насіння зернових поза робочим місцем, апеляційний суд відноситься критично, оскільки з наданих відповідачем табелів обліку робочого часу вбачається, що останній на підприємстві не працював, доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Факт невиконання трудових обов'язків з 21.06.2013 року (дня звернення до суду) і по день постановлення рішення судом першої інстанції [PERSON] не заперечувався в суді апеляційної інстанції. Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати за період з 20.02.2013 року по 18.10.2013 року, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо виконання ним трудових обов'язків у ТОВ «Алтей-А», факт виконання трудових обов'язків заперечується відповідачем. Відсутність наказу директора ТОВ «Алтей-А» про звільнення [PERSON] з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог про стягнення заробітної плати за недоведеністю факту виконання позивачем трудових обов'язків завідуючого током у період з 20.02.2013 року по 18 жовтня 2013 року. За викладених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ТОВ «Алтей-А» на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі з 77681 грн. до 23632 грн. 98 коп. (без утримання обов'язкових платежів). Частиною 5 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, необхідно зменшити суму стягнутого з ТОВ „Алтей-А" на користь держави судового збору з 776 грн. 81 коп. до 236 грн. 33 коп.

Outcome: partial