Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

що позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював у відповідача на посаді заступника головного інженера з виробничих питань із 11.09.2012 по 15.10.2020. У 2020 році при обчисленні та нарахуванні йому заробітної плати було порушено вимоги Галузевої угоди між Національною академією наук України і Профспілкою працівників Національної академії України на 2018-2019 роки, затвердженої постановою Президії НАН України та Президії ЦК Профспілки працівників НАН України від 21.03.2018 № 98. Вказана Галузева угода була зареєстрована Міністерством соціальної політики України 13.04.2018 за реєстраційним номером 10. Як слідує із постанови Президії НАН України та Президії ЦК Профспілки працівників НАН України від 26.02.2020 № 61, дію вказаної вище Галузевої угоди було продовжено на 2020 рік. У відповідності до вимог п. 1.5 Галузевої угоди положення угоди діють безпосередньо і є обов`язковими до виконання в усіх установах НАН України. В пункті 1.7 розділу 1 Галузевої угоди передбачено, що гарантії, передбачені угодою, є мінімальними. Соціально-економічні гарантії та компенсації, які передбачені колективними договорами, не можуть бути нижчими від рівнів, встановлених законодавством, Генеральною та цією угодами. В примітці № 1 до Додатку № 4 даної Галузевої угоди обумовлено, що посадові оклади заступників керівників підприємств і організацій та заступників керівників структурних підрозділів встановлюються на 5-15 відсотків, головних бухгалтерів - на 10-30 відсотків, а помічників керівників - 30-40 відсотків нижче посадового окладу відповідного керівника. Позивач листом від 26.02.2021 звернувся до відповідача із проханням провести перерахунок нарахованої йому заробітної плати та здійснити належні виплати. Листом від 26.03.2021 № 166 відповідач відмовив позивачу у перерахунку нарахованої йому заробітної плати та здійсненні належних виплат. Позивач зазначає, що відповідно до додатку А «Покажчик професійних назв робіт за кодами професій» Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, професійна назва роботи «Головний інженер (промисловість)» підпадає під код КП за номером 1222.1. Згідно із таблицею «Класифікацій професій» Класифікатора професій ДК 003-2010 під кодом 1222.1 значаться «Головні фахівці - керівники та технічні керівники виробничих підрозділів у промисловості». Відтак слідує, що посада головного інженера за кодом 1222.1 підпадає під розуміння керівника та технічного керівника виробничого підрозділу. Також позивач посилається на норми Закону України «Про оплату праці» та КЗпП України. Відповідач подав відзив, в якому не визнав позов повністю. Зазначив, що позивач на свій розсуд тлумачить норми Галузевої угоди між Національною академією наук України і Профспілкою працівників Національної академії України на 2018-2019 роки, затвердженої постановою Президії НАН України та Президії ЦК Профспілки працівників НАН України від 21.03.2018 № 98. Сторони правочину (Галузевої угоди) у примітках, зазначаючи в однині посаду керівника, вказали від якого конкретно посадового окладу слід застосовувати пункт 1 Приміток на конкретному (окремо визначеному підприємстві), а саме безпосередніх заступників керівника, а не необмеженого кола керівників, заступників, бухгалтерів, як помилково вважає позивач. Вважає недоречним посилання позивача на Класифікатора професій ДК 003:2010, оскільки об`єктами класифікації є професії, а не посади. Сторони, які підписали Галузеву угоду ведуть мову про конкретні посади. Головний інженер за своїм статусом є першим заступником керівника. У позові просить відмовити. У відповіді на відзив позивач зазначив, що термін «професія» є більш ширшим терміном ніж «посада», однак в багатьох випадках вказані терміни можуть бути словами синонімами. Посилається також на абз. 3 п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та лист Міністерства соціальної політики України від 28.12.2016 № 1812/0/101-16-284. Зазначає, що у посадовій інструкції заступника головного інженера з виробничих питань вказано, що такий заступник є заступником керівника (головного інженера) у виробничому підрозділі. Відповідач визнав наявність посадової інструкції заступника головного інженера з виробничих питань, однак відмовився її надати. На думку позивача, головний інженер являється керівником структурного підрозділу, що підтверджується чинним законодавством України та наявними документами. В розділі 7 «Головний інженер» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336, встановлено, що головний інженер керує діяльністю технічних служб підприємства, контролює результати їх роботи, стан трудової і виробничої дисципліни в підпорядкованих підрозділах. Відповідач подав заперечення, в якому не визнав аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив. Зазначив, що листом від 02.04.2021 № 185 відповідач підтвердив, що посадова інструкція заступника головного інженера з виробничих питань була вручена під розпис позивачу 18.10.2012. Слід з`ясувати у позивача куди він подів власну посадову інструкцію при виконанні ним роботі на цій посаді. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, та надав пояснення, аналогічні за змістом зазначеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснив, що оскільки головний інженер є керівником структурного підрозділу, то позивач був заступником керівника структурного підрозділу. Також це слідує із положень Класифікатора професій ДК 003:2010 та Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336. Додатковим підтвердженням є також посадова інструкція головного інженера, яка містить пункти щодо керівництва структурними підрозділами. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Бойко Р.Б. у судовому засіданні позов повністю не визнав. Пояснив суду, що головний інженер не був керівником жодного структурного підрозділу. Тому позивач не належить до категорії заступників керівників структурних підрозділів. Повноваження головного інженера щодо керівництва ґрунтуються на посадовій інструкції головного інженера, якою визначено його статус за цією посадою як першого заступника директора. У задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із статтею 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. З матеріалів справи слідує, що на підставі розпорядження від 11.09.2012 № 122-к позивача прийнято на роботу на посаду заступника головного інженера з виробничих питань. У цьому розпорядженні в графі «Назва структурного підрозділу» зазначено «Заводоуправління» (а.с. 41). Також матеріали справи містять Галузеву угоду між Національною академією наук України і Профспілкою працівників Національної академії України на 2018-2019 роки, затверджену постановою Президії НАН України та Президії ЦК Профспілки працівників НАН України від 21.03.2018 № 98 (далі за текстом - Галузева угода; а.с. 9-14). Постановою Президії НАН України та Президії ЦК Профспілки працівників НАН України від 26.02.2020 № 61, дію вказаної вище Галузевої угоди було продовжено на 2020 рік (а.с. 15). Пунктом 1.5 Галузевої угоди визначено, що її положення діють безпосередньо і є обов`язковими до виконання в усіх установах НАН України. Умови колективних договорів, що діють в установах НАН України, які погіршують становище працівників порівняно з Угодою, є недійсними (п. 1.6 Галузевої угоди). Додаток № 4 до Галузевої угоди - «Мінімальні гарантії визначення посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та службовців конструкторських, технологічних, проектних, впроваджувальних організацій, інженерних і сервісних центрів та інших державних підприємств НАН України». Цей Додаток містить, серед іншого, такі найменування посад як «Головний інженер», «Головні інженери та інші головні фахівці в основних відділах (відділеннях, лабораторіях)». Тим самим Додатком розмежовано посади головного інженера та головного інженера в основних відділах, тобто структурних підрозділах. Цим же і спростовується посилання позивача та його представника на Класифікатор професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, та Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336, щодо обов`язкового призначення головного інженера керівником певного структурного підрозділу підприємства. У примітці № 1 до Додатку № 4 даної Галузевої угоди встановлено, що посадові оклади заступників керівників підприємств і організацій та заступників керівників структурних підрозділів встановлюються на 5-15 відсотків, головних бухгалтерів - на 10-30 відсотків, а помічників керівників - 30-40 відсотків нижче посадового окладу відповідного керівника. Розпорядженням від 15.10.2020 № 235-/тр позивача звільнено з роботи з посади заступника головного інженера з виробничих питань. У цьому розпорядженні в графі «Назва структурного підрозділу» зазначено «Заводоуправління» (а.с. 42). Із змісту штатного розпису керівників, спеціалістів та службовців ДП «КДЕЗ ІХП НАНУ» вбачається, що з 01 січня 2020 року до складу «Заводоуправління» належали: директор, заступник директора з охорони праці, головний інженер, заступник головного інженера з виробничих питань, провідний фахівець з кадрової роботи, завідувач канцелярією (а.с. 88-89). Згідно посадової інструкції головного інженера ДП «КДЕЗ ІХП НАН України», яку затверджено наказом від 28.02.2018 № 25, головний інженер окрім іншого є першим заступником директора заводу (п. 1.2); головний інженер заводу здійснює щоденне керівництво технологічними і технічними службами підприємства (п. 2.1); перевіряє і направляє діяльність усіх служб заводу з технічної підготовки, дає обов`язкові для всіх підрозділів підприємства розпорядження і накази в межах своєї компетенції (п.3.3), видає за своїм підписом розпорядження по заводу з усіх питань в межах своєї компетенції (а.с. 92-97). Пунктом 6.2 цієї посадової інструкції передбачено, що для виконання обов`язків та реалізації своїх прав взаємодіє із усіма підрозділами підприємства. Отже, посадовою інструкцією не встановлено, що головний інженер також обіймає посаду керівника того чи іншого структурного підрозділу. Згідно із статтею 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. У судовому засідання представник позивача визнав, що за час роботи у відповідача позивачу було відомо про умови вищевказаної Галузевої угоди. Як передбачено пунктом 1.9 Галузевої угоди, Президія НАН України і Президія ЦК профспілки є гарантами виконання Угоди адміністраціями установ та профспілковими організаціями всіх рівнів. Представник позивача визнав, що з приводу збільшення розміру посадового окладу позивач до будь-яких органів чи установ не звертався. При цьому зазначив, що це є правом, а не обов`язком позивача. Суд критично оцінює зазначене твердження, адже за час своєї роботи, маючи в наявності посаду інструкцію заступника головного інженера з виробничих питань, позивач мав можливість вирішити спір щодо розміру його посадового окладу. Однак без жодних вагомим причин ним цього не зроблено. Матеріали справи містять довідку ДП "Калуський дослідно-експериментальний завод Інституту хімії поверхні Національної академії наук України" №308 від 31.05.2021 від про те, що посадову інструкцію заступника головного інженера з виробничих питань знищено у зв`язку із виведенням зі штатного розпису відповідної посади (а.с. 108). Однак на переконання суду статус посади позивача як заступника керівника структурного підрозділу у розумінні Галузевої угоди, є похідним в даному випадку від статусу посади головного інженера. Оскільки, як вже встановлено судом, головний інженер не був керівником структурного підрозділу, то відсутність посадової інструкції заступника головного інженера з виробничих питань не впливає на правову оцінку обставин справи. Суд також не бере до уваги Схему управління якістю, оскільки така датована 2017 роком, а позивач зазначає про порушення своїх прав у 2020 році. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Європейський суд з прав людини у рішенні від 23.05.1993 р. (справа Ruiz-Mateos проти Іспанії) вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed