Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання правочин недійсним. В обґрунтування свого позову вказує на те, що в кінці 2010 року на її домашню адресу надійшла ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2010 року в цивільній справі №2-13872 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до неї та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої було накладено арешт на все її рухоме і нерухоме майно та грошові кошти. В такій ухвалі суд посилався на кредитний договір №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року. Такі обставини спонукали її звернутися безпосередньо до банку, оскільки їй раніше нічого не було відомо про існування спірного правочину та на підставі чого судом було накладено арешт. Так вона отримала копію спірного договору. Відповідно з цього моменту їй стало відомо про існування оскаржуваного договору №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року нібито укладеного між нею та банком. При цьому, за умовами такого правочину нібито саме вона отримала кредитні кошти в сумі 35000,00 доларів США. Як наслідок в позові позивачка вказує, що наведений договір вона не укладала, свій підпис під таким правочином не ставила та кредитні кошти у відповідача не отримувала. Оскільки, відповідного волевиявлення на укладення даного договору не виявляла. За наведених обставин, вважає, що є всі підстави для визнання спірного правочину судом недійсним. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю. Просили суд визнати поважними причини пропущення строку звернення до суду [PERSON] та поновити їй такий строк. Визнати недійсним кредитний договір №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року укладений між нею та ВАТ АБ «Укргазбанк». Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Суду надав пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними в письмових запереченнях. 11.06.2008 року між позивачкою та ВАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року. Банк виконав свої зобовязання за вказаним договором повністю. Факт отримання спірних коштів [PERSON] стверджується випискою з особового рахунку. Крім того, того ж дня між банком та [PERSON] в забезпечення кредитного договору №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року було укладено договір застави №98/08/3-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3598, предметом якого є автомобіль (джип) марки CHRYSLER CHEROKEE 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], колір чорний. При цьому, 09.06.2008 року позивач особисто ознайомилася з умовами кредитування по програмі «споживчі цілі» під заставу рухомого майна, про що свідчить її підпис та особисто підписала заяву позичальника-фізичної особи на отримання кредиту. Додатково факт отримання спірного кредиту стверджується тим, що позивач надала письмову заяву про надання згоди на передачу [PERSON] в заставу наведеного автомобіля. Справжність підпису на такому документі було засвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON]. Відтак, представник банку, вважає, що волевиявлення у позивачки на укладення спірного правочину було. Вона сама підписала такий договір та отримала відповідний кредит. Просив повністю відмовити в задоволені позову у звязку із пропуском строків позовної давності та безпідставністю позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді в судове засідання не зявився. Заяв та клопотань суду не подавав. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши всі обставини справи в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Як вбачається із матеріалів справи, 11.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №98/08/К-Ф про отримання останньою кредиту на суму 35000,00 доларів США. З пояснень [PERSON] судом встановлено, що вона кредитний договір від 11.06.2008 року не підписувала, про рух коштів нібито отриманих нею за вказаним договором їй нічого невідомо. В день укладення спірного правочину в банку вона не була. Крім того, вона тривалий час обслуговувала відповідача, як нотаріус, оскільки виграла тендер, мала поточний рахунок в банку, часто оформляла договори застави. Як наслідок обслуговуючи відповідача, вона підписувала багато документів в даному банку не читаючи, оскільки довіряла працівникам банку з якими у неї були дружні відносини. Крім того, у неї були боргові зобовязання перед відповідачем оскільки, у банку вона отримувала декілька кредитів, одні для неї, а інші для чоловіка [PERSON]. Проте формально всі кредити оформлялися на неї тому, що [PERSON] офіційно не працював і не міг підтвердити свої доходи. З приводу оформлення кредиту 11.06.2008 року, то вона знала, що її чоловік [PERSON] цікавився умовами кредитування і саме його цікавив кредит. Оскільки, він збирався купити земельну ділянку, але хто саме підписував кредитний договір та хто і яким саме чином отримував кошти їй невідомо. В неї особисто потреб в кредитних коштах не було, оскільки вона мала в цей час значний прибуток від надання нотаріальних послуг. Про існування спірного договору №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року нібито укладеного між нею та відповідачем їй стало відомо 16.11.2010 року після отримання із Рівненського міського суду ухвали про накладення арешту на її майно в справі №2-13872 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до неї та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані пояснення [PERSON] суд, вважає, достовірними оскільки вони повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що позивач є VIP клієнтом банку. Оскільки неодноразово отримувала кредити та співпрацювала із банком як нотаріус. 11.06.2008 року в банку був оформлений кредит на видачу позивачу грошових коштів в сумі 35000,00 доларів США, він підписував такий кредитний договір від імені банку, який вже був підписаний [PERSON].Чи вона підписувала кредитний договір, чи хтось інший він не знає, оскільки це проводиться без його участі. На передодні оформлення спірного кредиту в банку були [PERSON] та [PERSON], які цікавилися кредитуванням фізичних осіб. Всі попередні кредити, які бралися [PERSON] були нею сплачені. Претензій з приводу заборгованості у банку до позивача немає й не було. Позивачем не виконуються лише умови цього кредитного договору. Про рух коштів за таким правочином йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що спірним кредитом цікавився [PERSON] та [PERSON]. Після підписання спірного правочину, кошти за таким правочином в сумі 35000,00 доларів США були перераховані одразу на особистий рахунок [PERSON]. В подальшому, на підставі платіжного доручення за № 30 від 11.06.2008 року наведені кошти були перераховані на особистий його рахунок. Оскільки, він як банківський працівник при зніманні коштів зі свого рахунку користувався певними пільговими умовами. Знявши кошти зі свого рахунку він зразу ж їх передав [PERSON] чи [PERSON], точніше він вже не памятає. Чи підписувала відповідне доручення на перерахування коштів саме [PERSON] він не знає. Таким чином, судом встановлено, а представником банку в суді не заперечувалося, що після підписання спірного кредитного договору нібито від імені позивачки, [PERSON] особисто коштів за спірним договором не отримувала. Оскільки, на підставі відповідного платіжного доручення за № 30 від 11.06.2008 року кошти в сумі 35000,00 доларів США були перераховані на особистий рахунок працівника банку [PERSON]. Після огляду в судовому засіданні такого платіжного документу, сторони не заперечували в суді, що підпис на такому дорученні не належить позивачу у справі. Натомість представник банку зазначив, що такий підпис від імені позивача вчинив її чоловік [PERSON] на підставі довіреності від 14.11.2006 року. Проте, із такого платіжного документа, не вбачається, що підпис було вчинено саме [PERSON] в інтересах [PERSON], як її представником, або особою, що має право на розпорядження особистими коштами наявними на рахунку [PERSON]. Відтак в суді беззаперечно встановлено, що кошти в сумі 35000,00 доларів США за спірним договором було отримано невстановленими особами без відома на те самої [PERSON]. Вказані обставини достовірно вказують на те, що волевиявлення у [PERSON] на укладення спірного правочину не було. Крім того, судом встановлено, що 03.03.2011 року заступником прокурора міста Рівне було порушено кримінальну справу за заявою [PERSON] про підроблення її підпису на документах з метою отримання кредиту по кредитному договорі №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення з метою використання офіційних документів. Відповідно до висновку експерта №445 від 04.05.2011 року, який наявний в матеріалах даної кримінальної справи, підписи, що знаходяться в договорі №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] в графах «позичальник» та навпроти прізвища [PERSON] виконані вірогідно не громадянкою [PERSON], а іншою особою. По такій кримінальній справі [PERSON] визнано потерпілою, оскільки їй завдано майнової шкоди. В подальшому з метою обєктивного зясування факту вчинення підпису на спірному договорі від імені [PERSON] особисто нею чи іншою особою, в справі було призначено та проведено почеркознавчу експертизу. Як наслідок згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області [PERSON] за №1-197 від 06.12.2013 року підписи, що знаходяться в договорі №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] в графах «позичальник» та навпроти прізвища [PERSON] виконані вірогідно не громадянкою [PERSON], а іншою особою. Таким чином, даний висновок по справі узгоджується із висновком виконаним по кримінальній справі та іншими доказами по такій справі та цій цивільній справі. Допитаний судом експерт [PERSON] показав, що свій висновок підтримує повністю. При виконанні такого висновку він повністю ознайомився із матеріалами справи, оскільки вони були у його розпорядженні. Підпис виконано вірогідно не [PERSON], а іншою особою у звязку із тим, що при дослідженні підпису виявилося більше розрізняючих ознак, чим співпадаючих. Приставка «вірогідно» ним зроблена тому, що згідно діючих нормативних документів, було виявлено сім розрізняючих ознак та пять ознак подібності підпису. Дати відповідь в більш категоричній формі він не зміг у звязку із відсутністю комплексу стійких особистих ознак, які розрізняють і які б вказували на конкретну особу. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на пояснення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки, остання суду пояснила, що оформлення заяви про надання згоди на заставу є окремою нотаріальною дією, яка окремо реєструється в книзі вчинення нотаріальних дій і не повязана з оформленням договору застави. [PERSON] могла й не бути присутня при оформлені договору застави транспортного засобу марки CHRYSLER CHEROKEE 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], колір чорний. У заяві [PERSON] не вказано до якого саме кредитного договору стосується застава наведеного автомобіля. По даній заяві у [PERSON] не виникає зобовязань перед відповідачем. З приводу доводів представника відповідача стосовно отримання позивачем по спірному договору грошових коштів, то суд відноситься до них критично та не бере їх до уваги. Оскільки, відповідачем не було надано жодного доказу про підписання спірного договору та отримання коштів за ним саме позивачем. Тобто, відповідачем не було доведено, що позивачка укладала такий договір та отримувала кошти в своє користування. Поряд з тим, сам факт здійснення [PERSON] платежів в погашення боргу по кредитному договору №98/08/К-Ф від 11.06.2008 року суд не розцінює як визнання нею умов кредитного договору та здійснення нею дій по його виконанню. Оскільки, сторонами в справі не заперечувалося те, що позивач мала поточний рахунок у банку, неодноразово вона приносила готівку в банк, а документи на дані кошти підписувала на наступний день в своєму офісі. При цьому, у цей час в даному банку у позивача були інші кредити, які нею сплачувалися. Позивачка не відслідковувала цільове призначення коштів, які нею здавалися у банк, оскільки вона довіряла [PERSON], який був її чоловіком та працівникам банку з якими перебувала у дружніх професійних стосунках. З роз"ясненя, даних Пленумом Верховного Суду України у п.6 своєї постанови від 18 грудня 2009 року № 14 " Про судове рішення у цивільній справі" вбачається, що з урахуванням принципу безпосередності судового розгялду ( стаття 159 ЦПК України) рішення може бути обгрунтоване лишще доказами, одержаними в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За наведених обставин, пояснення надані третьою особою [PERSON] під час розгляду справи попереднім складом суду, а також висловлені у запереченнях на касаційну скаргу, слід вважати недопустими доказом, оскільки свідок безпосередньо не надав суду пояснення у судовому процесі. Тобто на підтвердження заперечнь відповідача вони використані не можуть бути. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 3 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Виходячи з наведеного та того, що [PERSON] не мала бажання і потреб в отриманні кредиту за спірним договором, спірний договір не підписувала, а кошти за таким договором не отримувала, то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають до задоволення. Поряд з тим, за приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У звязку із тим, що [PERSON] з поважних причин пропустила строк звернення в суд з позовом, оскільки про наявність спірного договору їй стало відомо після отримання ухвали Рівненського міського суду про накладення арешту на майно від 16.11.2010 року, суд вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню судом в порядку передбаченому положеннями ч. 5 ст. 267 ЦК України.

Outcome: approved