Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначала, що 13.06.2020 о 12:00 год. у м. Запоріжжі на перехресті вул.. Кияшка та бул. Вінтера водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю «Peugeot-208», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась по другорядній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та водій [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.09.2020 у справі № 323/1951/20 пр. 3/323/618/2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Запоріжхлібтранс» та виконував трудові обов`язки. Транспортний засіб «ГАЗ 3302», державний номерний знак [NUMBER] , був закріплений за [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту склала 234085,44 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач з метою відшкодування шкоди звернулась до ПрАТ «Арсенал Страхування», яка виплатила страхове відшкодування розміром 122507,26 грн. У відповідності до висновку № 612 про визначення вартості матеріальної шкоди автомобіля «Peugeot-208», державний номер [NUMBER] загальна вартість робіт по відновленню автомобілю склала 234085,44 грн. За таких обставин позивач у позові зазначає, що різниця між реальними збитками та отриманим страховим відшкодуванням, становить 111578,18 грн. На підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач - ТОВ «Запоріжхлібтранс», має здійснити на її користь виплату вказаної матеріальної шкоди 111578,18 грн. Крім того, внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Позивач вказує, що через неможливість використання автомобіля тривалий час, позивач не мала навіть можливості вивезти двох неповнолітніх дітей на оздоровлення на море, відчуттям сильних переживань та душевних хвилювань, необхідність додавання значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених прав, позивач пережила сильний стрес, чим спричинено моральної шкоди. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду розміром 111578,18 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., судові витрати розміром 5449 грн. Ухвалою від 01.12.2020 року позовну заяву залишено без руху, із наданням позивачеві строку для усунення виявлених судом недоліків. 27.01.2021 року в порядку усунення недоліків, від позивача надійшла оновлена позовна заява. Ухвалою суду від 29.01.2021 року в порядку ст.. 274 ЦПК відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ст.274 ч.1 п.2 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов не подав. Від третьої особи заяв та клопотань не надходило. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". З матеріалів справи судом встановлено, що 13.06.2020 о 12:00 год. у м. Запоріжжі на перехресті вул.. Кияшка та бул. Вінтера водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю «Peugeot-208», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась по другорядній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та водій [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.09.2020 у справі № 323/1951/20 пр. 3/323/618/2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Судом встановлено, що під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжхлібтранс», що підтверджується товарно-транспортною накладною. Доказів на спростування даних обставин відповідачами не надано. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Peugeot-208», державний номер [NUMBER] , завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до полісу № 152772601 від 29.04.2020 р., який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, у ПрАТ «Арсенал Страхування». Відповідно до звіту № 612 від 17.08.2020 р., вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Peugeot-208», державний номер [NUMBER] , складає 234085,44 грн. На виконання умов договору страхування ПрАТ «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту № 109.01746020-1 здійснила страхове відшкодування, за пошкоджений автомобіль позивача у розмірі 122507,26 грн.. За таких обставин, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, оскільки різниця між реальними збитками (вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, становить 111578 грн. (234085,44 грн.- 122507,26 грн.), а тому підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжхлібтранс». Відповідно до положень ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13). Крім того, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Отже, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Відповідач в порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України не спростував розмір завданої позивачу шкоди та не надав суду належних і допустимих доказів на доводи позивача, щодо розміру завданої шкоди, не надав доказів, що [PERSON] не виконував трудові обов`язки під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжхлібтранс» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 111578,18 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Під час розгляду справи було встановлено, що внаслідок ДТП [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, та внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що призвело до того, що вона вимушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Однак, суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 100 000, 00 грн. є завищений, не відповідає доказам, наданим позивачем, а тому, виходячи з цього, з урахуванням вимог розумності та справедливості, в частині відшкодування моральної шкоди позов належить задовольнити частково, а саме на користь позивача [PERSON] в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 3 000,00 гривень. Заявлені до стягнення позивачем вимоги в порядку ст.ст. 137, 141 ЦПК України, про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5449 грн., судом не вирішуються, оскільки на підтвердження понесених позивачем витрат доказів про їх сплату не надано. Отже, позивач у разі необхідності не позбавлений права звернутися до суду із заявою про вирішення питання про судові витрати (правову допомогу), в порядку ст.ст. 137,141,270 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжхлібтранс» на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, що відповідає задоволеним вимогам в розмірі 1145,78 грн.

Outcome: partial