Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 23 лютого 2002 року, та який було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда, народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2018 року стягнуто з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму до повноліття сина. Проте, відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, в зв`язку з чим, заборгованість по аліментам станом на 27.06.2019 року становить 27 667, 50 грн. Також, позивач зазначила, що син постійно проживає з нею (позивачем) та фактично повністю знаходиться на її утриманні. В свою чергу, відповідач не відвідує сина, не цікавиться його вихованням, розвитком та станом його здоров`я, не маючи для цього жодних перепон, які б завадили йому з 2006 року виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з висновком органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 121, 141, 150, 151, 164 СК України, позивач просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS] , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 23 лютого 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 802, та 05 грудня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції видано [PERSON] свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторону мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 вересня 2002 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за №1494, при цьому, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] та в графі «мати» - [PERSON] . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2018 року, який набрав законної сили 24.04.2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , починаючи стягнення з моменту звернення в суд - з 05.04.2018 року. Постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 18.05.2018 року відкрито виконавче провадження (ВП № 56343083) з виконання зазначеного судового наказу. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 56343083/7 від 17.07.2019 року, здійсненим Подільським ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, заборгованість по аліментам боржника [PERSON] на підставі вказаного вище судового наказу станом на 27.06.2019 року становить 27 667,50 грн. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки ОСББ «Заможна оселя» № 209 від 17.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , проживають, зокрема: [PERSON] , [INFO] (донька власника) та [PERSON] , [INFO] (онук власника). Власником квартири значиться [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки, виданої амбулаторією загальної практики-сімейної медицини № 2 КНП «ЦПМСД № 1» від 16.07.2019 року [PERSON] , 2002 року народження, відвідував АЗПСМ № 2 постійно зі своєю матір`ю [PERSON] . Батько дитини ніколи не з`являвся в лікувальному закладі, здоров`ям дитини не цікавився. Відповідно до довідки Кропивницького інженерного коледжу Центральноукраїнського національного технічного університету від 17 липня 2019 року № 63, виданої [PERSON] , студенту групи К 17 1/9 про те, що він з 01.09.2017 року навчається в Кропивницькому інженерному коледжі ЦНТУ. За даний період вихованням, матеріальним утриманням дитини займається мама [PERSON] . Батько, [PERSON] , навчальний заклад жодного разу не відвідував, навчанням студента не цікавиться, вихованням дитини не займається. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] зазначив, що працює з позивачем з 2008 року та за цей час, жодного разу не бачив батька дитини. Вихованням дитини займається позивач, також позивач самостійно утримує дитину. В свою чергу, батько дитини в житті останнього участі не приймав та не приймає, так як не мав такого бажання. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її подругою, крім того, протягом восьми років разом з позивачем працювали в одному колективі. Відповідача ніколи не бачила та не знає його. Вихованням дитини [PERSON] займається мати - позивач по справі [PERSON] , яка також самостійно виховує та утримує дитину. Також вказала, що позивач жодним чином не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її донькою, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та через три роки після реєстрації шлюбу вони розлучилися. Батько дитини у вихованні сина участі не приймає, дитина постійно проживає з позивачем, батька дитини в житті останнього ніколи не було, при цьому, позивач перешкод у спілкуванні батька та сина не чинила. Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 02.08.2019 року № 3918/49-05-24, який підтримано в судовому засіданні представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органом опіки та піклування міської ради міста Кропивницького, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 31.07.2019 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому встановлено, щошлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано у 2006 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції від 05.12.2006 року. Неповнолітній [PERSON] проживає в сім`ї матері [PERSON] , має зареєстроване місце проживання за її адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, наданою об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Заможна оселя» м. Кропивницького, та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Згідно з довідкою Кропивницького інженерного коледжу Центральноукраїнського Національного технічного університету від 17.07.2019 року № 63 студент [PERSON] навчається в даному закладі з 01.09.2017 року. Виховання та матеріальне утримання дитини здійснює мати [PERSON] . Батько [PERSON] навчанням сина не цікавиться, навчальний заклад жодного разу не відвідував. За довідкою амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 2 КНП «ЦПМСД № 1» дитина [PERSON] постійно відвідував амбулаторію разом з матір`ю. Батько дитини ніколи не з`являвся в лікувальному закладі, станом здоров`я дитини не цікавився. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Подільським відділом державної виконавчої служби міста Кропивницького, заборгованість [PERSON] станом на 27.06.2019 року становить 27 667,50 грн. Відповідно до постанов від 20.02.2019 року Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького боржнику [PERSON] встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортним засобом, виїзду за межі України, полювання, користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю. У письмових поясненнях мешканці міста Кропивницького громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . В бесіді з працівником управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького неповнолітній [PERSON] повідомив, що бажає, щоб його батька [PERSON] позбавили батьківських прав відносно нього. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення громадянина [PERSON] від виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] , винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям, здоров`ям, розвитком сина, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, а так само прийняття останнім участі у вихованні дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] , судупояснив, що він навчається на 3-му курсі Кропивницького інженерного коледжу ЦНТУ, проживає разом з мамою, яка про нього піклується, в той час як батько [PERSON] його життям не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Більш того, батько ніколи йому не телефонував, не спілкувався з ним. Вказав, що за словами батька [PERSON] він для нього стороння особа, він його не знає. Зазначив, що він не проти, щоб батька позбавили батьківських прав по відношенню до нього. З огляду на викладене вище, зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а так само, не виявив бажання приймати участь у судовому засіданні при вирішенні судом питання про позбавлення його (відповідача) батьківських прав. З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, так як аліменти відповідачем не сплачуються та на даний час існує значна заборгованість по сплаті аліментів, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , який є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved