Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою, в якому позивач [PERSON] просять стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь: 54270,00 гривень - майнової шкоди,заподіяної пошкодженням автомобіля Опель Вектра; 800,00 гривень - витрат на проведення дослідження транспортного засобу; 46,44 грн. - витрат на повідомлення про огляд транспортного засобу; 9,10 грн. - витрат на звернення до слідчого, 319,50 грн. - витрат на придбання ліків на лікування дружини, 10000,00 гривень - на відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього збитків і моральної шкоди в загальному розмірі - 65445,04 гривень та 655,00 гривень - компенсації сплаченого судового збору; позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь 10000,00 гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди та 100,00 гривень компенсації сплаченого судового збору; позивачка [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь 10000,00 гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди та 100,00 гривень компенсації сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначають, що 05.07.2013 року близько о 18-45 год. в с.Орлянське Василівського району Запорізької області водій [PERSON], керуючи автомобілем ШЕВРОЛЕ АВЕО, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Бердянськ-Енергодар, в напрямку м.Енергодар на 52 км автодороги, на повороті, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ОПЕЛЬ ВЕКТРА, під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. До теперішнього часу у добровільному порядку завдані ним збитки [PERSON] не відшкодував, тому вони вимушені звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] на заявлених позовних вимогах наполягають, просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечують. В судовому засідання позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує. В судовому засідання позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, судове доручення Оріхівського районного суду Запорізької області повернуто до Василівського районного суду без виконання у зв"язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], який про день та час розгляду справи та його допит в судовому засіданні повідомлявся своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що також підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідач суду не надав, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Страхова Група «ТАС» не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, заперечень на позов не подано, самостійних вимог на предмет позову не заявлено. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 05.07.2013 року о 18-45 годин в с.Орлянське Василівського району Запорізької області, [PERSON], керуючи автомобілем ШЕВРОЛЕ АВЕО, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Бердянськ-Енергодар, в напрямку м.Енергодар на 52 км автодороги, на повороті, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, та допустив зіткнення з автомобілем ОПЕЛЬ ВЕКТРА державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «Шевроле Авео» - [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження від 30.07.2013 року, винесена старшим слідчим СВ Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Андріївим А.Л. (а.с.17-18). Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.09.2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному покаранню у вигляді штрафу. Дана постанова суду набрала законної сили - 20.09.2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу - автомобілю «Опель Вектра» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], завдані механічні пошкодження та згідно висновку за звітом про оцінку автомобіля № 125 від 07.08.2013 року, складеного спеціалістом автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобіля «OPEL VECTRA OZCF69» державний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження становить 99270,00 грн. (а.с.19-44). Згідно квитанції №125 від 02.08.2013 року, виданої ПП [PERSON], витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження склали 800,00 грн., які понесені позивачем [PERSON], що підтверджується квитанцією від 02.08.2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.45). Телеграмою від 29.07.2013 року відповідач [PERSON] сповіщався про час та дату проведення огляду автомобіля «OPEL VECTRA» державний реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, що підтверджується копією електронного повідомлення № 1 від 29.07.2013 року (а.с.47). На час події дорожньо-транспортної пригоди, 05.07.2013 року, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - автомобіля «ШЕВРОЛЕ АВЕО» державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], була застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] - власника транспортного засобу «OPEL VECTR9» державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 09.09.2013 року страховиком ПАТ «Страхова Група «ТАС» позивачу [PERSON] виплачена максимально можлива сума в межах страхової суми, відповідно до положень ст.9 Закону України «Про страхування», в розмірі 45000,00 грн., що підтверджується копією повідомлення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання [PERSON] переказу грошових коштів в сумі 45000 грн. від 09.09.2013 року (а.с.48). Згідно виписки з медичної картки Запорізької обласної клінічної лікарні стаціонарного хворого [PERSON] за № 15445 від 13.09.2013 року та чеків на придбання медичних препаратів за рекомендаціями лікарів, позивачем [PERSON] було витрачено на лікування дружини [PERSON] - 319,50 грн, що становить вартість лікарських препаратів, що підтверджується копіями чеків про придбання медикаментів у період з 11.09.2013 року по 27.09.2013 року. (а.с.49-52). Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній, або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі вищевикладеного та виходячи з вимог ст.ст.1166,1187 ЦК України, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі - 55435,94 грн., які складаються з: вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля в сумі - 54270,00 грн. (99270,00 грн. - 45000,00 грн = 54270,00 грн.), оплати автотоварознавчого дослідження в сумі 800,00 гривень, вартості відправки [PERSON] телеграми 29.07.2013 року про проведення огляду пошкодженого автомобіля в сумі 46,44 грн. та вартості медичних препаратів на лікування [PERSON] в сумі 319,50 грн., - є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальної шкоди в загальній сумі 55 435,94 гривень (54270,00 грн. + 800,00 грн. + 46,44 грн. + 319,50 грн.), оскільки до теперішнього часу матеріальна шкода, заподіяна відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у добровільному порядку позивачу [PERSON] не відшкодована. Крім того, заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на звернення до слідчого в сумі 9,10 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати неможливо віднести до збитків позивача, оскільки надана квитанція не має підтвердження про направлення поштової кореспонденції та понесення цих витрат саме позивачем [PERSON] та за його кошти. Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням їх суті, суд вважає, що у зв'язку з винними діями [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], які звертаються до суду безпосередньо в своїх інтересах, крім матеріальної, заподіяна також моральна шкода, яка викликана тим, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди зі значними пошкодженнями транспортного засобу уже спричинив підвищене психологічне навантаження. Окрім того, позивач [PERSON] був позбавлена можливості користуватися тривалий час даним транспортним засобом, у нього порушилися звичні життєві зв'язки, спілкування з оточуючими, він змушений був певний час займатися питаннями ремонту, витрачати свій особистий час та певні зусилля для вирішення питань, пов'язаних з ремонтом його транспортного засобу, проведенням щодо нього експертного дослідження стосовно вартості заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Та з урахуванням суті заявлених позовних вимог й обсягу спричинених позивачу моральних страждань, суд вирішив, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] на його користь відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Оцінюючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, які позивач оцінив в сумі 10000 грн., суд виходить з характеру та обсягу страждань, понесених позивачем [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які виразилися у морально-психологічних хвилюваннях, порушенні нормального ритму життя, хвилюваннях, а також необхідністю витрачання особистого часу для звернення за наданням правової допомоги та в подальшому з позовом до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач протягом тривалого періоду часу жодних дій по відшкодуванню заподіяної шкоди не вчинив, та відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 2000 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням їх суті, суд вважає, що у зв'язку з винними діями [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що позивач [PERSON] безпосередньо був учасником дорожньо-транспортної пригоди та знаходився у салоні автомобілю, який був пошкоджений внаслідок ДТП з вини відповідача [PERSON], тому факт дорожньо-транспортної пригоди зі значними пошкодженнями транспортного засобу уже спричинив позивачу [PERSON] підвищене психологічне навантаження. Крім того, у [PERSON] порушилися звичні життєві зв'язки, спілкування з оточуючими, до теперішнього часу він відчуває страх і хвилювання під час перебування на дорозі у якості пішохода чи пасажира, оскільки втратив віру у дотриманні Правил дорожнього руху іншими водіями джерел підвищеної небезпеки. Та з урахуванням суті заявлених позовних вимог й обсягу спричинених позивачу [PERSON], моральних страждань, суд вирішив, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] на його користь відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Оцінюючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, які позивач оцінив в сумі 10000 грн., суд виходить з характеру та обсягу страждань, понесених позивачем [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які виразилися у морально-психологічних хвилюваннях, порушенні нормального ритму життя, хвилюваннях, а також необхідністю витрачання особистого часу для звернення за наданням правової допомоги та в подальшому з позовом до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач протягом тривалого періоду часу жодних дій по відшкодуванню заподіяної шкоди не вчинив, та відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 3000 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням їх суті, суд вважає, що у зв'язку з винними діями [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, позивачці [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що позивачка [PERSON] була безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди та знаходилася в якості пасажира у салоні автомобілю, який був пошкоджений внаслідок ДТП, тому факт дорожньо-транспортної пригоди зі значними пошкодженнями транспортного засобу уже спричинив позивачці [PERSON] підвищене психологічне навантаження. Крім того, у [PERSON] порушилися звичні життєві зв'язки, спілкування з оточуючими, вона продовжує відчувати певні негативні зміни в емоційно-вольовій сфері свого життя, відчувати хвилювання за своє здоров»я, внаслідок отриманих в результаті ДТП травм середньої тяжкості вона змушена була певний час перебувати на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, витрачати свій особистий час та певні зусилля для вирішення питань, пов'язаних з подальшим її лікуванням, оскільки після проведеної терапії відчуває нервову напругу та страх, що супроводжується нехваткою повітря та до теперішнього часу відчуває постійний страх перед автомобілями, що завдає певні незручності у повсякденному житті.Та з урахуванням суті заявлених позовних вимог й обсягу спричинених позивачці [PERSON], моральних страждань, суд вирішив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Оцінюючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, які позивач оцінив в сумі 10000 грн., суд виходить з характеру та обсягу страждань, понесених позивачкою [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які виразилися у морально-психологічних хвилюваннях, порушенні нормального ритму життя, хвилюваннях, а також необхідністю витрачання особистого часу для звернення за наданням правової допомоги та в подальшому з позовом до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач протягом тривалого періоду часу жодних дій по відшкодуванню заподіяної їй моральної шкоди не вчинив, та відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 3000 грн. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати у вигляді судового збору, а саме: судовий збір на користь позивача [PERSON] в сумі 717,96 грн. (574,36 грн. + 143,60 грн. = 717,96 грн), що становить 1 % від суми задоволених позовних вимог (55435,94 грн. + 2000 грн. х 0,01 = 574,36 грн.), судовий збір на користь позивача [PERSON] в сумі 243,60 грн., судовий збір на користь позивача [PERSON] в сумі 243,60 грн., сплачені позивачами при пред'явленні позову до суду та документально ними підтверджені належними квитанціями (а.с.1,2,3,61,62,63).

Outcome: partial