Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

27 травня 2015 року ПАТ КБ ,,ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 лютого 2012 року між сторонами був укладений договір б/н за яким банк надав позичальнику 5610 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у нього утворилась кредитна заборгованість у загальному розмірі 14689 грн. 72 коп., позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але направив до суд заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачка до суду на розгляд справи не з'явилася , але в матеріалах справи містяться дані про те, що вона повідомлена в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №40 (3379). Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 07 лютого 2012 року банк надав позичальнику 5610 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою та умовами та правилами надання банківських послуг. (а. с.6-32 ). [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконала, в зв'язку з чим станом на 31.03.2015 року у неї утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 14689 грн. 72 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5616 грн. 37 коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 7897 грн. 65 коп., заборгованість по штрафам - 1175 грн. 70 коп. (а. с. 4-5 ). Таким чином, відповідач порушила договірні зобов'язання. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Таким чином [PERSON] порушила вимоги ст.ст. 526, 527 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Необхідно відзначити, що зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту, отримання відсотків та штрафу підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст. ст. 14,526,527,629,1049,1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved