Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

23.01.2018 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду № 348/1588/16-ц від 30.01.2018 року. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем і які на даний час проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач є фізично здоровою людиною, працює на сезонних роботах, інших утриманців немає, проте не надає кошти на утримання синів і не займається їхнім вихованням, а її доходи є недостатніми для утримання двох дітей, які потребують значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] та [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, в якій заявлені нею вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать розписки про вручення поштового відправлення, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81,82 ЦПК України\~і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 29.09.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду № 348/1588/16-ц від 30.01.2018 року (а.с.8). За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданим депутатом Надвірнянської міської ради і довідкою № 150 від 18.01.2018 року, виданою КП «Надвірнянський житловик» (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8\~ст.8 СК України\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.\~2,\~8 Закону України «Про охорону дитинства»\~завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз"яснення, викладені в пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст. 182 цього кодексу\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років -\~1492 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати своїх сина і дочку в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не наддав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1250 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved