Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

\~12 травня 2015 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"\~ звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 7114,14 грн., та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 22 вересня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 009-14522-220911, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. з установленим лімітом на день укладення Договору в розмірі 2400 грн., з правом банку самостійно один раз на місяць змінювати розмір ліміту кредиту в межах кредитної лінії без укладання будь-яких нових додаткових угод. У відповідності до Договору, кредитні кошти та власні кошти Держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбані Держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком. Погашення кредиту, процентів та пені Держатель картки зобовязався здійснювати щомісяця в строки, визначені правилами. Посилаючись на порушення відповідачкою умов договору щодо строків повернення кредитних коштів, та наявністю станом на 23 квітня 2015 року заборгованості в сумі 7114,14 грн., просить стягнути її з відповідачки на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належно за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 22 вересня 2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір) № 009-14522-220911, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» відкрило держателю картки [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 100\~000 грн. та на день укладення цього договору встановлено кредитний ліміт на власні потреби в сумі 2400 грн., яку банк має право самостійно переглядати кожного місяця, без підписання додаткових угод (п.1.3). [PERSON] п. 1.6 Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя картки використовуються для розрахунку за товари, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобовязань перед Банком за цим договором. Відповідно до п. 2.3, п. 2.4 Договору Держатель сплачує банку щомісяця проценти за користування кредитними коштами, а також повертає частину кредиту та пеню, у разі порушення зобовязань. [PERSON] п. 3.6 Договору, клієнт картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу. Пунктом 3.4 Договору, держатель доручив Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за цим Договором та/або кредитними договорами, укладеними сторонами, в тому числі і плати за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені Правилами та Тарифами. Пунктом 5.2 визначено, що Договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (а.с. 3-5). [PERSON] на обслуговування платіжних карток, встановлено проценти за користування кредитними коштами 0,0001 % річних та плата за обслуговування кредитного залишку 3,15 %. Також, відповідно до умов [PERSON] частка обовязкового погашення тіла кредиту становить 5% від суми використаних коштів станом на день розрахунку (а.с. 4 зв. бік). Проте відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 23 квітня 2015 року відповідачка має заборгованість по кредиту в сумі 7114,14 грн., яка складається з заборгованості по тіло кредиту 2813,03 грн., прострочене тіло кредиту 2584,36 грн. та з процентів 1716,75 грн. (а.с. 10). З цього ж розрахунку слідує, що відповідачка припинила виконання умов договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів з лютого 2014 року. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасної сплати обовязкових платежів за кредитом, а тому, на підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги банка обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст.79, ст.88 ЦПК України, п.22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», та що позивач був звільнений від сплати судового збору, останній слід стягнути з відповідачки на користь держави в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved