Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

04 січня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що 24 травня 2014 року в с.Горохівське Снігурівського району Миколаївської області помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,04га на території [PERSON] сільської ради Снігурівського району, яка належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю. При зверненні до Снігурівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у грудні 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк вона не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за тяжкого матеріального становища. Просила суд визнати причини пропуску поважними та надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Позивачка суду пояснила, що вона є спадкоємцем після смерті батька за законом. Крім неї інших спадкоємців немає, її брат - син спадкодавця з заявою про прийняття спадщини не звертався. Шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори пропустила за скрутного матеріального становища, сукупний місячний дохід її сім"ї вистачав лише на життєві потреби, такі як оплата комунальних послуг, витрати на харчування та ліки. Просила суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом тривалістю два місяці. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що за життя спадкодавець [PERSON] заповідав своє майно сину [PERSON] (брату позивачки), але оформити свої спадкові права після смерті батька чоловік не встиг. Натепер прийняти спадщину в інтересах неповнолітніх дітей, вона не має можливості, у зв"язку з тим, що документи на нерухоме майно знаходяться у позивачки. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Снігурівського району у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Заслухавши позивачку, її представника, відповідачку, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.ст.1268-1270 ЦК України \~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст.1272 ЦК, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог \~\~\~і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у \~справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що 24 травня 2014 року в с.Горохівське Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON], про що складено актовий запис про смерть №17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП №200310, виданого 02 червня 2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,04 га в межах території [PERSON] сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, кадастровий №4825781400:17:000:0023, що належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №068229, виданого 24 січня 2005 року на підставі розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації №813-р від 05.11.2004 року (а.с.14-15). За життя спадкоємець заповідав вказану земельну ділянку своєму сину [PERSON], що підтверджується копією заповіту, складеного 01 жовтня 2009 року секретарем Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за №48 (а.с.34). 20 жовтня 2014 року в с.Садове Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON], про що складено актовий запис №32 від 03 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії 1-ФП №205541, виданого 03 листопада 2014 року (а.с.35). Оформити свої спадкові права на земельну ділянку після смерті батька за життя [PERSON] не встиг. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] №73/2017 року, заведеної 25 лютого 2017 року, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у порядку спадкової трансмісії, звернулися відповідачка по справі [PERSON], в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON], як такі, що на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем (а.с.53-63). Позивачка по справі [PERSON] - донька спадкодавця [PERSON] у грудні 2016 року звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, але останній відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом за пропуском шестимісячного строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини. У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивачка послалася на причини пропуску подачі заяви про прийняття спадщини тяжке матеріальне становище. Суд не може визнати поважною таку причину пропуску строку, так як вони не перешкоджала позивачці подати заяву про прийняття спадщини протягом встановленого у законі строку. \~ Крім того, у ході судового розгляду справи встановлено, що спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], у порядку спадкової трансмісії, є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. За такого, позовна заява позивачки не ґрунтується на законі, не знайшла свого підтвердження у ході розгляду справи, а тому суд залишає її без задоволення.

Outcome: dismissed