Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання до досягнення дитиною 23 років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], 1995 року народження. Шлюб між сторонами розірвано в жовтні 2016 року. На даний час дитина навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування, на денній формі навчання. За таких обставин донька потребує сторонньої матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач отримує пенсію, соціальні допомоги та виплати за пай. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав відповідно до письмових заперечень (а.с.22-23), просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що донька вже повнолітня, проживає громадянським шлюбом, окремо від матері. Крім того, він є інвалідом ІІІ групи, а тому йому завжди потрібно купувати ліки. Третя особа - [PERSON], яка ухвалою суду від 08.02.2017 року залучена до участі у розгляді справи, в судове засідання не з'явилася, надала письмові пояснення (а.с.58) відповідно до яких просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 03 жовтня 2016 року (а.с.4-5). Від сумісного життя мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно довідки №40 від 02.02.2017 року [PERSON] навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування, на денній формі навчання, строк закінчення - 22.06.2018 року (а.с.30). Згідно довідки [PERSON] отримує стипендію в розмір 311 грн (а.с.34). Відповідно довідки №31 від 07.02.2017 року [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с.31). Позивач працює в ФОП [PERSON] (а.с.32-33), середньомісячний розмір її доходу становить 1 450 грн. Відповідач мешкає окремо (а.с.44). Згідно довідки УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради №530/08 від 30.01.2017 року відповідач отримує державну соціальну допомогу, як інвалід дитинства 3 групи у розмірі 1 247,00 грн (а.с.38) та пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 1-го утриманця групи у розмірі 1 247,00 грн (а.с.39). Відповідач не працює (а.с.40-43), має інвалідність 3 групи з дитинства по зору (а.с.28). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Вказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою, але не вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу доньці та не позбавляють його обов'язку утримувати повнолітню дитину у зв'язку з її навчанням. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.12.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 22.06.2018 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial