Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

1120993000 від 22.02.2007 року припинено його повним та належним виконанням, то іпотека за Договором іпотеки від 22.02.2007 також є припиненою, що має наслідком зняття заборон відчуження нерухомого майна позивачів та вилучення записів про накладення цих заборонВ лютому 2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяження. Позовні вимоги мотивують тим, що 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11120993000, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті у сумі ліміту 80 000,00 доларів США. Згідно п. 1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 80 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 404 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення цього Договору. Відповідно до п. 1.2.1.кредитного договору надання кредиту здійснюється у термін, зазначений в заяві позичальника (наданій до Банку за формою згідно додатку № 1 до договору), але в будь-якому випадку не раніше 22 лютого 2007 року. Пунктом 1.2.2. кредитного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 2 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 22 лютого 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну( достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи, та інші платежі згідно умов договору на рахунок № [NUMBER] в АКІБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок банку, зазначений у цьому пункті договору. Згідно п. 1.3.1. кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. Відповідно до п. 1.3.4. кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 22 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. У п 1.3.3. кредитного договору, вказано, що при цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальником і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на: кредит на поточні потреби. Згідно п. 1.5. кредитного договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Пунктом 1.6 Кредитного договору сторони погодили черговість погашення заборгованості позичальника за цим договором. Пунктом 4.8 договору передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором, застрахувати за власний рахунок предмет застави на користь Банку. Пунктом 5.5 договору, передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць та/або інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладення з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 договору. Пунктом 7.1 Договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частин) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми прострочення платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; -пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає,що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі не цільового використання кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 процентів від суми не цільового використання. Пунктом 7.6 договору передбачено, що відповідно до вимог ст. 611 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф (неустойку) у сумі 500 грн. за порушення зобов`язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов`язань) встановлених п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7 договору. Згідно пункту 9.13 договору, підписання даного договору позичальником свідчить про те, що: всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним Договором Банком приймається застава нерухомості за договором іпотеки № 48080 від 22 лютого 2007 року, квартири, що складається з 2 кімнат, загальною площею 44,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та порука [PERSON] за договором № 98042 від 22 лютого 2007 року та порука [PERSON] за договором № 97869 від 22 лютого 2007 року. 16 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк`та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 від 16 серпня 2007 року до кредитного договору, за якою сторонами було досягнуто домовленості щодо зміни суми ліміту поновлювальної кредитної лінії до 96 500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 487 325 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору. 22 лютого 2017 року було укладено договір іпотеки № 48080, посвідчений приватним нотаріусом КМНО кругу Тетерською О.Ю. за реєстровим номером 440, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем-1, [PERSON] , як іпотекодавцем-2, [PERSON] , як Іпотекодавцем-3. 22 лютого 2007 року був укладений договір поруки № 97869, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 22 лютого 2007 року був укладений договір поруки № 98042, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 01 грудня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/2284/16-ц відмовлено у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк», виходячи з того, що банком не було доведено належними доказами факту перерахування коштів на рахунок [PERSON] в розмірі який було передбачено умовами договору та отримання таких коштів [PERSON] .. 18 травня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва по справі № 755/2284/16-цвідхилено апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк». 31 жовтня 2018 року постановою Верховного Суду по справі № 755/2284/16-ц касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 23 січня 2019 року постановою Київського апеляційного суду по справі № 755/2284/16-ц апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року без змін. [PERSON] вважає, що умови кредитного договору є несправедливими виходячи із наступного. Так, договір про надання споживчого кредиту не містить повного та вичерпного графіку погашення кредиту та орієнтовної сукупної вартості кредиту. Додаток № 1 до додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту (графік погашення кредиту) не включає в себе: реальної процентної ставки (у процентах річних), яка дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням відповідно до п. 1.5 договору, супутні послуги та інші фінансові зобов`язання споживача, які пов`язані з погашенням кредиту, їх в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Пунктами п.п. 1.2.2, 1.6 договору, передбачено сплату позичальником на користь банку простроченої комісії (якщо буде мати місце прострочення), строкової комісії. Договір не містить вичерпний та повний перелік послуг за які позичальник має сплатити на користь банку, проте міститься умова про черговість погашення заборгованості. Під час укладення кредитного договору, банк не провів розрахунки сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, не вирахував валютні ризики, що зумовило дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В результаті така інформація не була належним чином, у письмовій формі, доведена банком до позичальника за приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 7.1 договору, встановлено, що за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частин) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми прострочення платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; -пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. У договорі пункт 7.6 викладено наступним чином, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф (неустойку) у сумі 500,00 грн. за порушення зобов`язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов`язань) встановлених п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7 договору. Має місце одночасне застосування банком до позичальника за одне й те саме порушення подвійної цивільно - правової відповідальності, що є порушенням ст. 61 Конституції України. Банк не надав інформації, яка б спростовувала викладений п. 7.6 договору в частині відповідальності позичальника тільки за порушення зобов`язань викладених у п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7. В першій частині пункту 7.6 договору міститься обов`язок сплатити банку штраф (неустойку) у сумі 500,00 грн. за порушення зобов`язань…(в тому числі…). Відтак, позичальник, [PERSON] , яка є споживачем фінансових послуг, не мала та не має спеціальних знань у сфері споживчого кредитування. [PERSON] не була ознайомлена з інформаційним листом відносно: кредитних умов; мети для якої споживчий кредит може бути витрачений; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. [PERSON] не була обізнана, що один із пунктів 7.1 договору є несправедливою умовою, яка суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, у разі порушення термінів повернення кредиту (всієї суми або його частин) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, встановлювався обов`язок сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), що в цілому перевищує вартість наданих кредитних послуг. [PERSON] сплачувала кошти на користь АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» відповідно до інформації, яку позичальнику надавали у відділенні банку, по телефону, не знаючи про наявні вказані вище норми Кредитного договору, що суперечать законодавству та є несправедливими. Сума у розмірі 80 000,00 доларів США що зазначена в кредитному договорі та сума 96 500,00 доларів США, що зазначена в п. 1 додаткової угоди №1 до кредитного договору не є сумою виданих позивачу коштів, а лише встановлений ліміт суми кредиту. Сума ліміту поновлювальної кредитної лінії - гранично припустима сума заборгованості позичальника перед банком за загальною сумою виданих траншів (без обліку процентів і комісій) у будь-який момент дії договору. Кредитні кошти, відповідно до умов кредитного договору, видаються окремими траншами на підставі заяв позичальника. [PERSON] було подано до Банку: - заяву про надання кредитних коштів від 22 лютого 2007 року у вигляді траншу у розмірі 21 000,00 доларів США; - заяву про надання кредитних коштів від 26 лютого 2007 року у вигляді траншу у розмірі 35 000,00 доларів США. Вищевказані отримані кошти разом з відсотками, були повністю сплачені на користь банку, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року, постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, 2 заявами на видачу готівки та копіями 98 квитанцій про погашення заборгованості (та надміру сплачення коштів). Зважаючи на те, що [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 56 000,00 доларів США, що встановлено судовими рішеннями по справі № 755/2284/16-ц, отже [PERSON] повинна була сплатити: 56 000,00 доларів США - за основним боргом; 11 739,94 доларів США - за нарахованими відсотками, загалом - 67 739,94 доларів США. Згідно квитанцій про сплату за період з 20 березня 2007 року по 19 лютого 2015 року [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» було сплачено: 76 880,53 доларів США - за основним боргом; 49 728,10 доларів США - за нарахованими відсотками, загалом - 126 608,63 доларів США. Проте, копія квитанції від 22 травня 2012 року про сплату 54,00 доларів США була втрачена. Станом на 01 лютого 2019 року, сума переплати коштів [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» становить 58 328,69 доларів США = 126 608,63 доларів США- 67 739,94 доларів США - 540 доларів США (втрачена квитанція). Сума переплати 58 328, 69 доларів США складається з: 20 691,90 доларів США - переплата по тілу кредиту, 37 636,79 доларів США - переплата по відсоткам по кредиту. 24 січня 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було направлено на адресу АТ «УКРСИББАНК» Вимогу з проханням протягом 7 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги повернути [PERSON] надміру сплачені кошти у розмірі 58 868,69 доларів США, шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] еквіваленту цієї суми за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату переказу; звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень із заявою про припинення прав іпотеки за договором іпотеки від 22 лютого 2007 року щодо нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходить за адресою: [ADDRESS] ; надати довідку про відсутність заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року; надати довідку про припинення договору поруки № 97869 від 22 лютого 2007 року та договору поруки № 98042 від 22 лютого 2007 року. 02 лютого 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» було отримано вищевказаний лист з вимогою. Станом на 01 лютого 2019 року банк надміру сплачені кошти не повернув, довідки не надав, чим порушує права [PERSON] , у зв`язку з чим остання вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за іпотечним договором, які є похідними від кредитного договору, припиняються. 24 січня 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було направлено на адресу АТ «УкрСиббанк» зазначену вище вимогу. Однак, станом на 01 лютого 2019 року банк обтяження не зняв. У зв`язку із відсутністю заборгованості у позивача за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, банк (іпотекодержатель) повинен був вчинити дії щодо зняття обтяжень на предмет іпотеки, однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права позивачів, як власників цього майна. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Соботник Р.В, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, визнати припиненою іпотеку по договору іпотеки № 48080, укладеному 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Тетерською О.Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 440, припинити обтяження нерухомого майна, а саме квартири № [ADDRESS] , що виникло на підставі договору іпотеки № 48080, укладеному 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Тетерською О.Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 440 та виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис № 4539702 від 22 лютого 2007 року про об`єкт обтяження, а саме квартири № [ADDRESS] , що виникло на підставі договору іпотеки № 48080, укладеному 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Тетерською О.Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 440. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив Суд, вислухавши пояснення позивача 1, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11120993000. Згідно п.1.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 80 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 404 000,00 грн. (чотириста чотири тисячі грн.) за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору. Відповідно до п.1.2.1. Кредитного договору надання кредиту здійснюється у термін, зазначений в заяві Позичальника (наданій до Банку за формою згідно Додатку № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не раніше 22.02.2007 року. Пунктом 1.2.2. Кредитного договору передбачено, що Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 2 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 22.02.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи, та інші платежі згідно умов Договору на рахунок № 3739011120093 в АКІБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок Банку, зазначений у цьому пункті Договору. Згідно п.1.3.1. Кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. Відповідно до п.1.3.4. Кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 22 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. У п.1.3.3. Кредитного договору, вказано, що при цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальником і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору. 22 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11120993000 був укладений Договір іпотеки № 48080 від 22.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. за реєстровим номером 440, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як Іпотекодавцем-1, [PERSON] , як Іпотекодавцем -2, [PERSON] , як Іпотекодавцем-3, квартири, що складається з 2 кімнат, загальною площею 44,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до п. 6.1. Договору іпотеки, цей договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. 16 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору іпотеки № 48080 від 22 лютого 2007 року. 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір поруки № 98042. 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір поруки № 97869. 16 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] , [PERSON] були укладені відповідні додаткові угоди № 1 до Договорів поруки. 16 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року, за якою сторонами було досягнуто домовленості щодо зміни суми ліміту поновлювальної кредитної лінії до 96 500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 487 325 гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В той же час, стороною Відповідача до суду не було надано відзиву на позовну заяву, не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, не надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від № 11120993000 від 22 лютого 2007 року, відтак суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами. У відповідності до умов Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року, поновлювальна кредитна лінія - форма надання кредиту, яка передбачає надання кредиту Позичальнику в майбутньому одним траншем або декількома траншами, але в будь-якому випадку в межах встановленого ліміту кредитної лінії, та в межах встановленого строку (термінів кредитування). При цьому, у разі повернення Позичальником раніше наданих йому коштів (траншів) Банк відновлює ліміт кредитної лінії. Сума ліміту поновлювальної кредитної лінії - гранично припустима сума заборгованості Позичальника перед Банком за загальною сумою виданих траншів у будь-який момент дії Договору. Транш - сума кредиту повністю або частка суми кредиту, що надається Позивальнику на підставі його заяви до Банку в межах встановленого ліміту кредитної лінії під процентну ставку та на строк, встановлений цим Договором. Судом досліджено надані Позивачами докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: - розрахунок Позичальника по оплаті кредиту згідно Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року (Таблиця № 1) станом на 01.02.2019 року; - копію заяви про видачу готівки № 40 від 22.02.2007 року у розмірі 21 000 доларів США; - копію заяви про видачу готівки № 11 від 22.02.2007 року у розмірі 35 000 доларів США; - копії квитанцій № 25 від 20.03.2007 року;№ 15 від 19.04.2007 року; № 79 від 21.05.2007 року;№ 26 від 21.06.2007 року;№ 9 від 18.07.2007 року;№ 30 від 17.08.2007 року;№ 34 від 21.09.2007 року;№ 27 від 10.10.2007 року;№ 15 від 22.11.2007 року;№ 16 від 21.12.2007 року;№ 29 від 22.01.2008 року;№ 76 від 20.02.2008 року;№ 32 від 28.02.2008 року;№ 13 від 21.03.2008 року;№ 36 від 21.04.2008 року;№ 19 від 22.05.2008 року;№ 43 від 20.06.2008 року;№ 37 від 21.07.2008 року;№ 38 від 20.08.2008 року;№ 46 від 17.09.2008 року;№ 11 від 22.10.2008 року;№ 22 від 19.11.2008 року;№ 30 від 19.12.2008 року;№ 115 від 20.01.2009 року;№ 66 від 20.02.2009 року;№ 9 від 24.03.2009 року;№ 65 від 21.04.2009 року;№ 13 від 21.05.2009 року;№ 33 від 22.06.2009 року;№ 46 від 21.07.2009 року;№ 45 від 20.08.2009 року;№ 76 від 21.09.2009 року;№ 54 від 21.10.2009 року;№ 74 від 23.11.2009 року;№ 104 від 21.12.2009 року;№ 21 від 22.01.2010 року;№ 50 від 22.02.2010 року;№ 56 від 22.03.2010 року;№ 39 від 20.04.2010 року;№ 177 від 25.05.2010 року, на підтвердження повернення Позичальником грошових коштів. Судом встановлено, що 22.02.2007 року Позичальником було отримано разом 56 000 доларів США кредитних коштів в межах ліміту поновлювальної кредитної лінії вигляді двох траншів у розмірі 21 000 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 40 та у розмірі 35 000 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 11. Інших грошових коштів від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22.02.2007 року [PERSON] не отримувала. Судом встановлено факт повернення [PERSON] грошових коштів Акціонерному товариству «УкрСиббанк» у розмірі 67 739,94 доларів США, що складається з 56 000,00 доларів США за основним боргом та 11 739,94 доларів США за нарахованими процентами, та, відповідно, повного виконання [PERSON] зобов`язань згідно Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року, що підтверджуються вказаними вище доказами. Таким чином, оскільки зобов`язання що виникли у [PERSON] , на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22 лютого 2007 року були виконані [PERSON] , в повному обсязі, при цьому строк дії Договору про надання споживчого кредиту закінчився 22.02.2017 року, то зобов`язання за вказаним договором є такими, що припинені їх повним та належним виконанням. Одночасно із цим, слід зазначити, що відсутність заборгованості за кредитним договором позивача була встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду. Так, в позові ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, оскільки банком не подано суд суду належних та допустимих доказів наявності заборгованості позичальника. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначається в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 575, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У частині 1 статті 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Як встановлено судом, забезпечене іпотекою основне зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 11120993000 від 22.02.2007 року виконано у повному обсязі, то зобов`язання за Договором іпотеки № 48080 від 22.02.2007 року, які є похідними від кредитного договору, припиняються. Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 08.02.2017 року у справі №6-2560цс16. Аналогічна позиція, щодо припинення іпотеки у разі виконання основного зобов`язання зазначена в постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 року справі № 6-243цс14. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Однією із ознак застави є те, що вона являє собою додаткове, акцесорне зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликано наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. Акцесорність застави означає, що припинення основного зобов`язання або недійсність договору, забезпеченого заставою, тягне за собою неможливість існування у застави. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника» Такий правовий висновок відповідає висновку зробленому в Постанові Верховного суду від 05.04.2018 року по справі № 910/9256/17. Предметом іпотеки згідно Договору іпотеки від 22.02.2007 року є квартира, що складається з 2 кімнат, загальною площею 44,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому, 24.01.2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зверталися до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з вимогою звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень із заявою про припинення прав іпотеки за Договором іпотеки від 22.02.2007 року, проте відповіді не отримали. Враховуючи відсутність заборгованості у [PERSON] за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, Банк (іпотекодержатель) повинен був вчинити дії щодо зняття обтяжень на предмет іпотеки, однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права Позивачів, як власників цього майна. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Відповідно до п. 5.1. Глави 15 «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. З позовної зави слідує, та не заперечується відповідачем, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обліковуються записи про іпотеку та обтяження № 4539753 та 4539753, що внесені на підставі договору іпотеки, що порушує права Позивачів на вільне розпорядження своєю власністю. Згідно статті 9 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Крім того, статтею 1.3, 2.4.9 Договору іпотеки обмежено право Позивачів розпоряджатися предметом іпотеки, реєструвати в приміщенні іпотеки фізичних та юридичних осіб без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя . Отже, існування записів про іпотеку та заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесених на підставі договору іпотеки, створює суттєві перешкоди для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 16 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки основне зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, звертаючись до суду позивач виклав свої позовні вимоги наступним чином: зняття обтяження та внесення запису про припинення обтяження на нерухоме майно, накладеного записом в Державному реєстрі речових прав та зняття обтяження та внесення запису про припинення обтяження на нерухоме майно, накладеного записом в Державному реєстрі. З метою ефективного захисту порушеного права позивачів у спосіб визначений законом суд, вважає за можливе задовольнити дані вимоги у наступному вигляді: припинити обтяження нерухомого майна, а саме квартири № [ADDRESS] , що виникло на підставі договору іпотеки № 48080, укладеному 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 440.; виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис № 4539702 від 22 лютого 2007 року про об`єкт обтяження, а саме квартири № [ADDRESS] , що виникло на підставі договору іпотеки № 48080, укладеному 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 440. На підставі викладеного,

Outcome: approved