Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON]. Останній постійно та до дня смерті проживав в м. Білопілля Сумської області. За життя [PERSON] заповітного розпорядження не складав. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку (пай), площею 5,55 га, розташованої на території Горобівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 21 травня 1999 року на підставі рішення VІІ сесії 23 скликання Горобівської сільської ради від 05 травня 1999 року. Рішенням Білопільського районного суду від 20 грудня 2016 року встановлено факт належності державного акту серії [NUMBER] [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом є дві неповнолітніх доньки спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та одна повнолітня донька - [PERSON]. Неповнолітні діти спадкодавця не подавали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, а отже вважаються такими, що прийняли її. Повнолітня донька [PERSON] вчасно звернулась із заявою до держнотконтори про намір прийняття спадщини після смерті батька. Хоча позивачі як спадкоємці звернулись до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала батьку та вільно розпоряджатися спадковим майном вони не можуть у зв'язку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за кожним право власності на 1/3 частки земельної ділянки, площею 5,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та їх представник за довіреністю [PERSON] не з'явилися, представник надав до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, просили розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують. Представники третіх осіб - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). За змістом ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1273 ЦК України неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Судом встановлено, що батьками позивачів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] (а. с. 16, 18-19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в м. Білопілля Сумської області (а. с. 10). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 21 травня 1999 року на підставі рішення VІІ сесії 23 скликання Горобівської сільської ради від 05 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Горобівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 5,55 га, з яких: 4,11 га ріллі та 1,44 га кормових угідь (а. с. 11). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року встановлено юридичний факт про те, що [PERSON], який помер [INFO] року, належав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий 21 травня 1999 року Горобівською сільською радою Білопільського району Сумської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] (а. с. 12). З довідки, виданої виконкомом Горобівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 10 листопада 2016 року за № 351 вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] року дійсно фактично проживав за адресою: [ADDRESS], без реєстрації. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 13). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 27 січня 2017 року вартість об'єкта оцінки - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Горобівської сільської ради площею 5,55 га складає 115 310 грн. (а. с. 24-26). Зі змісту постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданих державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори від 04 лютого 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, не вдається можливим у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця (а. с. 22). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру, виданого Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області вбачається, що 13 січня 2016 року держнотконторою зареєстровано спадкову справу № 5/2016 після [PERSON], який помер [INFO] року за заявою [PERSON] (а. с. 21, 36). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку вищевказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Горобівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року. Однак, позивачі позбавлені можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку втрачений. З оголошення в газеті «Білопільщина» за № 7-10 від 21 січня 2017 року вбачається, що дано об'яву про втрату державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданих на ім'я [PERSON] (а. с. 23). Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved