Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх товарів та послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він зареєстрований, та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «промислова власність»; визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх товарів та послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він зареєстрований, та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «промислова власність»; визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх товарів та послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він зареєстрований, та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «промислова власність» та визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх товарів та послуг Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких він зареєстрований, та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] для всіх класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «промислова власність». В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що він є телеведучим, шоуменом і добре відомою в Україні особою. 26 вересня 2017 року позивачем до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) було подано заявку на реєстрацію знака для товарів і послуг «[INFO]», що підтверджується Бібліографічними даними прийнятої до розгляду заявки на знак для товарів і послуг № m2017 21382. Однак позивачем під час огляду БД «Електронна версія акумулятивного офіційного бюлетеня «Промислова власність» 08 травня 2018 року був виявлений факт реєстрації знаку для товарів і послуг « [INFO] », що посвідчується свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , який належить ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ». Згодом, 13 червня 2019 року представником позивача було отримано повідомлення від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) про відмову в реєстрації за позивачем знаку для товарів і послуг «[INFO]» на підставі того, що заявлене словесне позначення є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесними знаками «[INFO]» (свідоцтво № [NUMBER]), « [PERSON] » свідоцтво № [NUMBER] ), « [PERSON] », (свідоцтво № [NUMBER] ) та « [PERSON] » (свідоцтво № [NUMBER] ), раніше зареєстрованими в Україні стосовно товарів і послуг 9, 35, 38 і 41 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг на ім`я ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», щодо таких самих та споріднених послуг. Позивач вбачає порушення його прав у тому, що відповідно до свідоцтв України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , [NUMBER], № [NUMBER] , [NUMBER], які були видані на ім`я ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», як знаки для товарів і послуг були зареєстровані позначення, які відтворюють прізвище позивача. При цьому згода позивача на таке використання його прізвища в якості знаку для товарів і послуг відповідачу не надавалася. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою відповідачам встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву та докази на його обґрунтування, а позивачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відзиву на позов подати відповідь на відзив. 25 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» на позов [PERSON] . Відповідно до змісту поданого відзиву представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, викладені у позовній заяві обставини недоведеними належними доказами, а сам позов таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема зазначає, що позивач як на підставу пред`явлених вимог посилається на на ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», згідно якої не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди. Однак, оскільки заявки на реєстрацію всіх оспорюваних свідоцтв були подані 18 січня 2013 року, позивач має довести, що він був відомою особою станом на 18 січня 2013 року. При цьому ступінь обізнаності про діяльність позивача для пересічного громадянина мала бути такою, щоб експерт, який проводив кваліфікаційну експертизу заявки по суті у 2013 році, мав достатні підстави вважати позивача відомою особою. Зазначаючи про вказану позицію, представник відповідача послався на Методичні рекомендації з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, затверджені наказом Державного підприємства «Український інститут промислової власності» від 07 квітня 2014 № 91 із змінами, внесеними наказами Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 22 січня 2016 № 08, від 27 вересня 2018 № 145-Н/2018 та від 05 листопада 2018 № 172-Н/2018, які встановлюють, що для застосування підстави, визначеної абзацом четвертим пункту 4 статті 6 відомою в Україні особою вважається знана в світі особа, чиї заслуги визнані людством, а також особа, яка внаслідок своєї соціальнокультурної і професійної діяльності в Україні набула широкої популярності в галузі науки, освіти, культури і мистецтва, в політиці, економічній галузі та інших професійних галузях, і чиє ім`я або прізвище викликає єдино можливу асоціацію діяльністю такої особи в певній галузі, (п. 12.4 зазначених Методичних рекомендацій). Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він був відомою особою станом на 18 січня 2013 року. Більша частина наданих позивачем письмових доказів, а саме роздруківок з інтернету датовані після 2014 року та не стосуються предмету доказування. У свою чергу, 07 вересня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої, представник позивача - адвокат Коваль М.В. наполягає на обґрунтованості позову та просить позов задовольнити у повному обсязі. Також представник позивача звернув увагу суду на те, що позивачем надано достатньо доказів того, що на дату видачі оспорюваних свідоцтв, позивач був відомою особою. Зокрема на підтвердження даної обставини позивачем були надані відповідні докази у вигляді скріншотів, які фіксують факт популярності/відомості позивача. Серед даних скріншотів, є скріншоти, які фіксують також факт популярності/відомості позивача станом саме на [INFO] , зокрема: скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]», випуск 59 від 20.08.2012 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]», випуск 17 від 17.10.2011 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]», випуск 79 від 14.01.2013 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com , на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]» від 11.05.2011 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]: Анонс 20го выпуска» від 07.11.2011 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений відеоролик «[INFO]» від 06.02.2012 року; скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображений випуск телепередачі «[INFO]» від 13.06.2011 року; скріншот веб-сайту www.kp.ua, на якому наведено голосування за найкращого ведучого 2011 року та скріншот веб-сайту www.youtube.com, на якому зображено ведучих телевізійного шоу «[INFO]» станом на 30 вересня 2011 року. Крім того, представником позивача було подано Висновок експерта №66-09/20, складений судовим експертом [PERSON] за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, відповідно до якого: «Знаки для товарів і послуг « [INFO] », «[INFO]», «[INFO], « [INFO] » за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] станом на дату подання заявок 18.01.2013 року були такими, що відтворювали прізвище відомої в Україні особи, а саме - [PERSON] ». 14 вересня 2020 року представник відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» подав заяву про застосування позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. В обґрунтування заяви про застосування позовної давності, представник відповідача зазначив, що звертаючись до суду із даним позовом позивач просить суд визнати недійсними свідоцтва Україні на знаки для товарів і послуг, заявки за якими були подані 18 січня 2013 року, і знаки № [NUMBER] були зареєстровані 10 лютого 2014 року. В той же час, База даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг» є загальнодоступною і починаючи з 10 лютого 2014 року позивач мав об`єктивну можливість перевірити наявність зареєстрованих знаків. Однак позивач цього не зробив і пред`явив позов лише у 2020 році, через шість років після факту реєстрації та публікації інформації щодо оспорюваних свідоцтв. На думку представника відповідача, не існує жодної поважної причини чому позивач шість років не міг довідатись шляхом загальнодоступної інформації щодо зареєстрованих знаків для товарів і послуг з позначенням « [INFO] ». Більше того, позивач співпрацював з ПрАТ «ТЕТ», телевізійна передача «[INFO], яка виходила в ефір на телеканалі « ТЕТ ». У свою чергу ПрАТ «ТЕТ» реєструвало знаки для товарів і послуг на всі свої телевізійні проекти: «[INFO], «[INFO]», [INFO]», « [INFO] », « [INFO] » тощо. Це також загальнодоступна інформація. Тож, реєстрація позначень «[INFO]», «[INFO] не була вийнятком і позивач міг про це дізнатися, співпрацюючи з телеканалом. З урахуванням вищенаведеного, представник відповідача просив суд застосувати позовну давність у справі та відмовити у позові на цій підставі. Крім того, 09 листопада 2020 року представник відповідача ПрАТ «Телекомпанія ТЕТ» адвокат Заянчуковський С.О. звернувся до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України з листом від 04 вересня 2020 року про проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності та складання висновку експерта на замовлення для подальшого подання до Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/20927/20-ц. На вирішення експертів представником відповідача поставлені питання: Чи був [PERSON] станом на 18.01.2013 особою, чиї заслуги визнані людством? Чи був [PERSON] станом на 18.01.2013 популярним в професійних областях, а його ім`я стійко асоціювалося з Україною? Чи був [PERSON] станом на 18.01.2013 відомою в Україні особою? Чи відтворюють знаки за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER] прізвище фізичних осіб: - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ? Чи можна встановити, прізвище якого саме [PERSON] з перелічених у питанні 4 відтворено у знаках за свідоцтвами України №№ [NUMBER] ? Чи може ввести в оману використання [PERSON] позначень « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » у класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків за свідоцтвами України №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], щодо особи власника зазначених свідоцтв, а саме Приватного акціонерного товариства «Телекомпанія «ТЕТ»? Чи були знаки для товарів і послуг « [INFO] », « [INFO] », « [PERSON] », « [PERSON] » за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] станом на дату подання заявок 18.01.2013 такими, що відтворювали прізвище відомої в Україні особи, а саме- [PERSON] ? За результатами проведення комісійної експертизи судовими експертами Чабанець Тетяною Миколаївною та Фоєю Оксаною Анатоліївною складено Висновок №203/20 за результатами комісійного експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23 листопада 2020 року, яким надано відповіді на вищезгадані питання, а саме: « [PERSON] станом на 18.01.2013 не був особою, чиї заслуги визнані людством». « [PERSON] станом на 18.01.2013 не був популярним в професійних областях, а його ім`я не стійко асоціювалося з Україною». « [PERSON] станом на 18.01.2013 не був відомою в Україні особою». «Знаки за свідоцтвами України №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відтворюють прізвище фізичних осіб, а саме [PERSON] ». «Встановити, прізвище якого саме [PERSON] відтворено у знаках за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER] не є можливим». «Використання [PERSON] позначень « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » у класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків за свідоцтвами України №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], може ввести в оману щодо особи власника зазначених свідоцтв, а саме Приватного акціонерного товариства «Телекомпанія «ТЕТ»». «Знаки для товарів і послуг «[INFO]», «[INFO]», « [PERSON] », « [PERSON] » за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] станом на дату подання заявок 18.01.2013 не були такими, що відтворювали прізвище відомої в Україні особи, а саме - [PERSON] ». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Крім того, 13 січня 2021 року судом на підставі клопотання представника позивача, до участі у справі у якості співвідповідача залучено Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), ідентифікаційний номер 31032378; місцезнаходження: вул. Глазунова, 1, Kиїв-42, 01601 у зв`язку із тим, що "13" жовтня 2020 року Кабінетом міністрів України прийняте Розпорядження № 1267-р «Про Національний орган інтелектуальної власності». Згідно зазначеного Розпорядження, на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від"16" червня 2020 року № 703-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" визначено, що державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. Відповідно, органом, що уповноважений здійснювати дії із внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг у зв`язку із достроковим припиненням дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, а також опублікування відповідної інформації в офіційному бюлетені «Промислова власність», буде Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності». Також за клопотанням представника відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» судом викликано в судове засідання та заслухано пояснення експертів Чабанець Тетяни Миколаїви та Фої Оксани Анатоліївни щодо складеного ними Висновку №203/20 за результатами комісійного експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 23 листопада 2020 року. У свою чергу судом задоволено клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання експерта Сопову Катерину Андріївну, яка склала Висновок експерта №66-09/20. 26 червня 2021 року в судове засідання з`явились експерти та надали свої пояснення стосовно складених ними висновків. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлені вимоги та просив суд позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила суду відзив на позовну заяву, відповідно якого вказала, що Установою не було порушено будь-яких норм закону при видачі оспорюваних свідоцтв та позивачем не надано жодного доказу дійсної його відомості в Україні станом на 18 січня 2013 року, тобто дати подання заявок до Установи. За таких обставин, представник відповідача вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Заслухавши думку учасників процесу, пояснення експертів Чабанець Т.М., Фої О.А. та Сопової К.А., дослідивши наявні в матеріалах справи докази та вивчивши зміст поданих учасниками процесу заяв по суті справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 26 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) із заявкою на реєстрацію знаку для товарів і послуг «[INFO]», що підтверджується Бібліографічними даними прийнятої до розгляду заявки на знак для товарів і послуг № m2017 21382. У подальшому позивачем під час огляду БД «Електронна версія акумулятивного офіційного бюлетеня «Промислова власність» 08 травня 2018 року було виявлений факт реєстрації знаку для товарів і послуг « [INFO] », що посвідчується свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , який належить ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ». 09 травня 2018 року та 18 вересня 2018 року в інтересах позивача були надіслані адвокатські запити на адресу відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» з вимогою надати докази, що підтверджують згоду позивача на реєстрацію ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» прізвища позивача в якості знаків для товарів і послуг. Дана обставина підтверджується доданою до матеріалів справи копією адвокатського запиту від 18 вересня 2018 року, описом вкладення поштового відправлення № 0405339591954 та чеком від 19 вересня 2018 року. Однак як зазначено у позові, жодної відповіді на адвокатські запити ні позивачу, а ні його представникам не надходило. Згодом 13 червня 2019 року представником позивача було отримано повідомлення від Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) про відмову в реєстрації за позивачем знаку для товарів і послуг «[INFO]» на підставі того, що заявлене словесне позначення є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесними знаками «[INFO]» (свідоцтво № [NUMBER]), « [PERSON] » (свідоцтво № [NUMBER] ), « [PERSON] » (далі - Знак 3), (свідоцтво № [NUMBER] ) та « [PERSON] » (свідоцтво № [NUMBER] ), раніше зареєстрованими в Україні стосовно товарів і послуг 9, 35, 38 і 41 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг на ім`я ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», щодо таких самих та споріднених послуг. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає про порушення його прав, оскільки відповідно до свідоцтв України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , [NUMBER], № [NUMBER] , № [NUMBER] , які були видані на ім`я ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», як знаки для товарів і послуг були зареєстровані позначення, які відтворюють прізвище позивача. Згоди позивач на використання його прізвища в якості знаку для товарів і послуг ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» не надавав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я. У відповідності до ч. 1 ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦК України фізична особа має право використовувати своє ім`я у всіх сферах своєї діяльності. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами даної справи регулюються, Цивільним кодексом України та Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. У відповідності до ч. 2 ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди. Аналіз вищенаведених положень Закону дає підстави для висновку, що вони встановлюють абсолютну заборону реєстрації як знаку для товарів і послуг позначення, яке відтворює прізвище відомої в Україні особи у разі відсутності її згоди на таку реєстрацію. Наведене імперативне правило виключає можливість реєстрації без згоди відомої в Україні особи позначення, яке відтворює її прізвище, в якості знаку для товарів і послуг для будь-якого класу МКТП, так само як і не ставить можливість реєстрації такого позначення в залежність від факту надання або ненадання такою відомою особою будь-яких послуг, виробництва та реалізації нею будь-яких товарів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Користуючись правом передбаченим наведеною нормою, до початку розгляду справи по суті, представником позивача було подано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме висновку експерта №66-09/20, складений судовим експертом Соповою Катериною Андріївною за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності. Крім того, судом до початку розгляду справи по суті, задоволено клопотання представника відповідача про додання до матеріалів справи Висновку №203/20 за результатами проведення комісійної експертизи, проведеної судовими експертами Чабанець Тетяною Миколаївною та Фоєю Оксаною Анатоліївною . Судовим експертами зазначено, що дані висновки підготовлено для подання до Печерського районного суду м. Києва в межах розгляду даної справи, про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України експерти попереджені. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Заперечуючи проти висновку експертів наданого представником відповідача, позивач зазначає, що він є необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та таким, що жодним чином не спростовує обставин, зазначених позивачем в заявах по суті. Як вбачаться зі змісту висновку експертів №203/20 під час надання відповіді на питання «Чи був [PERSON] станом на 18 січня 2013 року популярним в професійних областях, а його ім`я стійко асоціювалося з Україною?» експерти посилаються виключно на лише одне джерело рейтингу ведучих в Україні, лише одне джерело (друковане) рейтингу тревел-блогерів, а також лише одне джерело (електронне) рейтингу українських блогерів. В той же час, експерти під час визначення рейтингу/популярності ведучих в Україні використовують виключно одне джерело, а саме веб-сайт [INFO] . Інших посилань на будь-які інші джерела, в яких визначався б рейтинг ведучих в Україні, експертами здійснено не було. Також експерти під час визначення рейтингу відеоблогерів використовують одне джерело, а саме - публікацію «Функціонування українського тревел-контенту в соцмережі «Instagram»: аудиторія, тематика, формат». Інших посилань на будь-які інші джерела, в яких визначався б рейтинг відеоблогерів, експертами здійснено не було. Дана обставина свідчить про неповне дослідження експертами відповідної обставини. Крім того, вищезазначене джерело містить інформацію виключно стосовно тревел-блогерів, а не відеоблогерів взагалі. При цьому позивачем у заявах по суті неодноразово зазначалось, що він не є тревел-блогером та жодним чином не пов`язаний із такою діяльністю. Таким чином, вищевказане джерело є неналежним відносно предмета дослідження, а тому висновки, зроблені на основі такого джерела, не можуть вважатися достовірними та обґрунтованими. У судовому засіданні експерти не змогли чітко надати пояснення стосовно того, з яких критеріїв вони виходили проводячи таке дослідження. Проводячи своє дослідження відносно визначення рейтингу українських блогерів експерти у своєму висновку також використовують лише одне джерело, а саме - Інтернет публікацію «Мова українських блогерів у соціальній мережі Інстаграм». Інших посилань на будь-які інші джерела, в яких визначався б рейтинг відеоблогерів, експертами здійснено не було. При цьому, як джерело рейтингу тревел-блогерів - публікація «Функціонування українського тревел-контенту в соцмережі «Instagram»: аудиторія, тематика, формат», так і джерело рейтингу українських блогерів - Інтернет публікація «Мова українських блогерів у соціальній мережі Інстаграм» датуються не початком 2013 року, тобто моментом подання відповідачем заявок на спірні торговельні марки, а 2019 роком. Таким чином, вважати достовірним та обґрунтованим висновок експерта в частині надання відповіді на питання «Чи був [PERSON] станом на 18 січня 2013 року популярним в професійних областях, а його ім`я стійко асоціювалося з Україною?», суд вважає неможливим. Також відповідачем під час замовлення висновку експертам було поставлене питання: «Чи був [PERSON] станом на 18 січня 2013 року популярним в професійних областях, а його ім`я стійко асоціювалося з Україною?». Відповідно до п. 12.5. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг при проведенні експертизи ступінь відомості в Україні тієї або іншої фізичної особи доцільно визначати за наступними критеріями: а) Популярність в професійних областях, наприклад, в науці, техніці, у живописі, літературі тощо; б) Популярність серед населення. До цієї категорії відносяться відомі в Україні спортсмени, діячі шоу-бізнесу, релігійні діячі і т. д., чиї імена відомі більшості «середнього прошарку» населення і стійко асоціюються з Україною, українською культурою, мистецтвом, спортом тощо. в) Популярність в політиці. До цієї категорії відносяться відомі в Україні політологи, партійні діячі тощо. г) Популярності в економіці (бізнесмени і менеджери) тощо. Оскільки позивач є діячем шоу-бізнесу, ступінь відомості позивача повинна була встановлюватись експертами відповідно до критерію «Популярність серед населення», а не критерію «Популярність в професійних областях». Таким чином, питання популярності позивача в професійних областях жодним чином не відноситься до предмета доказування та не приймаються до уваги судом. В той же час, наданий представником позивача висновок експерта №66-09/20, складений судовим експертом Соповою Катериною Андріївною, містить посилання на те, що для визначення відомості фізичної особи - [PERSON] необхідно встановити його професійну діяльність та популярність у відповідній професійній галузі та серед населення. Згідно з наданими на дослідження документами, [PERSON] є українським телеведучим програми на телеканалі ТЕТ «[INFO]» ([INFO], російською). Приймав участь як ведучий в таких шоу: « [INFO] », « [INFO] », « [INFO] ». При цьому прізвище [PERSON] асоціюють саме з [PERSON] та всі публікації у засобах масової інформації свідчать про те, що телеведучий займається професійною діяльністю під власним прізвищем (Матеріали 11, 13). Також [PERSON] наразі відомий як продюсер та блогер (Матеріали 17). Експертом також встановлено, що відомим ведучим [PERSON] став у 2011 році завдяки проекту «Люмпени». Наразі Youtube канал облікового запису «Lumpen production» має близько 110 тисяч підписників. У 2011 році проект мав високу популярність у соціальній мережі Вконтакті, після якого [PERSON] запросили на телеканал ТЕТ ведучим програми «[INFO]» ([INFO], російською), яка змістовно не відрізнялась від програм проекту «Люмпени». Таким чином, надані на дослідження матеріали свідчать про широке розповсюдження у засобах масової інформації та мережі Інтернет відомостей про фізичну особу - [PERSON] , який знаний в Україні та внаслідок своєї професійної діяльності набув широкої популярності як телеведучий, Інтернет-блогер та актор. Його прізвище та власне ім`я викликає стійку асоціацію з такою діяльністю та конкретною фізичною особою. З урахуванням викладеного, експертом [PERSON] зроблено висновок, та надано пояснення в судовому засіданн, що матеріали, надані на дослідження, містять відомості, які свідчать про відомість в Україні фізичної особи - [PERSON] до дати подання заявок на знаки за свідоцтвами України №№ [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], а саме до 18 січня 2013 року та дотепер. Співставляючи надані сторонами висновки експертів, суд з огляду на вищенаведене не може вважати повним, обґрунтованим та достовірним висновок №203/20 складений на замовлення представника відповідача, оскільки він складений з порушенням п. п. 12.4, 12. 5 з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг при проведенні експертизи ступінь відомості в Україні тієї або іншої фізичної особи. Надаючи пояснення в судовому засіданні стосовно свого висновку, експерти [PERSON] та [PERSON] не змогли спростувати вищезазначеного. На відміну від наданого представником відповідача висновку, суд вважає повним та обґрунтованим висновок експерта №66-09/20, складений судовим експертом Соповою Катериною Андріївною, оскільки він містить докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті цього дослідження висновки та повну відповідь на питання поставлене перед експертом. У відповідності до ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди. Як встановлено судом на підставі висновку експерта №66-09/20: «Знаки для товарів і послуг «[INFO]», «[INFO]», «[INFO], «[INFO]» за свідоцтвами України №№ [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] станом на дату подання заявок 18.01.2013 року були такими, що відтворювали прізвище відомої в Україні особи, а саме - [PERSON] ». Разом з тим, позивач не надавав будь-яким особам, в тому числі й відповідачу прав на використання його прізвища у якості знаків для товарів та послуг. Оцінивши Висновок експертного дослідження №66-09/20 в сукупності з іншими доказами в справі за правилами ст. 89 ЦПК України суд не знаходить обставин, які б давали підстави стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. За таких обставин він є належним та допустимим доказом у справі. У відповідності до підпункту «в» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин на наданих позивачем доказів, реєстрація спірних знаків була здійснена з порушенням прав позивача, а відтак, відповідно до ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтва України на знаки для товарів і послуг [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які були видані на ім`я ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ», підлягають визнанню недійсними повністю. Представником відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» 09 вересня 2020 року до суду було подано заяву про застосування позовної давності, у якій відповідач вказав, що строк позовної давності у даній справі повинен обраховуватися з моменту реєстрації спірних торговельних марок, а саме - з 10 лютого 2014 року, тобто з моменту публікації відомостей про таку реєстрацію. Разом з тим, з таким твердженням суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, безпосередній конфлікт на ринку між позивачем та ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» стосовно спірного знаку за свідоцтвом [NUMBER] вперше виник у травні 2018 року, а стосовно інших спірних знаків - з 13 червня 2019 року. Оскільки до вищевказаних дат у позивача не виникало жодних конфліктів з відповідачем, у зв`язку з чим і не виникало необхідності чи обов`язку здійснювати дослідження всіх можливих зареєстрованих на території України торговельних марок. Дана обставина свідчить про те, що позивач до вищевказаних дат не мав фактичної можливості дізнатися про факт реєстрації спірних торговельних марок та порушення своїх прав і законних інтересів. Таким чином, строк позовної давності повинен обраховуватися саме з травня 2018 року стосовно торговельної марки за свідоцтвом [NUMBER] , та з 13 червня 2019 року - стосовно торговельних марок за свідоцтвами №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. За змістом наведеної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням конкретних обставин даної справи, початок перебігу позовної давності для звернення до суду з таким позовом не може автоматично збігатися з датою публікації відомостей про реєстрацію знаків для товарів і послуг. Це право пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного конфлікту на ринку щодо оспорюваних знаків, зокрема, початком використання спірних позначень на ринку. Заперечуючи проти задоволення заяви про застосування позовної давності, представник позивача вказав, що позивачеві не було відомо про реєстрацію оспорюваних свідоцтв, з моменту публікації відомостей про їх реєстрацію, тому немає підстав вважати такий момент початком перебігу позовної давності до вимог у спорі. Відповідач зазначених доводів позивача не спростував. За таких обставин підстави для застосування позовної давності до вимог у даному спорі відсутні, у зв`язку з відсутністю у відповідача доказів, що позивачу було відомо про реєстрацію оскаржуваних знаків більше ніж три роки до дати подання позову. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією викладеною у Постановах Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/20564/16; від 28 травня 2020 року у справі № 910/13119/17 та від 09 квітня 2019 року у справі № 910/17205/17. У зв`язку з вищенаведеними обставинами строк позовної давності є таким, що триває, а заява ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ст. 19 Закону України «Про товарні знаки» свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. Крім того, згідно з п. 2 ст. 19 Закону при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними, Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. В силу п.п. 2.3, 2.4 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10 січня 2002 року №10, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2002 року за №64/6352, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково. Підставою внесення відомостей до реєстру, в тому числі є і рішення судових органів. Відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 №10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». 14 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 № 703-ІХ, згідно з яким внесені зміни до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Частиною першою статті 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» визначено, що функції Національного органу інтелектуальної власності (далі - НОІВ) виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України. За змістом частини другої статті 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема, опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про Національний орган інтелектуальної власності» від 13.10.2020 № 1267-р, на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності», визначено, що державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції НОІВ. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності», НОІВ є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політки у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. При цьому, щодо наявності у позивача права на звернення до суду із даним позовом суд відзначає наступне. Розпорядження своїм правом на захист є засадничим принципом цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Положення статті 15 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Однак, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищенаведеними нормами права. Вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, суд також дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), яке виконує функції Національного органу інтелектуальної власності (адреса: Україна, 01601, місто Київ, вулиця Глазунова, будинок 1, код ЄДРПОУ: 31032378) внести відомості про визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». При цьому не підлягає задоволенню позов в частині вимог до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, оскільки повноваження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, як органу який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, перейшли до його правонаступника - Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (п.1, ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Державна служба інтелектуальної власності, відповідно до покладених на них повноважень, не відслідковує порушення прав власників знаків для товарів і послуг, суд вважає, що з відповідача ПрАТ «Телекомпанія «ТЕТ» підлягають стягненню на користь позивача судові витрати понесені ними під час розгляду справи, які складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 3364,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial