overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

15 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2014 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд, згідно змінених нею 09.03.2016року позовних вимог, стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивач інших доходів немає. Відповідач є працездатним, працює на шахті Терновська" ш/у "Павлоградське". У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

15 серпня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 04 липня 2005 року шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину- дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка є повнолітньою, продовжує навчається в Прилуцькому медичному училищі і є студентом 3 курсу денної форми навчання, відділення «Сестринська справа». В зв"язку з навчанням на денній формі навчання, дочка не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від утримання дочки, матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його доходів щомісячно, починаючи з дати подачі заяви і до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку. Розгляд справи суд проводить відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.04.1999 року. [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Прилуцького медичного училища, відділення «Сестринська справа», про що вбачається з довідки Прилуцького медичного училища № 55 від 15.03.2017 року. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими, оскільки по справі встановлено, що дочка [PERSON] продовжує навчання і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги. Також суд враховує можливість та бажання відповідача надавати матеріальну допомогу дочці. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, на період навчання, до 30 червня 2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

15 січня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві вказав, що відповідач по справі є його батьком. На сьогодняшній день він досяг повноліття та навчається на денному відділенні технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Навчання потребує додаткових фінансових витрат, у зв"язку з чим він потребує матеріальної допомоги, а відповідач у свою чергу має змогу її надавати, є працевлаштованим, тому у відповідності до ст.199 СК України, просив суд стягнути з відповідача на його користь на період навчання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. У судове засідання сторони не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Надали суду заяви про слухання справи у їх відстуність. Позивач позов підтримав повністю та просив суд про його задоволення. Відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь сина на період його навчання у заявленому ним розмірі. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. За ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого 22 січня 1998 року виконкомом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету на бюджетній основ за спеціальністю "Експлутація та ремонт машин і обладнання агропромислового виробництва, що підтверджується довідкою від 06 жовтня 2015 року, строк закінчення навчання у червні 2019 році (а.с.4). Відповідач працевлаштований, працює монтером колії Виробничого підрозділу Снігурівської колійної машиної станції Одеської залізниці і отримує заробітну плату у середньому у розмірі 6134грн. на місяць, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання у заявленому ним розмірі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду заяви, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

15 травня 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2000 року належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований її син, відповідач у справі, який у квартирі з 2010 року не проживає, витрат по утриманню квартири відповідно не несе. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі чинить позивачу перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власністю. Крім того, він вимушений нести зайві витрати по комунальним платежам. В зв"язку з чим позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з вище викладених обставин. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлен належним чином, шляхом оголошення у пресі. В зв"язку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно Договору купівлі-продажу від 18.05.2000 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі згідно довідки ДП АТ «Будмеханізація» ЖЕУ «Будмеханізація» від 23.04.2014 року зареєстрований [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження, виданого [INFO] [PERSON] є сином [PERSON] Свідкі [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Члени сім»ї втрачають право користування жилим приміщенням зокрема у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідач , на час звернення позивача з позовом , не проживає у спірній житловій площі понад рік, добровільно її залишив, перешкод у користуванні житловою площею йому не чинили, витрат на її утримання не несе, майнових прав на неї не має, у зв'язку з чим втратив право користування квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

16.01.2014р. до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 17 січня 2007 року Погребищенською райдержадміністрацією та Погребищенським райвідділом земельних ресурсів заявнику, [PERSON], на підставі рішення Морозівської сільської ради 12 сесії 4 скликання від 06.05.2005 року, були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ № 679237, цільове призначення якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та серії ЯБ № 679238, цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства. Під час внесення записів в вищезазначені документи були зроблені помилки, а саме: запис імені було внесено як «[PERSON]», тоді як необхідно було внести правильний запис як, „[PERSON]", що підтверджується, паспортом та іншими документами. В зв'язку з невідповідністю зазначених записів заявник не має змоги реалізувати своє право власності на зазначені земельні ділянки. Той факт, що вказані документи належать [PERSON] підтверджується тим, що в них правильно вказане прізвище та по батькові, а також її паспортом (а.с. 6 ), в якому вірно записано прізвище, ім'я, по батькові. Заявниця в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відділу Держземагенства у Погребищенському районі Вінницької області [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 679237 та ЯБ № 679238 в яких помилково зазначено ім'я „[PERSON]", замість правильного - „[PERSON]", належать [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику реалізувати своє право власності на зазначені земельні ділянки, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

16.01.2014 року [PERSON] звернулась з позовом у якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] [INFO], такими, що втратили право користування ? частиною житлового будинку [ADDRESS] Зобов"язати Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] [INFO] за адресою будинок [ADDRESS] . Посилається на те, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку [ADDRESS] В будинку зареєстровані її син [PERSON], його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] [INFO]. З серпня 2012 року вони спільно не проживають. [PERSON] проживає [ADDRESS], а [PERSON] разом з сином [PERSON] проживає в квартирі яка належить їй на праві приватної власності [ADDRESS]. В будинку [ADDRESS] з серпня 2012 року [PERSON] не появляється. Позивч просить справу заслухати у її відсутність на підставі наданих доказів. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи , відповідач у судове засідання не з"явилась. Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не представило. Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради як органу піки і піклування не заперечує проти позову, справу просить заслухати у його відсутність. Суд розглядає справу в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] на праві власності належить ? частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25 серпня 2011 року, на підставі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя ( а.с.6-7). Згідно акта квартального комітету в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO]. [PERSON], [PERSON] в будинку не проживають( а.с.9). Згідно довідки КП „ Нікопольське МБТІ" за [PERSON] зареєстрована на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2002 року . Відповідно до п.2 ч.І ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ч.2 п. 3.1. Розділу III Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні № 1077 від 22.11.2012 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON], [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню по ст. 71,72,158 ЖК України . Це є підставою для зняття їх з реєстрації .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

16.01.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] третьої особи - універсальної товарної біржі „Нерухомість-Н" про визнання договору № 39 купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], укладеного 11. 05. 1995 р. на універсальній біржі „Нерухомість-Н" дійсним. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав , просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував . Представник третьої особи - Універсальної біржі в судове засідання не з явився, хоча був повідомлений належним чином про дату та час слухання справи, тому суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності згідно наданих суду матеріалів. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11. 05. 1995 р. на універсальній біржі „ Нерухомість-Н" між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір № 39 купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. В Миколаївському МБТІ згідно паперових носіїв реєстраційної справи є дані про те, що нерухоме майно за адресою в [ADDRESS] належало згідно вказаного договору [PERSON] Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, грошові кошти покупцем сплачено, квартира продавцями передана покупцю, але нотаріально договір зареєстрований не був. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Згідно рішення Заводського райсуду від 05.12.2014 р. та ухвали суду від 18.12.2014 р. був встановлен факт, що позивач - [PERSON] Є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO]. У зв язку з чим позивач має право звертатися до суду з вказаним позовом. Відповідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

16.02.2015р. позивач звернувся до суду з данним позовом. Посилалаючись на те, що з 2013 року на його утриманні та вихованні знаходяться малолітні племінники [PERSON]-[INFO] та [PERSON]-[INFO]. Відповідно до розпорядження голови Тельмановської районної державної адміністрації від 04.08.2014 року № 230, № 231 дітям надано статус дитини, позбавленної батьківського піклування. Діти згідно довідки про склад сім"ї від 05.08.2014 року № 340 виданої виконавчим комітетом Новоселківської ради Тельманівського району проживають разом з ним, знаходяться на його утриманні та вихованні. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просив стягнути з неї аліменти в розмірі ? частки заробітної плати на кожну дитину до їх повноліття. Позивач в судовому засіданні на позові наполягав. Відповідачка до суду не з*явилася, причин неявки не повідомила, про день і час слухання справи була повідомлена належним чином заздалегідь, у зв*язку з чим справа відповідно до вимог ст.ст.169, 226 ЦПК України слухалася зі згоди позивача за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.180. 183 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку/доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Судом встановлено, що з 2013 року на його утриманні та вихованні знаходяться малолітні племінники [PERSON]-[INFO] та [PERSON]-[INFO]. Відповідно до розпорядження голови Тельмановської районної державної адміністрації від 04.08.2014 року № 230, № 231 дітям надано статус дитини, позбавленної батьківського піклування. Діти згідно довідки про склад сім"ї від 05.08.2014 року № 340 виданої виконавчим комітетом Новоселківської ради Тельманівського району, проживають разом з ним , знаходяться на його утриманні та вихованні, тому суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітної плати /доходу/на кожну дитину до їх повноліття. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,ст.ст.88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

16.02.2015 р. представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.01.2015 р. у справі за позовом ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" в особі філії „Центрального РУ" ПАТ „Банк „Фінанси і кредит" про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, відповідач [PERSON] не був належно повідомлений про час та місце слухання справи, так як не проживає за вказаною адресою. Тому із вищевикладених підстав просить суд скасувати заочне рішення. У судове засідання з'явився тільки представник позивача, який запропонував суду відмовити у скасуванні заочного рішення у зв'язку тим, що відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення вважає, що заява представника відповідача [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тому

Outcome: dismissed