Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Близнюківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що з 16.05.2009 року він знаходився у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. З літа 2017 року вони з дружиною проживають окремо. З молодшою донькою [PERSON] у нього дуже гарні, близькі стосунки. З самого народження він піклується про неї, приймає активну участь у її вихованні та забезпеченні всім належним та необхідним. Донька так само мріє проживати разом з ним. За місцем його проживання створені усі належні умови для проживання дитини. Крім того, з ним проживає його мати з якою у доньки дуже добрі стосунки. Відповідачка у свою ж чергу, не має можливості забезпечити належне виховання та розвиток доньки, не має самостійного доходу. З цих підстав, позивач просить визнати місце проживання його доньки [PERSON] разом з ним за адресою [ADDRESS]. Не погодившись з позовом, відповідачкою [PERSON] надано до суду письмовий відзив на позов, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказала, що з 2017 року позивач припинив приймати участь у матеріальному забезпеченні їх дітей, з цього приводу вона була змушена звернутись до суду. 24.10.2017 року Близнюківським районним судом Харківської області видано судовий наказ, яким ухвалено стягнути з відповідача 1/3 частину заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 05.10.2017 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження для забезпечення його примусового виконання. Однак після відкриття виконавчого провадження [PERSON] не розпочав виконувати рішення суду належним чином. Відповідачка вказує, що ця обставина характеризує дійсне відношення позивача до дитини, його істину батьківську «любов» до доньки та спростовує його доводи щодо забезпечення ним доньки всім необхідним. На спростування доводів позивача про те, що вона не має можливості забезпечити належне виховання та розвиток доньки, не має самостійного доходу вказала наступне. Вона разом з доньками проживає у своєї матері в с.Уплатне Близнюківського району Харківської області. За вказаною адресою створені належні умови для фізичного, духовного та морального розвитку навчання дітей. Діти відвідують місцеву школу. Донька [PERSON] навчається у другому класі, належним чином виконує домашні завдання, ходить до школи у належному учнівському вигляді, має все необхідне приладдя. На сьогодні молодша донька знаходиться за місцем мешкання позивача, що спростовує твердження позивача про те, що вона перешкоджає йому приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Щодо матеріального забезпечення дітей вказала про те, що вона має земельний пай, який надає в оренду і таким чином отримує дохід та має достатній рівень доходів. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав вказаних у ньому, письмових поясненнях та відповіді на відзив. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволені з підстав наведених у письмовому відзиві та запереченні на відзив. Представники третіх осіб при розгляді справи покладались на розсуд суду. В судове засідання призначене на 24 травня 2018 року представник третьої особи - Служби у справах дітей не з'явився, надав заяву про розгляд справи без її участі. 20.12.2017 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено у підготовче судове засідання, а також залучено в якості третьої особи - орган опіки та піклування Близнюківської РДА. Ухвалою суду від 08.02.2018 продовжений строк підготовчого провадження. 21 лютого 2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, задоволені клопотання сторін про виклик свідків. 28.02.2018 ухвалою суду відкладений розгляд справи. Ухвалою суду від 20.03.2018, занесеною в протокол судового засідання, розгляд справи відкладено. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. (а.с.4) 24.10.2017 року Близнюківським районним судом Харківської області видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2017 року та до їх повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.25-27) На підтвердження сплати аліментів позивачем надано копії чеків на суми 861 грн.90 коп., 1305 грн.60 коп., 861 грн.90 коп.(а.с.54) З розрахунку боргу по аліментах [PERSON] вбачається, що станом на 31.01.2018 року боргу по сплаті аліментів не має. (а.с.95) 08.02.2018 року відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.136) З характеристики від 28.12.2017 року, виданої директором Уплатнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та класним керівником на ім'я [PERSON] вбачається, що дівчинка навчається у вказаній школі, виявляє інтерес до навчання, на уроках завжди уважна, активна, систематично виконує домашні завдання, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно, бере активну участь в позакласних заходах. Має багато друзів, користується авторитетом серед однокласників. Проживає разом з матір'ю та бабусею. Мати [PERSON] добре виконує свої обв'язки, щоранку приводить до школи у належному учнівському вигляді, має все необхідне шкільне приладдя. (а.с.28) 02.01.2018 року комісією у складі сільського голови [PERSON] та депутатів Уплатнівської сільської ради проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] , що підтверджується відповідним актом. В результаті обстеження установлено, що [PERSON] без реєстрації проживає з двома доньками у домоволодінні своєї матері [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Для дітей створені умови для успішного навчання і виховання, є місце де доньки виконують домашні завдання, готуються до уроків та проводять своє дозвілля, є місце для сну і відпочинку. Є в наявності шкільне приладдя, іграшки та необхідний одяг. В будинку прибрано та тепло. Сім'я утримує підсобне господарство та має город. [PERSON] має земельний пай, який надає в оренду ФОП [PERSON] (а.с.29) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.10.2015, загальна площа житлового будинку [ADDRESS] складає 38 кв.м., житлова - 32 кв.м. (а.с. 30). З договору оренди земельної ділянки від 15.09.2017 року вбачається, що [PERSON] як орендодавець надала в оренду земельну ділянку загальною площею 5,4181 гектарів у тому числі ріллі - 5, 4181 га ФОП [PERSON] (а.с.77-80) З довідки про доходи отримані від надання земельної частки (паю) в оренду [PERSON] у 2017 році отримала 5 121 грн. 90 коп. З трудового договору, наказу про прийняття на роботу, копії трудової книжки вбачається, що 13.02.2018 року ФОП [PERSON] прийняв на роботу покоївкою [PERSON] з окладом у законодавчо визначеному розмірі мінімальної заробітної плати (а.с.125-126, 164) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Близнюківської РДА Харківської області від 14.02.2018 року вирішено за можливе проживання малолітньої дитини [PERSON] як з матір'ю так і з батьком, виходячи з того, що батьки у однаковій мірі піклуються, створюють умови для повноцінного розвитку та виховання дитини.(а.с.114-116) За результатами спостереження, бесіди та проведеної діагностики за проективними методиками практичним психологом Близнюківської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] було зроблено висновок про те, що у дитини тісний емоційний зв'язок , як з батьком так і з матір'ю. Незначна перевага у виборі спілкування [PERSON] надається батькові. (а.с.117) Відповідно до висновку психолога від 06.02.2018 року індивідуально - психологічні особливості та виховні позиції батька [PERSON] позитивно відбиваються на всебічному, збалансованому розвитку (культурному, фізичному та інтелектуальному ) емоційному стані, психічному розвитку та відчутті благополуччя дитини - [PERSON]. Найбільшу психологічну близькість та прихильність [PERSON] демонструє до батька [PERSON] (а.с.97-101) З повідомлення про прийняття працівника на роботу та довідки ФОП [PERSON] від 21.02.2018 вбачається, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 01.08.2017 та з березня2018 року його заробітна плата складає 6000 грн. (а.с.51, 137) З довідки наданої головою ФГ імені газети «Ізвєстія» в особі [PERSON] вбачається, що земля площею 95 га, що належить ФГ використовується спільно з [PERSON] з метою отримання прибутку. (а.с.53) Крім того, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) підтверджується, що члену сім'ї позивача, а саме матері, належить транспортний засіб Toyota Rav4 2015 року випуску. 17.01.2018 року начальником служби у справах дітей та головним спеціалістом відділу соціального захисту дітей служби у справах дітей складено акт обстеження умов проживання, відповідно до якого приватний будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] загальною площею 209,3 кв.м., житлова площа 82,7 кв.м., складається з 8 кімнат, обладнаний газо-електропостачанням, водовідведенням та санвузлом на кожному поверсі. Для дитини створена окрема кімната, яка обладнана в необхідній кількості предметами домашнього вжитку. У будинку створено всі належні умови для нормального розвитку дитини.(а.с.93) Технічні характеристики будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій стоїть будинок також підтверджуються технічним паспортом на житловий будинок від 08.07.2014, планом земельної ділянки до нього (а.с. 43-49). З повідомлення від 02.02.2018 року підписаного директором Уплатнівської ЗОШ І-ІІІ вбачається, що батько [PERSON] щоденно спілкується (в телефонному режимі) з дитиною [PERSON], цікавиться її навчанням, здоров'ям, самопочуттям, зимові канікули провела з батьком.(а.с.94) З сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, вбачається, що за результатами огляду [PERSON] наркологічних протипоказань до виконання профілактичних обов'язків відносно дитини не виявлено. (а.с.102) Приписами ч.1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведені норми суд не приймає як достовірні і достатні докази у виді показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] є матір'ю позивача по справі, [PERSON] є сестрою відповідача, а [PERSON] є донькою відповідача, тобто вони є заінтересованими особами відповідно на стороні позивача та відповідача. Враховуючи кровну спорідненість цих свідків до кожної із сторін у суду є обґрунтовані сумніви, що з цих показів можна встановити дійсні обставини справи і вони зможуть надати змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Від виклику та допиту свідків [PERSON] та [PERSON] кожна зі сторін відмовилась, при цьому протилежна сторона не наполягала на їх виклику. Натомість суд приймає як належний, достатній та достовірний доказ у виді показань свідка [PERSON]. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював трактористом у [PERSON] на протязі трьох років. До дітей [PERSON] та [PERSON] ставилися добре, не кричали, не били, завжди знаходили спільну мову. Потім вони переїхали жити до м. Дергачі Харківської області та він не спілкувався з ними близько пів року. Потім він почув, що [PERSON] приїхала жити в с. Уплатне Близнюківського району Харківської області разом з доньками. Також доповнив, що [PERSON] має гарні стосунки з батьком [PERSON], його син розповідав, що [PERSON] на перервах часто телефонує батьку. Зазначив, що [PERSON] на протязі 10-12 років не вживає алкогольних напоїв. Про життя сім'ї [PERSON] в м. Дергачі, він нічого сказати не може. Крім того, вказав, що дитині потрібна і мати, і батько. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Близнюківської РДА Харківської області від 14.02.2018 року, вирішено за можливе проживання малолітньої дитини [PERSON] як з матір'ю так і з батьком. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. З цього приводу суд зазначає наступне. Декларація прав дитини від 20.11.1959 року, на принцип 6 якої полилається відповідач та її представник, не є міжнародним договором. Декларація прав дитини прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року та не передбачає будь-яких інших умов надання згоди на її обов'язковість державами-членами ООН. Згідно зі статтею 9 Статуту ООН Генеральна Асамблея складається з усіх членів Організації. У контексті міжнародного права такі документи як декларації міжнародних організацій відносяться до так званого «soft law» і з формально-юридичної точки зору не є тим жорстким правом, яке зобов'язує державу діяти в певний спосіб. Відтак, принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити безальтернативно й категорично таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 Сімейного кодексу Украни, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991. Згідно з Конвенцією в квітні 2001 прийнято Закон про охорону дитинства. Частинами 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Враховуючи те, що, по-перше, Конвенція про права дитини є тим міжнародним договором, який обов'язковий для виконання Україною, взятих на себе зобов'язань та відповідність вищезазначеного національного законодавства положенням цієї Конвенції, по-друге положення Декларації не є тим жорстким правом, яке зобов'язує державу діяти в певний спосіб, тобто не є юридично обов'язковим документом, то суд надає перевагу у спірних правовідносинах саме положенням Конвенції про права дитини та вищенаведеним положенням національного законодавства. Крім того, відповідно до статтею 51 Конституції України, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Приписами частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Зоштегїеісі V . Оегтапу») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («2липе§§ег у. Оегтапу») від 03 грудня 2009 року). З огляду на викладене, суд не приймає позицію відповідача та його представника щодо застосування до спірних правовідносин принципу ст. 6 Декларації про «презумпцію на користь матері», а керуюється принципом «найкращих інтересів дитини». Посилання відповідача та її представника на те, що позивач по справі ухилявся від матеріального забезпечення сім'ї і судовим наказом від 24.10.2017 року спростовується той факт, що батько приймає активну участь у вихованні дітей, забезпеченні всім належним та необхідним, суд вважає необґрунтованим виходячи з наступного. Так, 24.10.2017 року Близнюківським районним судом Харківської області видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2017 року та до їх повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.25-27) Як вбачається зі змісту наведеного судового наказу, він не містить жодних встановлених судом обставин та висновків щодо неналежного виконання батьком [PERSON] обов'язків по утриманню дітей. Сторонами по справі визнано і це не підлягає доказуванню, що на початку вересня 2017 року відповідач [PERSON] почала проживати окремо від позивача [PERSON], переїхавши жити до своєї матері в с. Уплатне Близнюківського району Харківської області разом з дітьми. Судовий наказ був виданий 24.10.2017 року тобто після того, як [PERSON] пішла від позивача по справі і стосується присудження аліментів після цих подій. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивач не виконував свої обов'язки як чоловіка та батька в період спільного проживання. Таким чином, вказана позиція відповідача є необґрунтованою та відхиляється судом. Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Згідно зі ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Можливість дитини - [PERSON], висловлювати свою думку, а також її прихильність до батька було підтверджено психологами під час діагностичного обстеження, зокрема: психологом Близнюківської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON], згідно висновку якої незначна перевага у виборі спілкування [PERSON] надається батькові та психологом [PERSON], яка у висновку від 06.02.2018 року зазначила, що індивідуально - психологічні особливості та виховні позиції батька [PERSON] позитивно відбиваються на всебічному, збалансованому розвитку (культурному, фізичному та інтелектуальному ) емоційному стані, психічному розвитку та відчутті благополуччя дитини - [PERSON] Найбільшу психологічну близькість та прихильність [PERSON] демонструє до батька [PERSON] Суд зазначає, що вказані висновки психологів щодо прихильності [PERSON] до батька співвідносяться між собою та доповнюють один одного, у зв'язку з чим приймаються судом як належні, допустимі, достатні та достовірні докази. Досліджені судом письмові докази, надають суду можливість зробити висновок, що житлові, побутові і матеріальні умови позивача [PERSON] кращі за умов відповідача [PERSON], що підтверджується даними, які містяться у акті від 02.01.2018 щодо обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], свідоцтві про право власності на нерухоме майно матері відповідача від 28.10.2015, акті від 17.01.2018 року щодо обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], технічному паспорті на житловий будинок від 08.07.2014, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту), трудовому договорі, наказі про прийняття на роботу відповідача [PERSON] та довідці щодо річного доходу відповідача за надану в оренду земельну ділянку, повідомленні про прийняття на роботу позивача, довідці ФОП [PERSON] від 21.02.2018 щодо розміру заробітної плати позивача, довідці ФГ імені газети «Ізвєстія» щодо використання сім'єю позивача землі площею 95 га. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі [PERSON] має самостійний дохід, транспортний засіб, за місцем мешкання позивача виділена окрема, мебльована кімната для дитини, відсутні докази зловживання позивачем спиртними напоями або наркотичними засобами та ведення аморального способу життя. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що за місцем мешкання батька створені найкращі умови, в тому числі, в матеріально-побутовому плані, для виховання дитини, що відповідає як найкращім інтересам дитини - [PERSON]. Таким чином, враховуючи думку самої дитини, яка відображена у двох висновках психологів (демонстрування найбільшої психологічної близькості та прихильності дитини до батька), кращі матеріально-побутові умови батька, його відношення до своєї дитини, відсутність обставин, які перешкоджають передачі дитини батькові, суд дійшов висновку, що як найкраще інтереси [PERSON] будуть забезпечені за місцем мешкання батька - [PERSON]. При цьому суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом з батьком за адресою: [ADDRESS] не зашкодить інтересам дитини, оскільки, [PERSON] вже проживала в цьому населеному пункті, відвідувала там шкільний заклад, а її переїзд за наслідками розгляду цієї справи відбудеться в період трьохмісячних літніх канікул 2018 року. Також суд, вважає за необхідне зазначити, що інститут "розлучення дитини та матері" не є тотожним інституту „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, побаченні з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування і побачення з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. З цих же підстав суд відхиляє доводи відповідача та її представника, які пов'язані з особливостями певного періоду фізіологічного розвитку дитини-дівчинки, а також враховує відносно цих обставин, що за місцем проживання батька мешкає також його мати [PERSON] Посилання позивача та її представника на ст. 47 ЖК України, щодо визначення житлової площі у розмірі 13,65 кв.м. на одну особу, суд не приймає до уваги, оскільки норма визначена у наведеній статті не є мінімальною визначеною санітарною нормою на одну особу. Крім того, суд зазначає, що на момент розгляду справи, мінімальні санітарні норми житлової площі взагалі перестали діяти. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, їх задоволення. Інші обставини, на які посилаються сторони, є не доведеними з огляду на відсутність будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а доводи не є юридично визначальними та не спростовують встановлених висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved