Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури [PERSON] в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги 06.07.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позов мотивований тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/22042/14-к від 17.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Як встановлено судом, 10.04.2014 року приблизно о 13:00 год. перебуваючи біля примішення магазину «Ліза», що розташоване по вул. Тарнагородського в м. Вінниця, на грунті особистих неприязних стосунків до [PERSON] умисно, з метою заподіяння шкоди його здоровю, наніс тілесні ушкодження у вигляді декількох ударів в область обличчя, що згідно висновку судово-медичної експертизи №992 від 18.07.2014 року слідує, що у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження, а саме закритий перелом лівої виличної дуги зі зміщенням, забій мяких тканин голови пара орбітальний крововилив ліворуч, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, належать до середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоровя. В подальшому [PERSON] звернувся за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, і перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні з 11.04.2014 року по 24.04.2014 року. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 року, вартість одного ліжко-дня за вказаний період складала 228 грн. 96 коп. Таким чином, в медичній установі потерпілий [PERSON] перебував 14 днів, загальна вартість перебування потерпілого [PERSON] у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала 3\~205 грн. 44 коп. [PERSON], на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник Вінницької міської ради [PERSON], в судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд спраи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів про права та взаємовідносини сторін, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши прокурора, представника Вінницької міської ради, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. З матеріалів справи вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/22042/14-к від 17.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.8-9). У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 11.04.2014 року по 24.04.2014 року, середня вартість одного ліжко-дня 228, 96 грн. (фактичні видатки 2014 року). Фактично проведено 14 ліжко-днів. Виходячи з середньої вартості одного ліжко-дня, вартість лікування хворого складає 3\~205, 44 грн. (а.с.7). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров'я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Статтею 61 ч. 4 ЦПК України, визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. У п. 7 постанови від 18.12.2009, №14 «Про судове рішення у цивільній справі», Пленум Верховного Суду України, надав судам наступні роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. Таким чином, суд вважає встановленими обставини справи викладенні в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/22042/14-к від 17.12.2014 року, так як обвинуваченого [PERSON] визнано винним. На підставі ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набув законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь Вінницької міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3\~205, 44 гривні. В силу ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved