Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 21 серпня 2004 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №1115. Вказує, що [INFO] у спільному шлюбі у сторін народився син: [PERSON] . [INFO] у спільному шлюбі у сторін народився син: [PERSON] . 05 грудня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці між [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було розірвано шлюб та стягнуто з відповідача, [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до їх повноліття. Зазначає, що на даний час сини сторін - [PERSON] та [PERSON] , потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з тим, що збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Вказує, що на даний час існують підстави для збільшення розміру аліментів, зокрема, на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів (05 грудня 2016 року) позивачка працювала та отримувала дохід у розмірі в середньому 7000 грн. на місяць, та відповідно до наказу від 16.10.2018 року їй була надана декретна відпустка, в зв`язку з чим вона зараз не працює та її матеріальний стан суттєво погіршився. А тому, позивачка вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача, [PERSON] , аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2027 гривень на дитину, щомісячно оскільки фінансовий стан позивачки погіршився, а тому на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей: одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Крім цього, вказує, що у відповідача по справі існує заборгованість зі сплати аліментів за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2016 року, а тому посилаючись на постанову від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762\\15ц про порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів вказує, що сума неустойки (пені) відповідача по сплаті аліментів складає 7892,24 грн. На основі викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2016-року та стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2027 гривень на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей; стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7892,24 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вказав суду, що у відповідачки на утриманні є ще одна малолітня дитина, вона на даний час ніде не працює, а тому її матеріальне становище погіршилось і вона не може забезпечити потреби дітей. Також, звернув увагу суду на те, що з довідки державного виконавця вбачається, що відповідач по справі здійснював разові проплати аліментів на суми понад 5000 гривень, а тому його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти в розмірі по 2027 грн. щомісячно на кожну дитину. Підтримав подану ним відповідь на відзив відповідача. Також, вказав суду на те, що пеня по сплаті аліментів - це штрафна санкція за несплату відповідачем аліментів у встановлені періоди, а тому просить суд не приймати до уваги твердження відповідача з приводу того, що останній погасив заборгованість зі сплати аліментів на час звернення позивача до суду з позовом. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав суду, що довідка органу ДВС про заборгованість по аліментах не відповідає дійсності, відповідач справно сплачував присуджені судом аліменти на користь позивачки. Звернув увагу суду на те, що відсутні взагалі підстави для стягнення пені, оскільки у відповідача відсутня заборгованість з їх сплати. Вказав, що відповідач погоджується на часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей, а саме в розмірі по 1300 гривень на місяць на кожну дитину. При цьому, звернув увагу суду на те, що відповідач на даний час офіційно не працює, постійного місця роботи не має, його дохід залежить від збігу обставин та наявності разових робіт, за які він може отримати винагороду. Підтримав поданий ним відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2016 року було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.9) та син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2016 року (а.с.10-12), шлюб між сторонами було розірвано. Стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий 10.06.2008 року Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, мешканки [ADDRESS] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 19.10.2016 року і до повноліття дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно. Як вбачається з довідки Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 23.05.2019 року № за АСВП:53484573 (а.с.13-15), заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів за період з березня 2017 року по квітень 2019 року становить 12820,10 грн. При цьому, твердження відповідача у поданому ним відзиві на позов з приводу того, що вказана довідка не відповідає дійсності, судом до уваги не приймаються, оскільки жодної іншої довідки з органу ДВС про наявність чи відсутність заборгованості зі сплати аліментів у вказаний період у відповідача суду не надано. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього, сторони як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач - [PERSON] , як батько неповнолітніх - [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також суд, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після винесення Шевченківським районним судом м.Чернівці рішення про стягнення аліментів, змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та попередньо визначений сторонами розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття, тощо, а також те, що в даний час позивачка не працює, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітніх дітей змінився, тобто зменшився. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. При цьому, як вбачається з матеріалів справи на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не перебуває, він є працездатним та має можливість працювати і отримувати дохід. Зазначених обставин не заперечував в судовому засіданні сам представник відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.12.2016 року, а саме з 1800 гривень щомісячно на двох дітей - стягувати в відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття дітей. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача. Стосовно стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц викладений наступний правовий висновок, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України повинен бути врахований районним судом при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах від 23.05.2019 року №заАСВП:53484573 (а.с.13-15), виконаним державним виконавцем, який належними доказами в судовому засіданні не був спростований відповідачем. При цьому, вбачається, що аліменти відповідачем сплачувалися нерегулярно та частково, зокрема заборгованість з оплати аліментів почала виникати з березня 2017 року. Таким чином розрахунок: - з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року становить 558,00 грн. (1800,00 грн. х31/100) =558,00 грн.); - з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року становить 474,30 грн. (1529,75 грн. х31/100) =474,30 грн.); - з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року становить 540,00 грн. (1800,00 грн. х30/100) =540,00 грн.); - з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року становить 558,00 грн. (1800,00 грн. х31/100) =558,00 грн.); - з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року становить 234,05 грн. (755,25 грн. х31/100) =234,05 грн.); - з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року становить 42,90 грн. (143,05 грн. х30/100) =42,90 грн.); - з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року становить 583,20 грн. (1944,00 грн. х30/100) =583,20 грн.); - з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року становить 628,37 грн. (2027,00 грн. х31/100) =628,37 грн.); - з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року становить 628,37 грн. (2027,00 грн. х31/100) =628,37 грн.); - з 01.02.2019 року по 28.02.2019 року становить 567,56 грн. (2027,00 грн. х28/100) =567,56 грн.); - з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року становить 628,37 грн. (2027,00 грн. х31/100) =628,37 грн.); - з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року становить 608,10 грн. (2027,00 грн. х30/100) =608,10 грн.). Загалом сума пені складає 6051,26 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв"язку з якими зазначена вище сума може бути зменшена. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Доводи ж представника відповідача про погашення заборгованості за заявлений період на час подання позову до суду, до уваги судом не приймаються, оскільки згідно вимог ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Окрім того, суд не приймає до уваги зазначену представником відповідача переплату аліментів у період з грудня 2017 року по березень 2018 року та погашення заборгованості зі сплати аліментів відповідачем поза зазначеним у розрахунку державного виконавця періодом часу, в якому виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач- [PERSON] , як батько неповнолітніх - [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття дітей, а також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 6051,26 грн. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial