Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач посилається на те, що відповідач звернулася до них з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 26.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує на ту обставину, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 02.10.2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 15094,16 грн., яка складається з наступного: 459,81 грн. - заборгованість за кредитом; 10643,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2796,26 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 694,96 грн. - штраф (процентна складова). Просять задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в підготовче судове засідання, яке було призначене на 02.12.2019 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за встановленою зареєстрованою адресою її місця проживання. Разом з тим поштове відправлення було повернуте на адресу суду із зазначенням причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення". Після чого відповідачка в підготовче судове засідання, яке було відкладено на 08.01.2020 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою її місця проживання. Разом з тим поштове відправлення знову було повернуте на адресу суду із зазначенням причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення". В подальшому відповідачка в судове засідання 25.02.2020 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином за адресою її місця проживання. Разом з тим, поштове відправлення повернуте на адресу суду із зазначенням причиною повернення такого: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", "за зазначеною адресою відсутня". Від відповідачки не надходило на адресу суду клопотань про відкладення, заяв про місце її перебування чи місцезнаходження, відзиву на позовну заяву. Крім цього, дата та час судового засідання є у відкритому доступі на сайті Судової влади України. Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. Вказані обставини свідчать про байдужість [PERSON] до розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Так як відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 26.05.2010 року відповідач як клієнт банку підписала «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку». В анкеті-заяві зазначено, що позичальник згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві позичальника від 26.05.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, штрафи. Позивач, обґрунтовуючи такі, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.05.2010 року, посилається на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємну частину спірного договору. Суд враховує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. До позовної заяви позивачем було долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на якій міститься підпис відповідача, та у якій зазначено порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а також розмір штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Однак, копія такого договору у матеріалах справи відсутня, а тому суд не має можливості надати оцінку такому. Крім цього, у вищевказаній довідці відсутнє посилання на номер та дату договору, а тому відсутні підстави вважати, що дана довідка стосується заяви б/н від 26.05.2010 року, підписаної відповідачем. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді процентів за користування кредитом, оскільки відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві. На переконання суду, довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Необхідно звернути увагу, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 459,81грн. заборгованості за кредитом. Оскільки судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг", який доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача в користь позивачазаборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів задоволенню не підлягають. Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1921,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 58 грн. 59 коп. (3,05 % від 1921,00 грн.).

Outcome: approved