Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №239. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2016 року їхнє сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через відсутність окремого житла на даний час проживають за однією адресою, однак спільного господарства не ведуть. Через різні типи характерів відносини між ними постійно напружені, що призводить до конфліктів та непорозумінь з питань укладу сімї, що має негативний вплив на їхніх спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору з приводу поділу майна між ними немає. В підготовче судове засідання сторони, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з'явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнає. Сторони зазначають, що строк на примирення не потрібен. Майнового спору немає. Діти надалі проживатимуть з матірю, позивачкою по справі. Позивачка зазначила, що не наполягає на відшкодуванні судових витрат. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку,встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 20 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №239, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ОЛ №051223. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ОЛ №087631), та сина [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серія 1-ОЛ №099358). Відносини між подружжям не склалися. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Крім того, наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення їм не потрібний. Спору з приводу місця проживання дітей та поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110,\~112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112\~Сімейного кодексу України\~з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved