Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

16.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, в якому вказала, що 09.02.2015 року помер її батько [PERSON] Після смерті батька вона прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до Новобузької державної нотаріальної контори. ЇЇ рідний брат [PERSON] та рідна сестра [PERSON] у встановленому законом порядку відмовились від прийняття спадщини після смерті батька. За життя, а саме 29.08.2014 року її батько, з метою отримання у власність земельної ділянки площею 2,0 га призначеної для ведення особистого селянського господарства, уклав договір на розробку земельно-кадастрових робіт та надання інших послуг, а 26.01.2015 року йому було видано агрохімічний паспорт ділянки. Загальні відомості про земельну ділянку містять витяг з Державного земельного кадастру від 22.01.2015 року, згідно якого вищевказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. 17 лютого 2015 року головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області технічну документацію із землеустрою була затверджена та надано [PERSON] у власність земельна ділянка площею 2,0 га в межах території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Однак спадкодавець за життя не встиг отримати правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку, а тому вон як спадкоємець не змогла оформити свої спадкові права на неї. А тому, позивачка, посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом, право на спірну земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи судом була повідомлена належним чином, її інтереси в судовому засіданні представляла адвокат [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, та уточнивши їх просила визнати за позивачкою право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яка виділялась її батькові [PERSON], та який не встиг отримати правовстановлюючого документу до смерті. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись окрім іншого на те, що Розанівська сільська рада не є належним відповідачем по справі. Представник пояснив, що він не можу одноособово вирішувати питання про виділення земельної ділянки громадянам, такі питання повинні вирішуватись на сесії відповідної ради. Окрім того, йому взагалі незнайому як позивач по справі, так і її батько [PERSON] Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки [PERSON], серії IV- УР № 784789 виданого 16.06.1961 року, її батьками були [PERSON] та [PERSON] 29.10.1994 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюбу із [PERSON]. і змінила своє прізвище на «Совенко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1- ФП № 080322, виданим 13.12.2003 року (повторно). Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року помер батько позивачки [PERSON] помер, про що, 11.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис № 36, та видано свідоцтво про смерть серії I-ФП № 212558. За життя покійний розпочав процедуру приватизації земельної ділянки виділеної для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. На ім"я [PERSON] було видано витяги з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку. кадастровий номер 4824583900:02:000:0143 ; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки. Крім того 22.01.2015 року була відкрита Поземельна книга на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 4824583900:02:000:0143. Також, 17 лютого 2015 року головне управління Держземагенства у Миколаївській області затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0 га ріллі з кадастровим номером4824583900:02:000:0143. Проте, [PERSON] не набув у встановленому законом порядку право власності на земельні ділянки, в звязку зі смертю. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності. Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, як спадкоємця померлого. Як видно із копії спадкової справи інших осіб, окрім позивачки [PERSON], які б виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Як вбачається із ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідного органу державної влади або місцевого самврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~\~спадщини\~\~і\~\~не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13 набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість згідно зі статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, [PERSON] Міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Суд прийшов до висновку, що є достатні підстави для визнання за позивачкою права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на земельні ділянки.

Outcome: approved