Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], з посиланням на те, що 16 травня 2018 року померла її мати [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла вона, спадкоємиця за заповітом, яка подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До спадкового майна померлої належить житловий будинок по вул. Садова, 36 в с. Богатирка Ставищенського району, в якому вона проживала із 1970 року та була його власником. Проте, реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 року проведена не була та інформація щодо державної реєстрації права власності на вказаний будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня. Державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом через відсутність правовстановлюючого документу на даний житловий будинок. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 16 травня 2018 року на вищевказаний житловий будинок. Позивач в підготовче засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі (а.с. 63, 67). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув. [PERSON] сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а.с. 64). Ухвалою Ставищенського районного суду від 13 березня 2019 року позовну заяву [PERSON] до\~[PERSON] сільської ради Київської області в частині встановлення факту належності [PERSON], померлій 16 травня 2018 року, права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Садовій, 36 в с. Богатирка Ставищенського району залишено без розгляду. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських [PERSON] сільської ради за 1980-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки (а.с. 49-62) та довідки [PERSON] сільської ради (а.с. 9) житловий будинок № 36 по вул. Садовій в с. Богатирка, 1975 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживала та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратила права на майно [PERSON], яка набула право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. 16 траня 2018 року [PERSON] померла (а.с. 7). До спадкового майна померлої належить житловий будинок № 36 по вул. Садовій в с. Богатирка, проте, реєстрація права власності на який згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 року не проводилась (а.с. 14) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 15). З копії\~спадкової справи\~(а.с.\~31-35)\~ встановлено,\~що після\~смерті [PERSON]\~із заявою\~про прийняття\~спадщини до\~Ставищенської районної\~державної нотаріальної\~контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулася позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 14 грудня 2006 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради за реєстром № 144. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено (а.с. 40). Проте, [PERSON] за життя право власності на житловий будинок не зареєструвала, а тому позивач не може здійснити реєстрацію права власності на даний житловий будинок. Відповідно до копії технічного паспорту (а. с. 36-39) вказаний житловий будинок загальною площею 59,6\~кв.\~метри,\~житловою площею\~39,1\~кв.\~метри,\~вартістю 282419\~гривень, розташований на не приватизованій земельній ділянці (а. с. 41), на якій також знаходяться погріб з шийкою „Г, прибудова „а, сарай „Б, Сарай тимчасовий „В, гараж тимчасовий „Д, сарай „Ж, ганок „а1, огорожа №1, ворота з хвірткою № 2, колодязь питний Ѕ № 3. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.\~1\~ст.\~1270\~ ЦК\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок,\~як на\~майно колгоспного\~двору,\~тому позивач набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 16 травня 2018 року останньої на даний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved