Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в якому просила: -Змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у 686 грн на місяць на 1/4 частину усіх доходів. -Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 07 червня 2014 року позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюб із відповідачем - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.12.2015 року наш із відповідачем шлюб був розірваний. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу наша донька мешкає з позивачкою. Рішенням Малиновського районного суду від 05 травня 2016 року по справі 521/5183/16 з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 686 гривень на місяць. Як зазначає позивачка на теперішній час, сума яка була визначена суду с не лише недостатньою, а й такою що с меншою ніж мінімальна сума аліментів, визначена законом. Дані обставини є підставою звернення до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, відповідач сповіщався через офіційний сайт судової влади. Від позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи провести за її вісутності. Від відповідача надійшла заява в якій позовні вимоги визнав, просив розгляд справи провести за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що07 червня 2014 року позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюб із відповідачем - [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.12.2015 року (а.с.14-15). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 29 листопада 2014 року, про що був зроблений відповідний актовий запис №12164 (а.с.13). Після розірвання шлюбу наша донька мешкає з позивачкою у місті Одеса, що підтверджується відповідною довідкою «про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції» (а.с.9,10). Рішенням Малиновського районного суду від 05 травня 2016 року по справі 521/5183/16 з стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень, починаючи від 14.03.2016 року до досягнення дитиною, повнолітнього віку, тобто до [INFO] року щомісячно (а.с.17-19). Відповідно до положень принципу №7 абз. 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язку щодо дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, що закріплено відповідно у ст. 150 СК України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зміна розміру аліментів регламентується ст. 192 СК України, відповідно до вимог якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У зв`язку з прийняттям 03.07.2018 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», внесені зміни в частину 2 ст. 182 СК України, зокрема, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів пройшло 3 роки, витрати позивача на утримання дитини в рази збільшились по зрівнянню з 2016 роком, змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів. Відтак попередньо визначений судом розмір аліментів на утримання дитини цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених з відповідача аліментів підлягає збільшенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн.; для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв - з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 червня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 686 гривень на дитину та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольняє їх повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved