Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Представник заявника, адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1959 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано 25 грудня 1959 року виконавчим комітетом Букачагинської селищної ради Чернишевського району Читинської області. Заявниця з чоловіком прожили разом з 1959 року, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , у віці 82 років помер [INFO] , місце його смерті місто Сєвєродонецьк Луганської області. [PERSON] з чоловіком фактично мешкали, вели спільне господарство та проживали за однією адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вони з чоловіком були вимушені змінити місце мешкання, та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . За час сумісного проживання заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати [PERSON] були постійним та основним джерелом її існування. За життя [PERSON] перебував на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області де отримував пенсію. [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Заявниці достеменно відомо, що розмір пенсії її чоловіка є значно більшим, ніж її пенсія, тому, що свою пенсію він віддавав їй і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, харчові продукти, ліків та інші потреби. Після смерті свого чоловіка заявниця звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор усно пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком, ця ж інформація викладена у листі Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15.03.2021 за № 37-52/М-01/8-1237/21. За місцем їх з чоловіком проживання заявниця зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але через те, що вони складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, а саме в смт. Біле, Лутугинського району Луганської області, орган якої не перереєстрований та не має юридичної адреси на території, підконтрольній владі України, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином, вирішити дані обставини в позасудовому порядку [PERSON] не має можливості через незалежні та непереборні від неї обставини і, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявниця [PERSON] окрім пенсії не має інших доходів та не є підприємцем. Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утриманні свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , по день його смерті, тобто по [INFO] . В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, та просила їх задовольнити. Представник заявника - адвокат Пономаренко Наталія Миколаївна в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги просила встановити факт спільного проживання [PERSON] з її чоловіком [PERSON] , та перебування на його утриманні до дня його смерті, тобто до 14 жовтня 2020 року Представник заінтересованої особи Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до суду не з`явився, на адресу суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника управління. Також представник заінтересованої особи надіслав на адресу суду відзив на заяву, з якої вбачається, що Управління просить відмовити заявнику в задоволенні заявлених вимог, у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що не доведено обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на утриманні чоловіка. [PERSON] не надано доказів що вона потребувала постійної матеріальної допомоги, а також доказів фактичного розподілу у зв`язку з цим коштів подружжя на час шлюбу заявника. Також не доведено, що заявник потребувала постійного стороннього догляду, опіки та турботи і що померлий чоловік був спроможний її надати. Не надано доказів про те, що [PERSON] дійсно надавав їй допомогу і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт, проживання [PERSON] разом з чоловіком з моменту реєстрації їх шлюбу та до дня його смерті, зазначила, що довгий час знає їх родину, оскільки працювала разом з померлим чоловіком [PERSON] на шахті. Їй відомо, що пенсія у померлого була набагато більше ніж у заявниці та вона перебувала на його матеріальному утриманні. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, свідка, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , від 29 вересня 1965 року складеного виконавчим комітетом Букачагинської селищної ради Чернишевського району Читинської області (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Сєвєродонецьк, Луганської області (а.с. 9). З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5107 від 07 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5108 від 07 вересня 2017 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до відміток про місце проживання у паспорті громадянина України зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] та [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 5-6, 7-8). Як вбачається з довідки № 2, виданої 19 лютого 2021 року сектором у роботі з територіями смт. Біле управління по роботі з територіями адміністрації Лутугинського району, Луганської області, [PERSON] дійсно проживала на момент смерті [INFO] разом із ним за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті № 2 від 19 лютого 2021 року (а.с.13,14). Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Таким чином, акт про фактичне місце проживання № 2 від 19 лютого 2021 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Факт того, що [PERSON] перебувала на обліку у Білокуракинському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Луганської області підтверджується довідкою Білокуракинського ОУПФУ Луганської області № 5361 5833 3630 1801 від 10.03.2021, загальний розмір отриманої нею пенсії за період з 01.10.2020 по 31.03.2021, складає 39 238,31 грн. ( а.с. 12) Факт перебування [PERSON] на обліку у Білокуракинському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Луганської області підтверджується довідкою Білокуракинського ОУПФУ Луганської області № ОР 909300156201 від 16.04.2021., загальний розмір отриманої [PERSON] , пенсії за період з жовтня 2019 по вересень 2020 складає 196 864,30 грн.; (а.с. 45-47). Таким чином, отримані виплати померлого чоловіка [PERSON] були основним джерелом засобів для існування та проживання [PERSON] . Листом Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15.03.2021 за № 37-52/М-01/8-1237/21 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії померлого годувальника, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, необхідного для призначенні пенсії та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення відповідного факту (а.с. 17). У відзиві на заяву про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, Білокуракинське об`єднане управління ПФУ України в Луганській області, просить відмовити у призначенні пенсії [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника, за необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що не доведено обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на утриманні чоловіка. [PERSON] не надано доказів що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також, не надано доказів про те, що [PERSON] дійсно надавав допомогу і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої (а.с.33-36). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Стосовно доводів представника Білокуракинсбкого ОУ ПФУ Луганської області про відсутність правових підстав для факту постійного проживання та перебуванні заявника на утриманні померлого, суд зазначає наступне. За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу. Довідка № 2, видана 19 лютого 2021 року, сектором у роботі з територіями смт. Біле управління по роботі з територіями адміністрації Лутугинського району, Луганської області та Акт про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті № 2 від 19 лютого 2021 року видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] за однією адресою. Суд бере до уваги так звані «намібійські винятки», сформульовані практикою Міжнародного суду ООН, про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку. Розмір доходів заявниці та її померлого чоловіка свідчать про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню. Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого. З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась [PERSON] була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання та перебування [PERSON] на утримані її чоловіка [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved