Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

15 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося внаслідок несумісності характерів, різних поглядів і відношення до життя, що породжувало конфлікти. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сім`ї неможливим. Від сумісного життя мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею за адресою зареєстрованого місця проживання в [ADDRESS] . Також, просила після розірвання шлюбу, змінити їй прізвище « [PERSON] » на дошлюбне - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 25 липня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.08.2019. 09 серпня 2019 року під час підготовчого засідання було задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення та винесено ухвалу, якою надано сторонам строк для примирення терміном три місяця, а провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення. 12 листопада 2019 року провадження по справі було поновлено в зв`язку із закінченням наданого судом строку для примирення та призначено підготовче засідання на 17.12.2019. 10 грудня 2019 року позивачем [PERSON] , через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з нею, мотивуючи свої вимоги тим, що останнім часом відповідач висловлює погрози щодо відібрання малолітнього сина у неї, що порушує права останнього, закріплені у Декларації прав дитини, яка була прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року. Вона не погоджується із такою позицією [PERSON] , оскільки створила всі належні умови для належного розвитку, навчання та виховання дитини. В той же час, відповідач не має окремого особистого житла, оскільки в будинку, окрім нього, проживає його мати та сім`я його брата. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року, заява позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог була залишена без руху для усунення недоліків, які у встановлений судом строк, позивачем були усунуті. 31 січня 2020 року ухвалами суду прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Деснянської районної у місті Чернігові ради та Службу у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради, зобов`язано Службу у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради в строк до 25 лютого 2020 року надати суду акт обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язано орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Деснянської районної у місті Чернігові ради надати суду висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із чим підготовче засідання відкладено на 25 лютого 2020 року. В підготовче засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, позивачка - про підтримання та задоволення позову, відповідач - про визнання позову ( а.с.79-80, 87). Представник органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради в підготовче засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю, визнає ( а.с.88). Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради в підготовче засідання свого представника не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція ( а.с.84). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позовних вимог, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області був зареєстрований шлюб, про що 29.10.2016 складено відповідний актовий запис за № 1938 ( а.с.21). Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір"ю - [PERSON] , позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10,39,40). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, наданий стронам строк для примирення позитивних результатів не дав, подальше збереження шлюбу позивачка вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Стосовно вимог позивачки про визначення місця проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , оскільки з матеріалів справи та з поданих сторонами заяв вбачається, що наявна спільна згода сторін з приводу місця проживання дитини разом з позивачем. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved