Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

12 лютого 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішень. Позовні вимоги мотивувала тим, що, вона, 20 листопада 2012 року звернулася до [PERSON] сільської ради\~Кременчуцького\~району із заявою про надання дозволу на розробку\~проекту\~землеустрою\~щодо\~відведення\~земельної\~ділянки\~сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 13,0га для ведення фермерського господарства, за рахунок земель запасу [PERSON] сільської ради (сіножаті) в межах населеного пункту. 10 грудня 2012 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення 28 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Згідно даного рішення позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13 га для ведення товарного виробництва із земель запасу [PERSON] сільської ради, а також позивачу було запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку. Згодом, рішенням 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. було вирішено внести зміни до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме: частину 1 рішення викладено в наступній редакції:«Надати громадянці [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13,0 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». На підставі договору про розроблення проекту відведення земельної ділянки № 54 від 04.06.2013 р. та рішення [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. - приватним підприємством «Бюро земельного кадастру» був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] - для ведення фермерського господарства із земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вищезазначений Проект землеустрою позивач надала в [PERSON] сільську раду Кременчуцького району для подальшого його затвердження. В березні 2015 року, позивач звернулась до [PERSON] сільської ради із заявою про повідомлення прийнятого рішення та надання копії протоколу щодо розгляду питання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства» та 11.03.2015 року, [PERSON] було видано витяг з протоколу 39 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 31 січня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства». Відтоді мені стало відомо, що рішенням 41 сесії 6 скликання від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства» [PERSON] сільська рада Кременчуцького району вирішила відмовити мені у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в селі Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Крім того стало відомо, що рішенням 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району було відмінено рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства». Ознайомившись з вищезазначеними рішеннями 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року [PERSON] сільської ради Кременчуцького району, вважає, що вказані рішення є незаконними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Зі змісту протоколу сорок першої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 25.04.2014 року, депутатам на обговорювання та подальше голосування взагалі не виносилося питання про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року. Тобто, дане рішення приймалося з порушенням вимог закону. Крім іншого, воно суперечить і пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року справа № 7-рп/2009. Рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]» є актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом розроблення проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки. А тому відміна даного рішення після його виконання є незаконною. Крім того, позивач не погоджується з рішенням 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року [PERSON] сільської ради Кременчуцького району про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства, виходячи з наступного. Як зазначено в пояснювальній записці до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - при розробці проекту відведення було проведено уточнення площі земельної ділянки. Площа земельної ділянки передбаченої до відведення гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства становить 13 га. Межі та площа земельної ділянки погоджені землекористувачем, суміжними землекористувачами та відповідними службами району. Запроектована до відведення в довгострокову оренду земельна ділянка розташована в селі Максимівка, [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на землях не наданих у власність і постійне користування в межах населених пунктів, по угіддях - сіножаті. Згідно висновку Центру охорони та досліджень пам'яток археології управління культури Полтавської обласної державної адміністрації, за результатами обстежень та розгляду архівних археологічних матеріалів об'єктів археології на земельній ділянці, передбаченій до відведення в довгострокову оренду [PERSON], не виявлено. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ5301070562013 від 25 грудня 2013 року земельна ділянка має наступні загальні відомості: - кадастровий номер-5322482601:01:002:0328; місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) - Полтавська область, Кременчуцький район, село Максимівка;цільове призначення - 01.02. Для ведення фермерського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення фермерського господарства;форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; площа земельної ділянки, гектарів - 13.0000. Таким чином, позивач вважає, що єдиною законною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою є його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Позивач [PERSON] подала примірники Проекту землеустрою для погодження у відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області, відповідно до вищевказаної статті. 24 грудня 2013 року відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області Висновком за №01-10/2025 погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у користування, [PERSON] сільська рада Кременчуцького району у своєму рішенні від 25.04.2014 року не вказала жодних мотивів відмови та посилань на закони та нормативно-правові акти, які б обґрунтовували підстави такої відмови. З метою з'ясування причин відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою та передачі їй у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, її представник звернувся до відповідача з письмовим запитом від 11.11.2015 року. 01 грудня 2015 року відповідачем було надано відповідь на запит, як вбачається зі змісту відповіді депутати проголосували за прийняття вищезазначеного проекту рішення, а саме: голосували «за» - 7 із 16 депутатів загального складу ради. Отже, протокол сорок першої сесії шостого скликання також не містить посилання на підстави для відмови у виділенні позивачу земельної ділянки в користування, зокрема з цього протоколу не вбачається, чи відповідає (або не відповідає) вимогам законів та нормативно-правових актів поданий ним на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивач вважає, що в діях відповідача щодо розгляду її заяви з питання затвердження проекту землеустрою вбачається упередженість, недобросовісність та порушення принципу рівності перед законом, а надані повноваження використовуються [PERSON] сільською радою Кременчуцького району всупереч положенням Конституції та законам України. У свою чергу, проект землеустрою відповідає вимогам законів та прийнятий відповідно до них нормативно-правовим актам, погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. На думку позивача, у відповідача не було жодних законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі йому у користування земельної ділянки, а вона, як громадянкаУкраїни, маю гарантоване державою право на передачу у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Як свідчать вищенаведені докази, земельна ділянка, кадастровий номер 5322482601:01:002:0328, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Заявлений ним вид використання не суперечить її цільовому призначенню (для ведення фермерського господарства). Дана земельна ділянка розташована за межами об'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, за межами об'єктів культурної спадщини та не входить до території історичних ареалів населених місць. У приватну власність або користування іншим особам дана земельна ділянка не передавалась. Отже, оскаржуваними рішеннями, відповідачем фактично порушено цивільне право позивача на отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства. [PERSON] вважає, що прийняті відповідачем [PERSON] сільською радою Кременчуцького району 25 квітня 2014 року два рішення про відмову [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою та про відміну свого раніше прийнятого рішення від 10 грудня 2012 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства" не відповідають вимогам Конституції України, чинному законодавству України та суперечать рішенню Конституційного Суду України, є невмотивованими та необґрунтованими. На підставі викладеного позивач [PERSON] просила суд постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення сорок першої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення фермерського господарства» - в частині, що стосується надання громадянці [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Визнати незаконним та скасувати рішення сорок першої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення фермерського господарства», яким було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою. Стягнути з [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 42 копійки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до статей\~3,\~4,\~15 ЦПК України\~особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений\~ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч.1 ст.\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 57-60 ЦПК України Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 20 листопада 2012 року звернулася до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 13,0 га для ведення фермерського господарства, за рахунок земель запасу [PERSON] сільської ради (сіножаті) в межах населеного пункту. 10 грудня 2012 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення 28 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Згідно даного рішення позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13 га для ведення товарного виробництва із земель запасу [PERSON] сільської ради, а також позивачу було запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку. Згодом, рішенням 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. було вирішено внести зміни до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме: частину 1 рішення викладено в наступній редакції:«Надати громадянці [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13,0 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». На підставі договору про розроблення проекту відведення земельної ділянки № 54 від 04.06.2013 р. та рішення [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. - приватним підприємством «Бюро земельного кадастру» був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] - для ведення фермерського господарства із земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вищезазначений Проект землеустрою позивач надала в [PERSON] сільську раду Кременчуцького району для подальшого його затвердження. В березні 2015 року, позивач звернулась до [PERSON] сільської ради із заявою про повідомлення прийнятого рішення та надання копії протоколу щодо розгляду питання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства» та 11.03.2015 року, [PERSON] було видано витяг з протоколу 39 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 31 січня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства». Відтоді мені стало відомо, що рішенням 41 сесії 6 скликання від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства» [PERSON] сільська рада Кременчуцького району вирішила відмовити мені у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в селі Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Крім того стало відомо, що рішенням 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району було відмінено рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства». Ознайомившись з вищезазначеними рішеннями 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року [PERSON] сільської ради Кременчуцького району, позивач вважає, що вказані рішення є незаконними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Зі змісту протоколу сорок першої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 25.04.2014 року, депутатам на обговорювання та подальше голосування взагалі не виносилося питання про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року. Тобто, дане рішення приймалося з порушенням вимог закону. Крім іншого, воно суперечить і пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року справа № 7-рп/2009. Рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]» є актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом розроблення проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки. А тому відміна даного рішення після його виконання є незаконною. Крім того, позивач не погоджується з рішенням 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року [PERSON] сільської ради Кременчуцького району про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства, виходячи з наступного. Як зазначено в пояснювальній записці до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - при розробці проекту відведення було проведено уточнення площі земельної ділянки. Площа земельної ділянки передбаченої до відведення гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства становить 13 га. Межі та площа земельної ділянки погоджені землекористувачем, суміжними землекористувачами та відповідними службами району. Запроектована до відведення в довгострокову оренду земельна ділянка розташована в селі Максимівка, [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на землях не наданих у власність і постійне користування в межах населених пунктів, по угіддях - сіножаті. Згідно висновку Центру охорони та досліджень пам'яток археології управління культури Полтавської обласної державної адміністрації, за результатами обстежень та розгляду архівних археологічних матеріалів об'єктів археології на земельній ділянці, передбаченій до відведення в довгострокову оренду [PERSON], не виявлено. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ5301070562013 від 25 грудня 2013 року земельна ділянка має наступні загальні відомості: - кадастровий номер-5322482601:01:002:0328; місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) - Полтавська область, Кременчуцький район, село Максимівка;цільове призначення - 01.02. Для ведення фермерського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення фермерського господарства;форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; площа земельної ділянки, гектарів - 13.0000. Таким чином, єдиною законною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою є його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Позивач [PERSON] подала примірники Проекту землеустрою для погодження у відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області, відповідно до вищевказаної статті. 24 грудня 2013 року відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області Висновком за №01-10/2025 погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у користування, [PERSON] сільська рада Кременчуцького району у своєму рішенні від 25.04.2014 року не вказала жодних мотивів відмови та посилань на закони та нормативно-правові акти, які б обґрунтовували підстави такої відмови. З метою з'ясування причин відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою та передачі їй у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, її представник звернувся до відповідача з письмовим запитом від 11.11.2015 року. 01 грудня 2015 року відповідачем було надано відповідь на запит, як вбачається зі змісту відповіді депутати проголосували за прийняття вищезазначеного проекту рішення, а саме: голосували «за» - 7 із 16 депутатів загального складу ради. Отже, протокол сорок першої сесії шостого скликання також не містить посилання на підстави для відмови у виділенні позивачу земельної ділянки в користування, зокрема з цього протоколу не вбачається, чи відповідає (або не відповідає) вимогам законів та нормативно-правових актів поданий ним на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В діях відповідача щодо розгляду заяви позивача з питання затвердження проекту землеустрою вбачається упередженість, недобросовісність та порушення принципу рівності перед законом, а надані повноваження використовуються [PERSON] сільською радою Кременчуцького району всупереч положенням Конституції та законам України. У свою чергу, проект землеустрою відповідає вимогам законів та прийнятий відповідно до них нормативно-правовим актам, погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. У відповідача не було жодних законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі йому у користування земельної ділянки, а вона, як громадянкаУкраїни, маю гарантоване державою право на передачу у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Як свідчать вищенаведені докази, земельна ділянка, кадастровий номер 5322482601:01:002:0328, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Заявлений ним вид використання не суперечить її цільовому призначенню (для ведення фермерського господарства). Дана земельна ділянка розташована за межами об'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, за межами об'єктів культурної спадщини та не входить до території історичних ареалів населених місць. У приватну власність або користування іншим особам дана земельна ділянка не передавалась. Отже, оскаржуваними рішеннями, відповідачем фактично порушено цивільне право позивача на отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Прийняті відповідачем [PERSON] сільською радою Кременчуцького району 25 квітня 2014 року два рішення про відмову [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою та про відміну свого раніше прийнятого рішення від 10 грудня 2012 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства" не відповідають вимогам Конституції України, чинному законодавству України та суперечать рішенню Конституційного Суду України, є невмотивованими та необґрунтованими. Відповідно до «г» ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на принципах забезпечення гарантій прав на землю. У відповідності до п. «а» ч.3 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За приписами норм ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч.3 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст.123 Земельного кодексу України, 1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною [PERSON] Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). 2. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. 4. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186- цього Кодексу. 6. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизиземлевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Згідно пунктів "г", "д" ч. З статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту наведених вище норм закону, з урахуванням загальних принципів земельного законодавства, вбачається, що держава гарантує кожній особі яка, маючи право на отримання у користування чи власність земельної ділянки, виявила на це бажання, отримання її в кінцевому результаті, за умови наявності вільних земельних ділянок, дотримання норм та встановленого для цього порядку, а також не порушення прав інших осіб. Такий підхід передбачає рівність прав всіх громадян, який забезпечується шляхом справедливого та об'єктивного розгляду таких питань органами уповноваженими на передачу земельних ділянок у власність чи користування. Одним, із важливих принципів, який забезпечує справедливий та об'єктивний розгляд клопотань вказаними органами, є принцип черговості звернення громадян, тобто підставою для набуття права на отримання земельної ділянки для особи, є наявність вільної земельної ділянки, або відмова від неї попередньої особи, яка отримала на неї право або претендувала на її отримання, вживши передбачених для цього заходів. Підтвердженням наявності даного принципу, є відсутність у існуючих нормах земельного законодавства положень, які б регулювали випадки одночасного вирішення клопотань різних осіб, про отримання у користування одних і тих земельних ділянок, із зазначенням умов, які б визначали переважне право однієї з осіб, вразі дотримання обома особами всіх правил та порядку. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) визначено, що при розгляді справ суди зобов'язані застосовувати Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод, в тому числі для того щоб попередити порушення прав осіб, які гарантовані Європейською Конвенцією з прав людини та основоположних свобод. Європейський Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також: нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу від ображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між: засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти

Outcome: approved