Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та просить суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в період з 1997 року по липень 2012 року . Свої вимоги мотивувала тим, що 25 серпня 1997 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 1997 року даний шлюб було розірвано фіктично. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач і надалі проживали однією сім"єю разом. З 1999 року до середини 2012 року сторони проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. У позивача та відповідача є спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Факт проживання сторін однією сім'єю підтверджується тим, що вони разом вели домашнє господарство, спільно використовували доходи, разом виховували дітей. Припинили ведення спільного господарства та проживати разом з 2012 р. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі, додатково надали до суду свої письмові пояснення в яких заперечували спільне проживання позивача та відповідача , але при цьому відповідач визнав той факт, що дійсно після розірвання шлюбу у нього з позивачем народився син [PERSON] [INFO]., але спростовував той факт що він проживав разом однією сім"єю з позивачем. В послідуючому відповідач не з"являвся в судові засідання, хоча сповіщався належним чином про день та місце розгляду справи в суді. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 1997 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с. 4-7). Під час шлюбу сторони народили доньку [PERSON], [INFO](а.с. 8). Також [INFO]. у позивача та відповідача народився син - [PERSON], [INFO](а.с. 9). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Також відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, планували спільний бюджет, вважали себе сім'єю, називали одне одного чоловіком та дружиною, проводили разом час, виховували спільних дітей, на підставі чого суд вважає позовіні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При застосуванні ст. 74 СК України необхідно виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Як вбачається з матеріалів справи за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ані позивач, ані відповідач у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебували. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 654 гривень 00 копійки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved