Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

17 березня 2017 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили визнати за ними на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному право власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини. 02 липня 2009 року помер батько позивачів [PERSON]. 20.06.2014 року померла мати останніх [PERSON] в м.Татарбунари Одеської області. Після смерті батька залишився житловий будинок з будівлями та спорудами №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського районного Одеської області, який фактично успадкувала їхня мати, оскільки проживала разом із батьком на час відкриття спадщини. Вказаний вище житловий будинок [PERSON], [PERSON] мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. Після смерті спадкодавця вони звернулися до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено по причині відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] вимушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.34,38). Представник [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.37). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі є спадкоємцями по закону після смерті [PERSON], що вбачається з наступних належних та допустимих доказів. Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД №188028 від 03.07.2009 року (а.с.11) [PERSON] помер 02 липня 2009 року. Відповідно копії свідоцтва про смерть І-ЖД № 377820 від 26.06.2014 року (а.с.9) [PERSON] померла 20 червня 2014 року. Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖД №399817 (а.с.10) 20.02.1977 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Левченко/ [PERSON], який був зареєстрований Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №6. Копіями свідоцтв про народження ІІІ-ЖД №349945 від 19.05.1983 року (а.с.7) та ІІІ-ЖД № 451579 від 13.07.1985 року (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачів. Довідкою №84, виданою [PERSON] сільською радою Татарбунарського району Одеської області 02.02.2017 року (а.с.12) зазначено, що відповідно до запису у погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №8 особовий рахунок №581 [PERSON] дійсно на момент смерті, яка сталася 02.07.2009 року, являвся власником житлового будинку №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області. Із довідки ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН №10 від 02.02.2017 р. (а.с.13) вбачається, що вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Горького,14 в селі Нерушай Татарбунарського району Одеської області складає 176 752 грн. З копії технічного паспорту на будинок №14 по вул.Горького в с.Нерушай Татарбунарського району, виготовленого 14.11.2014 року (а.с.15) вбачається, що власник цього будинку не вказаний, що свідчить про відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. Листом нотаріуса №48/02-14 від 27.01.2017 року (а.с.14) підтверджується, що [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47241800 від 28.03.2017 року (а.с.28) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], Татарбунарським районним приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа №265/2014 за номером у спадковому реєстрі 56722514. До вказаної довідки долучені копії заяв позивачів за №708 від 03.11.2014 року та за №709 від 03.11.2014 року (а.с.29,30) про прийняття спадку після смерті своєї матері. Крім того, додані також свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, виданого [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1412 (а.с.31) та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки виданого [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1413 (а.с.32). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Таким чином, судом встановлено, що позивачі в установлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та частково прийняли у встановленому законом порядку спадщину, отримавши кожний свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки, яка залишилася після смерті їх матері. Однак, в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок, приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та належність його спадкодавцю [PERSON] підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачів можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними, як спадкоємцями першої черги за законом на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному права власності на житловий будинок, розташований по вул.Горького,14 в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті [PERSON], померлої 20.06.2014 року.

Outcome: approved