Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок\~ у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 липня 2010 року померла її мати - [PERSON], яка за життя залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Новоселицької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 12 листопада 2009 року за реєстровим номером 62, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла своїй дочці позивачці [PERSON] Позивачка вказує, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки з моменту народження та на момент смерті матері проживала у вищевказаному будинку, здійснювала його догляд, за власні кошти неодноразово робила поточний та капітальний ремонт, а після смерті матері організувала її поховання. У визначений законом строк подала письмову заяву до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом, де в усній формі, приватний нотаріус надала їй розяснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Спадкоємцями за законом крім позивачки є її рідні сестри та доньки померлої, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які не заперечують проти прийняття спадщини позивачкою. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок у порядку спадкування за заповітом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за їхньої з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином своєчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] належним чином, своєчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку\~ст.169 ЦПК України\~необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка у своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 07 липня 2010 року померла мати позивачки - [PERSON], останнє місце проживання якої було: с. Новоселиця, вул. Шевченка, 6, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новоселицької сільської ради №387 від 24.06.2016 року. За життя мати позивачки [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 12 листопада 2009 року секретарем виконкому Новоселицької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за реєстровим номером 62, згідно якого все належне їй на день смерті майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, а зокрема: жилий будинок в с. Новоселиця по вул. Шевченка - 6 та належну їй земельну ділянку, розміщену с. Новоселиця по вул. Шевченка - 6 і на що вона матиме за законом право заповіла своїй дочці позивачці по справі [PERSON]. Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, про що зроблено відповідну відмітку на тексті заповіту від 28.09.2010 року. Cпадкоємцями до спадкового майна за законом є також доньки померлої та рідні сестри позивачки, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які не заперечують проти прийняття спадщини позивачкою, про що свідчать подані ними до суду письмові заяви від 08.09.2016 року. Суд констатує, що позивачка після смерті матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, оскільки з народження та день смерті спадкодавця проживала з нею в спадковому будинку. У визначений законом строк позивачкою було подано письмову заяву до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Позивачка фактично доглядає спадкове майно, здійснює його обслуговування і ремонт, несе інші передбачені законодавством України витрати повязані з його утриманням, тобто здійснює всі повноваження власника щодо успадкованого нею майна. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], де в усній формі їй було надано розяснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Разом з тим правовстановлюючих документів на будинок спадкодавцем за життя оформлено не було. Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до виготовленого КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» Технічного паспорту та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» 01.07.2016 року №507 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями в с. Новоселиця по вул. Шеченка №6 будівництвом завершений та вартість станом на червень 2016 року становить - 339068 (триста тридцять девять тисяч шістдесят вісім) грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить - 134,3 кв.м., в тому числі житлова площа 76,9 кв.м. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Згідно довідки Новоселицької сільської ради від 22.06.2016 року №382 житловий будинок з надвірними будівлями в с. Новоселиця, вул. Шевченка №6 рахується за [PERSON] [INFO], відповідно до погосподарської книги №1 та номера обєкту по господарського обліку 0006-5. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved