Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 24.11.2007 між нею та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 254, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, а також прізвище їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 24.11.2007 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Спочатку життя проходило нормальним руслом, але з часом їх стосунки стали погіршуватись, вони почали не розуміти одне одного, з`явились різні погляди на життя, стали виникали суперечки, скандали та сварки, свідками яких нерідко ставали неповнолітні діти, що впливало на їх психічний стан та кожен раз спричиняло їй та дочкам душевні страждання. Відповідач почав без поваги відноситись до неї. Він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в ній, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Останній постійно пред`являє їй необгрунтовані претензії, ганьбить, ображає і принижує її честь і гідність. На даний час між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки і вона не має жодного бажання мати будь-які стосунки з ним. Таким чином, спільне життя у них не склалося, виявилось відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Впродовж тривалого часу вони, як подружжя не проживають, отже сім`я їх фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер. Оскільки розлади в їх сім`ї є стійкими та довготривалими, то примирення між нею та відповідачем чи подальше сумісне життя і збереження шлюбу надалі є неможливим та суперечитиме її інтересам. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Кобилинець Т.В. в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити, шлюб розірвати з підстав, викладених в ній, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, прізвище останній після розірвання шлюбу не змінювати. Також повідомила суду, що сторони два роки не проживають разом, спільне господарство не ведуть. [PERSON] прийняла рішення зважено та обдумано. В даний час вона навіть з відповідачем не спілкується. Чоловік не тільки не цікавиться сім`єю, а й і своїми дітьми. Участі в їх утриманні не приймає. Питання судових витрат просить вирішити відповідно до закону. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заяв та клопотань не заявляв. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 22.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження за участю сторін. 23 квітня 2019 року через канцелярію суду від позивачки надійшла заява вх. №2717/2019 (а.с.26) про проведення підготовчого провадження без її участі. Ухвалою суду від 23.04.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 31 травня 2019 року через канцелярію суду позивачка подала заяву вх. №3545/2019 (а.с.39) , в якій просила розгляд справи проводити без неї, але за участю її представника. Вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав зазначених в ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. А також просить не застосовувати положення ст. 111 СК України та не надавати строк для примирення, оскільки не бачить підстав для цього. Рішення про розірвання шлюбу прийняте нею обдумано та остаточно, а застосування терміну для примирення порушуватиме її права. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з`являвся, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка та її представник не заперечили проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 24 листопада 2007 року, який зареєстрований відділом РАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 254, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.11.2007 відділом РАЦС Долинського РУЮ ГУЮ в Івано-Франківській області (а.с.7). Як вбачається із світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29.06.2016 Долинським районним відділом РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 04.11.2008 відділом РАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області,під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей відповідно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Дочки проживають з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою №1111 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.02.2019 Долинської міської ради (а.с.10). Сторони два роки спільно не проживають. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, вона не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачка просить і надалі залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] їй не змінювати. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості і враховуючи позицію, висловлену у зазначеному принципі 6 Декларації прав дитини, що малолітні діти не повинні, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучені зі своєю матір`ю. Виходячи з викладеного, враховуючи, що подружнє життя у сторін не складається, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] , прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved