Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту проживання однією сім"єю зі спадкодавцем більше п"яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що [INFO] в селі Вербине Хорольського району Полтавської області помер [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER] , виданого 27 лисопада 1997 року Вишняківською сільською радою Хорольського району Полтавської області за актовим записом №110. Згідно з довідками виконавчого комітету Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 88 від 23.2.09.2018 року та № 1546 від 21.11.2018 року [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований по день смерті [INFO] за адресою: село [ADDRESS] . З 26.01.1980 року і по день смерті разом з покійним проживав однією сім`єю [PERSON] здійснював догляд та вели спільне господарство. Покійний [PERSON] заповіту в сільській раді не складав і не посвідчував. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно та майнові права, зокрема: право на земельну частку (пай) розміром 2, 59 умовних кадастрових гектарів на території Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Із довідки відділу у Хорольському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.11.2018 року № 1296/116-18 слідує, що [PERSON] дійсно належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрований в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хорольською РДА по КСП «Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради за № 250. КСП «Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради проведено уточнення розміру і вартості земельної частки (паю) згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП та затверджено розпорядженням Хорольської РДА № 353 від 04.10.2004 року, згідно якого розмір земельної частки паю становить - 2, 59 га, уточнена вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року з урахуванням коефіцієнта індексації - 4,7964, та коефіцієнту -1.756 на ріллю (Постанова КМУ № 1185 від 31.10.2011 року) становить - 99 730, 99 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання Вишняківська сільська рада Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13ЦПК Україниучасниксправи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 07.02.2019 року за № 172/01-16 слідує, що при перевірці по обліку спадкових справ Хорольської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] , останнім місцем проживання якого було с. Вербине Хорольського району Полтавської області, не відкривалась і це означає, що спадщина після останнього, не була прийнята ніким із спадкоємців першої чи другої черг, передбачених ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року. З 01 січня 2004 року набрав чинності нині діючий Цивільний кодекс України. На даний час, ЦК України передбачено п`ять черг спадкування за законом, зокрема, ст. 1264 ЦК України визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Звернувшись до нотаріальної контори позивачу роз`яснено, що він матиме можливість спадкувати за законом як спадкоємець 4 черги за законом у відповідності до ЦК України 2003 року, у разі, якщо суд визнає за можливе застосувати до нього перехідні положення ЦК України та визнає факт його проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно із ст. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до відкриття спадщини. У відповідності з п. п. 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач, [PERSON] , постійно понад 5 років проживав однією сім`єю зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини, а тому прийняв його спадщину. Факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] понад 5 років до часу відкриття спадщини після смерті останнього, повністю підтверджується наступними доказами: -актом - обстеження депутатів Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21.11.2018 року, які підтверджують проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства із [PERSON] разом із [PERSON] з 26.01.1980 року по день його смерті [INFO] ; -довідками виконавчого комітету Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 88 від 23.2.09.2018 року та № 1546 від 21.11.2018 року [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований по день смерті [INFO] за адресою: село [ADDRESS] . З 26.01.1980 року і по день смерті разом з покійним проживав однією сім`єю [PERSON] , який здійснював догляд та вели спільне господарство. Покійний [PERSON] заповіту в сільській раді не складав і не посвідчував; - письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] , які проживають в селі Вербине Вишняківської сільської ради. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини є підтвердженням фактичного постійного проживання позивача разом з ним на момент його смерті та свідчить про прийняття ним спадщини померлого [INFO] [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що позивач позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту його проживання із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття його спадщини, необхідне для здійснення правомочностей спадкоємця до майна померлого [PERSON] , суд вважає, що є всі підстави для встановлення вказаного факту. Крім того, державним нотаріусом також повідомлено, що враховуючи відсутність оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на заявлене спадкове майно (земельну частку (пай) - сертифіката на земельну частку (пай), нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому роз`яснено право на звернення до суду для вирішення питання про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус встановлює склад спадкового майна, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року за № 282/20595, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишнi члени колективних сiльськогосподарських пiдприємств, сiльськогосподарських кооперативiв, сiльськогосподарських [INFO] , у тому числi створених на базi радгоспiв та iнших державних сiльськогосподарських пiдприємств, а також пенсiонери з їх числа, якi отримали сертифiкати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвiдчує право на земельну частку (пай), є сертифiкат на право на земельну частку (пай), виданий районною (мiською) державною адмiнiстрацiєю. Документами, що посвiдчують право на земельну частку (пай), також є: свiдоцтво про право на спадщину; посвiдченi у встановленому законом порядку договори купiвлi-продажу, дарування, мiни, до яких додається сертифiкат на право на земельну частку (пай); рiшення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ст.2 вказаного Закону ). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки на земельну частку (пай) площею 2,59 га, на території Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яка належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та яку прийняв позивач, як його спадщину та як спадкоємець 4 черги за законом, тобто особа, яка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, який фактично прийняв спадщину, але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом можливо вирішити лише в судовому порядку, оскільки іншого порядку спадкування за даних з обставин не існує. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved