Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року в с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Спадкоємців першої черги, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, так як спадкодавець [PERSON] дітей не мала, проживала одна. За свого життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] подав до державної нотаріальної контори Вінницького району заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, на підставі якої в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №290/2012. Однак, оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] позивач не може, оскільки спадкодавець за життя не отримала правовстановлюючі документи на будинок. Тому згідно листа державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори №874/02-17 від 10.05.2017 року [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи зазначене, вважає, що за ним, як за спадкоємцем по заповіту, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] необхідно визнати право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача адвокат Білозор О.Л. позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити. Відповідач по справі, представник Майданської сільської ради, в особі голови - не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла спадкодавець [PERSON] в с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 9). 24 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт яким заповідала все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право - [PERSON]. Даний заповіт 24 лютого 1998 року посвідчений секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 03 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.8-12). Відповідно до довідки № 66 від 30.01.2017 року виданої виконавчим комітетом Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що гр. [PERSON], яка померла [INFO] року при житті проживала в будинку в [ADDRESS] володіла, користувалася та розпоряджалася даним будинком (а.с.13). Як вбачається з довідки № 318 від 11.04.2017 року виданої виконавчим комітетом Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що за домоволодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яке належало померлій [PERSON], згідно даних погосподарських книг рахується земельна ділянка площею 0,54 га. Земельна ділянка не приватизована (а.с.14). Відповідно до довідок Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 316 від 11.04.2017 року, № 315 від 11.04.2017 року, № 317 від 11.04.2017 року, № 314 від 11.04.2017 року, що єдиною головою колгоспного двору була [PERSON] та її дочка [PERSON], а в подальшому головою колгоспного двору була [PERSON] (а.с.15-18). Однак, оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] позивач не може, оскільки спадкодавець за життя не отримала правовстановлюючі документи на будинок, тому згідно листа державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори №874/02-17 від 10.05.2017 року [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с.20). Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved