Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності на житловий будинок [NUMBER] (загальною площею 95,60 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом від 27.09.2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 22) та прийняв спадщину належним чином відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Іншими спадкоємцем за законом першої черги є дружина померлого [PERSON] та син [PERSON], які відмовилися від спадщини, в тому числі і від обов'язкової частки у спадщині, подавши відповідні заяви. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу. За життя його батько свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок не виготовив. Факт володіння померли [PERSON] житловим будинком підтверджується довідкою Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 173 від 10.05.2018; виписками з погосподарської книги № 175 та № 174 від 10.05.2018; висновком про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями і спорудами ТОВ «Лендвізор» № 2064 від 14.05.2018; ксерокопією технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 14.05.2018, копіями плану будинку, експлікації та характеристики до нього; звітом про оцінку майна станом на 12.06.2018, а саме: житловий будинок [NUMBER] (загальною площею 95,60 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] власником якого є [PERSON] (особовий рахунок № 0344-1). Своє право на спадщину позивач [PERSON] підтверджує копією свідоцтва про смерть батька [PERSON]; копією свідоцтва про своє народження; копією заповіту від 27.09.2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 22); копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON]. До суду 27.09.2018 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, останній направив заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача, Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє її спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved