Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 35222,57 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим між сторонами було укладено кредитний договір без номеру від 20.03.2010 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка порушила умови договору і станом на 21.10.2018 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 35222,57 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь і яка складається з наступного: 642,27 гривень заборгованість за кредитом; 11847,49 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 20579,35 гривень заборгованість за пенею, 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 1653,46 гривень штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмове клопотання, яким просила суд справу розглядати за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що мешкає на території міста Вугледара, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які та виходячи з положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України з яких вбачається, що визнання вимог позову відповідачкою не є безумовною підставою задоволення вимог позову, а суд уповноважений відмовити відповідачці у визнанні позову, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з розрахунків заборгованість відповідачки по кредитному договору без номеру від 20.03.2010 року станом на 21.10.2018 року перед банком становить 35222,57 гривень, яка складається з наступного: 642,27 гривень заборгованість за кредитом; 11847,49 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 20579,35 гривень заборгованість за пенею та комісією; 2153,46 гривень заборгованість по судовим штрафам (а.с. 4, 5-6). Згідно Анкети-заяви від 20.03.2010 року та умов і правил надання банківських послуг [PERSON] отримала кредит від позивача у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7, 8, 9-23). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року №519, позивач є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 29-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідачка свої зобовязання не виконала і тому станом на 21.10.2018 року її заборгованість перед банком становить: 642,27 гривень заборгованість за кредитом; 11847,49 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Так, обставини які визнані сторонами, відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а тому, наявність і розмір заборгованостей за кредитом та по відсотках за користування кредитом, не підлягають доказуванню в судовому засіданні. Крім того, зазначене підтверджене наданими до суду розрахунком заборгованості та анкетою-заявою від 20.03.2010 року. Як вбачається з копії паспорту відповідачки серії ВВ №690301, Анкети-заяви від 20.03.2010 року та відповіді відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради на запит суду №07-01-18/781 від 29.11.2018 року, [PERSON] з 04 листопада 2004 року зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 24, 37). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України На даний час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України відсутній, а з Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 року про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» вбачається лише введення в дію зазначеного рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року, однак зазначене рішення у вільному доступі відсутнє, у звязку з чим суд позбавлений можливості встановити, що проведення антитерористичної операції було завершено, а тому приходить до висновку, що положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» діють і на теперішній час. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідачка з 04 листопада 2004 року зареєстрована та постійно проживає у місті Вугледарі, віднесеному до населених пунктів на території яких проводилась антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачці не підлягали: 20579,35 гривень заборгованість за пенею; 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1653,46 гривень штраф (процентна складова). Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. А саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідачки на користь позивача: заборгованість за кредитом у розмірі 642,27 гривень та заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 11847,49 гривень. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідачка з 04 листопада 2004 року постійно проживає у місті Вугледарі, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідачки заборгованості за: пенею у розмірі 20579,35 гривень; штрафом (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; штрафом (процентна складова) у розмірі 1653,46 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 624,80 гривень (12489,76\~грн.*1762,00\~грн.\~/\~35222,57\~грн.\~=\~624,80 грн.). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved