Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Билбасівської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 13 квітня 1977 року рішенням Виконавчого комітету Билбасівської селищної ради Слов»янського району Донецької області була виділена земельна ділянка площею 700 кв. м. за адресою [ADDRESS], її чоловіку [PERSON] для будівництва житлового будинку. Після отримання вказаних документів її чоловік збудував в 1986 р. (зазначено в технічному паспорті на будинок) за вказаною адресою житловий будинок, в якому з 30 вересня 1985 року проживала та була прописана їх родина: її чоловік, вона та їхні діти. Відповідно до законодавства, діючого на час виділення її чоловікові земельної ділянки та на час закінчення будівництва (Інструкція від 31 січня 1966 р. про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР) правовстановлюючим документом, на підставі якого проводилась реєстрація права власності на житловий будинок, було рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Однак її чоловік за життя не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок та [INFO] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, із спадкоємців заяву про прийняття спадщини протязі 6-ти місяців після його смерті подала тільки вона. 31 січня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що нею не було наданий правовстановлюючий документ на будинок, за адресою: [ADDRESS]. В державному архіві Донецької області нею отримана інформація про виділення її чоловіку зазначеної земельної ділянки для забудови. Відповідно до довідки КП «БТІ» міста Слов'янська право власності на будинок по [ADDRESS] до теперішнього часу не зареєстровано. Згідно до довідки ДП «Центр державного земельного кадастру» право власності на вказану земельну ділянку не зареєстроване. Таким чином, її чоловік збудував будинок на підставі рішення Виконавчого комітету про виділення йому земельної ділянки для забудови, однак не надав вказані документи для реєстрації в КП «БТІ» м. Слов'янська та за життя своє право власності не зареєстрував. Відповідно до діючого в теперішній час законодавства, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію і що документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам є інвентаризаційна справа на будинок, зроблена бюро технічної інвентаризації. Якщо б її чоловік був живий до Державна реєстраційна служба могла б на підставі лише технічного паспорта на будинок, видати йому свідоцтво про право власності на будинок. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. На підставі викладеного, вважає, що судом може бути визнане право власності на зазначений будинок. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок в [ADDRESS], який складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 67,4 кв. м., житловою 34,3 кв. м,, літньої кухні «Б», погрібу «В», сараю «Г», сараю «Д», убиральної - душу «Е», огорожі «№ 1, 2, 4», колодязю питного № 3. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 22). 17 квітня 2014 року від позивача надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги ( а.с. 24). Представник відповідача - Билбасівської селищної Ради Слов»янського району Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи ( а.с.23). Направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Билбасівської селищної Ради Слов»янського району Донецької області та постановити рішення про задоволення позовних вимог [PERSON].( а.с. 26). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Билбасівської селищної Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] за місцем свого проживання в сел. Билбасівка Слов»янського району Донецької області помер [PERSON] ( а.с.6) чоловік позивача ( а.с.5). Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] ( а.с. 11-15) . В судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 1977 року рішенням Виконавчого комітету Билбасівської селищної ради Слов»янського району Донецької області була виділена земельна ділянка площею 700 кв. м. за адресою [ADDRESS], чоловіку позивача - [PERSON] для будівництва житлового будинку ( а.с.9). Після отримання вказаних документів [PERSON] збудував в 1986 р. (зазначено в технічному паспорті на будинок) за вказаною адресою житловий будинок, в якому з 30 вересня 1985 року проживала та була прописана їх родина: чоловік позивача, позивач та їхні діти ( а.с.16-17). Однак [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок та [INFO] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, із спадкоємців заяву про прийняття спадщини протягом 6-ти місяців після його смерті подала тільки позивач [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Другої Слов»янської Державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON]. 31 січня 2014 року Постановою державного нотаріуса Другої Слов»янської державної нотаріальної контори Донецької області їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв»язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок на ім»я спадкодавця [PERSON] ( а.с.10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Оскільки на час набуття права власності [PERSON] на домоволодіння, а саме в 1986 році діяли положення ЦК України 1963 року, то належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на той час… Відповідно до законодавства, діючого на час виділення її чоловікові земельної ділянки та на час закінчення будівництва (Інструкція від 31 січня 1966 р. про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР) правовстановлюючим документом, на підставі якого проводилась реєстрація права власності на житловий будинок, було рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Відповідно до довідки КП «БТІ» міста Слов'янська право власності на будинок по [ADDRESS] до теперішнього часу не зареєстровано ( а.с. 7). Згідно до довідки ДП «Центр державного земельного кадастру» право власності на вказану земельну ділянку не зареєстроване ( а.с. 8). Таким чином, [PERSON] збудував будинок на підставі рішення Виконавчого комітету про виділення йому земельної ділянки для забудови, однак не надав вказані документи для реєстрації в КП «БТІ» м. Слов'янська та за життя своє право власності не зареєстрував. Відповідно до діючого в теперішній час законодавства, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію і що документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам є інвентаризаційна справа на будинок, зроблена бюро технічної інвентаризації. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що « Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 « Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Згідно до ст. 1218 ЦК України « До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.» Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до ст. 392 ЦК України « Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності». У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок та інш. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з»ясовувати: -чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] за життя правомірно фактично набув право власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] і тому у відповідності до ст.ст.. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON]- [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно- домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 67,4 кв. м., житловою 34,3 кв. м,, літньої кухні «Б», погрібу «В», сараю «Г», сараю «Д», убиральної - душу «Е», огорожі «№ 1, 2, 4», колодязю питного № 3, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved