Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

06.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 № 140 «Про визначення місця проживання дитини». Свої вимоги обґрунтовував тим, що Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, 21.02.2019 прийняте розпорядження № 140 «Про визначення місця проживання дитини», яким визначено місце проживання його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO], з матір`ю, [PERSON] . Позивач вважає, що вказане вище розпорядження місцевої державної адміністрації є таким, що прийняте в порушення ст.ст. 3, 5, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 5, 7, 19, 141, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 6, 7, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а також п.п. 72, 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності) та п. 8 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини (далі - Типового положення про комісію), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що розглядаючи питання визначення місця проживання його малолітнього сина, [PERSON] , Службою та Комісією Солом`янського району, органом опіки та піклування цього району не було дотримано встановленого порядку розгляду таких спорів, належним чином та в повному обсязі не з`ясовано та не досліджено обставини, які є обов`язковими для прийняття законного, обґрунтованого рішення, яке б в повній мірі задовольняло інтереси дитини, а саме: не підтверджено наявність спору між батьками дитини, пропозиції батька дитини щодо можливості проживання сина з ним, як батьком [PERSON] , не проведено бесіди з приводу тих обставин, які зумовили звернення [PERSON] із заявою про визначення місця проживання сина з нею, а також, не з`ясовано позиції батька з приводу місця проживання дитини, не проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивача та не перевірено спроможність позивача виховувати дитину, не з`ясовано стан здоров`я дитини, та не враховано випадки недбалого ставлення [PERSON] до дитини, що створювало загрозу її здоров`ю та життю, не з`ясовано наявність наркотичної або алкогольної залежності у [PERSON] , її психічного та психологічного стану, її ставлення до виконання своїх материнських обов`язкі щодо дитини, не з`ясовано майновий стан [PERSON] та не підтверджена її спроможність виконувати обов`язки матері з виховання дитини та догляду за нею. Також вважає, що органом опіки та піклування на взято до уваги та не перевірено той факт, що [PERSON] безпідставно достроково вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною, а через рік, у жовтні 2017 року, її було звільнено з роботи, і протягом подальшого року, до жовтня 2018 року, вона була безробітною, не перевірено доводи позивача щодо проживання [PERSON] окремо від дитини та неправомірної зміни, без згоди позивача, місця проживання сина, у зв`язку з чим погіршилися його житлово-побутові умови, не з`ясовано наявність письмової згоди усіх власників та зареєстрованих у кв. [ADDRESS] на проживання в цій квартирі дитини. Також, звертає увагу на те, що [PERSON] та їх син у згаданій квартирі не зареєстровані, будь-яких доказів того, що мати дитини в цій квартирі проживає немає, а цим обставинам не надано будь-якої оцінки. Крім того, не перевірено доводи позивача з приводу умисного створення [PERSON] та її батьками для позивача перешкод у спілкуванні з сином, в участі у його вихованні, що може негативно вплинути на психологічний розвиток дитини у майбутньому та іде у протиріччя з її інтересами. Окрім того,звертає увагу, що розглянувши питання визначення місця проживання дитини лише в присутності матері, тобто за відсутністю позивача, органом опіки та піклування Солом`янського району м. Києва було порушено принцип рівності прав і обов`язків батьків щодо дитини та дискримінацію щодо позивача як батька дитини. Враховуючи вказані вище обставини просив задовольнити поданий позов. 06.05.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 08.05.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 28.05.2019 на адресу суду від позивача надійшла позовна заява в новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 08.05.2019. Ухвалою суду від 10.06.2019 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 19.08.2019 представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] подано пояснення щодо позовної заяви. Залучена до участі у справі, в якості третьої особи [PERSON] заперечує проти позову вважаючи його надуманим, безпідставним, викладений з викривленням фактичних обставин справи. Зокрема, у відзиві зазначено, що [PERSON] з позивачем проживала однією сім`єю до вересня 2016 року у квартирі, яка на праві власності належить її батьку, [PERSON] , за адресою : [ADDRESS] . Починаючи з кінця вересня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, оскільки спільне життя та сімейні відносини не склалися через постійні конфлікти та сварки. Після такої чергової сварки [PERSON] змушена була разом з дитиною піти жити до своїх батьків, у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці вересня 2016 року, до досягнення дитиною 3-х річного віку, [PERSON] змушена була вийти на роботу, щоб утримувати себе і дитину. У грудні 2016 року [PERSON] звільнив квартиру її батьків та мешкає у своїй квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , з дитиною, продовжує мешкати у своїх батьків за вказаною адресою: [ADDRESS] . де створені належні умови для проживання, утримання та виховання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним уповноваженими працівниками Служби у справах дітей Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації. Також посилалася на те, що починаючи з кінця вересня 2016 року, протягом 3-х років підряд, [PERSON] не надавав [PERSON] будь-яких грошових коштів на утримання дитини і жодним чином не брав участі у його вихованні. [PERSON] ніяким чином не створювала і не створює [PERSON] будь- яких перешкод щодо його участі у вихованні та розвитку малолітнього сина, зокрема щодо його права на особисте спілкування з дитиною. Проте батько не спілкується з дитиною більше 2,5 років і дитина вже не пам`ятає його. 02.02.2019 [PERSON] надіслала [PERSON] письмову вимогу щодо його участі в утриманні та вихованні дитини, вимагала щомісячно перераховувати їй аліменти на утримання дитини, погасити заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, , а також брати участь у додаткових витратах на дитину. Крім того, 09.02.2019 [PERSON] надіслати [PERSON] заяву про досудове врегулювання спору щодо утримання дитини та виконання обов`язків щодо участі у вихованні дитини. 05.03.2019 [PERSON] надіслала [PERSON] нову письмову вимогу щодо його участі у вихованні та утриманні дитини, та попередила, що змушена буде звернутись до суду. Натомість, 27.03.2019 та 29.03.2019 [PERSON] отримала від [PERSON] лист від 27.03.2019 з додатками, зокрема, у якому останній неправдиво, викривляючи фактичні обставини, безпідставно і надумано звинувачував її у невиконанні батьківських обов`язків, у перешкоджанні йому виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини, запропонував підписати договір, всупереч розпорядженню Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від року №140 про визначення місця проживання дитини, вважаючи, що дитина має проживати з ним. Крім того, у своєму листі позивач висловив сумнів щодо свого батьківства. Також посилалася на те, що систематичні звернення [PERSON] до різних державних установ, організацій, підприємств та до суду, зокрема з даним позовом, спрямовані виключно на створення умов для психологічного та економічного насильства, постійного конфлікту, залякування [PERSON] та на шкоду інтересам дитини. Вказує, що з незрозумілих причин, без будь-яких пояснень, [PERSON] тривалий час не надавав згоди [PERSON] на реєстрацію сина за адресою: [ADDRESS] . У червні 2018 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання дозволу на реєстрацію сина за адресою: [ADDRESS] . Проте,позивач безпідставно заперечив проти реєстрації сина і подав надуману заяву про те, що він не знає, де та в яких умовах проживає дитина, 18.10.2018 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про проведення перевірки житлово-побутових умов дитини у зв`язку з розглядом зазначеної заяви [PERSON] , про що комісією відповідача було складено акт про належні умови проживання дитини від 19.11.2018. 18.10.2019справу було передано на розгляд в Службу у справах дітей та сім і Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, за місцем фактичного проживання [PERSON] у своїх батьків. За вказаних вище обставин, 14.12.2018 [PERSON] звернулась де Служби у справах дітей та сім і Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини у зв язку з тим, що батько дитини, [PERSON] навмисно перешкоджає здійсненню реєстрації дитини. Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 № 140 було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Разом з тим, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №000000167451 від 22.02.2019, відповідно до ст.197 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, у зв`язку з тим, що протягом строку, встановленого законом, вона не зареєструвала місце проживання малолітньої дитини. [INFO] малолітнього [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання дитини від 25.02.2019. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, як надуманого та необґрунтованого. 20.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиву відповідач посилається на те, що на виконання вимог ст.ст.19,161 СК України, постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" норм орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 15.12.2018 прийняв до розгляду заяву [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] Підставою для звернення мати дитини зазначила відмову батька дитини сприяти в питанні реєстрації малолітнього за місцем проживання. Зазначає, що до заяви матір`ю дитини долучено документи, необхідні для розгляду питання, вичерпний перелік яких встановлено інформаційною карткою адміністративної послуги «Видача копії розпорядження про визначення місця проживання малолітньої дитини», затвердженої розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.12.2016 №1011. На момент подання матір`ю дитини заяви про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [PERSON] разом з сином мешкали за адресою: [ADDRESS] , що територіаіьно відноситься до Солом`янського району м. Києва, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 19.11.2018, складеного працівниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Зазначає, що про розгляд вказаного питання позивача було повідомлено та запрошено на засідання комісії 17.01.2019 листом служби від 26.12.2018 №108/24-4658, який позивач отримав особисто 29.12.2018. Відповідно до заяви позивача від 16.01.2019 розгляд зазначеного питання перенесено для надання йому часу для підготовки та збору документів. У своїй заяві позивач заперечував щодо визначення місця проживання сина з матір`ю, документів щодо виконання ним батьківських обов`язків він не надав. Із заявою та необхідним пакетом документів щодо визначення місця проживання сина із позивачем до органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та до суду позивач не звертався. В той же час посилається, що на наступне засідання, яке відбулось 07.02.2019 позивач не з`явився , хоча був належним чином повідомлений, зокрема, у телефонному режимі 18.01.2019 та листом служби від № 108/24-250, який було отримано членом його сім`ї 29.01.2019. Проте, позивач подав чергове клопотання та просив перенести розгляд питання, посилаючись на зайнятість на роботі. 07.02.2019на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації зазначене питання було розглянуто у присутності матері дитини. Всі усні пояснення та письмові звернення позивача були враховані в ході розгляду питання. Виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої дитини комісія одноголосно вбачала за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю. За рекомендаціями комісії органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації визначено місце проживання малолітнього з матір`ю, про що видане розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 №140 «Про визначення місця проживання дитини», копія якого позивачу була надіслана листами від 22.02.2019 №108/24/С- 273841 та №108-108/С-287/1-720. При цьому посилається, що при вирішенні спірного питання працівниками служби проведено бесіду з батьками; відвідано дитину за місцем проживання, про що складено відповідний акт обстеження; Солом`янським районним у місті Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено оцінку потреб сім`ї [PERSON] ; з`ясовано ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного із батьків, що підтверджено висновком психологічного обстеження, наданого психологом Міського центру); з`ясовано вік дитини та стан її здоров`я. Відповідач вважає,що розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 №140 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» є законним та обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини та жодним чином не порушує права позивача. Просить відмовити у задоволенні позову, як необґрунтованого. 05.09.2019 позивачем подано відповідь на відзив та додаткові пояснення. Ухвалою суду від 05.09.2019 було відмовлено у задоволенні клопотань позивача про розгляд справи у закритому засіданні та про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 05.09.2019 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації усі наявні матеріали (прошитих та пронумерованих відповідно до встановленого порядку) щодо вирішення питання визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] за результатами розгляду яких було прийнято розпорядження № 140 від 21.02.2019, а також належним чином завірену копію повного тексту протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній у місті Києві державній адміністрації від 07.02.2019. 05.09.2020 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. 05.12.2019 представником третьої особи подано додаткові пояснення на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.12.2019 було відмовлено у задоволені клопотання позивача про застосування заходів примусу відносно відповідача Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05.05.2015 батьком вказаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, до вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі, що належить на праві спільної власності [PERSON] та її батькові, [PERSON] , яка розташована у [ADDRESS] . Починаючи з кінця вересня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, зокрема, [PERSON] разом з дитиною проживає у помешканні своїх батьків, яке знаходиться у [ADDRESS] . В той же час, [PERSON] мешкає у своїй квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як свідчать матеріали справи, з кінця вересня 2019 між позивачем та третьою особою по справі виникли спірні питання щодо порядку участі в утриманні і вихованні дитини, реєстрації малолітнього сина за місцем проживання одного із батьків, що в подальшому стало наслідком наявності між сторонами спірних правовідносин щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 № 140 за зверненням [PERSON] було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Суд знаходить, що оспорюване розпорядження відповідача прийнято з дотриманням вимог закону, є таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує прав позивача, виходячи з наступного. Відповідно до статей 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає заяву службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст.ст. 160,161 СК України п.72 Положення, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 15.12.2018 прийняв до розгляду заяву [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] Зі змісту заяви [PERSON] від 15.12.2018 вбачається, що підставою для звернення до органу опіки, мати дитини зазначила відмову батька дитини сприяти в питанні реєстрації малолітнього за місцем проживання. До заяви матір`ю дитини долучено документи, необхідні для розгляду питання, вичерпний перелік яких встановлено інформаційною карткою адміністративної послуги «Видача копії розпорядження про визначення місця проживання малолітньої дитини», затвердженої розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.12.2016 №1011. З матеріалів справи встановлено, що на момент подання матір`ю дитини заяви про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [PERSON] разом з сином мешкали за адресою: [ADDRESS] , що територіаіьно відноситься до Солом`янського району м. Києва та підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 19.11.2018, складеного працівниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Про розгляд питання щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, позивача було повідомлено та запрошено на засідання комісії 17.01.2019 листом відповідача від 26.12.2018 №108/24-4658, який позивач отримав особисто 29.12.2018. Відповідно до заяви позивача від 16.01.2019 розгляд зазначеного питання перенесено для надання йому часу для підготовки та збору документів. Як вбачається зі змісту поданої заяви від 16.01.2019 позивач заперечував щодо визначення місця проживання сина з матір`ю. Разом з цим, документів щодо виконання ним батьківських обов`язків та відповідно документів, у підтвердження своїх доводів щодо необґрунтованості вимог [PERSON] не надав. Крім того, з заявами та необхідним переліком документів щодо визначення місця проживання сина із позивачем до органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та/чи до суду, позивач не звертався. Як вбачається з матеріалів справи, про дату та час наступного засідання, яке відбулось 07.02.2019 позивача було повідомлено в телефонному режимі 18.01.2019 та листом служби від 17.01.2019 № 108/24-250, який було отримано членом сім`ї позивача 29.01.2019. 06.02.2019 позивач повторно подав заяву та просив перенести розгляд питання, посилаючись на його зайнятість на роботі. 07.02.2020на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації зазначене питання було розглянуто у присутності матері дитини. При цьому, як свідчать матеріали справи, зокрема, протокол засідання від 07.02.2019 та надані до суду матеріали справи [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини, пояснення та письмові звернення, які надавалися позивачем були враховані комісією в ході розгляду спірного питання. Як вбачається з висновку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, комісія, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої дитини вбачала за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Враховуючи рекомендації комісії органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, про що видане розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 №140 «Про визначення місця проживання дитини», копія якого позивачу була надіслана листами від 22.02.2019 №108/24/С- 273841 та №108-108/С-287/1-720. Відповідно до п.2 ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулась за захистом своїх прав та інтересів до суду. З матеріалів справи встановлено, що при вирішенні спірного питання, у відповідності до статті 161 СК України, п.72 Порядку працівниками служби проведено бесіду з батьками, зокрема матір"ю дитини; відвідано дитину за місцем проживання, про що складено відповідний акт обстеження від 19.11.2019; Солом`янським районним у місті Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , що підтверджується актом та висновком, що є додатком №1 до акту оцінки потреб сім`ї 28.01.2019 ; з`ясовано ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного із батьків, що підтверджується висновком психологічного обстеження, наданого психологом Міського центру 26.12.2019); з`ясовано вік дитини та стан її здоров`я. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказів того, що вказане вище розпорядження є таким, що прийняте в порушення вимог чинного законодавства та не відповідає інтересам дитини, позивачем не надано. Та обставина, що оскаржуване розпорядження прийнято без проведення з позивачем бесіди, у його відсутності та відповідно доводи позивача про те, що така неявка суттєво вплинула на результати оскаржуваного рішення та порушила права позивача, суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів на спростування того, що проживання дитини з матір`ю суперечить інтересам дитини чи несе загрозу її життю, суду не надано. За вказаних вище обставин, доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду та прийняття оскаржуваного розпорядження, суд вважає безпідставними та такими, що не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.02.2019 №140 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» є законним та обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини та не порушує права позивача. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову позивача, як необґрунтованого. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені при розгляді даної справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed