Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. 17 червня 2015 року позивач надав уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом, однак, в нотаріальному порядку прийняти спадщину позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, тобто оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай), тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та прохає суд поновити йому строк для звернення до суду з позовом та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. У відкрите судове засідання позивач не з"явився, однак надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.1997 року Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 6,47 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в с. Червоний Прапор, Краснокутського району, Харківської області, яке належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується сертифікатом, виданим Краснокутською районною державною адміністрацією та зареєстрованим 20 листопада 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 14 грудня 1993 року був складений заповіт, який посвідчений Олексіївською сільською радою Краснокутського району, згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачу - [PERSON]. На день смерті [PERSON] заповіт не відмінявся і не скасовувався. Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині, немає. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача - [PERSON], має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved