Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики та відсотків за прострочення грошового зобов'язання, у розмірі 376200 грн., посилаючись на те, що 16 грудня 2009 року він позичив відповідачці кошти в розмірі 190000 (сто дев'яносто тисяч) гривень, що підтверджується розпискою від 18 квітня 2010 року, відповідно до якої вона зобов"язувалась повернути кошти в строк до 18 червня 2013 року. У разі несвоечасного погашення боргу, зобов'язалась виплатити за кожен день прострочки 2% від вказаної суми. Строки виконання договору відповідачкою прострочено, на його вимоги про повернення боргу вона не реагує. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється повернути борг, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася вдруге, про час і місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 190000 (сто дев'яносто тисяч) гривень, що підтверджується розпискою від 18 квітня 2010 року, відповідно до якої він позичив відповідачці кошти в сумі 190000 грн., які вона зобов"язувалась повернути в строк до 18 червня 2013 року. У разі несвоечасного погашення боргу, зобов'язалась виплатити за кожен прострочений день 2% від вказаної суми. Про існування невиконаного зобов`язання відповідачкою свідчить наявність оригіналу розписки в кредитора - позивача по справі. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розписки розмір процентів становить 2% від 190000 грн., що становить 3800 грн., а прострочення грошового зобов'язання становить 49 днів,таким чином сума відсотків дорівнює 186200 грн. Загальна сума боргу становить 376200 грн. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідачку, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved