Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», про визнання незаконним та скасування наказу, і з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просила суд визнати незаконним наказ № 301/09-05 від 10.12.2014 року про її звільнення, поновити її на посаді начальника планового-економічного відділу ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», стягнути з ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 18 370 гривень 89 копійок та моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що на посаді начальника планового-економічного відділу на ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» працює з 16.10.2006 року. Наказом № 301/09-05 від 10.12.2014 року звільнена на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці [NUMBER]. Дії відповідача позивач вважає незаконними. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що відповідачем допущено порушення законодавству при звільненні позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що [PERSON] документів, які б підтверджували поважність причин ї відсутності на робочому місці протягом чотирьох робочих днів не надала, надавати будь-які пояснення відмовилась, крім цього складено акт про відмову [PERSON] надати письмове пояснення щодо причин її відсутності на роботі з 01.12.2014 року по 04.12.2014 року, у зв'язку з чим Генеральним директором прийнято правомірне рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Представник третьої особи - Голинська О.А. позовну заяву підтримала у повному обсязі. Вислухавши пояснення і заперечення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі наказу № 177-к від 16.11.2012 р. [PERSON] переведена на посаду начальника планового-економічного відділу ДП «Національне газетно-журнальне видавництво». Наказом №301/09-05 від 10.12.2014 р. позивач звільнений з займаної посади з 10.12.2014 р. в зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України. В силу положень ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Зі змісту наказу про звільнення вбачається, що підставою звільнення [PERSON] з посади начальника планово-економічного відділу є прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 ЗКпП України, однак дане спростовується оригіналом виписки з амбулаторної картки про проходження лікування з 01.12.2014 року по 04.12.2014 року про відсутність на робочому місці [PERSON] В силу положень ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як вбачається з матеріалів справи 10.12.2014 року в службовому кабінеті директора видавництва ДП «національне газетно-журнальне видавництво» комісією у складі начальника відділу кадрів Дишлюк С.О., головного бухгалтера Стратійчук В.Ф. та голови профкому Голинської О.А. було запропоновано надати пояснення [PERSON] з приводу відсутності її на роботі 01 грудня 2014 року по 04 грудня 2014 року в період з 09:00 год. до 18:00 год., однак остання відмовилась, про що був складений відповідний акт. Після відмови надати пояснення [PERSON] був оголошений наказ про звільнення. Тобто, пояснення витребовувались при наявності рішення щодо звільнення [PERSON] з займаної посади, що є порушенням положень ст.149 КЗпП України, оскільки дані пояснення повинні бути відібрані до прийняття відповідного рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] є членом профспілки в ДП «Національне газетно-журнальне видавництво». Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виробничих профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виробничого профспілкового органу, членами якого вони є. Відповідно до ст. 43 КЗпП, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виробничого органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В порушення ст. 43 КЗпП, відповідачем не отримано попередньої згоди на звільнення [PERSON] від профспілкової організації. Зважаючи на викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням норм трудового законодавства, в зв'язку з чим наказ № 301/09-05 від 10.12.2014 року підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на те, що наказ про звільнення є незаконним, підлягають задоволенню й вимоги про поновлення позивача на посаді начальника планового-економічного відділу ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» з 10 грудня 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 рок № 100. Згідно довідки про середню заробітну плату № 031/01-13 від 03.02.2015 року середньоденна заробітна плата на підприємстві [PERSON] становить 130, 29 гривень. Станом на період розгляду справи, час вимушеного прогулу [PERSON] становить з 11 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року. Кількість робочих днів у наведеному періоді становить 141 день, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь позивача складає в розмірі 18 370 гривень 89 копійок. На підставі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В ході розгляду справи позивачем не надано та не доведено доказами свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень, в зв'язку з чим суд вважає,що дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допуску до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Outcome: partial