Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

22.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння під час вирішення сімейних проблем призвело до поступового погіршення стосунків, втрати почуття любові та поваги. Між ними фактично припинені шлюбні відносини з 2015 року, шлюб носить формальний характер. В органах державної реєстрації актів цивільного стану позбавлена можливості розірвати шлюб, а тому змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 08.11.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.11.2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.01.2019 року постановлено заочний розгляд справи. Сторони до суду не прибули. Позивач надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився. відзиву на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 04 червня 2011 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №236, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Прізвище позивач не змінювала. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved