Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Який за життя склав заповіт, згідно якого заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Так позивачу в спадок перейшов житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у цьому, у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вищезазначений житловий будинок не була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Таким чином позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки на даний час виготовити вищезазначений документ на власника нерухомого майна неможливо у зв'язку з смертю [PERSON]. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO], а саме житловий будинок [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволені позову з підстав викладених у ньому. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO], а саме житловий будинок [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність., не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно зі ст..169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON], помер [INFO], про що 22 січня 2016 року складено відповідний актовий запис за №06 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] виконавчим комітетом Зміївської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.8). [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив заповіт в якому розпорядився усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO], що підтверджується копією заповіту (а.с. 9). До числа спадкового майна увійшов житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності виданого виконавчим комітетом Зміївської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 29.03.1991 року на підставі рішення виконкому Зміївської сільської ради народних депутатів від 29.03.1991 року, а також довідки виданої Зміївською сільською радою Бериславського району Херсонської області вбачається, що вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] (а.с. 10, 13-14, 16). З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №59/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Але з поданих позивачем для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок в [ADDRESS] - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Зміївської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 29.03.1991 року на підставі рішення виконкому сільської ради народних депутатів від 29.03.1991 року було встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно не була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання за ним права власності не нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 20). В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218 ЦК України,

Outcome: approved