Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрат за навчання, посилаючись на те, що 01.08.2011 р. наказом начальника Національної академії Національної гвардії України (правонаступник Академії внутрішніх військ МВС України) №437 «Про зарахування на навчання курсантів 1 курсу Академії» [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на всі види постачання. Під час навчання в Академії відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. 07.09.2011 р. відповідач уклав контракт з МВС в особі начальника Національної академії Національної гвардії України про проходження військової служби. Контракт було укладено на чотири роки. Згідно контракту відповідач мав проходити військову службу (навчання) в Національній академії Національної гвардії України протягом строку контракту, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання. 08.04.2014 року відповідач звернувся з рапортом до начальника Академії про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання. З постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 «Про порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згодний. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №72 с/ч від 10.04.2014 р. відповідач виключений зі списків особового складу курсантів Академії. Відповідач навчався в Національній академії Національної гвардії України з 01.08.2011 року по 10.04.2014 року, витрати, пов'язані з його утриманням складають 25 277,41 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав через загальну канцелярію суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом Національної академії Національної гвардії України від 01.08.2011 р. №437 Про зарахування на навчання курсантів 1 курсу Національної академії солдата [PERSON] зараховано та призначено з 01.08.2011 р. курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямками підготовки із числа військовослужбовців. 07.09.2011 р. між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної Академії внутрішніх військ МВС України та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби, згідно якого відповідач [PERSON] мав відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість, чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Контракт укладено на чотири роки. 08.04.2014 р. відповідачем подано рапорт про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання. З постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 р. Про відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням в вищих військових закладах ознайомлений та згодний. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету у розмірі 25 277,41 грн. Згідно ст. 36 Положення Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення. Згідно ст. 25 п. 10 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved