Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду 27 липня 2021 року з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що від спільного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , 2003 року народження, яка досягла повноліття та продовжує навчання на четвертому курсі КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж», термін навчання до 30.06.2022 року. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача на утримання доньки [PERSON] , на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. В судове засідання сторони, повідомлені належним чином, не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксації технічними засобами. Позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксації технічними засобами. Позов підтримав частково, а саме у розмірі 1/16 частину. 17 листопада 2021 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких частково визнав позовні вимоги та зазначив, що при зверненні з позовом позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження витрат, які здійснюються нею у зв`язку із навчанням доньки, оскільки навчання безкоштовне, що розмір аліментів повинен бути саме ј частина позивачем необґрунтовано належними та відповідними доказами. Крім того [PERSON] має на утриманні інших осіб, а саме малолітню доньку [PERSON] , [INFO] а також батьків, які є особами похилого віку, пенсіонерами та непрацездатними. Крім того, зараз відповідач офіційно ніде не працює, а його дохід є мінливим та складається з доходів від тимчасових підробітків. Просив стягнути аліменти на період навчання доньки у розмірі 1/16 частину. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с. 9). Разом із тим, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 червня 2003 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірваний (а.с.21). Судом також встановлено, що Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16.09.2016 р. (а.с.8). Також, судом встановлено, що Відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до довідки № 490 від 13.07.2021 року, виданої Комунальним закладом «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, [PERSON] дійсно є студенткою КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР, навчається на спеціальності 223 «Медсестринство» на основі базової середньої освіти 9 класів, перейшла на 4 -й курс, денна форма навчання, бюджетне фінансування. Вступила до коледжу 01.09.2018 року, очікувана дата закінчення навчання 30.06.2022 року (а.с.13). Згідно довідки № 33 від 21.07.2021 року, складеною Криворізькою об`єднаною міською довідково - інформаційною службою, донька [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю, Позивачем у справі, та знаходиться на її утриманні (а.с. 16). Відповідно до довідки, виданої ТОВ «САВ-Дістрібьюшн» № 1407/2 від 14.07.2021 року [PERSON] працює касиром торгівельного залу та за період з січня 2021 року по червень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 36053,72 грн. (а.с.12). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом 4 курсу, групи СС 9-4-3, спеціальність «Медсестринство» освітня програма «Сестринська справа» денної форми навчання Комунального закладу «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради. Бюджетне фінансування. Наказ про зарахування від 26.07.2018 р. № 71-У. Весь термін навчання по 30.06.2022 р. (а.с.13). Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З наданих відповідачем письмових пояснень вбачається, що останній має також доньку від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , однак доказів, що остання перебуває на його повному утриманні суду не представлено. Однак, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці, яка її потребує. Також суд відхиляє твердження Відповідача про те, що останній утримує самостійно батьків похилого віку , оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини суду не представлено. Самі по собі довідки про отриману пенсію за певний період не є беззаперечним доказом того факту, що Відповідач дійсно надає матеріальну допомогу своїм батькам. З наданої відповідачем довідка про доходи Відповідача є неналежним доказом, оскільки вона свідчить лише про доходи, отримані Відповідачем у першому кварталі 2021 року, в той час як позов пред"явлено до суду 27 липня 2021 року. Відповідач не скористався правом подання доказів щодо своїх доходів, отриманих ним на дату подання пояснень (листопад 2021 року), тому у суду відсутні підстави брати до увагуц довідку за період, який передував пред"явленню позову. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали Відповідачу сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Доказів офіційного працевлаштування Відповідача до суду не представлено. Між тим, суд враховує, що окрім повнолітньої доньки у Відповідача також є ще малолітня донька, яку останній зобов"язаний утримувати. Суд також враховує, що на день звернення до суду донька позивача - [PERSON] , [INFO] не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не заміжня, проживає з позивачем, у зв`язку з чим потребуває матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період навчання В той же час за матеріалами справи встановлено, що донька позивача навчається за рахунок коштів державного бюджету, однак стипендію не отримує (а.с. 13-14) Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц). З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини, враховуючи також обов`язок обох батьків утримувати повнолітню доньку, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням принципу співмірності, розумності, що буде відповідати інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial