Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом другої групи та має право на 100-відсоткову знижку за користування електроенергією. На підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 1993 року він є власником житлового будинку по вулиці Комсомольська,53, в м. Снігурівка в якому фактично не проживає. Разом з тим за спожиту електричну енергію розраховувався згідно розрахункової книжки. При цьому договір про постачання електричної енергії не укладав. 26 травня 2010 року працівниками Снігурівської філії Миколаївобленерго складено [PERSON] про самовільне підключення до електромережі поза засобами обліку. Заочним рішенням Снігурівського районного суду від 31 серпня 2010 року на користь відповідача стягнуто 2328,04 грн, збитків. Заводським ВДВС м.Миколаєва примусово з пенсію стягуються кошти. Крім того житловий будинок відключено від електромережі. На звернення до керівництва Снігурівської філії про повторне підключення до електромережі. Отримав відповідь, що це можливе лише після сплати збитків, оплати витрат на підключення та укладення нового договору. Оскільки термін попереднього договору від 04.04.2002 року за 43104864 сплив. На звернення надати копію даного договору, оскільки такий договір він не укладав отримав відповідь, що термін зберігання закінчився 04.04.2006 року. Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який без укладання договору на постачання електричної енергії стягував за спожиту електричну енергію та сфальсифікував дані про договір який він не укладав та не підписував. Як споживачу йому заподіяно моральну шкоду в сумі 100 000 гривень. Оскільки його необґрунтовано притягнуто до цивільної відповідальності за неіснуюче порушення. Просить визнати дії відповідача в частині надання неправдивої інформації про договір від 04.04.2002 року за 43104864, ухилення від надання копії даного договору та необгрутованому стягненні коштів за спожиту електроенергію неправомірними та стягнути на його користь 100 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача філію Снігурівського району ПАТ «Миколаївобленерго» на належного ПАТ «Миколаївобленерго». В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладенні в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що позивач дійсно є споживачем електроенергії, яку поставляє ПАТ «Миколаївобленерго». Є власником житлового будинку по вулиці Комсомольська,53, в м. Снігурівка. У зв'язку із порушенням позивачем в 2010 році Правил користування електричною енергією його будинок відключено від електромережі. Рішенням районного суду яке залишене апеляційним судом Миколаївської області без зміни з позивача стягнуто 2328,04грн, суми збитків. Примусове стягнення проводить Заводський ВДВС м. Миколаєва. Надати копію договору не представилось можливим оскільки термін зберігання закінчився. Крім того позивачу своєчасно надавалась відповідь на його звернення. Вважає що права споживача не порушенні просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено не заперечується сторонами, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 1993 року [PERSON], є власником житлового будинку по вулиці Комсомольська,53, в м. Снігурівка. (а.с.18-19). Згідно посвідчення (а.с.10) та довідки МСЕК № 532282 від 12.03.2013 року (а.с.9) [PERSON], є інвалідом війни другої групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.21-24) [PERSON], відкритий особовий рахунок № 43104864 за адресою вулиця Комсомольська,53, м. Снігурівка. За спожиту електричну енергію [PERSON], власноруч заповнював абонентську книжку та проводив оплату. 26 травня 2010 року працівниками Снігурівської філії Миколаївобленерго в житловому будинку [PERSON], в порушення п.48 ПКЕЕН виявлено самовільне підключення електропроводки до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії та складено [PERSON] серії Я 8474. Споживач електричної енергії [PERSON], власноруч написав пояснення, що після акту на лічильник, світло не горіло в приміщенні. Після контрольного заміру світло в приміщенні появилось. (а.с.20) Заочним рішення Снігурівського районного суду від 31 серпня 2010 року з [PERSON], на користь ВАТ Миколаївобленерго на відшкодування завданих збитків стягнуто 2328,04гр. (а.с.51) Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2011 року, рішення Снігурівського районного суду залишено без змін. (а.с.52) Відповідно до п. 53 ПКЕЕН у разі не сплати збитків енергопостачальник має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на його користь. 21 квітня 2011 року електропостачання до житлового будинку №53 по вулиці Комсомольський в м. Снігурівка було припинено. Стягнення збитків з споживача примусово здійснює Заводський ВДВС м. Миколаєва. В судовому засіданні позивач стверджував, що в квітні 2016 року звернувся до відповідача стосовно відновлення електропостачання в житловий будинок. З відповіді дізнався, що укладений між сторонами 04.04.2002 року договір закінчив свою дію 04.04.2006 року та зберігався до 04.04.2007 року. Відповідач сфальсифікував дані про договір який він не укладав та не підписував, надав як споживачу неправдиву інформацію. Вимоги відповідача з посиланням на п.3 ПКЕЕН, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі укладення між сторонами договору користування електричною енергією. Яке буде відновлене після сплати збитків, витрат на повторне підключення та укладення нового договору є неправомірними. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відносини з споживання електричною енергією регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", «Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 (далі ПКЕЕН). При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58-59, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд від ображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Позивач не надав допустимі докази протиправної поведінки відповідача щодо порушення його прав як споживача на користування електричної енергії. Відповідач же, допустимими засобами доказування довів протилежного. Що права позивача як споживача електричної енергії не порушував. Який власноруч заповнював абонентську книжку та проводив оплату. В порушення Правил користування електричної енергії здійснив самовільне підключення електропроводки до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії про що складено [PERSON]. Рішення суду про відшкодування збитків в сумі 2328,04 грн, не виконав. На звернення споживача своєчасно надавалась відповідь. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України, кожна особа може звернутись до суду на захист свого порушеного права. Оскільки ж судом не встановлено порушення прав позивача діями відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача неправомірними в частині надання неправдивої інформації про укладання договору про постання електричної енергії від 04.04.2002 року № 43104864, ухиленні від надання копії даного договору та необґрунтованому стягненні коштів за спожиту електричної енергії, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень позивач як на правову підставу послався на ст 1167 ЦК України та на Закон України Про захист прав споживача. Проте, відшкодування моральної шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, прямо передбачених законом, а також, якщо умови про відшкодування такої шкоди прописані у договорі. Умовою застосування ст.1167 ЦК України є наявність позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Оскільки встановлено, що між сторонами виникли правовідносини обумовлені договором постачання електричної енергії до будинку споживача,, за яким відшкодування моральної шкоди не передбачено, то в задоволенні позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Крім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Тоді як в даному випадку зазначені у цій нормі наслідки не наступили. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1575 цс 16. Враховуючи вище зазначене в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed