Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

12 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона 10.07.1979 року прийнята в члени колгоспу «Дружба», в подальшому реорганізованого в КСП «Дружба». Із членів колгоспу вона не виходила, а тому на момент розпаювання земель КСП «Дружба» перебувала в членах цього господарства та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року набула права на земельну частку (пай), однак позивач помилково не була включена до списку додатку до державного акту по КСП «Дружба». У зв'язку з юридичною необізнаністю, позивач не знала про те, що порушені її Конституційні права, а стало їй про це достовірно відомо лише коли вона в грудні 2013 року звернулася до Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, де і дізналася, що її прізвище помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю, в зв'язку з цим, позивач [PERSON] просить: поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за нею право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) із земель не витребуваних паїв, розташованих на території Олексіївської сільської ради, за межами населеного пункту, ділянка [NUMBER]. В відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки /пай/, але не була включена до списку -додатку до Державного акту, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як була членом колгоспу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Дружба» являлася членом КСП, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 18-00-000374 по КСП «Дружба», що підтверджується довідкою Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 26 лютого 2014 року за №31-354/2-14. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved