Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

01.07.2021 року до суду надійшла заява до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті на тмчасово окупованій території матері заявниці - [PERSON] , померлої [INFO] у с. Оріхове, Сакський район, автономна Республіка Крим, Україна. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що її мати [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 2016 року у зв`язку зі станом здоров`я, мати тимчасово стала проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . Мати з 2017 року хворіла. Перебуваючи у селі Оріхове за місцем свого тимчасового проживання, [INFO] матері стало погано, в результаті чого в подальшому [INFO] вона померла. Причиною смерті стала енцефалопатія неуточнена, що підтверджується «Справкой о смерти №С-02534» від 03.11.2020 року. Поховали матір на цвинтарі села Оріхове, Сакського району Автономної Республіки Крим. Звернувшись у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті її матері необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та для оформлення спадщини після її смерті. Також зазначено, що єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті померлої на території, непідконтрольній державній владі території України, що одночасно є тимчасово окупованою територією України, є: довідка про смерть №С-02534) і медичне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, так як вона не може отримати свідоцтво про смерть матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, одночасно з поданням заяви про встановлення факту смерті до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та прохала їх задовольнити (а.с. 13). Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали засобами електронного зв`язку письмову заяву за вх. №ЕП-880/21 про розгляд справи без їх участі, повідомили, що державна реєстрація смерті гр. [PERSON] , [INFO] , не проводилась, просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 18). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка села Басань Пологівського району Запорізької області, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.01.2000 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4), за даними заяви мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1), звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] у с. Оріхове, Сакський район, Автономна Республіка Крим, Україна. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.08.1963 року Басанською с/радою Пологівського району Запорізької області, [INFO] народилася [PERSON] , про що 17.08.1963 року зроблено відповідний запис № 45, матір`ю якої зазначена [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.08.1986 року Оріхівською с/радою Сакського району Кримської області, 02.08.1986 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний запис №40. Прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 6). 30.06.2021 року за № 1253/21.22-69 [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пред`явлене свідоцтво про смерть [NUMBER] від 03.11.2020 року видане відділом запису актів цивільного стану Автономної республіки Крим, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (а.с. 7). Згідно довідки про смерть №С-02534 від 03.11.2020 року та згідно копії медичного свідоцтва про смерть серії 35 №076883 від 02.11.2020 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Оріхове Сакського району, Республіка Крим, причина смерті: енцефалопатія неуточнена (а.с. 8, 9). Свідоцтво про смерть гр. [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Запоріжжя, померлої [INFO] в с. Оріхове Сакського району, АРК Крим, Україна, серії [NUMBER] від 03 листопада 2020 року, видане Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, за фактом її смерті, актовий запис № 170209910002801349008, є невстановленого зразка та не відповідає державним вимогам (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя, була громадянкою України відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданим Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 23.12.1997 року, та мала зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). На підтвердження факту поховання [PERSON] на непідконтрольній державній владі України території, заявником також надано фото з місця поховання (а.с. 12). Суд, задовольняючи заяву, виходить з такого. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що до суду звернулась [PERSON] так як позбавлена можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, з заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме: с. Оріхове, Сакський район, Автономна Республіка Крим, Україна, що відповідно до ст. 3 Заокну України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено окупованою територією. На даний час на території Автономної Республіки Крим, де померла мати заявника, відсутні державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, які уповноважені виконувати функції органів державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, непередбаченому законом. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Суд вважає, що факт того, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Оріхове, Сакський район, Автономна Республіка Крим, Україна, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , причина смерті: енцефалопатія неуточнена, знайшов своє підтвердження в наданих суду доказах, зокрема і побічно підтверджується довідкою про смерть від 03 листопада 2020 року № С-02534, лікарським свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2020 року, та свідоцтвом про смерть від 03 листопада 2020 року серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі "Loizidou v Turkey", а також у справі "Cyprus v Turkey", а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі "Mozer v Republic of Moldova and Russia", "Haseu and Others v Moldova and Russia", де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належить. Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 (адміністративне провадження № К/9901/2383/17). Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини та практику ВС, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника, суд виходить з дотримання вимог ст. 294 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до листа Касаційного цивільного суду у складі ВС № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року зазначено, що вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів смерті чи народження на тимчасово окупованій території України не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті у заявника є об`єктивні перешкоди. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту, який має юридичне значення щодо якого заявник звернулася з відповідною заявою. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Outcome: approved