Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з первісним позовом, в якому просить визначити порядок користування трикімнатною квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира), з виділенням йому у користування ізольованої житлової кімнати № 9 житловою площею 16,0 кв.м. з балконом, виділенням у користування відповідачу двох ізольованих житлових кімнат № 7 та № 8 житловою площею 27,5 кв.м. з балконом, та залишенням у загальному користуванні позивача та відповідача місць загального користування - приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6 загальною площею 19,5 кв. м. Крім того, позивач просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні ізольованою житловою кімнатою № 9 з балконом та місцями загального користування - приміщеннями №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 загальною площею 19,5 кв.м. у вказаній Квартирі. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18.11.1995 року. Шлюб було розірвано 05.10.2006 року. За час перебування у шлюбу сторонами було набуте спільне майно, а саме Квартира. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2012 року, залишеним без змін згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 14.11.2012 року, Квартиру було поділено між сторонами як спільне майно подружжя, у зв'язку з чим за кожним з них визнано право власності на 1/2 частину Квартири. Спірна Квартира має три ізольовані житлові кімнати площею 12,8 кв.м., 14,7 кв.м. та 16,0 кв.м. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину Квартири з виплатою йому вартості зазначеної частки у спільному майні в розмірі 64035,00 грн. та у зв'язку з припиненням права власності [PERSON] на 1/2 частину Квартири визнати за нею право власності на вказану частку Квартири. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що в Квартирі зареєстровані вона та її неповнолітня дочка. Відповідач за зустрічним позовом в даній Квартирі не був зареєстрований, оскільки мав інше місце проживання та не намагався вселитися в спірну Квартиру. План квартири, наданий відповідачем за зустрічним позовом, не відповідає дійсному планування Квартири, оскільки в останній проведено переобладнання. Крім того, згідно запропонованого відповідачем за зустрічним позовом порядку користування квартирою позивач за зустрічним позовом разом з неповнолітньою дитиною фактично залишиться без балкону. Квартира має один вхід, суміжні кімнати, одну кухню площею 6,7 кв.м., один с/вузол, один коридор і не призначена для користування двома і більше родинами. Належна відповідачу частка не може бути виділена в натурі. Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає неможливим спільне користування квартирою разом з відповідачем, оскільки між ними виникли та продовжують існувати неприязні стосунки. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, його представник підтримали позовні вимоги та доводи, викладені в первісному позові, в повному обсязі. Заперечували проти задоволення зустрічного позову. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги та доводи, викладені в зустрічному позові, в повному обсязі. Заперечувала проти задоволення первісного позову. Також пояснила, що грошові кошти у розмірі вартості 1/2 частини Квартири ними на депозит не вносились. Представник третьої особи заперечував проти первісного позову, вимоги зустрічного позову підтримав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Спірна Квартира є спільної власністю [PERSON] та [PERSON], частка кожного з них у праві власності на Квартиру дорівнює 1/2. Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу Квартири від 14.11.2005 року, а також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.11.2012 року. Згідно технічного паспорту Квартира складається з 3 житлових кімнат, а саме кімнати № 9 площею 16,0 кв.м., кімнати № 8 площею 14,7 кв.м., кімнати № 7 площею 12,8 кв.м., а також кухні № 4 площею 6,7 кв.м., вбиральні № 2 площею 1,1 кв.м., ванної № 3 площею 2,1 кв.м., коридору № 1 площею 9,6 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 6,0 кв.м. Загальна площа Квартири становить 64,8 кв.м., житлова - 43,5 кв.м. За клопотання позивача за первісним позовом по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Суду надано висновок вказаної експертизи № 3038/5950 від 28.05.2014 року, яким визначено чотири варіанти порядку користування Квартирою. Як вбачається з висновків експертизи, кожен з варіантів передбачає виділення у спільне користування сторін коридору № 1 площею 9,6 кв.м., вбиральні № 2 площею 1,1 кв.м., ванної № 3 площею 2,1 кв.м., кухні № 4 площею 6,7 кв.м. Крім того, судом з висновків вказаної експертизи, а також показань експерта, яка була допитана в судовому засіданні, встановлено, що в Квартирі має місце переобладнання, згідно якого демонтована перегородка (стіна) між ванною № 3 та вбиральнею № 2. Крім того, демонтована перегородка (стіна) між ванною № 3, коридором № 1 і кухнею № 4, а також перегородка між вбиральнею № 2 та коридором № 1. Також згідно вказаного переобладнання об'єднане приміщення ванної та вбиральні збільшено за рахунок побудови стіни, яка частково займає площу коридору № 1 та кухні № 4. Як було пояснено експертом в судовому засіданні, виходячи із наданих йому на дослідження матеріалів, вказане переобладнання Квартири не зареєстровано у встановленому законом порядку, технічний паспорт на Квартиру з урахуванням вказаного переобладнання не складався. За таких обставин у неї як експерта були відсутні підстави визначати порядок користування Квартирою у відповідності до фактично існуючого планування вказаної Квартири. В зв'язку з наведеним визначення порядку користування Квартирою проводилось за даними технічного паспорту, оформленого та виданого у встановленому законом порядку, згідно якого в Квартирі в якості окремих приміщень існують вбиральня № 2 та ванна № 3 . Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності В роз'ясненнях, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", наведені аналогічні правові позиції, згідно яких квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Визначаючи порядок користування спірною Квартирою, суд у резолютивній частині рішення повинен визначити приміщення, які залишаються у спільному користуванні сторін. Проте суд позбавлений можливості визначити такі приміщення, оскільки існуюче планування Квартири не відповідає даним технічного паспорту. Так, у суду відсутні дані щодо найменування об'єднаного приміщення, яке складається з ванної, вбиральні, частини коридору та кухні, його порядкового номеру та площі. Відповідно, у суду відсутні дані щодо фактичної площі коридору та кухні, яка була зменшена у зв'язку із переплануванням. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України технічний паспорт на Квартиру із вказаними вище даними суду наданий не був. Вимога щодо зобов'язання привести Квартиру у стан, який відповідає даним технічного паспорту, позивачем за первісним позовом не заявлялась. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити порядок користування спірною Квартирою, в зв'язку з чим відмовляє у відповідних вимогах первісного позову. Також суд відмовляє у вимогах позивача за первісним позовом щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні ізольованою житловою кімнатою № 9 з балконом та місцями загального користування - приміщеннями № 1, 2, 3, 4, 5, 6 загальною площею 19,5 кв.м. у вказаній Квартирі, з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Як вбачається із змісту позовних вимог первісного позову, позивачем не заявлялась вимога щодо зобов'язання відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні Квартирою в цілому. Так, позивачем заявлено вимогу щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користування певною, окремо визначеною кімнатою. Проте у позовних вимогах в частині визначення порядку користування Квартирою, судом відмовлено. Крім того, позивач просить не чинити перешкоди у користування місцями загального користування, в тому числі вбиральнею № 2 та ванною № 3, які в Квартирі фактично не існують. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд також відмовляє у вимогах щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні ізольованою житловою кімнатою № 9 з балконом та місцями загального користування - приміщеннями № 1, 2, 3, 4, 5, 6 загальною площею 19,5 кв.м. Вирішуючи питання щодо зустрічних позовних вимог, суд керується наступним. Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Проте всупереч вимоги ст. 10, 60 ЦПК України позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів на підтвердження внесення вартості 1/2 частки Квартири на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні представником позивача за зустрічним позовом було визнано, що вартість вказаної частки на депозитний рахунок суду не вносилась. За таких обставин підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Outcome: dismissed