Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина та збільшити розмір аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона проживала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2017 році. Від спільного проживання в них народився син [PERSON]. , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним взагалі, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Також покликається на те, що за рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30.01.2018 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що на даний час витрати на дитину зросли, оскільки ціни на всі товари збільшились і їй складно утримувати сина самостійно, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Заяв про причини неявки, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому Мазанович Н.П. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до таких висновків. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2017 року було розірвано. Від спільного проживання в них народився син [PERSON]. , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2014 року. Як встановлено судом, за рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30.01.2018 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Відповідно до характеристики виданої директором ЗДО №2, [PERSON] є добрим, ввічливим, комунікабельним, розсудливим, працелюбним, активним, емоційно стабільним. Вихованням [PERSON] займається мати, про участь батька у житті сина нічого сказати не можуть, оскільки за час перебування хлопчика в закладі дошкільної освіти його не бачили. Як вбачається з висновку ООП №08-1778 від 19.11.2019 року питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , розгядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Рівненському міськвиконкомі 13.11.2019 року, коміся з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконачому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення мами дитини, [PERSON] , прийняла рішення про недоцільність позбавлення [PERSON] батькіських прав стосовно малолітнього [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до статті 9 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, згідно ст.166 СК України та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі наведеного, ст.ст.164, 180, 181, 183, 192 СК України,

Outcome: approved