Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що згідно ордеру на жиле приміщення [NUMBER], що виданий на підставі рішення ЖК виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області 17.12.2003 р. [PERSON] на сім'ю у складі чотирьох чоловік: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, надана трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. [INFO] наймач квартири [PERSON] помер. Позивач на час надання позову до суду є наймачем квартири, з ним укладено відповідний договір (найму) з балансоутримувачем - третьою особою КП «Краснолиманська служба єдиного замовника», вказана квартира не приватизована та знаходиться у комунальній власності. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично не мешкають за місцем реєстрації з 01.01.2010 р. та на час подання позову. Позивач вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування вказаною квартирою, оскільки постійно проживають в іншому жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Факт проживання відповідачів за вказаною адресою підтверджується: актом, складеним комісією від 30.12.2015 р. в м. Красний Лиман; актом, складеним комісією від 22.07.2015 р. в смт. Райгородок, щодо місяця проживання [PERSON]; актом, складеним комісією від 22.07.2015 р. в смт. Райгородок, щодо місяця проживання [PERSON]; довідкою виданою Райгородоцькою селищною радою у 2015 р., щодо місця проживання [PERSON], [PERSON]; довідкою з місця навчання [PERSON] від 01.07.2015 р.; договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 24.02.2015 р.; договором № 212413098 від 10.06.2015 р. на користування еклектичною енергією; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 51927717 від 22.01.2016 р. Перешкод відповідачам [PERSON] та [PERSON] в користуванні квартирою в період з 01.10.2011 р. по 01.09.2015 р. позивач не чинив, що встановлено рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.10.2015 р. по справі № 236/1671/15-ц, що набрало законної сили 19.10.2015 р. В квартирі проживає він з дружиною та двома малолітніми дітьми, відповідачі добровільно припинити реєстрацію не бажають, що обмежує право позивача та членів його сім'ї в користуванні вказаною квартирою, просив позов задовольнити, визнати [PERSON], [PERSON] на підставі ст. 107 ЖК України такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям в інше жиле приміщення на постійне проживання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], підтримав її позицію. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник третьої особи КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив справу розглянути без участі представника, рішення винести на розсуд суду (а.с.36). Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру на житлове приміщення [NUMBER], що його видано виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради Донецької області від 17.12.2003 року, родині, яка складалася з 4 чоловік: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, надано право зайняття квартири [ADDRESS], жилою площею 38,78 кв. м. (а.с.12). [INFO] наймач квартири [PERSON] помер. За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та його малолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7-11). Цю обставину відповідачі в судовому засіданні не спростовували. Відповідно до акту КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» від 30.12.2015 року у квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 01.08.2009 року (а.с.13). Відповідно до актів Райгородоцької селищної ради від 22.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 2010 року проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). [PERSON] за період з 01.09.2009 року по 25.05.2012 року навчалася в Слов'янському професійному машинобудівельному ліцеї, та проживала в м. Слов'янську, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.17). Згідно наданим Договорам про надання послуг з вивезення побутових відходів від 24.02.2015 року та про користування електричною енергією від 10.06.2015 року, що їх укладено відповідачем [PERSON] з відповідними підприємствами за адресою : [ADDRESS] (а.с.19-20). Вказаний будинок на праві приватної власності належить матері відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.23-24). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.10.2015 р. по справі № 236/1671/15-ц, що набрало законної сили 19.10.2015 р. встановлено, що [PERSON] не чинив перешкод [PERSON] та [PERSON] в період з 01.10.2011 р. по 01.09.2015 р. в користуванні квартирою квартирою [ADDRESS] (а.с.26-28). Згідно вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами) зазначено, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], як при розгляді цивільної справи № 236/1671/15-ц, так і при розгляді вказаної справи, не спростовували факт не проживання в квартирі [ADDRESS] з 2010 року, тобто, понад 6 років. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, що в даному випадку свідчить про застосування саме норм ЖК України та Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Суд приймає до уваги той факт, що відповідачі, погодившись з позовом, визнали обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, та приймає їх, що не буде суперечити положенням частини 4 статті 174 ЦПК України. Таким чином, дослідивши вищевказані докази, які достовірно підтверджують факт вибуття відповідачів зі спірного жилого приміщення на інше постійне місце проживання, враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного, ст. ст. 71,72, 107 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved