Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до Петро-Іванівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про встановлення факту належності правоустановлюючого документу та визнання права на право на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги наступним: він є власником земельної частки (паю), яка була виділена йому із земель колишнього КСП «Україна» та яка розташована на території Петро-Іванівської сільської ради. Позивачем був втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай). Він звертався до Дворічанського відділу Держгеокадастру про видачу йому дублікату сертифікату, на що отримав усну відмову, оскільки сертифікат виготовляється в одному екземплярі. Однак йому була надана письмова відповідь про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» під № 144 від 10.02.1997 обліковується запис про видачу [PERSON] сертифікату серії [NUMBER] з наявністю підпису про отримання останнім сертифікату. Позивач виявив, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) допущена помилка при написанні його прізвища, а саме: в сертифікаті вказане прізвище «Єременко» замість правильного «Єрьоменко», як зазначено в паспорті громадянина України. Факт того, що він є власником земельної частки (паю) згідно вказаного сертифікату підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER], виданим на ім»я [PERSON]; трудовою книжкою колгоспника; договором оренди земельної частки (паю); актом прийому передачі земельної ділянки. В зв»язку з цим позивач звернувся до суду та просив встановити факт належності сертифікату, виданого на ім»я "[PERSON]", йому - [PERSON] та визнати за ним право на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Петро-Іванівський сільський голова Гончарук Н. до суду не з"явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути у відсутності представника сільської ради. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 10.01.2000, прізвище позивача зазначено як «[PERSON]» (а. с. 5). Відповідно до довідки Петро-Іванівської сільської ради, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], без реєстрації. Згідно інформації відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.06.2018 № Е-20/0-0.23,17-20/138-18, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» під № 144 від 10.02.1997 обліковується запис про видачу [PERSON] сертифікату серії [NUMBER]. Наявний підпис власника про отримання даного сертифікату (а. с. 8). Вказаний сертифікат був втрачений. Про втрату даного сертифікату позивачем було подано оголошення в газеті «Дворічанський край» (а. с. 14). Крім того, судом було встановлено, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] від 12.12.2007 видане на ім»я «[PERSON]» (а. с. 9). Трудова книжка колгоспника від 27.03.1972, заповнена російською мовою на ім»я «[PERSON]» (а. с. 10). Договір оренди земельної частки (паю) від 27.04.2012 за № 427/1 укладено між власником сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] та СФГ «Зоря» в особі голови Хаперського І. О. (а. с. 12). Згідно акту прийому передачі земельної частки (паю) від 27.04.2012, прізвище власника земельної частки (паю) зазначено як « [PERSON]» ( а. с. 13). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та «[PERSON]» це одна особа, та сертифікат серії [NUMBER], виданий на ім»я «[PERSON]», належить[PERSON] - позивачу по справі. Цей же факт підтверджується письмовими доказами по справі. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред»являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обгрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом встановлення факту належності йому сертифікату та визнання за ним права на право на земельну частку (пай)в судовому порядку. За таких обставин справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз»яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Outcome: approved