Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У будинку зареєстровані його доньки [PERSON] та [PERSON] , а також онука [PERSON] Однак, з 2014 року вони в даному будинку не проживають й житловою площею не користуються. Місце їх знаходження на даний час йому не відоме. У зв`язку із реєстрацією відповідачів у даному будинку він не може вільно володіти та користуватися ним, зокрема отримати субсидію в належному розмірі. Тому, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року встановлено особу відповідачки [PERSON] , прізвище якої згідно паспорту є [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі й просить його задоволити. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що дійсно у 2014 року вона забрала свою доньку [PERSON] , усі свої речі та добровільно виїхала з будинку свого батька на інше місце проживання в [ADDRESS] , де проживає разом із донькою та чоловіком. Однак, вказує, що залишила місце проживання по [ADDRESS] через те, що батько постійно пиячив і проживати з ним було не можливо. З того часу вони з донькою у будинку не з`являються та не користуються ним. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з"явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації Пилипчук Л.В . вважає не доцільним визнавати малолітню [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 24 листопада 2000 року. У вищезазначеному житловому будинку зареєстровано місце проживання його доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також онуки [PERSON] , 2014 року народження , що підтверджується довідками виконавчого комітету Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №2961 від 17.12.2018 року та № 53 від 30.01.2019 року. Наприкінці вересня 2014 року [PERSON] разом із донькою [PERSON] , а також [PERSON] зібрали свої речі та виїхали з належного позивачу житлового будинку на інше місце проживання. З того часу вони у будинку не проживають, житловою площею не користуються. Зазначені обставини підтверджуються: довідками виконавчого комітету Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №2961 від 17.12.2018 року та №53 від 30.01.2019 року, актом обстеження умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 17 грудня 2018 року, проведеного комісією у складі секретаря Сербинівської сільської ради Бачук О.В., депутатів Коломієць К.П. , Кулинич С.А. , сусідів [PERSON] , [PERSON] , а також визнано самою відповідачкою [PERSON] , яка вказала, що дійсно після народження доньки вона добровільно разом з дитиною виїхала з будинку свого батька на інше місце проживання в [ADDRESS] , де проживає разом із донькою та чоловіком. Крім того, допитана судом свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] , також підтвердила, що з 2014 року її діти у спірному будинку не проживають та ним не користуються. При цьому, суд не приймає до уваги покази [PERSON] про те, що [PERSON] вигнав її та доньок зі спірного будинку, оскільки вони не підтверджені жодними іншими доказами та спростовуються показами відповідачки [PERSON] , яка вказувала, що добровільно залишила спірний будинок. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та її донька [PERSON] , а також [PERSON] втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , оскільки відсутні у будинку без поважних причин понад один рік. При цьому суд відхиляє висновок органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2019 року щодо недоцільності визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим будинком з наступних підстав. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона разом з донькою [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. З огляду на викладене, визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування спірним будинком не суперечить інтересам дитини, оскільки вона має інше постійне місце проживання разом зі своєю матір`ю. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на його користь слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, зокрема, з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] - 1536 грн. 80 коп. (768,40 грн. х 2) судового збору, а з [PERSON] - 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved