Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 24 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 194. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні типи характерів, відсутність взаєморозуміння. З січня 2019 року вони припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивачка в заявах від 11.07.2019 р. та від 09.08.2019 р., а відповідач в заяві від 09.08.2019 р. , зазначили, що строк на примирення їм не потрібен, майнового спору немає, діти надалі проживатимуть з матір`ю, тобто позивачкою по справі. Крім того, позивачка зазначає про те, що судові витрати залишити по фактично понесеним. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 24 червня 2005 року. Від шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відносини між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає. Примирення між ними не досягнуто. Спільне господарство сторони не ведуть. Майнового спору між ними немає. Діти надалі проживатимуть з матір`ю. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, суд вважає, що їх необхідно залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved