Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Третьою особою без самостійних вимог в справі є: Запорізька районна державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки [NUMBER] площею 6,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. що розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданим 28.02.2001 року. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, як онук спадкодавця, тому що батько позивача - [PERSON] (син спадкодавця [PERSON]) помер [INFO]. Спадщину, відкриту після смерті дідуся [PERSON], позивач прийняв фактично, однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, тому що фактичне прийняття спадщини повинно підтверджуватися судовим рішенням, що надано позивачу в письмовому роз'яснення нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за відсутності його представника та про визнання позовних вимог. Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора свого представника для участі в судовому засіданні не направила, подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 15 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якого [PERSON] помер [INFO]. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 04 вересня 1996 року Відділом запису актів громадянського стану Запорізького району Запорізької області, відповідно до якого [PERSON] помер [INFO]. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00015798319, сформованим 15.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], померлого [INFO], підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого повторно 22.07.1999 року відділом запису актів громадянського стану Запорізького району Запорізької області. Відповідно до довідки, виданої 16.08.2016 року Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO], який помер [INFO], був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] з 23.11.1977 року по день смерті [INFO]. Згідно роз'яснення № 2894/01-16, наданого 08.12.2015 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Право власності [PERSON], померлого [INFO], на земельну ділянку площею 6,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданим 28.02.2001 року Запорізькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Запорізької райдержадміністрації № 407 від 08.08.2000 року. Відповідно до відповіді № 1561/01-16, наданої 01.10.2016 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не відкривалась. Згідно п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. Згідно зі статтею 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст.. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК». Відповідно до ст.. 392 ЦК України у діючій редакції, власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.. 182 ЦК України у діючій редакції, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вищезазначене призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved