Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ», гаражного товариства «ВЕТЕРАН» про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.04.2009 року по 09.12.2013 року знаходився у трудових відносинах з гаражним кооперативом «ЮНІСТЬ», та працював охоронником. З вказаної посади був звільнений за власним бажанням 09.12.2013 року. 07.06.2013 році під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок: напали та покусали собаки, внаслідок якого стан здоров'я останнього значно погіршився. За результатами висновку обстеження Медико-соціальної експертної комісії № 005457 від 05.12.2013 року у результаті травми, пов'язаної з виробництвом позивачу було встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності, при цьому, визначена необхідність у додаткових видах допомоги. Позивач вважає, що нещасний випадок є причиною його моральних страждань. На його думку, моральна шкода, завдана в результаті нещасного випадку на організації полягає у тому, що відповідачем фактично його позбавлено гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ» моральну шкоду у зв'язку з отриманням виробничої травми в розмірі 50 000 та з гаражного товариства «ВЕТЕРАН» на його користь 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті трудового каліцтва. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник позивача - [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснив, що знаходився у трудових відносинах з гаражним кооперативом «ЮНІСТЬ». Під час виконання ним трудових обов'язків стався нещасний випадок. [INFO], близько 01-00 год. він здійснював обхід території разом з іншим охоронцем - [PERSON], який на 8 блоці впав та останньому стало зле, у зв'язку з чим, він викликав карету швидкої допомоги. На прохання медиків, він пішов їх зустріти і на в'їзді до кооперативу, зі сторони гаражного товариства «ВЕТЕРАН», на нього напали собаки, які почали кусати за ноги, потім завалили на землю, кусали за руки та тіло. Йому допомогли чоловіки, які проїжджали мимо, відігнали собак та викликали катеру швидкої допомоги. Швидка доставила його до лікарні, де він сім днів знаходився в реанімації в тяжкому стані. Після цього, більше трьох місяців знаходився на стаціонарному лікуванні. Внаслідок нещасного випадку йому було встановлено 30 % (5% по травмі 08.05.2011 року з 27.11.2013 року; 25 % по травмі [INFO]) стійкої втрати професійної працездатності. Позивач відчуває сильні болі, переніс операцію по пересадці шкіри. Вимушений проходити лікування в закладі охорони здоров'я, відвідувати лікарів, проходити консультації, займатись відновленням здоров'я, що крім фізичних завдає йому і моральні страждання (погано ходить після проведених операцій, необхідна стороння допомога близьких). Впевнений, що собаки, які його покусали належать гаражному товариству «ВЕТЕРАН» і досі живуть на їх території. На території гаражного товариства «ВЕТЕРАН» на момент подій, у вольєрі перебувала собака по прізвиську [INFO], але точно зазначити він не може, чи кусала його вказана собака. Вважає, що моральна шкода в розмірі 50 000 грн. з гаражного товариства «ВЕТЕРАН» та 50 000 грн. з гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ» є достатньою компенсацією шкоди, завданої в результаті виробничої травми, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача - гаражного товариства «ВЕТЕРАН» - Шкуратов О.В. заперечував проти позову в повному обсязі. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з гаражним кооперативом «ЮНІСТЬ», тому обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивач ніколи не працював та не перебував у трудових відносинах з гаражним товариством «ВЕТЕРАН», тому вимоги [PERSON] про стягнення з товариства моральної шкоди у зв'язку з отриманням виробничої травми є необґрунтованими. Також, посилання позивача та його представника на те, що собаки, які напали на [PERSON] належать гаражному товариству «ВЕТЕРАН» є безпідставними, так як на час нещасного випадку [INFO] в товаристві була одна собака за кличкою «[INFO]», породи «Німецька вівчарка», стать - самка, яка померла на початку листопада 2013 року за старістю. Зараз в товаристві також є собака, яка має відповідні документи: ветеринарну карточку, паспорт, документи про проведення щеплень. Днем собака має нашийник та перебуває в ізольованому вольєрі, вночі приймальник автомобілів (охоронник) разом з собакою здійснюють обхід території. Собака «[INFO]» на час нещасного випадку знаходилась разом з приймальником автомобілів гаражного товариства «ВЕТЕРАН», тому не могла вкусити [PERSON] Не заперечують, що біля гаражних кооперативів бігають безпритульні собаки, але вони можуть належати особам, які мешкають у приватному секторі неподалік чи Державному підприємству «Автобаза зв'язку». Представник відповідача - гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ» Ткаченко В.Ф. заперечує проти позову, суду пояснив, що [PERSON] працював сторожем, під час виконання ним трудових обов'язків, з останнім стався нещасний випадок: на головній дорозі, біля гаражного товариства «ВЕТЕРАН» на нього напали їх собаки - одна собака білого кольору на прізвисько «Белан», друга чорна кольору, великого зросту, які мають підвищену активність, кидаються на людей, третя собака не встановлена. Внаслідок нещасного випадку був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, згідно якого нещасний випадок стався внаслідок укусу собаки. За результатами висновку обстеження Медико-соціальної експертної комісії № 005457 від 05.12.2013 року [PERSON] було встановлено 30 % ( 5% по травмі 08.05.2011 року з 27.11.2013 року; 25 % по травмі [INFO]) стійкої втрати професійної працездатності. Гаражним кооперативом надавалась позивачу матеріальна допомога на лікування, вони підтримували зв'язок з дружиною [PERSON], возили її на автомобілі в лікарню та інші установи. 09.12.2013 року [PERSON] звільнився за власним бажанням. Вважає, що собаки, які покусали [PERSON] належать гаражному товариству «ВЕТЕРАН» і тому саме вони повинні відшкодовувати останньому моральну шкоду. Просить у позові відмовити. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є членом гаражного товариства «ВЕТЕРАН». На момент подій дійсно у вказаному гаражному товаристві була собака на прізвисько «[INFO]», але остання постійно вдень перебувала у вольєрі, а вночі разом була на поводу у охоронців. Допитаний свідком [PERSON] пояснив, що він працює приймальником автомобілів (охоронцем) в гаражному товаристві «ВЕТЕРАН» останні 5 років. Дійсно у червні 2013 року у вказаному товаристві була собака вівчарка на прізвисько «[INFO]», але остання постійно вдень була у вольєрі, а вночі або прив'язана біля дверей у приміщення охоронців або з нею на поводу ходили охоронці гаражного товариства. Також, дуже часто біля території гаражного товариства «ВЕТЕРАН» та гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ» бігають інші собаки, у т.ч. на прізвисько «[INFO]», але вказані собаки нікому не належать. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що він також працює приймальником автомобілів (охоронцем) в гаражному товаристві «ВЕТЕРАН» останні 2 роки. У подальшому, [PERSON] надав аналогічні пояснення, що і свідок [PERSON] про обставини перебування собак у товаристві «ВЕТЕРАН» та біля території гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ». Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона працює заступником голови гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ». Обставини, при яких собаки покусали позивача знає зі слів охоронців та самого [PERSON] Наступного дня після подій, 08.06.2013 року вона телефонувала охоронця гаражного товариства «ВЕТЕРАН» - [PERSON], яка чергувала у ніч на [INFO], але остання повідомила, що нічого не бачила та нічого не чула. Неодноразово бачила, що на території гаражного товариства «ВЕТЕРАН» перебувала без поводка велика собака «[INFO]» та собака «[INFO]», яка належала вказаному товариству. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що він працює охоронником у гаражному кооперативі «ЮНІСТЬ», саме він прийшов на зміну [PERSON], коли останнього покусали собаки. Хто точно не пам'ятає, але йому повідомили, що позивача покусали собаки гаражного товариства «ВЕТЕРАН». В той час на території товариства «ВЕТЕРАН» постійно були собаки «[INFO]» та «[INFO]». Також була у вказаного товариства була собака «[INFO]», яка перебувала у вольєрі. На момент подій ([INFO]) «[INFO]» вже померла. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 25.04.2009 року по 09.12.2013 року позивач знаходився у трудових відносинах з гаражним кооперативом «ЮНІСТЬ» та працював охоронцем, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с. 7). [INFO] з [PERSON] стався нещасний випадок під час виконання його трудових обов'язків, а саме на посаді охоронця у гаражному кооперативі «ЮНІСТЬ» - покусали собаки, про що був складений акт № 1 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 9-12). Згідно виписного епікризу з історії хвороби № 1802ург. на ім'я [PERSON], останній [INFO] був доставлений каретою швидкої допомоги до Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя № 9» у тяжкому стані, зі скаргами на багато чисельні укушені рани обох верхніх кінцівок, гомілок з дефектом легеневих тканин до 0,5 %. Етанолу в крові не виявлено (а.с. 14). У період з 03.07.2013 року по 11.07.2013 року, та з 30.07.2013 року по 28.08.2013 року, з 29.08.2013 року по 29.09.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні, 01.08.2013 року та 20.08.2013 року було проведено операції - аутодермопластика. Виписаний для подальшого лікування у поліклініці, працездатність не відновлена (а.с. 14-15). Відповідно до п.1.1. Наказу Міністерства Охорони Здоров'я України № 212 від 22.11.1995р. (зі змінами від 05.08.1998р.) - на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) покладено обов'язки встановлення факту спричинення моральної шкоди. Згідно п. 3.8. цього ж наказу: „Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу, або лікарсько-консультаційної чи медико- соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого". Згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.12.2013 року, серії АВ № 005457 [PERSON] встановлено 30 % ( 5% по травмі 08.05.2011 року з 27.11.2013 року; 25 % по травмі [INFO]) втрати професійної працездатності, але МСЕК факт моральної шкоди не встановлено (а.с. 13). З копії трудової книжки [PERSON], вбачається, що після нещасного випадку останній звільнився з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням і по теперішній час не працює. 21.01.2014 року постановою слідчого СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізький області Лихачовим В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження, так як в діях директора гаражного товариства «ВЕТЕРАН» відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 23). Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Нормою ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішення питання про відшкодування моральної шкоди, суд керувався роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові Пленуму № 4 від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. З врахуванням обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з гаражного кооперативу «ЮНІСТЬ», з яким позивач знаходився у трудових відносинах, підлягають задоволенню частково у розмірі 9000 грн., що на думку суду буде відповідати принципу розумності і справедливості, а також буде адекватно встановленим обставинам, враховуючи душевні страждання, яких [PERSON] зазнав у результаті виробничої травми. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з гаражного товариства «ВЕТЕРАН», то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] не знаходився у трудових відносинах з гаражним товариством «ВЕТЕРАН», тому останнє не повинно нести обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, який покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої незалежності., тобто гаражний кооператив «ЮНІСТЬ». За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених доказів позивачем та його представником не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів щодо факту належності собак, які покусали [PERSON] саме гаражному товариству «ВЕТЕРАН». Таким чином, враховуючи, що у даній справі не доведено факт вини у діях відповідача - гаражного товариства «ВЕТЕРАН», не встановлено належність собак, що нанесли тілесні ушкодження позивачу, тому вказане товариство не повинно нести відповідальність за завдані даною подією моральні страждання [PERSON] За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з гаражного товариства «ВЕТЕРАН», на думку суду, слід відмовити через їх не обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: partial