Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

22 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві послалася на наступне. З 27 січня 2012 року з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних стосунків дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина не надає, просила постановити рішення про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання сторони не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про слухання справи у порядку заочного розгляду у відсутність сторін на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши представлені докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що сторони по справі з 27 січня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого ВДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні (а.с.7). Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 05 червня 2012 року Червонозірської сільською радою Снігурівського району, актовий запис №5 (а.с.6). Сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею в [ADDRESS], про що надана довідка виконавчого комітету Суворської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 20 березня 2017 року за №232 (а.с.8), а відповідач мешкає в [ADDRESS]. Відповідач є працездатною особою, аліменти іншим особам не сплачує, стан його здоров"я задовільний, а тому взмозі надавати на утримання дитини матеріальну допомогу у розмірі, заявленому позивачкою. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, як визнаний відповідачем. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 640грн.

Outcome: approved