Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

18 березня 2020 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП "Малинське Полісся» Шевченківської сільської ради Малинського району Житомирської області. Позивач після смерті матері звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) вона не в змозі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про смерть її матері наявні розбіжності, зокрема у свідоцтві про народження ім`я матері зазначене як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть - [PERSON] . Тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та просить встановити факт родинних відносин з спадкодавцем та визнати за нею право на земельну частку (пай). Представник Шевченківської сільської ради Малинського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, в заяві, яку направив до суду просить розглядати справу без участі представника, з позовом згоден. Представник третьої особи відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] в с. Шевченково Малинського району Житомирської області померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача по справі. Те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] підтверджується наступним. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач народилася [INFO] та її батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно записів погосподарської книги в період з 1950 по 2000 роки головою домогосподарства в с. Тишів Малинського району Житомирської області рахується [PERSON] , 1913 року народження. Разом з нею були зареєстровані та проживали: мати - [PERSON] (померла), син - [PERSON] (помер [INFO] ), син - [PERSON] (помер [INFO] ) та донька - [PERSON] З 2001 року головою домогосподарства зазначено [PERSON] , 1913 року народження, яка померла [INFO] (а.с.7-8). Позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища індексний номер 00024781208 від 03 грудня 2019 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і право на земельну частку (пай).. За життя спадкодавець склала заповіт на користь всіх своїх дітей, посвідчений 30 березня 1991 року головою виконкому Шевченківської сільської Ради народних депутатів Малинського району Житомирської області Насікановою М.І. (а.с.9). У зв`язку з цим позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак постановою завідувачій Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М. їй було відмовлено у видачі даного документу у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.14). Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №319750 підтверджується, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Малинське Полісся» в с.Шевченкове Малинського району Житомирської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай (а.с.6). З листа відділу у Малинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що [PERSON] включена до списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки із земель реформованого СВАТ «Полісся». Сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] не оформлявся. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по реформованому СВАТ на території Чоповицької селищної ради Малинського району становить 4,44 га, його вартість становить 39675,23 грн. (а.с.16). Згідно довідки №209, виданої 12 листопада 2019 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, померла [PERSON] дійсно рахується в списку громадян, яким передані у власність земельні ділянки (паї), що є додатком до реформованого СВАТ «Полісся» Шевченківської сільської ради (а.с.15). Відповідно до листа Малинської державної нотаріальної контори № 02-14/304 від 27 березня 2020 року, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена (а.с.25). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова), право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п.11). Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідна правова позиція з приводу даних правовідносин висловлена в Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року (справа № 602/182/17). Порядок прийняття спадщини на майно померлої регулюється статтями 548,549 ЦК УРСР. Як роз`яснено у п.23 Постанови, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 лютого 2020 року (а.с.14). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, свідчить про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. При таких обставинах суд встановлює факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] , а також вважає, що позов в частині визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved