Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа : Харківська міська рада , який в подальшому уточнив , та в остаточній редакції просить суд : - Визначити частку померлої [INFO] року [PERSON] в розмірі ? від 52/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , як на спільне майно подружжя , що набуте у шлюбі. - Визнати за [PERSON] право власності на 52/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначила , що 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за батьком позивачки - [PERSON]. При придбанні частки житлового будинку у власність батько позивачки перебував у шлюбі з [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2014 року шлюб між батьками був розірваний. [INFO] року мати позивачки [PERSON] померла. У передбачений законодавством термін [PERSON] звернулась до 5-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з підстав, що право власності на частку в 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровано. Дана частка житлового будинку була придбана для сумісного проживання членів сім*і, батьки сплачували комунальні витратита були зареєстровані у вищезазначеному будинку. Позивачка є спадкоємницею першої черги. Інших спадкоємців немає, заповіт за життя мати не складала , а тому просить в судовому порядку визнати права власності на спадкове майно, що набуте у спільну власність, та визнати за нею частку житлового будинку, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача у судове засідання з»явився, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа: Харківська міська рада в судове засідання не з»явилась , на адресу суду надала письмові пояснення по справі , просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі , оскільки з технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] ( інвентарізаційни №8804 , реєстровий № 3354) який міститься в матеріалах справи , встановлено що власниками житлового будинку здійснено самочинне будівництво , а саме : літ. «б2» та літ «б3», самочинно збудоване нерухоме майно не є об»єктом права власності , а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами стетей 364 , 367 ЦК України. Суд, вивчивши надану позовну заяву , пояснення представника позивача , дослідивши надані докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за батьком позивачки - [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу №5572 від 10.07.2006 року , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., витягом з державного реєстру правочинів , технічним паспортом на житловий будинок. Доказом родинного зв»язку позивачки [PERSON] з власником будинку [PERSON] є свідоцтво про народження позивачки серії [NUMBER] , актовий запис № 814 від 10.02.1990 року , де в графі батько зазначений : [PERSON] , а мати : [PERSON] . При придбанні частки житлового будинку у власність батько позивачки перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб який укладений 16.07.1988 року . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2014 року шлюб між батьками був розірваний. [INFO] року мати позивачки [PERSON] померла, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08 червня 2016 року , актовий запис № 8703. У передбачений законодавством термін [PERSON] звернулась до 5-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з підстав, що право власності на частку в 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровано, копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії міститься в матеріалах справи. Також, в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява [PERSON] , що їй належать 48/100 ( сорок вісім сотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель , що знаходиться за адресою : [ADDRESS]) , на підставі рішення Київського районного суду м.Харкові від 31 травня 2000 року , справа №2-2151/2-200р. Доводить до відома Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що їй було самовільно побудовані : тамбур літ. Б2 ( приміщення ІІІ площею 2,7 кв.м), тамбур літ.б3 ( приміщення ІІплощею 4,4 кв.м.)сарай літ.И за власні кошти. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 368 ЦК України зазначено: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; с права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу. У тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного з них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна. Згідно з ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній су власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної су власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved