Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управляння юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що громадянин [PERSON] являється їй, [PERSON] батьком, що стверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2001 року. За життя батьком [PERSON] було збудовано житловий будинок [ADDRESS], та який являвся його особистою власністю. [INFO] року батько [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №13 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 5 березня 2013 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька [PERSON], є вона, [PERSON], її мати [PERSON], та сестра [PERSON]. Мати [PERSON], та сестра [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в її користь, склавши відповідні заяви, які затверджені нотаріально. Спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS], після смерті батька вона прийняла, подавши 11 березня 2013 року, в межах строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини за законом, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №33449964 від 11 березня 2013. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] вона не змогла, оскільки державним нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. На підставі наведеного просила визнати за нею, [PERSON], [INFO], мешканкою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірительки. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача, виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова, Ференц П.П. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнають, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак в.о. начальника реєстраційної служби Петращук І.В., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - Пріц О.І., надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO] року помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 березня 2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки спадщина на за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом являються її дочка, позивачка по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 30 жовтня 2001 року. Інші спадкоємці першої черги за законом дружина померлого, [PERSON] та дочка [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] в користь позивачки [PERSON], що стверджується їхніми нотаріально-посвідченими заявами. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1972 році. З довідки №3391 від 12.08.2015 року, виданої виконавчим комітетом Богданської сільської ради, встановлено, що за померлим громадянином [PERSON], згідно відомості по господарської книги, числився житловий будинок, [ADDRESS]. Окрім того, в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, після смерті свого батька, що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №33449964 від 11.03.2013 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved