Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Згідно позовної заяви позивач з відповідачем по справі знаходиться у шлюбі з 07 жовтня 2006 року. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Позивач вказує на те, що їхня сімя фактично розпалась, відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2018 року провадження по справі було відкрито. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, в подальшому надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки не вважає себе батьком другої дитини, в подальшому до судового засідання не зявився, направлене на його адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Так, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 042326 (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул.. Українська, буд.79 та знаходяться на її утриманні (а.с. 3,6-7). Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 17\~У;%20від%2015%20травня%202006%20року%20№%25%20">постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина син [PERSON] народився в зареєстрованому шлюбі. В свідоцтві про народження дитини в графі «Батько» - зазначений відповідач, який до теперішнього часу не звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства, у звязку з чим доводи відповідача, що він не є батьком дитини тому не повинен сплачувати аліменти не можуть бути прийняті судом. У звязку з викладеним вище, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з\~ст.. 141 ЦПК України,\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved