Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ "Фінансова компанія управління активами, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Замостянський відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 01.05.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 350/7311ES5USI у розмірі 23 006,46 грн. Право вимоги за вказаним договором, на підставі договору факторингу № 20140730-Г від 30.07.2014 відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», після чого відступлено на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 1620182407-1/2 від 24.07.2018 року. 03.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8765 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 29.07.2014 року по 17.07.2019 року включно, коштів у загальному розмірі 37 661,84 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 19 771,46 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками становить 2 375,00 грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 15 365,38 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису з [PERSON] стягнуто 150,00 грн. Про вказаний факт позивачу стало відомо після отримання постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.11.2019 року № 60300002 та в подальшому, з Єдиного реєстру боржників та з матеріалів виконавчого провадження № 60300002 відкритого головним державним виконавцем. Позивач зазначає, що головним державним виконавцем Ільчик О.Г., 15.10.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису. 16.03.2020 року головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору із позивача у сумі 3 766,18 грн. В подальшому, 04.11.3019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , яка офіційно працевлаштована у Чорноморській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ). Станом на теперішній час, проводяться стягнення із заробітної плати позивача. Вказаний виконавчий напис позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки коштами за Договором № 350/7311ES5USI від 01.05.2013 року позивач жодного разу не користувалась. Жодних повідомлень про невиконання [PERSON] умов Договору або про наявність заборгованості від ПАТ «Платинум Банк» їй не надходило. Крім того, було замінено декілька разів контрагента за вказаним Договором, про що позивачу стало відомо з матеріалів виконавчого провадження, враховуюче те, що позивач не користувалась коштами у тому числі. Жодна з компаній та банк не скористались своїм правом на стягнення коштів із позивача за Договором, строк виконання якого сплинув ще 02.05.2016 року. Також, в обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що нотаріус порушив процедуру видачі виконавчого напису, оскільки не пересвідчився в тому, що позивач була повідомлена про наявність у неї заборгованості за Договором. Від ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Бізнесфінанс», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами»», нотаріуса, жодних повідомлень про наявність будь якої заборгованості позивач не отримувала. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.. при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги. Як вбачається з виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться з 29.07.2014 року по 17.07.2019 рік. Однак, строк дії договору минув 02.05.2016 року та до того ж ПАТ «Платинум Баню» відступило право вимоги за Договором № 350/7311ES5USI кілька разів, тому не зрозуміло, яким чином, стягнення проводиться за вищевказаний період, адже строк дії договору давно минув. До приватного нотаріуса ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» звернулась з заявою про вчинення виконавчого напису лише 03.09.2019 року, із пропуском строку позовної давності. Від ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Бізнесфінанс», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» позивачу не було направлено жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим [PERSON] була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги банку та усіма вище переліченими ТОВ, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, що в загальному і стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 08.07.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 8765, вчиненого 03.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. до набрання законної сили судовим рішенням ухваленим за наслідками вирішення позову. Ухвалою суду від 08.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача - ТОВ "Фінансова компанія управління активами" - у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здісненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 01.05.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 350/7311ES5USI на суму 23 006,46 грн . Строк дії даного договору закінчився 02.05.2016 року. 15.10.2019 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ільчик О.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60300002. 16.03.2020 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 04.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , яка офіційно працевлаштована у Чорноморській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ). 16.03.2020 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору. 03.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №8765 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року в розмірі 37 661,84 грн. Згідно зіст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Однак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.. при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги. Як вбачається з виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться з 29.07.2014 року по 17.07.2019 рік. Строк дії договору минув 02.05.2016 року, крім того, ПАТ «Платинум Баню» відступило право вимоги за Договором № 350/7311ES5USI кілька разів, тому не зрозуміло, яким чином, стягнення проводиться за вищевказаний період, адже строк дії договору давно минув. До приватного нотаріуса ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» звернулась з заявою про вчинення виконавчого напису лише 03.09.2019 року, із пропуском строку позовної давності. Крім того, до заяви про видачу виконавчого напису нотаріуса було надано документ, який жодним чином не відповідає вимогам до виписки з рахунку, передбаченим п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014 року№ 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підстав і виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні, та не з`ясовано щодо наявності взагалі між сторонами спору щодо розміру заборгованості та те, що стягувачем не дотримано вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року№ 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Пронотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 362,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Дана категорія справ відноситься до малозначних та повинна розглядатися у спрощеному провадженні, тому присутність адвоката в судовому засіданні - відсутня, а відтак і надані послуги в частині представництва позивача в судовому засідання не підлягає компенсації. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною позивача сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5 932,05 грн. не відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оскільки зазначені витрати не доведені позивачем та представником позивача.

Outcome: approved