Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розсташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] . В мотивування позову посилається на те, що [INFO] помер її свекор [PERSON] Після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 23.04.1994 [PERSON] все своє майно заповів своєму синові [PERSON] Останній фактично прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог ЦК УРСР 1963 року. Спадкоємців, котрі б мали право на обов"язкову частку в спадщині не має. [INFO] [PERSON] помер і не встиг оформити спадщину на своє ім"я. Заповіту померлий [PERSON] не залишав, а тому відкрилася спадщина за законом. Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Позивач [PERSON] вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Представник відповідача- територіальної громади с.Добринівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2001 (а.с.23). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Встановлено, що за життя [PERSON] зробив розпорядження своїм майно, склавши 23.04.1994 заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів сину [PERSON] (а.с.17). Судом встановлено, що спадкоємців котрі б мали право на обов"язкову частку в спадщині відповідно до ст. 535 ЦК України (в ред. 1963 року) після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) для оформлення спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] вчасно прийняв спадщину, після смерті батька [PERSON], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог ЦК УРСР 1963 року, оскільки проживав разом із своїм батьком в спірному будинку по [ADDRESS] Заставнівського району, що вбачається із довідки Добриновецької сільської ради № 04 від 09.01.2016 (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2016 (а.с.28) і не встиг оформити своє спадкове право на спадщину, яка залишилась після смерті батька [PERSON] За життя [PERSON] заповіту не залишав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, що вбачається із довідки Добриновецької сільської ради Заставнівського району №08 від 19.01.2016 (а.с.9). До складу спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] входить: квартира [ADDRESS] та житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом є позивач, котра являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.11.2002 (а.с.19). Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину шляхом подачі у шестимісячний строк заяви до приватного нотаріуса Половинської О.Б. Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області про прийняття спадщини за законом і за її заявою заведена спадкова справа № 15/2016 щодо майна померлого [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 25). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] Заставнівського раойну Чернівецької області. Вказане підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Половинської О.Б. від 10.11.2016 (а.с.27). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] Вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області № 41 від 05.07.2016 (а.с.24). Згідно довідки Добриновецької сільської ради № 33 від 21.06.2016 за [PERSON] закріплено земельну ділянку розміром 0,26 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.16). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоєцем майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.42-47). Згідно характеристики будинку, господарських будівель та спору (а.с.47) згаданий житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1952 роц. Відповідно ст.328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1265, 1269, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved