Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Україна», [PERSON] про відшкодування матеріальної спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (надалі\~ДТП). В обґрунтування позову, зазначив, що 10 січня 2015 р у м.Маріуполі близько 17 год. 45 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем DaewooLanosд.н. АН 3383ІЮ, що належить йому на праві власності, рухаючись по вул.Київській у напрямку вул. Орджонікідзе, на перехресті вул. Київська - пров. Київський, проявив неуважність і необережність, не правильно обрав дистанцію щодо автомобіля [NUMBER], який рухався попереду та знаходився під керуванням [PERSON], в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок зіткнення, його автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 26 січня 2015 року провадження щодо [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за\~ст.124 КУпАП\~було закрито, був звільнений від адміністративної відповідальності та йому було зроблено усне зауваження. Відповідно до висновку «Укравтоекспертиза за №036/1 від 17 лютого 2015 року вартість матеріальної шкоди спричиненої позивачу, як володільцю транспортного засобу автомобіль [NUMBER], складає 17510, 76 гривень, з яких вартість відновлювального ремонту складає 14145,53 гривні, втрата товарної вартості - 3365,23 гривні. Окрім того, вартість оцінки складає 300 гривень та 3 гривні комісія банку. Також позивачем були сплачені послуги аварійного комісару в розмірі 200 гривен. Всього матеріальна шкода складає 18013,76 гривень. Сума втрати товарної вартості - 3365,23 гривні, була стягнута з відповідача [PERSON] на підставі рішення суду від 17 грудня 2015 року. З метою отримання страхового відшкодування, 07 серпня 2015 року позивач направив до ПрАТ «СК «Україна» відповідну заяву, але, незважаючи на те, що страховик зазначену заяву отримав 07 вересня 2015 року, виплати до теперішнього часу не здійснені. В звязку з неналежним та не своєчасним виконання своїх зобовязань страховою компанією, посилаючись на норми діючого законодавства, просить стягнути з ПрАТ «СК «Україна»: матеріальну шкоду спричинену в результаті ДТП в сумі 13645,53, виходячи з розрахунку (17510,76 грн. - 3365,23 грн. втрата товарної вартості, 500 грн. розмір франшизи); пеню в розмірі 2540,03 гривень; три проценти річних в сумі 181,44 гривень; суму втрат від інфляції в розмірі 789,98 гривень; відсотки за користування грошовими коштами в сумі 1269,94 гривень;, а всього 18426,92 гривні. З відповідача [PERSON] просить стягнути розмір франшизи в сумі 500 гривень; витрати за оцінку пошкодженого автомобіля в сумі - 300 гривень; послуги аварійного комісара в сумі 200 гривень та 3 гривні комісія банку, всього 1003 гривні. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Позивач в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, надав суду письмові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також зазначив, що позивач 10.01.2015 року повідомив представника своєї страхової компанії СК «Український страховий стандарт» - [PERSON] про ДТП, сплатив 200 гривень за послуги аварійного комісара по питанням ДТП. 03.02.2015 року експертом [PERSON] був проведений огляд пошкодженого автомобіля належного [PERSON], при якому був присутній винуватець ДТП [PERSON] 17.02.2015 року експертною компанією «Укравтоекспертиза» був складений звіт за № 0361/1 про вартість матеріальної шкоди. Таким чином, відповідач [PERSON] мав достатній час, щоб повідомити свою страхову компанію про ДТП, яке сталося 01.01.2015 року, а страховик мав час для направлення свого представника для участі в огляді пошкодженого автомобіля та проведенні експертизи. Тому вважає, що саме з [PERSON] необхідно стягнути витрати за послуги аварійного комісара та проведення експертизи. Представник ПрАТ «СК «Україна», будучи неодноразово належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у тому числі шляхом оголошення у газеті «Урядовий курєр», у судові засідання не зявився. [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та за участю представника адвоката [PERSON] Представник відповідача, адвокат [PERSON], діючий на підставі договору про надання юридичних послуг, в судовому засіданні вимоги позивача до страхової компанії вважав обґрунтованими не заперечував проти їх задоволення, також не заперечував, щодо задоволення вимог до відповідача в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 500 гривень, інші вимоги просив не задовольняти, враховуючи незадовільний стан здоровя його довірителя. Пояснив, що йому відомо, що відповідач повідомляв страхову компанію про скоєння ним ДТП, проте письмових доказів на підтвердження цього в нього не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Частина 4\~ст.61 ЦПК України\~передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 січня 2015 року у справі №263/747/15-п було встановлено, що 10 січня 2015 року о 17 год. 45 хв. [PERSON] керуючи автомобілем Daewoo Lanosд.н. АН 3383 ІО, (належного йому на праві приватної власності), рухаючись по вулиці Пашковського на перехресті з провулком Київським у місті Маріуполі не вибрав безпечну дистанцію та швидкість руху, не врахував дорожньої умови, а саме ожеледиці, та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Accent, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив п.12.1, 13.1\~Правил дорожнього руху\~України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Факт правопорушення підтверджується протоколом серії АВ2 №871243 про адміністративне правопорушення від 10 січня 2015 року, схемою до нього, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими матеріалами, доданими до протоколу. Дії [PERSON] вірно кваліфіковані за\~ст.124 КУпАП, оскільки він порушив\~правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. (а.с.29) Доказів того, що [PERSON]., керуючи належним йому транспортним засобом завдав [PERSON] шкоду внаслідок непереборної сили або умислу позивача, суду не надано. На надано суду також й доказів того, що в діях [PERSON] під час ДТП встановлена наявність вини. Вина відповідача [PERSON] під час зазначеного ДТП, встановлена також рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 грудня 2015 року по справі № 265/3438/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що саме через дії відповідача [PERSON] сталося дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу [PERSON] була завдана матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3756858 від 19.10.2014 року строком до 19.10.2015 року. Відповідно до Полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 50000 гривен, розмір франшизи становить 1000 гривен. (а.с.100) Відповідно до вказаного договору (Полісу) страховик забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Правовідносини між страхувальником та власником наземного транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, регулюється спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З матеріалів справи вбачається, що позивачем в установленому законом порядку було повідомлено страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, надано необхідні документи для вирішення питання про виплату страхового відшкодування. Позивач відповідно до вимог чинного законодавства України звернувся до відповідача з заявою про отримання страхового відшкодування, надавши пояснення щодо обставин ДТП. (а.с.61-62) Проте страхове відшкодування [PERSON] на час розгляду справи виплачене не було. Відповідно до звіту № 036/1 від 17.02.2015, який було складено оцінювачем [PERSON] та який суд розцінює як незалежну оцінку майна згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна власнику автомобіля Hyundai Accent, державний номер [NUMBER], становить 17510,76 грн., з яких вартість відновлюваного ремонту складає 14145,53 грн. та величина втрати товарної вартості - 3365,23 грн. (а.с. 20-24) Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 грудня 2015 року по справі № 265/3438/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, величина втрати товарної вартості в сумі 3365,23 грн. стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] (30-32) Таким чином, не відшкодованою залишилась вартість відновлюваного ремонту в сумі 14145,53 гривень, яку позивач просить стягнути ПрАТ «СК «Україна». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. З урахуванням зменшення страхового відшкодування на суму франшизи, відшкодуванню підлягає сума 13145,53 гривень. (14145,53 грн. 1000грн.), яку необхідно стягнути зі страхової компанії на користь позивача. За твердженням представника відповідача, [PERSON] надсилав на адресу страхової компанії повідомлення про ДТП, проте доказів на підтвердження цього суду не надав. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Тому, сам по собі факт відсутності доказів на підтвердження повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування збитків, спричинених ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. До того ж ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема у разі, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Щодо вимог позивача про стягнення зі страховика відповідних сум за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд керується наступним. Відповідно до положень\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За положенням\~ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Статтею\~\~36.2\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний узгодити розмір страхового відшкодування з особою, яка має на це право, та виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.4\~ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ст. 36.5\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено сплата пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, виходячи з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. За\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.\~2 ст.\~625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, виходячи з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, трьох відсотків річних та інфляційні витрати за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, підлягають задоволенню. Розраховуючи вказані вимоги, суд виходить з наступного. Так, позивач просить суд стягнути з страхової компанії пеню, інфляційні витрати та три відсотки річних станом на 10.06.2016 року, тобто на день подачі позовної заяви до суду. Стаття 11 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно розрахунку позивача, який судом перевірено, сума пеня за період з 07.12.2015 року (дата подачі заяви про страхове відшкодування) по 10.06.2016 року складає 162 дні. Облікова ставка НБУ з 30.10.2015 року по 22.04.2016 року становить 22% річних та складає 112 днів. Розмір страхового відшкодування як встановлено судом визначений в сумі -13145,53 грн. Таким чином, 44% х 13145,53 грн. = 5784,03 грн. за рік; 5784,03 : 365 = 15,84 грн. - за один день. 15,84 грн. х 112 днів = 1774,08 грн. Період з 22.04.2016 року по 27.05.2016 року складає 35 днів, облікова ставка НБУ за даний період становить 19% річних, відповідно подвійна 38%. (38% х 13145,53 грн.) : 365 днів х 35днів = 478 грн. Період з 27.05.2016 року по 10.06. 2016 року складає 15 днів, облікова ставка НБУ за даний період складає 18 % річних, відповідно подвійна ставка становить 36 %. (36% х 13145,53 грн.) : 365 днів х 15 = 194,40 грн. Таки чином розмір пені за період з 07.12.2015 року по 10.06.2016 року за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, виходячи з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ становить - 2446,48 грн. (194,40 грн + 478,0грн +1774,08грн) та пядлягає стягненню з страхової компанії на користь позивача. Розмір трьох процентів річних виходячи з розміру страхового відшкодування в сумі 13145,53 грн. становить 174,96 грн., виходячи з розрахунку (3% х13145,53грн =394,36 грн : 365 = 1,08 грн. х 162 дні =174,96 грн.) Щодо інфляційних витрат. Враховуючи індекси інфляції визначені судом на підставі даних Держкомстату за затвердженими показниками за період: з грудня 2015 року по квітень 2016 року , які загалом складають - 105,78%., то сума індексу інфляції за вказаний період складає -1390,53 грн., виходячи з розрахунку (13145,53 грн. х 105,78 ) : 100%. Разом з тим, з огляду на обовязок суду розглядати справу в межах заявлених вимог та враховуючи, що позивач просить суд стягнути суму індексу інфляції за період грудня 2015 року по квітень 2016 року в розмірі -789,98 грн., то саме ця сума підлягає стягненню з страхової компанії на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення зі страховика процентів за користування чужими грошима з посиланням на положення ст. 536 ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки аналіз зазначеної норми Закону свідчить, що наявність договору щодо узгодженого сторонами розміру процентів за користування саме чужими грошима є істотною умовою для застосування ст. 536 ЦК України. Окрім того, такі виплати не передбачені спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо вимог до відповідача [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно п.4 Постанови ВССУ від 1 березня 2013 року N 4, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до статі 12 Закону № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Оскільки як встановлено судом, власник пошкодженого, внаслідок ДТП транспортного засобу, має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди, то розмір франшизи в сумі 500 гривень, яка заявлена в позові, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] Також, враховуючи, що стороною відповідача суду ненадані докази на підтвердження належного повідомлення винуватцем ДТП, [PERSON] страховика про настання страхового випадку, суд вважає, що витрати понесені позивачем на оцінку вартості матеріальної шкоди в сумі 300 гривень, витрати на послуги аварійного комісара в сумі 200 гривень, та 3 гривні комісії банку підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача. Зазначені витрати підтверджені належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи: актами, квитанціями, тощо. (а.с. 19, 20-24, 27, 28) З огляду на наведе, суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача [PERSON], як винної особи, підлягають стягненню: сума франшизи 500 гривень; витрати на оцінку вартості матеріальної шкоди в сумі 300 гривень, витрати на послуги аварійного комісара в сумі 200 гривень, та 3 гривні комісії банку, а всього 1003 гривні. Судові витрати по сплаті судового збору, підлягають розподіленню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з з ПРАТ «Страхова компанія Україна» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 518,13 гривні та витрати понесені позивачем на публікацію оголошення про виклик в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 420 гривень, а всього сумі 938,13 гривень. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 30,07 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial