Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

09.11.2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування курсантом витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2016 відповідач була зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, зарахована у списки особового складу Академії, поставлена на всі види забезпечення, призначена на посаду курсанта. Між сторонами було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Наказом від 06.04.2017, на підставі рапорту [PERSON] від 27.03.2017, з відповідачем було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв'язку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів. Відповідно до «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою КМУ від 12.07.2006 №964 відповідач зобов'язана відшкодувати витрати затрачені на її утримання за період навчання. Сума фактичних витрат за період з 26.07.2016 по 07.04.2017 становить 23 145,96 грн. [PERSON] частково повернула кошти в розмірі 60,66 грн. Залишок заборгованості становить 23 085,30 грн. А тому, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у справі. Представник Міністерства оборони України подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Від Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника академії. Вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Суду пояснила, що на момент укладення контракту [PERSON] була неповнолітньою, не мала необхідного обсягу дієздатності, не мала права укладати контракт без згоди батьків. Мама була категорично проти. А тому, даний контракт є недійсним. Крім того, її звільнення не було пов'язане з небажанням навчатися, навчалася вона успішно, а з погіршенням стану здоров'я. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Положеннями ст. ст. 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Збройні Сили України - це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об'єднань, з'єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 10 Закону України «Про оборону України», ст. ст. З, 10 Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері оборони та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених завдань. Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, реалізує державну політику у сфері оборони, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Судом встановлено, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 26 липня 2016 року № 52-КС [PERSON] була зарахована на 1-й курс Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с. 7). Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 26 липня 2016 року № 171 [PERSON] була зарахована до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення - зі сніданку 206.07.2016 (а.с. 8). 26 липня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного генерал-лейтенанта Ткачука П.П. та відповідачем солдатом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, умовами якого встановлювалися права та обов'язки сторін (а.с. 9). Наказом № 13-КС від 06.04.2017 (по особовому складу), на підставі рапорту [PERSON] від 27.03.2017, з відповідачем було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв'язку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів першого курсу, звільнено з військової служби у запас (а.с. 11). Наказом № 89 від 07.04.2017 (по стройовій частині) (а.с. 12) солдата [PERSON] виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, а з котлового - зі сніданку 08 квітня 2017 року; солдату [PERSON] відшкодувати витрати, пов'язані з її утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 26 липня 2016 року по 07 квітня 2017 в сумі 23 145,96 грн. Відповідно до ч.10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до Порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п.1 Постанови КМУ №964 від 12.07.2006 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» цей Порядок визначає механізми відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Пунктом 7 Постанови КМУ №964 від 12.07.2006 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Згідно з наданою довідкою - розрахунком № 900 від 06.04.2017 сума витрат, пов'язаних з утриманням курсанта 311-ВР навчальної групи 33 навчального курсу загальновійськового факультету [PERSON] становить 23 145,96 гривень, яка включає: грошове забезпечення - 1752,47 грн., продовольче забезпечення - 12170,70 грн., речове забезпечення - 2951,89 грн., медичне забезпечення - 0 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії - 6270,90 грн., оплата транспортних послуг - 0 грн. (а.с. 13). Розмір даних витрат підтверджений розрахунками заборгованості окремо щодо кожного виду забезпечення (а.с. 14-19). Відповідно до довідки №778/фес від 26.10.2017 [PERSON] відшкодовано 60,66 грн. в добровільному порядку (а.с. 20). Станом на 26.10.2017 за курсантом ще рахується заборгованість в сумі 23 085,30 грн. Доводи сторони відповідача про те, що контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу [PERSON] укладала у неповнолітньому віці, тому договір є недійсним, суд вважає безпідставними, з огляду на таке. Відповідно до положень ст.ст. 31, 32 ЦК України фізична особа у віці від 14 до 18 років (неповнолітня особа) має право самостійно вчиняти правочини, передбачені ч.1 ст. 31 та ч.1 ст. 32 ЦК України, інші правочини вчиняє за згодою батьків. Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без зголи батьків, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому 221 ЦК України або може бути визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч.2 п.1 ст.221 ЦК України правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення , протягом одного місяця не заявили претензій другій стороні. Згідно зв ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як видно із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], уклала з позивачемконтракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу 26 липня 2016 року, до свого повноліття, отже поза межами її цивільної дієздатності. Разом з тим матеріали справи не містять даних про те, що батьки [PERSON] не схвалили цей правочин, заявивши у місячний строк претензії до відповідача або подавши позов про визнання правочину недійсним. Хоча, як встановлено з пояснень представника відповідача в судовому засіданні мама відповідача знала про укладений контракт і була на присязі. Сама [PERSON] навчалася у відповідача, проживала у гуртожитку, отримувала грошове, продовольче та речове забезпечення та виконувала інші умови контракту, та підписала рапорт про відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з її утриманням у ВНЗ (а.с.10). Враховуючи викладене та виходячи із презумпції правомірності правочину, суд дійшов висновку про те, що на підставі контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 26 липня 2016 року, у відповідача виникли обов'язки по оплаті витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Згідно п. 8 Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Одним із принципів, на якому ґрунтується бюджетна система України, являється принцип ефективного і цільового використання бюджетних коштів. Не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих з військових навчальних закладів курсантів призводить до порушення економічних інтересів держави. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування витрат за період навчання підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задовольняється судом повністю, то з відповідача в користь позивача слід стиягнути сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved