Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 352 350 грн. заборгованості згідно розписки від 16.07.2013 року та 3 524,00 грн. витрат по оплаті судового збору, мотивуючи тим, що 16.07.2013 року передав відповідачу 14 000,00 дол. США для придбання останнім позивачу за кордоном автомобіля, про що [PERSON] написав відповідну розписку. Однак, відповідач в період з 2013 року до 2016 року автомобіль для позивача так і не придбав та позивачу у власність не передав. На вимоги позивача повернути отриману суму коштів, відповідач 04.10.2016 року повернув 500,00 дол. США в присутності свідків. Однак, решту коштів в розмірі 13 500,00 дол. США відповідач так і не повернув, на письмову вимогу позивача не відреагував, а тому просив стягнути вказану суму в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не зперечив проти заочного розгляду справи (а.с.53). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 34-36, 45-47). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору купівлі автомобіля, внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом повернення коштів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Судом встановлено, що 16.07.2013 року на підставі усної домовленості позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] Грошові кошти в розмірі 14 000,00 дол США, за які останній мав придбати для позивача за кордоном автомобіль та передати його йому у власність. Про факт отримання відповідачем вказаної суми коштів та їх призначення 16.07.2013 року він написав розписку (а.с. 22). Проте відповідач по даний час свої зобов'язання згідно домовленості та розписки від 16.07.2013 року не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. На вимогу позивача повернути отриману суму грошових коштів, відповідач 04.10.2016 року, в присутності свідків, повернув лише їх частину в розмірі 500,00 дол. США. 07.12.2016 року позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про повернення безпідставно збережених коштів в розмірі 13 500,00 грн., відповідно до якої просив протягом 7 днів повернути 13 500,00 дол США, але в будь-якому випадку не пізніше 14.12.2016 року (а.с.5), проте, вказана вимога залишена зі сторони відповідача без реагування. За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов"язаний повернути позивачу отримане від нього майно - грошові кошти в розмірі 13 500,00 дол. США, оскільки, такі були збережені ним без достатньої правової підстави. Статтею 533 Цивільного Кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на 13.12.2016 року(дата підготовки позову до суду) курс долара США до гривні становить 100 дол. США - 2 617,1129 грн.(а.с. 54). А тому, 13 500,00 дол. США станом на 13.12.2016 року становить 352 350,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 352 350,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 533, 626, 1212, 1213 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved