Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ј частини усіх доходів відповідача до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку, вказуючи, що [INFO] у них народився син, [PERSON] . Син є студентом 4 курсу денної форми навчання Харківського фахового коледжу харчової промисловості Харківського НТУ сільського господарства ім. П. Василенка та після досягнення повноліття продовжує навчання. Позивач самостійно не в змозі утримувати сина, який продовжує навчання та проживає з нею, перебуваючи на її утриманні, тому вона звернулась до суду із вказаним позовом. 17.12.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в сторін народився син, [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в графі «батько» вказаний - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . (а.с.3) Повнолітній син, [PERSON] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова. (а.с.14) З довідки 01-10/591 від 09.11.2020, виданої директором коледжу, вбачається, що [PERSON] , 2002 р.н., навчається на 4 курсі денної форми навчання зі спеціальністю Енергетичне машинобудування освітньої програми Монтаж і обслуговування холодильно-компресорних машин та установок Харківського фахового коледжу харчової промисловості Харківського НТУ сільського господарства ім. П. Василенка, термін навчання - 30.06.2021. (а.с. 5) Позивач, [PERSON] , згідно довідки №4512 від 18.11.2020, перебуває на обліку в Харкіському МЦЗ як безробітна. (а.с.6) Положеннями ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів неможливості здійснювати таку допомогу сину відповідач не надав. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що у зв`язку з навчанням сина, позивач несе матеріальні витрати на утримання сина. Суд також бере до уваги той факт, що син [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працевлаштуватися. Також, судом враховано, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини. При цьому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. Однак, судом було встановлено, що строк навчання [PERSON] до 30.06.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця, починаючи з часу подання позивачем позову, а саме з 11.12.2020, по день закінчення навчання - 30.06.2021. При цьому в рішенні не зазначається стягнення аліментів до 23-річного віку, оскільки в день закінчення навчання позивач такого віку не досягне, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів та основні вимоги, що були заявлені в частині стягнення аліментів було задоволено, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 908 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial