Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Старосільської сільської ради Сумського району про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в три місяці, мотивуючи тим, що [INFO] в м. Суми Сумської області померла її мати [PERSON] [INFO] в с. Старе Село Сумського району Сумської області померла її бабуся [PERSON] Як зазначає позивач, ні мати, ні бабуся заповіту після себе не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельних часток (паїв) з кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER], [NUMBER], що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час позивачка просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки вона дізналася про існування спадкового майна лише в травні 2018 року, коли отримала відповідну довідку Н.Сироватської сільської ради. Позивач в судове засідання не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Старосільської сільської ради до суду не з'явився, направивши заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 53 від [INFO] (а.с. 8). До цього часу, а саме [INFO] померла мати позивача [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 1244 від 11 жовтня 1999 року (а.с. 7). Як зазначає позивач в позовній заяві, то [PERSON], яка померла [INFO] є її рідною бабусею і після її смерті відкрилася спадщина, на яку вона є спадкоємцем за законом відповідно до положень ст. 1266 ЦК України. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач посилається на той факт, що встановлений законом строк для прийняття спадщини вона пропустила у зв'язку з тим, що вона не знала про наявність спадкового майна у вигляді земельних часток (паїв), а дізналася лише з довідки Н.Сироватської сільської ради від 21.05.2018 року (а.с. 10). Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пункт 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає про обов'язкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду. Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і , в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач взагалі не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але спадкова справа була заведена за заявою третьої особи [PERSON], якій відповідно до заповіту від 21.09.1999 року й заповідала все своє майно спадкодавець [PERSON] 17 серпня 2004 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, в тому числі й на спірні земельні частки (паї) (а.с. 26-29). Також не заслуговують на увагу суду доводи позивача, щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, мотивуючи пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі тим, що вона не знала про існування спадкового майна. З дня смерті спадкодавця пройшло понад 15 років, позивач весь цей час проживає на території Червоненської (на даний час Н.Сироватської) сільської ради, тобто фактично перешкод які б заважали подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла ще в [INFO] суду не надано. Виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, висновків Верховного Суду України та роз'яснень, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку, не проживання разом з спадкодавцем та тимчасова непрацездатність (хвороба) для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не становила для позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed