Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Вінницький міський відділ УМВС України у Вінницькій області, про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що в рамках кримінального провадження № 12013010390002342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України позивачем було подано клопотання слідчому слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Приходько В.В. 25.06.2013 року за вх. № М-40, яке у встановлені строки слідчим розглянуто не було та не було повідомлено позивача про результати розгляду клопотання. Тому 28.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області в кримінальному провадженні №12013010390002342, яка ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2014 року була задоволена частково: визнано бездіяльність слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області у кримінальному провадженні №12013010390002342 незаконною; зобов'язано слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Журавля В.В. у відповідності до ст. 220 КПК України розглянути клопотання скаржника від 25.06.2013 року та вчинити передбачені законом процеесуальні дії по кримінальному провадженню №12013010390002342. Таким чином, позивач зазначає, що починаючи із 25.06.2013 року до 28.05.2014 року були порушені його права і свободи, в зв'язку з чим йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях протягом 11 місяців, які він, як фізична особа, зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області у кримінальному провадженні №12013010390002342. Через це позивачу довелося неодноразово відриватися від звичайного роду занять, що порушило його нормальні життєві зв'язки та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що пов'язано з неодноразовими зверненнями до слідчого органу та суду, через що позивач зазнав душевні страждання, усвідомлюючи, що він витрачає кошти на поїздки, підготовку звернень, та втрачає грошові кошти від втрати часу, впродовж якого він міг займатись звичним родом занять та отримувати грошові прибутки. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 50 000 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 29.12.2014 року заяву позивача [PERSON] про залишення частини позовних вимог без розгляду було задоволено та позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Додав, що в зв'язку з неправомірними діями слідчого, затягування розслідування, він хворів. Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні представник третьої особи Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області - Клюса Т.В. також заперечила щодо задоволення позову, надала пояснення, згідно яких позов вважає безпідставним та необгрунтованим, оскільки у позивача відсутнє право на відшкодування шкоди, відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Також додала, що факт наявності у позивача моральної шкоди залишається не доведеним. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, а також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у їх відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши думку прокурора, пояснення позивача, представника третьої особи Клюси Т.В., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Віннницькій області у кримінальному провадженні №12013010390002342 - задоволено частково та визнано бездіяльність слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Віннницькій області у кримінальному провадженні №12013010390002342 незаконною; зобов'язано слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Журавля В.В. у відповідності до ст. 220 КПК України розглянути клопотання скаржника від 25.06.2013 року та вчинити передбачені законом процеесуальні дії по кримінальному провадженню №12013010390002342 (а.с. 7). Як вбачається зі змісту вищевказаної ухвали суду, в рамках кримінального провадженні №12013010390002342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України [PERSON] було подано клопотання слідчому СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області Приходько В.В. 25.06.2013 року за вхідним номером М-40. Однак, слідчим впродовж восьми місяців не проводилося слідчих дій щодо розгляду клопотання позивача. Згідно ч.2 ст.1176 ЦК України - право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року, нею встановлений факт бездіяльності слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Віннницькій області, яка полягає в не розгляді ним у встановлені законодавством строки клопотання [PERSON], не повідомлення останього про результати розгляду клопотання та затягуванні, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, однак у відповідності до положень ст.ст.1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" дія даного Закону на правовідносини, які є предметом даного спору, не поширюється. Оскільки у вищезазначеному Законі, зокрема у статтях 1, 2, чітко визначені випадки, в результаті яких виникає право на відшкодування шкоди, серед яких відсутній випадок щодо не розгляду у встановлені законодавством строки клопотання [PERSON] та не повідомлення його про результати розгляду клопотання. Крім того, згідно п.5 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" саме у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода. Також суд звертає увагу, що згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що моральна шкода була спричинена Вінницький міський відділ УМВС України у Вінницькій області в результаті не розгляду ним у встановлені законодавством строки клопотання позивача та не повідомлення останього про результати розгляду даного клопотання не надано. Крім того, суду не зрозуміло з чого виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн, яка була завдана душевними страждання. Також, суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів на підтверджений факт завдання збитків у вигляді втрати часу, впродовж якого він міг займатись звичним родом зайнять та отримувати грошові прибутки, та розмір цих збитків. Позивачем не доведено причинного зв?язку між його хворобою та діями слідчого (а.с. 67-79). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed