Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтн 1984 року, який був зареєстрований Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом №960. На протязі тривалого часу з 1991 року подружжя спільно не проживають, після чого сторони жодного разу не зустрічалися та не спілкувалися. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок відсутності довіри та взаєморозуміння, несумісності характерів.\~ Наміру зберегти шлюб подружжя не має. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву в якій заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 жовтня 1984 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом №960 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОК №216612 (а.с.6). Подружжя тривалий час спільно не проживають, сім"я існує формально. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що\~ між сторонами\~ втрачено\~ почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя\~ і збереження\~ шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя\~ власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved