Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 липня 2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з дружиною не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства. З січня 2018 року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач також надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнала, просила справу слухати в її відсутність. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 12 липня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №376); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 12 липня 2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.5). Сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 20 січня 2014 року за актовим записом №18 (а.с.10). З січня 2018 року шлюбні відносини між подружжям припинені; сторони припинили спільне проживання; дитина проживає з відповідачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції сторін про розірвання шлюбу, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Outcome: approved