Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

22.07.2019 року позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що 02.02.2015 року позивач домовився з відповідачами про ціну та всі інші істотні умови договору кіпівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,20 кв.м. та сплатив їм кожному обговорену суму за продаж квартири. На підтвердження правочину відповідачі видали розписки, у якій підтвердили отримання ними грошей. В день підписання та видачі розписки відповідачі передали йому правовстановлюючі документи на квартиру. Оскільки вартість оформлення угоди купівлі-продажу нотаріально складає 10 000 гривень, то в зв"язку з тим, що він не мав на той час ще додатково 10000 грн, вирішили оформити угоду пізніше, до кінця квітня 2015 року. З лютого 2015 року до кінця 2015 року неодноразово прохав відповідачів з"явитися до нотаріусу для оформлення угоди. Але їм постійно перешкоджали різні обставини, а у травні 2015 року вони взагалі перестали відповідати на його телефонні дзвінки. Оскільки сторони за договором домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,20 кв.м., вважає можливим в судовому порядку визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнати за ним право власності на квартиру. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явилися надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувавла, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно свідотцтва про право власності від 24.09.2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають на праві приватної спільної частки, кожному по 1/3 частині квартири [ADDRESS] .(а.с7.). Згідно розписки від 02.02.2015 року відповідачі отримала від позивача 60 000 грн., кожному по 20 000 за продаж квартири (а.с.11). Квартирою фактично володіє позивач, користується нею, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані відповідачам. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,20 кв.м. На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України,

Outcome: approved