Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 11 вересня 2004 року, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2012 року, у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.08.2012 року з відповідача стягнуто на її (позивача) користь аліменти на утримання дітей, яке (рішення суду) відповідач не виконує, аліменти не сплачує, в зв`язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.07.2019 року становить 100 982, 80 грн. Також позивач зазначила, що з часу розлучення з батьком дітей (відповідачем) останній життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню двох неповнолітніх дітей, так як не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином та донькою загальновизнаних норм поведінки та моралі. Зазначені чинники, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дітей, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є підставою, визначеною ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. З огляду на викладене вище, позивач просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 16389 від 21.07.2020 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Судової влади України, при цьому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач на скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А. (діє на підставі довіреності № 1357/49-0516 від 11.03.2020 року) в судове засідання подала заяву за вх. № 16388 від 21 липня 2020 року про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги позивача підтримала. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 11 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2012 року, яке набрало законної сили 27.08.2012 року, - розірвано. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 1993 та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 2448. Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2012 року, стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 липня 2012 року до [INFO] , потім продовжувати стягнення по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки, тобто до [INFO] . На виконання зазначеного рішення суду Ленінським районним судом м. Кіровограда 03 вересня 2012 року виданий виконавчий лист, який стягувачем [PERSON] подано на примусове виконання у виконавчу службу. Як вбачається з відповіді Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 31.07.2019 року № 25756/13.20-28/10 станом на 31.07.2019 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим документом становить 100 982,80 грн. Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 МРМК» № 5820 від 29.07.2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації 12.07.2013 року. Згідно з службовою характеристикою на старшого прапорщика внутрішньої служби [PERSON] , виданої начальником відділу по роботі з персоналом ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» майором внутрішньої служби Гупалюк Р.Ю. від 13 серпня 2019 року старший прапорщик внутрішньої служби [PERSON] за час проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України зарекомендувала себе позитивно. Дисциплінований, старанний, ініціативний і наполегливий працівник, незалежний у своїх міркуваннях. До виконання службових обов`язків та поставлених завдань ставиться добросовісно, у роботі проявляє розумну ініціативу, старанність і високу відповідальність. Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 08.02.2020 року № 908/49-05-24, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 22.01.2020 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , при цьому встановлено, що батьками дитини у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2012 року шлюб між батьками розірвано. Відповідно до довідки комунального підприємства «ЖЕО № 2 Міської ради міста Кропивницького» від 29.07.2019 року № 5820 громадянин [PERSON] має останнє відоме зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] . Відповідно до акту про фактичне проживання від 03.12.2019 року гр. [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідками загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 07.10.2019 року № 428/01-12, 429/01-12 гр. [PERSON] протягом навчання дітей участі у їх вихованні не брав, не цікавився станом здоров`я та успіхами у навчанні. Згідно з довідками Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 111 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 11.12.2019 року № 277, 278 за час навчання [PERSON] та [PERSON] батько батьківські збори не відвідував, не спілкувався з вчителями щодо успішності дітей. Відповідно до довідки Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 13.12.2019 року № 41191/12.20-28/10 заборгованість по аліментам гр. [PERSON] становить 109 199, 80 грн. Діти [PERSON] та [PERSON] письмово повідомили, що не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки він не цікавиться їх життям та навчанням, не надає матеріальної допомоги. Ухилення батька від виконання батьківських обов`язків підтверджують в своїх письмових поясненнях громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, [PERSON] письмово заперечив проти позбавлення батьківських прав, просив надати місячний термін для збору документів, які засвідчують належне виконання батьківських обов`язків. У визначений час батько не з`явився, документів не надав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дітей, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться їх життям, здоров`ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дітьми, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дітей. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дітей, поваги до їх гідності, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дітьми, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дітей та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дітей, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дітей. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дітей не надається, аліменти відповідачем не сплачуються та існує значна заборгованість по сплаті аліментів, вони (батьківські обов`язки) включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , який є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved