Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який в судовому засіданні уточнивши підтримав та просить шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] 29.08.1992 р. в ЗАГС Львівської області розірвати, в іншій частині від позовних вимог, а саме, щодо витребування у відповідача свідоцтва про народження сина [PERSON] відмовився. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 29.08.1992 р. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON], який на даний час досяг повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідачка залишила його та на даний час протягом біля шести років проживає окремо від нього з іншим чоловіком, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, він втратив до відповідачки почуття поваги та любові і такі вже не відновити. Відповідачка, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, свого відношення до позову не висловила жодним іншим чином, а тому суд, відповідно до ст.. 224 ЦПК України постановив по справі заочне рішення, так як проти такого не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 29.08.1992 року в відділі ЗАГС м. Жовкви, Львіської області (актовий запис № 57), що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина яка проживає разом із відповідачкою і на даний час досягла повноліття. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та з пояснень позивача та відповідача, причиною розірвання шлюбу є небажання ним будувати у подальшому сімейні стосунки, він втратив почуття поваги та любові до відповідачки через її негативну поведінку, так як вона біля 6 років як залишила його та проживає з іншим чоловіком і такі поновлювати він не має наміру, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із пояснень позивача даних в судовому засіданні, відомо, що сторони тривалий час, як припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, і поновлювати такі як пояснив позивач не має наміру, так як втратив почуття поваги та любові до відповідачки. З позовної заяви позивача та пояснень в судовому засіданні відомо, що він остаточно визначився і збереження шлюбу не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не прибула, своїх заперечень не подала, жодним іншим чином свого відношення до позову не висловила, таким чином проявивши байдужість до збереження шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім"ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, сім"я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе, а відтак, на думку суду, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved