Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2012 року, який був розірваний за рішенням суду від 20.05.2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно працевлаштований, а тому, на, її думку, він має можливість, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дитину на її користь, але не менше 30% прожиткового мінімуму передбаченого на дитину відповідного віку. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила та просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень. Підтвердила, що відповідач їй раніше допомагав грошима, давав 700 гривень, тому просить, щоб таку суму з нього і стягнули. Підтвердила, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату близько 2000 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив для участі у справі свого представника, яка позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідач доводиться їй сином, він надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку, крім того дитина деякий час жила з ними. Підтвердила, що її син офіційно працює та отримує стабільну заробітну плату. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2012 року, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.05.2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач у справі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.182 СК України, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює в гіпермаркеті будівельних матеріалів "33 квадратних метрів" та отримує стабільну заробітну плату, а тому суд стягує аліменти в частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, як того просить позивач. Враховуючи стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, який офіційно працює та має стабільну зарплатню, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial