Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та третіх осіб та просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати йому у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]; визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення побачень батька з дитиною три рази на тиждень повний день за місцем його проживання, а також спільний відпочинок у літній період. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 грудня 2010 року. Починаючи з грудня 2013 року сторони разом не проживають. В серпні 2014 року відповідач звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Після фактичного розлучення відповідач переїхала в село Велізарове Роздільнянського району Одеської області до своїх батьків. Донька проживає там разом з матір"ю та батьками відровідача, які здійснюють виховання [PERSON]. У сторін почалися непорозуміння щодо участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможлиості нормального спілкування із дитиною. Позивач приймає участь у виховані дитини: надає грошові кошти, купує речі. Відповідач не дає дозволу позивачу на побачення з донькою, у зв"язку з чим він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування виконому Роздільнянської міської ради Одеської області. Відповідач відмовилася бути присутньою на засіданні опікунської ради та позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення спірних питань. Декілька разів позивач брав у батьків відповідача дитину для спілкування, але відповідач скоювала скандали, донька плакала. Відповідач безпіставно, необгрунтовано чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою, намагаючись, щоб побачення з дитиною не відбулося. Позивач може надати дитині належне виховання та розвиток, брати дитину додому, де проживає з матір"ю - бабусею дівчинки, яка любить онуку [PERSON]. Позивач працює охоронцем, графік його роботи дозволяє три дні на тиждень повноцінно спілкуватись з дитиною. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію свого довірителя та в інтеречах дитини просила надати можливість позивачу спілкуватися з дитиною двічі на тиждень, а саме: щочетверга з 10.00 до 18.00 годин, та щонеділі в той же час. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала, щоб двічі на тиждень позивач навідував доньку, але на коротший термін, просила заборонити йому передавати дитину будь-кому та попередити позивача про відповідальність за неналежний догляд за дитиною, врахувати, що у свій вихідний тиждень вона бажає приділити більш уваги доньці Представники третіх осіб Прибилов О.О. та Темнікова О.В. позов визнали частково, висловили думку про можливість надання побачень батька з дитиною два рази на тиждень з 10.00 до 18.00 годин на розсуд суду. Підтвердили, що позивач дійсно звертався до міської ради та РДА про надання висновку щодо усунення перешкод у спідкуванні з дитиною, що і було зроблено після засідання відповідних комісій. Оскільки відповідач - мати дитини не з'являлася на засідання органу опіки, то неможливо було встановити часи побачень батька з дитиною та рекомендовано йому звернутися до суду для вирішення цього питання.. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши думку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Роздільнянської РДА, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO] , та [PERSON], [INFO], є батьками: неповнолітньої [PERSON], [INFO], актовий запис №23 від 23 червня 2011 року, місце реєстрації: виконвчий комітет Старостинскої сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Дитина, після фактичного розлучення сторін, проживає з матір'ю, та її батьками. Її утриманням займаються обоє: мати і батько, і крім того, позивач купує дитині речі, надає грошові кошти на її утримання. У зв'язку з погіршенням стосунків між батьками, позивачем була подана заява до органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради з метою врегулювання питання спілкування батька з дитиною, куди було запрошено сторони, але відповідач відмовилася від присутності на засіданні комісії та вирішення питання шляхом переговорів, позивачу рекомендовано звернутися до суду. Суд, допитавши обох сторін, заслухавши представника органу опіки та піклування , Службу у справах дітей, з'ясував, що обоє батьків люблять дитину і піклуються про неї. Дитина завжди рада бачити батька, спілкуватися з ним. Ніхто не вказав, що [PERSON] погано виховує дитину чи дозволяє собі її ображати. Стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися з гурдня 2013 року, вони майже не спілкуються, що впливає на дитину, але відповідач не заперечує, що [PERSON] добре відноситься до дитини та любить її. З актів обстеження житлових умов місця фактичного проживання позивача, вбачається, що у нього є умови для перебування дитини. Квартира приватизована та належить позивачу [PERSON] та його матері [PERSON], яка згодна на перебування у квартирі своєї онуки. Судом також з'ясовано, що на даний час дитині [PERSON] виповнилося три роки. Вона проживає з відповідачем та її батьками в селі Велізарове Роздільнянського району Одеської області, де дівчинці створені комфортні умови для проживання та розвитку. Суд приймає до уваги висновок Служби у справах дітей Роздільнянської районної держадміністрації від 23 вересня 2014 року про надання дозволу на спілкування батька і дитини 2 рази на тиждень, та вважає що такий висновок не суперечить інтересам дитини. Як вбачається із відзиву на позов та висновку виконкому Роздільнянської міської ради, орган місцевого самоврядування в інтересах дитини також дійшов згоди про таку періодичність побачень батька з дитиною. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Стаття 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, та частина 3 вказаної статті вказує, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Судом не встановлено, що методи та форми виховання батьками [PERSON] суперечать закону та моральним засадам суспільства чи негативно впливають на дитину. Стаття 153 СК України передбачає права батьків на безперешкодне спілкування, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 155 СК України захищає права дитини при здійсненні батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків, та передбачає зокрема, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 159 СК України, яка регламентує вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, у частині другій надає суду право на визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, суд не вбачає необхідності присутності іншої особи під час спілкування [PERSON] з донькою. Позивач не довів у повному обсязі обставини, викладені у позові, а тому позов підлягає задоволенню частково. При встановленні часу спілкування батька з донькою та обмежень щодо цього, суд враховує інтереси дитини дошкільного віку.

Outcome: partial