Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

31.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «ДГ «Борки» ІОБ НААНУ, в якій просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 11528 грн. 77 коп. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 04.01.2011 року по 31.01.2017 року працював ДП "ДГ "Борки". На сьогоднішній день, відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період 01.11.2016 року по 01.05.2017 року у розмірі 11528 грн. 77 коп. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ДП «ДГ «Борки» ІОБ НААНУ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, направленою рекомендованим листом, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки представника відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] з 04.01.2011 року по 31.01.2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «ДГ «Борки» ІОБ НААНУ, що підтверджується довідкою №124 від 29.05.2017 року відповідального за кадровий облік ДП «ДГ «Борки» [PERSON] (а. с. 7). Згідно довідки №125 від 29.05.2017 року в.о. директора ДП «ДГ «Борки» ІОБ НААНУ [PERSON], загальна заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 01.05.2017 року складає 11528 грн. 77 коп. (а.с.8). Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутись до суду про стягнення належної йому заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, що відповідає загальним засадам конституційних гарантій громадянина на працю та забезпечення охорони законних прав та інтересів особи. Питання щодо розподілу судових витрат належить вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved