Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання її членом сімї квартиронаймача [PERSON] та визнання за нею права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, 30 січня 2016 року помер її брат [PERSON], який був квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. З початку квітня 2015 року за згодою [PERSON] на вселення до нього та проживання разом з ним у квартирі, спільно користуватись нею, що було обумовлено сімейним обставинами та родинними відносинами, вона переїхала на постійно проживання в вищезазначену квартиру, як член сімї. Вони вели спільне господарство, здійснювали облаштування та прибирання квартири, її утримання та ремонт. Весь цей час вона за власні кошти сплачувала комунальні платежі, постійно підтримувала квартиру у належному санітарному та технічному стані. Після смерті брата, вона займалась його похованням. Весь цей час квартира її брата була єдиним постійним місцем проживання. Оскільки її вселення у квартиру здійснено за згодою наймача брата [PERSON], наданої за його життя, то в силу ст. 64,65 ЖК України вона набула прав користувача вказаної квартири. В звязку з тим, що я не встигла зареєструвати своє місце проживання в спірній квартирі, то не можу переоформити на себе договір найму квартири. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив постановити рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи виконкому районної у місті ради просила розглядати справу за її відсутності, прийняти рішення згідно чинного законодавства, про що подала заяву. Суд дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON], є рідними сестрою та братом по матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про шлюб. Відповідно до виписки з фінансового особового рахунку № 550120232892 від 21 жовтня 2016 року наймачем квартири за адресою [ADDRESS], загальною площею 56,9 м.кв, житловою площею 36,60 кв.м. є [PERSON], з 09 жовтня 1998 року. 30 січня 2016 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-КИ №671926, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 224. Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Серед основних прав і свобод людини і громадянина є право на житло. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47 Конституції України). Ця норма гарантує громадянам, які потребують соціального захисту, надання житла державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Статтею 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права. Свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч.3). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Позов про визнання права як способу захисту цивільних прав, визначений\~статтею 16 ЦК України, подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Частиною 2\~ст. 64 СК України\~встановлено, що до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім» ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім»ї власника будинку (квартири) містить частина четверта\~статті 156 цього Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сімї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не повязаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Згідно ст. 64 ЖК України\~члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пунктом9 постанови N 2 від 12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» Пленум Верховного суду України зазначив наступне: «Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем п проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу її проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду». Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд враховуючи те, що [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON], тобто вона є членом сімї наймача. Позивач мешкала разом з [PERSON], який помер 30.01.2016, у період з квітня 2015 року по день смерті однією сімєю, був належним чином зареєстрований у вказаній квартирі, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільний побут, мали взаємні права та обовязки, тому є наявність підстав для задоволення вимог про визнання членом сімї померлого наймача і визнання права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved