Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в інтересах недієздатної особи [PERSON] в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що [PERSON] 08 липня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, і проживав з нею до вересня 2002 року. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося в зв"язку з хворобою позивача. Шлюбні відносини між ними припиненні з березня місяця 2003 року. Стосунки, які на даний час існують між ними виключають можливість збереження шлюбу. Законний представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] 08 липня 1997 року зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу(а.с.2). В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.3). Рішенням Житомирського районного суду від 16 вересня 2010 року [PERSON] визнано недієздатним, та його опікуном призначено [PERSON](а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України(далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважаєа, що судові витрати слід покласти на відповідачку. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved