Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач 29 березня 2018 року звернувся до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів, посилаючись на наступні обставини. Вона з 03 вересня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року було розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29 листопада 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі ? частини заробітку відповідача на утримання сина [PERSON] і до його повноліття. Вона піклується про сина, про стан його здоров'я, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не забезпечує сина всім необхідним для повноцінного проживання, навчання та розвитку, не цікавиться долею дитини. Син [PERSON] займається в школі «[PERSON]», вивчає англійську мову. Влітку дитина має можливість відпочити у Польщі, що сприятиме вивченню мови країни, яку він буде відвідувати, але у зв'язку з тим, що не має дозволу батька на виїзд за кордон, на відпочинок не може виїхати. На теперішній час вона також має можливість разом з сином виїжджати за кордон, зараз до Польщі, в майбутньому у інші країни світу. Однак відповідач безпідставно не надає згоди та тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. На підставі викладеного просить надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України сина [PERSON], [INFO], що народився у м. Нікополі Дніпропетровської області без згоди батька - [PERSON], [INFO] до країн членів Шенгенської угоди та Європейського союзу, а також Туреччини, Єгипту, Болгарії, Російської Федерації, Автономної Республіки Крим та такі періоди : з 21 липня 2018 року по 01 вересня 2018 року; з 01 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року; з 01 червня 2019 року по 01 березня 2020 року; з 01 червня 2020 року по 01 березня 2021 року; з 01 червня 2021 року по 01 березня 2022 року; з 01 червня 2022 року до 01 березня 2023 року; з 01 червня 2023 року по 01 березня 2024 року, з 01 червня 2024 року по 01 березня 2025 року ; з 01 червня 2025 року по 01 березня 2026 року; з 01 червня 2026 року по 01 березня 2027 року; з 01 червня 2027 року по 03 липня 2028 року. Також просила надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO]. Від представників позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] на адресу суду надішли заяви, згідно яких кожна просить розглядати без їх участі справу, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. (а.с. 35-40). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом повністю згоден, заперечень не має (а.с. 32). Від представника служби у справах дітей Нікопольської міської ради, [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня .2013 року було розірвано (а.с. 6, 8). Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с , 7) який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем ( а.с. 18). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29 листопада 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі ? частини заробітку відповідача на утримання сина [PERSON] і до його повноліття (а.с. 10). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2/0182/3899/2013, заборгованість по аліментам за [PERSON] станом на 31. березня 2018 року відсутня. Переплата станом на 01 квітня 2018 року складає 1346,76 грн. (а.с. 14). Позивач самостійно піклується про сина, про стан його здоров'я, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не забезпечує сина всім необхідним для повноцінного проживання, навчання та розвитку, не цікавиться долею дитини. Малолітній [PERSON] займається в школі «Вікторія», вивчає англійську мову (а.с. 15). Влітку дитина має можливість відпочити у Польщі, що сприятиме вивченню мови країни, яку він буде відвідувати, але у зв'язку з тим, що не має дозволу батька на виїзд за кордон, на відпочинок не може виїхати. На теперішній час позивач також має можливість разом з сином виїжджати за кордон, зараз до Польщі, в майбутньому у інші країни світу. Однак відповідач безпідставно не надає згоди та тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Позивач вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: -якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; -якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить їх інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача в частині надання малолітньому [PERSON], [INFO] тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України без згоди батька - [PERSON], [INFO] до країн членів Шенгенської угоди та Європейського союзу, а також Туреччини, Єгипту, Болгарії, в такі періоди: з 21 липня 2018 року по 01 вересня 2018 року та з 01 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року. В частині надання тимчасового дозволу на виїзд дитини до Російської Федерації та Автономної Республіки Крим суд повідомляє, що Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" встановлено, що унаслідок збройної агресії проти України Російська Федерація тимчасово окупувала півострів Крим, м. Севастополь та окремі території Донецької і Луганської областей, тому в задоволенні цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити. В частині надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька - [PERSON], [INFO] до країн членів Шенгенської угоди та Європейського союзу, а також Туреччини, Єгипту, Болгарії, на періоди з 01 червня 2019 року по 01 березня 2020 року; з 01 червня 2020 року по 01 березня 2021 року; з 01 червня 2021 року по 01 березня 2022 року; з 01 червня 2022 року до 01 березня 2023 року; з 01 червня 2023 року по 01 березня 2024 року, з 01 червня 2024 року по 01 березня 2025 року ; з 01 червня 2025 року по 01 березня 2026 року; з 01 червня 2026 року по 01 березня 2027 року; з 01 червня 2027 року по 03 липня 2028 року суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Судами може бути ухвалене рішення на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, натомість надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов'язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року (справа № 6-15цс17). За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково та надати малолітньому [PERSON], [INFO] тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України без згоди батька - [PERSON], [INFO] до країн членів Шенгенської угоди та Європейського союзу, а також Туреччини, Єгипту, Болгарії, на такі періоди: з 21 липня 2018 року по 01 вересня 2018 року; з 01 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року; надати [PERSON], [INFO] дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO].

Outcome: partial