Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі: [PERSON] , [INFO] , місце народження дитини: м. Білогірськ, Автономної Республіки Крим; мати дитини: громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Олександрії Кіровоградської області, Україна, РНОКПП [NUMBER] ; батько дитини [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Київ, Україна, РНОКПП [NUMBER] . Заяву мотивує тим, що [INFO] в м. Білогірськ Автономної Республіки Крим вона народила доньку [PERSON] , про що 01.08.2017 року Білгородським районнм відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Звернувшись до Олександрійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області для реєстрації доньки отримала відмову в реєстрації народження дитини від 20.06.2019 року мотивовану тим, що для підтвердження факту народження [PERSON] пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/130324. У судове засідання заявник не з`явилася, але надала заяву про можливість розгляду заяви в її відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] в м. Білогірськ, Білогірського району, Республіка Крим, Російської Федерації, батько [PERSON] , громадянин України, мати [PERSON] , громадянка України. Відповідно довідки про народження №357, виданої 01.08.2017 року Білогірським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] народилася [INFO] в м. Білогірськ, Білогірського району, Республіка Крим, Російська Федерація, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого Білогірським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Київ, визнаний батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Білогірськ Автономної Республіка Крим, Російської Федерації, у [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки м. Олександрія Кіровоградської області, з наданням дитині прізвища [PERSON], ім`я [PERSON] та по батькові [PERSON] , про що 01.08.2017 року складено запис акту про визнання батьківства №58. 20.06.2019 року за №1814-1419-04-10 Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». П. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вказує, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Свідоцтво про народження серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилася [INFO] є документом, що підтверджує її народження на тимчасово окупованій території. Вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки місце народження дитини є тимчасово окупованою територією. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 року, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved