Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов"язаня [PERSON] не чинити перешкод у користуванні ? частини квартири [ADDRESS], вселити його у дану квартиру та стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 3 267 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Вимоги мотивує тим, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року він набув права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, а відповідачка - право власності на ? частину даної квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] його брата [PERSON]. Відповідачка проживала з його братом і була співмешканкою останнього. [PERSON] перешкоджає йому у користуванні ? частини вказаної квартири, не впускає його до помешкання, навіть, не дозволяє ввійти дільничному інспектору для врегулювання конфлікту. Він з дружиною 16 січня 2014 року приходив до відповідачки на роботу на ринок «Куренівський» для мирного врегулювання спору, проте [PERSON], перебуваючи в нетверезому стані, почала його ображати, погрожувала та вдарила гострим предметом по обличчю, через що викликали наряд співробітників міліції Оболонського РУ ГУМВС України. Відповідачка не погоджується впускати його до квартири. Він є похилого віку, отримав фізичні та моральні страждання, які полягають у приниженні честі та гідності, моральних переживаннях у зв»язку з пошкодженням здоров»я, порушенні права власності та був змушений докладати додаткові матеріальні і моральні зусилля для захисту і відновлення своїх майнових прав. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює у розмірі 5 000 грн. Окрім того, за повідомленням КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва станом на 01.12.2013 р. заборгованість за житлово-комунальні послуги по квартирі складає 3 267 грн. 72 коп. Ці борги нараховуються на його ім»я, оскільки він зареєстрований за адресою спірної квартири, через що вказану суму просить стягнути з відповідачки на його користь. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що двері відповідачка від спірної квартири їм не відкриває, хоча вечором там горить світло, по телефону [PERSON] погрожує та ображає, сказала, що до квартири не впустить, ключів від житла позивач не має. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв"язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2013 року, за позивачем визнане право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Даним рішенням суду також визнане право власності за відповідачкою на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 7-14). Отже сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS] у рівних долях. Згідно довідки ЖРЕО № 403 від 20.02.2014 року, у спірній квартирі зареєстрований позивач з 11 січня 2014 року (а.с. 15). Позивач та [PERSON] подавали до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву від 04.02.2014 року з приводу неправомірних дій з боку [PERSON] у якій зазначено про те, між ними та відповідачкою 16.01.2014 року на ринку «Куренівський» виник конфлікт, остання їх ображала та погрожувала, говорила, що квартири не віддасть, позивачу роздерла ніс, тому викликали міліцію (а.с. 16-18). На вказане звернення Оболонським РУ ГУМВС України в м. Києві надана відповідь у якій зазначено про те, що за матеріалами перевірки установлено відсутність ознаків кримінального правопорушення, з приводу вирішення питання про вселення до квартири [ADDRESS] рекомендовано звернутися до суду у зв»язку з тим, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини (а.с. 19). Отже, судом встановлено, що позивач ключів від квартири [ADDRESS], ? частка якої належить йому на праві власності, не має, з пояснень представника позивача, у спірній квартирі проживає відповідачка, яка доступу до житла [PERSON] не надає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. В спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідачки суду не надано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Враховуючи зазначене, позов у частині зобов»язанння відповідачку не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселення останнього у спірне житло підлягає задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 3 267 грн. 72 коп., посилаючись на те, що вказана сума являється заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вимоги у частині стягнення з відповідачки майнової шкоди є безпідставними, оскільки позивач не являється надавачем житлово-комунальних послуг, також ним не надано доказів про понесення ним витрат по оплаті квартирної плати та комунальних послуг за спірну квартиру. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що заборгованість позивачем не сплачувалася, [PERSON] квартирою не користувався. Також суду не надано доказів про заподіяння позивачу моральної шкоди, тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією.

Outcome: partial