Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить розділити між ними сумісно набуте майно троьохкімнатну квартиру загальною площею 94,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Обгрунтовувала позов тим, що зазначене майно придбане за час перебування сторін в шлюбі, який було зареєстровано 23.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянянського районного управління юстиції Тернопільської області державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянянського районного управління юстиції.Рішенням Теребовлянського районного суду від 05.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.Тому троьохкімнатна квартира загальною площею 94,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки між ними не досягнуто згоди щодо володіння квартири, просила провести її поділ. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавлачерез канцелярію суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов задоволити з мотивів наведених в позовній заяві та на підставі доданих до позову документів, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь - яких заперечень, клопотань з приводу розгляду справи не надав. Суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача, за наявними в справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено наступні обставини справи Шлюб між позивачем [PERSON]та відповідачем [PERSON] був зареєстрований 23.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянянського районного управління юстиції Тернопільської області державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянянського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 124, який рішенням Теребовлянського районного суду від 05.10.2015 року було розірвано. Відповідно до виписки із рішення Дружбівської селищної ради №137 від 28.11.2012 року виконавчий комітет розглянувши відношення споживчого кооперативу "Житлово- будівельний кооператив "Дружба" про оформлення права власності на троьохкімнатну квартиру загальною площею 94,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] вирішив оформити право власності за [PERSON] та видати йому свідоцтво про право власності на квартиру. Згідно свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ 197276 видане виконавчим комітетом Дружбівської селищної ради Теребовлянського району 13.12.2012 року троьохкімнатна квартира загальною площею 94,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Згідно витягу про державну реєстрацію виданим Теребовлянським Бюро Технічної інвентаризації від 13.12.2012 року, власником троьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] є [PERSON], підстава виникнення свідоцтво про право власності серії САЕ 197276. Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки троьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] становить- 758206 (сімсот п'ятдесят вісім тисяч двісті шість) грн. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України). Згідно вимог ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом прав спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК України). Відповідно до п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та пра вовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Згідно зі ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 370 ЦК України передбачено право співвласників на виділ частки у натурі із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є в спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки. (ч.1 та 2 ст. 364 ЦК України). За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід визнатитроьохкімнатну квартиру загальною площею 94,2 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], івизнати за [PERSON]право власності на 1/2 частини квартири.

Outcome: approved