Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 22.03.2007 року, відповідно до якого [PERSON], 22.03.2007 року ортимала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банк», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитний ліміт на платіжну картку. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, а тому станом на момент подання позову заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» кошти по кредитному договору в загальній сумі 13591,90 гривень. В судове засіданне представник позивача не з'явився подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом публікації в газеті. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представників сторін, суд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 22.03.2007 року [PERSON], 22.03.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банк», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами:анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку, розрахунком заборгованості за договором від 22.03.2007 року станом на 31.01.2015року, що надані позивачем. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідно до судового наказу Франківського районного суду м. Львіва від 19 серпня 2008 року, вирішено з відповідача стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 4365.65 грн. та судові витрати. Відповідно до додаткових пояснень представника позивача вказана у судовому наказі сума відповідачем не сплачена належним чином, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1045 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі№ 6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що заборгованість по кредиту зросла та відповідно до розрахунку заборгованості в додаткових поясненнях станом на 31 січня 2015 року становить 16834,13 грн. та складається з 3892,35 грн. - заборгованість за кредитом, 9799,37 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3142,41 грн. - заборгованість за пеню та комісію. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 3465,65 грн., яка була задоволена судовим наказом Франківського районного суду м.Львова від 19 серпня 2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 12468,48 грн. Позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилась після ухвалення рішення суду, а саме: 9326,07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3142 грн. заборгованість за пенею та комісією користування кредитом (з 12 липня 2008 року по 31 січня 2015 року), а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована ставка), 623,42 грн. - штраф (процентна ставка), разом 13591,49 грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача в користь позивача слід стягнути 10787,69 грн., що складається з 9799,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована ставка), 488,32 грн. - штраф (процентна ставка) в частині стягнення 3142 грн. заборгованості по пені за користування кредитом (з 12 липня 2008 року по 31 січня 2015 року) слід відмовити, оскільки представником позивача не наведено пункту договору чи іншого документу, якими б було передбачено нарахування пені та комісії і в якому розмірі, та не надано доказів-документів, які б передбачали нарахування пені та комісії. Вирішуючи питання стягнення судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 193,34 гривень судового збору та 1217,19 грн. витрат, понесених позивачем за публікацію оголошення про виклик до суду відповідача в газетах "Урядовий Кур'єр" та "Львівська пошта".

Outcome: partial