Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13 лютого 2004 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 133 та видане Свідоцтво [NUMBER]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між нею та відповідачем не склалось. З відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, влаштовує постійні сварки та скандали, у тому числі в присутності дітей, що негативним чином впливає на їх психічний стан та спричиняє душевні страждання, постійно пред»являє їй необгрунтовані претензії, ображає її честь і гідність, що робить спільне життя нестерпним та неможливим. Крім того, відповідач часто припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає фізичні образи, що виражаються в рукоприкладстві, навіть в присутності неповнолітніх дітей. Вважає, що за наведених умов, спільне проживання з відповідачем в подальшому може суттєво вплинути на психіку дітей, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їх світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім»ї. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше. Відповідач у вихованні дітей участі не приймає, матеріально дітям не допомагає. На даний час відповідач працює в ПАТ «Рівнеазот» та має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 25% його всіх видів доходів на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, дітей залишити їй на виховання та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Позивачка та її представник - адвокат Костевич Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, його виклик в судове засідання на 02.03.2016 року здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 7 від 19 лютого 2016 року. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача. Суд, заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність двох неповнолітніх дітей, які фактично знаходяться на утриманні позивачки, приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 13 лютого 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис - 133. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, не ведуть спільного господарства, отже шлюб існує формально. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України: батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач без поважних причин повторно не з»явився в судове засідання, хоча на судове засідання, призначене на 08.02.2016 року о 09 год. 30 хв. був достовірно повідомлений і отримав позовну заяву з додатками, не подав ніяких заяв чи клопотань про неможливість сплачувати аліменти в запропонованому позивачем розмірі і не надав доказів неспроможності сплати ним аліментів в розмірі 50% від всіх видів його заробітку на двох дітей, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в запропонованому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави, а судові витрати в розмірі 487,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved