Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

10 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11330360000 від 08.04.2008 року по процентах та кредиту у розмірі 29\~407,76 дол. США та по пені у розмірі 13\~640,12 грн. з [PERSON] солідарно з [PERSON] та з [PERSON] в солідарному порядку з [PERSON] та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11330360000 від 08.04.2008 року з додатковою угодою №1 від 08.04.2008 р. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 53 600.00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок [PERSON], яка а зобовязалася повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, шо встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 07.04.2033 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.1.2 кредитного договору) під 14.00 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника укладено договір поруки з [PERSON] та з [PERSON] Вказує, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит, однак відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 04.08.2016 року заборгованість за кредитним договором №11330360000 від 08.04.2008 року складає: по процентах та кредиту у розмірі 29\~407,76 дол. США та по пені у розмірі 13\~640,12 грн., а саме: 25\~719,58 дол. США - заборгованість за кредитом, 3\~688,18 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3378,12 дол. США за строк з 01.09.2015 року по 31.07.2016 року, 59,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 05.08.2015 року по 06.08.2015 року, 13\~581,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 05.08.2015 року по 04.08.2016 року. Які просить стягнути з відповідачів. 04.12.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просить визнати недійсним договір поруки № 195711 від 08 квітня 2008р. укладеного між «УкрСиббанк» та [PERSON], оскільки такий він не підписував. Представник позивача відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, на відео конференц зв'язок не вийшов, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Щодо зустрічного позову відзиву не направляли. Представник відповідача третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісну позовну заяву визнав частково, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту та відсотках, просив зменшити пеню. Щодо задоволення зустрічного позову не заперечує, вважає такий обґрунтованим. Відповідач третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісного позову відносно нього, зустрічний позов підтримав та просив задовольнити, оскільки договір поруки він не підписував. Представник відповідача, третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні відносно [PERSON] зазначивши, що згідно додаткової угоди збільшилася відповідальність, про яку його довірителя ніхто не повідомляв, а тому договір поруки вважається припиненим. Щодо зустрічного позову вважає такий обґрунтованим. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволеня, а зустрічний позов слід задовольнити повністю, з наступних мотивів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11330360000 від 08.04.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 53\~600,00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок [PERSON] а остання зобовязалася повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, шо встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 07.04.2033 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобовязалася сплачувати проценти у розмірі 14.00 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу в розмірі збільшеному вдвічі. За умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п. 1.3.1, п.1.3.2. кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Відповідно до п.3.1.3, п.3.4.3 кредитного договору в разі порушення відповідачем умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит, а відповідач в цьому випадку зобовязаний достроково повернути позивачу в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Процентна ставка за цим Договором може бути змінена в порядку і на умовах, визначених Договором (п.5.1). Строни погодили, що згідно умов договору, банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: а) порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього Договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором); та/або б) погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання Позичальником кредитної дисципліни (зокрема своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань Позичальника за цим Договором); та/або в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки : підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); та/або підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки. Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2. Договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за Договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштою за адресою Позичальника відповідного рекомендованого листа. Такий новий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладення Сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього Договору. У разі незгоди із таким новим розміром процентної ставки, Позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, достроково повернути банку всю суму кредитних коштів, отриманих за договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит та здійснити інші платежі за договором. (п. 5.2 Договору). Строни також погодили, що банк має право, у випадках настання обставин передбачених підпунктами «а» (за винятком випадку порушення Позичальником умов Договору щодо своєчасної сплати кредитних коштів), "б" пункту 5.2. Договору - процентну ставку за користування кредитними коштами автоматично нараховувати в розмірі-подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 Договору: передбачених підпунктом «в» пункту 5.2. Договору - процентну ставку за Договором збільшувати не більше ніж на 10 (десять) % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 (п'ять) % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1. Договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2. Договору - процентну ставку за користування кредитними коштами автоматично нараховувати на рівні діючих процентних ставок Банку за програмами кредитування (п. 5.3 Договору). 08 квітня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту, згідно якого строни погодили наступні зміни в Договорі, а саме п. 5.2 доповнити новим абзацом : У випадку настання обставин передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 Договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10 % для кредиту у національній валюті та не більше ніж 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1 договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 Договору-процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок Банку за програмами кредитування. Також, 08 квітня 2008 року банк уклав з [PERSON] договір поруки, за яким [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань перед банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11330360000 від 08.04.2008 року. Аналогічний договір поруки 08.04.2008 року було укладено банком та поручителем [PERSON] Згідно зі ст. ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до\~статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до вимог\~статті 527 Цивільного кодексу України\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором. Відповідно до п. 2 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1ст.546 та\~ст.549 ЦК України\~виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611\~ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530,\~631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається із виписки по рахунку 262091781973300 [PERSON], банк належно виконав свої зобовязання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. У звязку із невиконанням умов договору позивач направив відповідачам вимоги від 29.03.2016 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по відсотках. А у випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання вимоги, у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня дати відправлення позичальнику повідомлення (Вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», вимав виконання своїх зобовязань за Договором про наданню споживчого кредиту № 11330360000 від 08 квітня 2008 року, а саме: сплатити банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 27 877,46 доларів США 46 центів. Станом на 04.08.2016 року заборгованість за кредитним договором №11330360000 від 08.04.2008 року складає: по процентах та кредиту у розмірі 29\~407,76 дол. США та по пені у розмірі 13\~640,12 грн., а саме: 25\~719,58 дол. США - заборгованість за кредитом, 3\~688,18 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3378,12 дол. США за строк з 01.09.2015 року по 31.07.2016 року, 59,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 05.08.2015 року по 06.08.2015 року, 13\~581,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 05.08.2015 року по 04.08.2016 року. Разом з тим, як розяснено в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 2.07.2014 року у справі N 6-79цс14, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Офіційний курс НБУ станом на час ухвалення рішення суду становить 2698.8039 гривень за 100 доларів США. Таким чином, еквівалент заборгованості за тілом кредиту та відсотками в національній валюті згідно вище вказаного офіційного курсу Національного банку України становитиме: 29\~407,76 доларів США х 2698.8039 гривень : 100 доларів США = 793\~658 грн. Враховуючи, що [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.\~509,\~526 ЦК України\~зобовязання за вказаним договором не виконала, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість перед позивачем за кредитним договором №11330360000 від 08.04.2008 року по процентах та кредиту у розмірі 29\~407,76 дол. США (еквівалент 793\~658 грн.) та по пені у розмірі 13\~640,12 грн., тим самим задовольнивши позов частково. При цьому, судом не встановлено обставин для зменшення розміру пені. Щодо стягнення заборгованості з [PERSON] солідарно із поручителем [PERSON], то суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 553 цього ж Кодексу\~передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1,2 ст. 554 цього Кодексу\~встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, в матеріалах справи наявний договір поруки укладений між банком та [PERSON] Проте, згідно висновку експерта № 29п від 10.04.2017 р. вбачається, що підпис, проставлений від імені [PERSON] в п. 6.3 договору поруки № 195711 від 08.04.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до\~ст.626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Умовами\~ст. 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. У силуст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України\~встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним. Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 12\~Постанови від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»\~роз'яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків. Таким чином, оскільки [PERSON] не підписував договір поруки, його волевиявлення на укладення вказаного договору поруки відсутнє, жодних умов (пунктів) договору поруки він не визначав, не погоджував, не укладав, а тому в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості солідарно із [PERSON] слід відмовити, тим самим задовольнивши зустрічний позов та визнати недійсним договір поруки № 195711 від 08 квітня 2008 року. Щодо стягнення заборгованості з [PERSON] солідарно із поручителем [PERSON] то суд зазначає наступне. Так, 08 квітня 2008 року банк уклав з [PERSON] договір поруки, за яким [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань перед банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11330360000 від 08.04.2008 року. Згідно з пунктом 1.3. укладеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу) сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до п.2.1 кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та|або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. У випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом) п.2.2 Договору. При цьому, 08 квітня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] без згоди [PERSON] як поручителя укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11330360000. Відповідно до п.1.5 додаткової угоди №1 пункт 5.2 договору про надання споживчого кредиту №11244304000 доповнено новим абзацом: у випадку настання обставин передбачених підпунктами «а» і «б» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п. 1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за Договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів у іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1. Договору. Вищевказана додаткова угода не були погоджена з позивачем [PERSON] як поручителем. Також, не надано доказів ознайомлення його з даними угодами. Так, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.\~ У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).\~ Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга \~статті 553 ЦК України).\~ Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.\~ У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).\~ За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.\~ Отже, умовами Додаткової угоди №1 збільшився обсяг відповідальності [PERSON] як поручителя, зокрема: у звязку із настання обставин передбаченого підпунктам «а» пункту 5.2 Договору (в тому числі і порушення боржником умов договору щодо сплати кредитних коштів) процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що було і застосовано позивачем, а саме з 31.03.2015 року було застосовано подвійну процентну ставку в розмірі 28 %. \~Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.\~ Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним;\~ відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.\~ У зобовязаннях, у яких бере участь поручитель, внесення змін додатковою угодою, внаслідок якої встановлено подвійну процентну ставку, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.\~ Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього. \~ Аналогічні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 20.02.2013 року по справі № 6-172цс12 та від 21.10.2015 року по справі № 6-1161цс15. Пункт 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає: якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Верховний Суд України сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цс11, № 6-69цс11), у яких зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Отже, у даній справі судом встановлено, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя [PERSON], встановлено подвійну процентну ставку, тобто змінено зобовязання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, на що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобовязання, а тому є всі підстави для застосування норми частини першої статті 559 ЦК України та наявні правові підстави для визнання поруки припиненою.\~ Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial