Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення 2 000,00 грн. франшизи, 122,00 грн. інфляційних втрат, 25,00 грн. - 3% річних та 640,00 грн. витрат по оплаті судового збору, мотивуючи тим, що 04.12.2016 року близько 12 год. 00 хв. у м.Івано-Франківську по вул.Флотській відповідач керуючи т/з марки ВАЗ 21150-110-20Н, д.н.з. [NUMBER] порушив ПДР та вчинив виїзд на смугу для руху зустрічного транспорту, де допустив зіткнення з т/з марки Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачеві та яким керував [PERSON] Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.03.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника т/з марки ВАЗ 21150-110-20Н, д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПАТ СК Галицька, страховий поліс №АЕ/8207064 від 04.05.2016 року. У квітні 2017 року страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування за мінусом франшизи. Відповідач в добровільному порядку обіцяв відшкодувати розмір франшизи 2 000,00 грн., однак до цього часу кошти так і не повернув. А тому позивач просив стягнути з відповідача 2 000,00 грн. франшизи, 122,00 грн. інфляційних втрат та 25,00 грн. - 3% річних від простроченої суми. Крім цього, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 02.04.2018 року та 21.08.20148 року позивач подав до суду уточнені позовні заяви, відповідно до яких просив стягнути з відповідача на його користь 2 000,00 грн. франшизи, 364 грн. інфляційних втрат, 118,20 грн. - 3% річних від простроченої суми, 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу та 640,00 грн. витрат по оплаті судового збору (а.с.27, 28, 35, 36). Позивач в судове засіданні не зявився, 12.10.2017 року подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, його цивільна відповідальність була застрахована у ПАТ СК Галицька згідно Полісу (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності внасників наземних транспортних засобів. Умовами страхового полісу не передбачено виплата франшизи застрахованою особою. Позивачем не надано доказів предявлення будь-яких вимог про відшкодування збитків, а тому нарахування інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним (а.с.15). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, оданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). Відповідно до копії постанови Івано-Франківського міського суду від 23.01.2017 року 04.12.2016 року близько 12 год. 00 хв. у м.Івано-Франківську по вул.Флотська, 15 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21150-110-20Н, д.н.з. [NUMBER] здійснив виїзд на смугу для руху зустрічного транспорту та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.3.(б), 2.5.,11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, чим вчинивадміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.5). Частинами 4, 5 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь і самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 04.05.2016 року між [PERSON] та ПАТ СК Галицька було укладено Поліс №АЕ/8207064 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечено транспортний засіб ВАЗ 21150-110-20Н, д.н.з. [NUMBER], яким застраховано відповідальність відповідача в межах 100 000,00 грн., розмір франшизи складає 2 000,00 грн. (а.с.7) Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок та умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені ст.1187 ЦК України, відповідно до якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 988 ЦК України страховик зобов"язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідност.3 зазначеного Закону\~є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно\~ст.5 цього Закону\~є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі\~ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Франшиза у будь-якому виді є елементом договору страхування який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення. Оскільки, ні\~ст. 982 ЦК України, ні\~Законом «Про страхування»\~франшизу не визначено істотною умовою договору добровільного страхування, це означає, що її (франшизи) наявність у договорі обумовлена згодою сторін. У відповідності до ст. 12.1.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6\~вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже, враховуючи, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було спричинена матеріальна шкода, яку було відшкодовано страховою компанією, однак розмір франшизи в сумі 2 000,00 грн. не відшкодований страхувальником, винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 04.12.2016 року визнано [PERSON], яким також в добровільному порядку суму франшизи позивачу не відшкодовано, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача франшизи у розмірі 2 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем проведено розрахунок індексу інфляції та трьох відстотків річних за період з грудня 2016 року по липень 2018 року, відповідно до якого розмір інфляційних втрат становить 364,00 грн., а трьох відсотків річних 118,20 грн. (а.с.36, 37). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок індексу інфляції та трьох відстотків річних відповідачем суду не представлено. А отже, вищезазначена позовна вимога також підлягає до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи (зокрема витрати на правову допомогу) у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому враховуючи, що позивачем за правову допомогу адвоката [PERSON] сплачено 1 500,00 грн., що підтверджується Ордером серії ІФ №0001302 про надання правової допомоги від 14.02.2017 року (а.с.44), Угодою від 14.02.2017 року(а.с.45) та квитанціями від 14.02.2017 року та від 30.03.2018 року (а.с.25, 31)р., із [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати за надання правової допомоги в розмірі 1 500,00 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення судового збору в розмірі 640,00 грн. то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» ст.ст. 625, 979, 988, 1187 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 81, 82, 137, 141 ЦПК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved