Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння [ADDRESS], що належало померлій згідно погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільради Вінницького району. Інвентаризаційна вартість будинку складає - 133345 грн. Свідоцтво про право власності на даний будинок [PERSON] за життя не отримала. Також до складу спадкового майна входить: земельна ділянка площею 0,0871 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована: [ADDRESS]; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер: [NUMBER], що належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий 21 вересня 2005 року Вінницько-Хутірською сільською радою та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 21.01. 2005 року, на ім'я [PERSON]. Однак, оригінал даного державного акту втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 13 липня 2017 року № 28 (8658). Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] є донька померлої - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (№ [NUMBER]) видане 10 березня 2017 року повторно відділом РАЦС апарату акима м. Жезказган, Карагандинської області. Спадкоємцем по праву представлення є онук померлої [INFO] року [PERSON] - [PERSON], так як його мати, донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO] року, тобто до смерті спадкодавця. Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] прийняли [PERSON], як спадкоємиця за законом та [PERSON], як спадкоємець по праву представлення, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні. Так, згідно погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року головою робочого двору будинковолодіння [ADDRESS] Вінницької області, була спадкодавиця [PERSON]. В даний час, [PERSON] та [PERSON] уклали договір поділу спадкового майна після смерті [INFO] року [PERSON], згідно якого [PERSON] успадковує житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вінницької області та земельну ділянку площею 0,0871 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована : [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; кадастровий номер: [NUMBER], а [PERSON] отримав від мене відповідну компенсацію за належну йому частину спадкового майна і претензій щодо поділу спадкового майна після смерті [INFO] року [PERSON] не має. Однак, посвідчити даний договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі спадкоємці не мають можливості. Зазначені обставини унеможливлюють реалізацію позивачами права, щодо передбаченого законом оформлення факту прийняття спадщини, в зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом, в якому просять суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з'явилися, попередньо надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Галіцина В.В., позов підтримують, просять його вимоги задоволити. Змін та доповнень не мають. Відповідач по справі Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області в особі голови, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] також не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла спадкодавиця [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2010 року (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння [ADDRESS], що належало померлій згідно погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільради Вінницького району, інвентаризаційна вартість будинку складає - 133345 грн (а.с.26-31). Свідоцтво про право власності на даний будинок [PERSON] за життя не отримала. Також до складу спадкового майна входить: земельна ділянка площею 0,0871 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована: [ADDRESS]; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер: [NUMBER], що належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий 21 вересня 2005 року Вінницько-Хутірською сільською радою та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 21.01. 2005 року, на ім'я [PERSON] (а.с.21). Однак, оригінал даного державного акту втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 13 липня 2017 року № 28 (8658) (а.с.22). В зв'язку з цим ми не маємо можливості посвідчити договір поділу спадкового майна та оформити свої спадкові права після смерті [INFO] року [PERSON] в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної Вінницької районної державної нотаріальної контори дії від 13.07.2017 року за № 1408/02-31 (а.с.49). Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] є донька померлої - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (№ [NUMBER]) видане 10 березня 2017 року повторно відділом РАЦС попрату акима м. Жезказган, Карагандинської області (а.с.9). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2001 року (а.с.8). Спадкоємцем по праву представлення є онук померлої [INFO] року [PERSON] - [PERSON], так як його мати, донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO] року, тобто до смерті спадкодавця (а.с.10). Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] прийняли [PERSON], як спадкоємиця за законом та [PERSON], як спадкоємець по праву представлення, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної Вінницької районної державної нотаріальної контори дії від 13.07.2017 року за № 1408/02-31 (а.с.49). Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної Вінницької районної державної нотаріальної контори дії від 13.07.2017 року за № 1408/02-31, виписками з по господарських книг та домовою книгою (а.с. 49, 32-41). Так, згідно погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року головою робочого двору будинковолодіння [ADDRESS] Вінницької області, була спадкодавиця [PERSON] (а.с.46-47). Відповідно до довідки № 383 від 06.07.2017 року виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). [PERSON] та [PERSON] уклали договір поділу спадкового майна після смерті [INFO] року [PERSON], згідно якого [PERSON] успадковує житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вінницької області та земельну ділянку площею 0,0871 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; кадастровий номер: [NUMBER], а [PERSON] отримав від мене відповідну компенсацію за належну йому частину спадкового майна і претензій щодо поділу спадкового майна після смерті [INFO] року [PERSON] не має (а.с.48). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved