Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

19.10.2018 року [PERSON] (далі позивач [PERSON] ), в інтересах якого, на підставі договору про надання правової допомоги діє [PERSON] (далі представник позивача [PERSON] ) звернулась до Енергодарського міського суду з позовною заявою до Приватного Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі відповідач, ПАТ «Страхова Група «ТАС» ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] (далі третя особа [PERSON] ), в якій просила суд: стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», на користь [PERSON] , страхове відшкодування в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок та сплачену суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.(а.с.1-3). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.10.2018 р. було прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального провадження цивільну справу № 316/1810/18, провадження № 2/316/157/19 та призначено підготовче судове засідання (а.с.17). Ухвалою Енергодарського міського суду від 17.01.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.41). Позивач [PERSON] в судове засідання для розгляду справи не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити (а.с.47). Представник [PERSON] в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явилась, в заяві від 31.05.2019 року просила суд розглядати справу без її участі та без участі позивача, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.56). Відповідач ПАТ «Страхова Група «ТАС», в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, зазначивши на те, що свою думку стосовно позову ним було висловлено у відзиві (а.с. 21-22).Відповідно до змісту надісланого відповідачем, поштовою кореспонденцією, письмового відзиву на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнав за їх безпідставністю та необґрунтованістю, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на висновок транспортно-трасологічного дослідження №ДА/17-18 від 23.08.2018 року судового експерта ТОВ "Українсько-німецького підприємства "ДЕКРА Експерт", згідно якого механізм контактування не відповідає поясненням водія автомобіля «Skoda Octavia» [PERSON] та водія [PERSON] , а саме, що пошкодження на автомобілі позивача виникли при його нерухомому положенні внаслідок наїзду автомобіля Geely JL7162 при русі ним заднім ходом, таким образом відомості надані позивачем про ДТП суперечать висновку експерту, та вказана подія не може бути визнана страховою. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено що позивачу на праві власності належить автомобіль «Skoda Octavia А 5» д.н. [NUMBER] номер кузову [NUMBER] , сірого кольору 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , згідно акту огляду транспортного засобу (а.с.10). 15.06.2018 року близько 13.15 години в м. Енергодар на вул. Центральна 10, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Geely JL7162 3НГ, д.н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що визнається сторонами, а також підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6), заявою про страхове відшкодування (а.с.9), актом огляду транспортного засобу (а.с.10), листом № Г1400/3489 (а.с.7-8). З вищевказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що винним у ДТП себе визнав водій автомобіля Geely JL7162 3НГ, д.н [NUMBER] - [PERSON] , який особисто зазначив у повідомлення про скоєння ним ДПТ під час руху в протилежному напрямку на місце стоянки та визнав себе винним. Судом також встановлено та визнається сторонами справи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Geely JL7162 3НГ, д.н [NUMBER] була застрахована у відповідача ПАТ «Страхова група ТАС», що підтверджується страховим актом №23978В/0812018 від 03.09.2018 року, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7143074 від 03.05.2018 року., з терміном дії з 31.05.2018 року по 30.05.2019 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну 100000 грн., розмір франшизи - 0 грн. (а.с. 28). Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою позивач як власник автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] , звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] для проведення оцінки матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно наданої довідки від 08.10.2018 року, вартість ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] складає 25900 гривень, в тому числі: запчастини - 17900 гривень, роботи з лакофарбними матеріалами - 8000 гривень (а.с.15). Третя особа - [PERSON] виконуючи свій обов`язок передбачений п. 33.1.4 Закону №1961 подав страховику письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується відомостями страхового акту №23978В/0812018, затвердженого 03.09.2018 року (а.с.28). Вказані обставини визнаються сторонами. 30 липня 2018 року позивач [PERSON] , діючи відповідно до ст.35, п.«а» ст.41.1 Закону №1961 звернувся до відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» з заявою про страхове відшкодування, в якій просив відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням його автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15.06.2018 року з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем Geely JL7162 3НГ, д.н [NUMBER] (а.с.9). Листом вих. №Г1400/3489 від 04.09.2018 року відповідачем ПАТ «Страхова група ТАС» позивачу [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі (а.с.7-8). Як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування у вищевказаному листі зазначено, що вказана подія не може бути визнана страховою, оскільки в заяві про страхову подію страхувальником та потерпілим надані відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які суперечать висновку судового експерта ТОВ «Українсько-німецького підприємства «ДЕКРА Експерт», проведеному на запит відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» для з`ясування вірогідності настання зазначених у поясненнях водіїв обставин справи. У зв`язку з відмовою відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» у виплаті [PERSON] страхового відшкодування, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» про зобов`язання виплати страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди. Пунктом 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 6 Закону №1961 передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону №1961 у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Як вже зазначалось вище, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 15.06.2018 року близько 13.15 години в м. Енергодар на вул. Центральна 10, за участю автомобіля Geely JL7162 3НГ, д.н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , за наслідками якої було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, та у якій винним себе визнав третя особа - [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся до відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» з заявою про відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням його автомобіля. Згідно п.22.1 ст.22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідачем ПАТ «Страхова група ТАС» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі на підставі того, що в заяві про страхову подію страхувальником та потерпілим надані відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які суперечать висновку судового експерта ТОВ «Українсько-німецького підприємства «ДЕКРА Експерт», проведеному на запит ПАТ «Страхова група ТАС» для з`ясування вірогідності настання зазначених у поясненнях водіїв обставин справи. Так, у висновку транспортно-трасологічного та автотехнічного досліджень № ДА/17-18 від 23 серпня 2018 року, виконаному експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецьке підприємство «ДЕКРА Експерт» зазначено, що пошкодження на автомобілях Geely, д.н [NUMBER] та на автомобілі «Skoda Octavia А5», д.н. [NUMBER] , за характером, розмірами, відносним розташуванням мають відповідність, що свідчить про факт їх контакту в процесі аналізованої страхової події, а саме передньої частини (номерний знак, облицювання переднього бамперу, радіатор) автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] та задній частини (форкоп) автомобіля Geely, д.н [NUMBER] . Має місце невідповідність за висотою розміщення від рівня опорної поверхні пошкоджень в передній частині автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] та в задній частині автомобіля Geely, д.н [NUMBER] , що може бути пояснено фактом руху автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] , із гальмуванням в момент наїзду на задню частину автомобіля Geely, д.н [NUMBER] . Встановити чи знаходився автомобіль Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] , в момент контактування з автомобілем Geely, д.н [NUMBER] , в русі або в нерухомому стані, не видається можливим з причин відсутності слідових даних (зокрема, даних огляду місця події). Встановлений транспортно-трасологічним дослідженням механізм контактування не відповідає поясненням водія Skoda Octavia [PERSON] та водія Geely [PERSON] , які надавалися страхової компанії, а саме, що пошкодження автомобіля Skoda Octavia виникли при його нерухомому стані в наслідок наїзду автомобіля Geely при русі ним заднім ходом (а.с. 23-27). Вищезазначений висновок експерта був складений на підставі письмових документів, наявних в матеріалах страхової справи. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи наданий відповідачем в обґрунтування своїх заперечень висновок експерта №ДА/17-18 від 23 серпня 2018 року суд приходить до наступних висновків. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що у висновку транспортно-трасологічного та автотехнічного досліджень №ДА/17-18 від 23 серпня 2018 року деякі твердження експерта про обставини справи є лише припущеннями експерта, а саме зазначено: що має місце невідповідність за висотою розміщення від рівня опорної поверхні пошкоджень в передній частині автомобіля Skoda Octavia, та в задній частині автомобіля Geely, що може бути пояснено фактом руху автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] , із гальмуванням в момент наїзду на задню частину автомобіля Geely, д.н [NUMBER] . В даному випадку експерт допустився припущення, та не надає категоричного висновку, звертаючи увагу лише на можливість такої послідовності подій. При цьому, експертом зазначено, що встановити чи знаходився автомобіль Geely д.н. [NUMBER] , в момент контактування з автомобілем Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] , в русі або в нерухомому стані, не видається можливим з причин відсутності слідових даних (зокрема, даних огляду місця події), що також беззаперечно вказує на неповноту проведеного дослідження. Суд зауважує чим швидше та різкіше розпочинається рух автомобіля назад тим більше буде підніматися, що невідповідність пошкоджень на автомобілях про яку зазначає експерт так само могла виникнути у випадку різкого початку руху назад водієм автомобіля Geely д.н. [NUMBER] ., оскільки загальновідомим фактом є те, що при русі назад задня частина автомобіля піднімається. Аналогічна ситуацій буде й тоді, коли автомобіль буде розпочинати рух вперед, наслідком буде підняття його передньої частини. Крім того слід зазначити, що факт різкого початку руху назад автомобілем Geely, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] підвередив та зазначив в повідомленні. Тобто, судовий експерт Ярослав Ю.Ю. , який склав вказаний висновок, у відповідь на поставлені запитання не прийшов до категоричного висновку про те, що невідповідність пошкоджень на автомобілях пояснюється фактом руху автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] , із гальмуванням в момент наїзду на задню частину автомобіля Geely д.н. [NUMBER] , та допустився припущення, і зазначив «що може бути пояснено», а сам висновок щодо обставин скоєння ДТП має ймовірний характер. Однак, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.102 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. В даному випадку суд приходить до висновку, що вказаний висновок не містить обґрунтованих відповідей та ґрунтується на припущеннях. Вказане дослідження проводилося за замовленням відповідача ПАТ «Страхова група ТАС», яке поставило перед експертом лише одне питання: Чи можливо сумісне утворення комплексу ушкодження на автомобілях Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] та Geely, д.н [NUMBER] за варіантом розвитку подій, вказаних водіями у своїх поясненнях? Відповідач по справі ПАТ «Страхова група ТАС» будучі достовірно обізнаним про те, що учасники ДТП дійшли згоди щодо обставин її скоєння та визнали винуватість водія автомобіля Geely [PERSON] не поставило перед експертом запитання щодо того, як повинен був діяти водій автомобіля Geely д.н [NUMBER] , у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами ПДР? Зазначене на переконання суду свідчить про однобокість проведеного експертного дослідження, його необ`єктивність та упередженість по відношенню до одного з учасників ДТП, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача - ПАТ «Страхова група «ТАС». Крім того, судом встановлено, що дослідження проводилося експертом виключно на підставі фотографій та матеріалів страхової справи, а сам експерт на місце події не виїжджав та не оглядав пошкодження транспортних засобів, що на думку суду також вплинуло на об`єктивність, обґрунтованість та достовірність зроблених ним висновків. Відповідно до ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи висновок експертного дослідження №ДА/17-18 від 23 серпня 2018 року у сукупності з іншими доказами по справі, суд не погоджується з ним та не бере його до уваги, оскільки дослідження проводилося виключно на підставі письмових матеріалів наявних у страховій справі, висновок не містить категоричних відповідей на поставлене запитання, ґрунтується на припущеннях та має ознаки упередженості та необ`єктивності. Відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування відповідач обґрунтовував свою відмову тим, що страхувальником та потерпілим були надані відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які суперечать висновку експерта №ДА/17-18 від 23 серпня 2018 року, у зв`язку з чим вказана подія не може бути визнана страховою. При цьому, відповідач посилався на п.3 ч.1 ст.26 ЗУ «Про страхування» яким передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Тобто, страховик - ПАТ «Страхова група ТАС», розцінив повідомлені сторонами обставини про ДТП як свідоме подання ними неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. З цього приводу слід зазначити наступне. Преамбулою Закону України «Про страхування визначено», що цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. В той же час, Преамбулою Закону №1961 визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З наведеного очевидним є те, що Закон України «Про страхування» є загальним законом у сфері усього різноманіття страхових правовідносин, а Закон №1961 є спеціальним Законом, яким визначений порядок врегулювання страхових правовідносин у сфері цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної під час їх експлуатації. Статтею 2 Закону №1961 визначений його пріоритет по відношенню до інших нормативно-правових актів. Згідно положень вказаної статті передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Пунктом 37.1 ст.37 Закону №1961 визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про страхування» також визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, якими є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Тобто, Закон України «Про страхування» для відмови у здійсненні страхового відшкодування передбачає інші, додаткові підстави, ніж перелік визначений Законом №1961, тим самим врегульовує питання іншим чином, аніж передбачено спеціальним законом, який має пріоритет по відношенню до закону загального. Встановлення страховиком будь-яких додаткових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, не передбачених Законом №1961, є протиправним та такі дії слід розцінювати як порушення права страхувальника на виплату йому страхового відшкодування. У зв`язку з чим очевидним є висновок про те, що відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених ст.37 Закону №1961, є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням Закону№ 1961. Крім того, під час судового розгляду факт подання позивачем відповідачу ПАТ «Страхова група ТАС» свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку не знайшов свого підтвердження. І позивач і третя особа - [PERSON] у своїх поясненнях зазначили, що саме з вини [PERSON] сталося дане ДТП. Беззаперечних доказів, які б спростовували вказані пояснення відповідачем - ПАТ «Страхова Група «ТАС» суду надано не було. Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що відповідач ПАТ «Страхова група ТАС» безпідставно та діючи всупереч діючому законодавству, відмовило позивачу у виплаті на його користь страхового відшкодування, у зв`язку з чим повинно нести відповідальність передбачену законом. Тому позовні вимоги пред`явлені позивачем до відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір відповідальності відповідачів суд виходить з наступного. Законом №1961 який є спеціальним у правовідносинах з відшкодування шкоди завданої під час використання транспортних засобів, як і Цивільним кодексом України та договором страхування (полісом) цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, не передбачено підстав для солідарної відповідальності страховика та особи, яка завдала шкоду. Страховик в межах лімітів відповідальності встановлених законом, а особа винна за спричинену шкоду у порядку визначеному ст. 1194 ЦК України (в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у випадку недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди). Відповідно до п.9.1, 9.2 ст.9 Закону № 1961 страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. З положень п.33.2 ст.33 Закону №1961 вбачається, що у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону №1961-IV. Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України». Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 року №698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» з 01 лютого 2016 року такий розмір визначений у розмірі 50000 грн. потерпілому. Крім того слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 Закону №1961 передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до ч.6 ст.36 Закону №1961 страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12 та п.36.6 ст.36 Закону №1961, компенсувати потерпілому суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Судом встановлено, що згідно полюсу №АМ 7143074 від 03.05.20018 року за яким [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Страхова група «ТАС», сторони досягли згоди, що розмір франшизи становить 0,00 грн. (а.с.28). За таких обставин підстав для зменшення суми страхового відшкодування на розмір франшизи судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, позивач як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 36.1 ст.36 Закону №1961 визначено, що якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Розмір майнової шкоди, завданої позивачу в результаті пошкодження його автомобіля Skoda Octavia , д.н. [NUMBER] згідно довідки від 08.10.2018 року становить 25900 гривень (а.с.15). Але учасниками ДТП було встановлено суму відшкодування в розмірі 20000 гривень, яку позивач просить відшкодувати з відповідача. Таким чином, з відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» на користь позивача підлягає стягненню сума завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» на користь позивача підлягає стягненню сума завданої позивачу внаслідок ДТП шкоди у розмірі 20000 грн. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 704, 80 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 1, 20 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР, ст.ст. 6, 9, 22, 33, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, та

Outcome: approved