Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Солюшен», в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 04 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за реєстровим №1110, про звернення стягнення на майно, що належить позивачу, а саме: транспортний засіб марки КІА, модель RIO, реєстраційний номер: [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2007 року випуску, колір - ОРАНЖЕВИЙ, дата першої реєстрації 24.11.2007 року, зареєстрований 06.04.2017 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8044; транспортний засіб марки OPEL, модель VECTRA, реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2006 року випуску, номер шасі: [NUMBER] , колір - ЧОРНИЙ, дата першої реєстрації 19.03.2013 року, зареєстрований 25.08.2016 року Центром 8045, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8045, - таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 05 серпня 2016 року між ТОВ «БІЗНЕС СОЛЮШЕН» та ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» було укладено Договір поставки нафтопродуктів №05/08-16-05. Згодом, 09 листопада 2017 року на забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки між відповідачем з однієї сторони та позивачем як майновим поручителем за зобов`язаннями ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» з іншої сторони, було укладено Договір застави транспортних засобів. Згідно договору застави транспортні засоби були передані відповідачу. 04 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1110 про звернення стягнення на транспортні засоби, належні на праві власності позивачу. Вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі відповідної заяви відповідача - ТОВ «Бізнес Солюшен». У серпні 2019 року на підставі заяви стягувача ТОВ «Бізнес Солюшен» постановою Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №59891112 з виконання зазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. від 04.07.2019 за №1110. Тоді ж державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошення його в розшук. Позивач вважає, що відповідачем порушено порядок на примусове стягнення боргу шляхом звернення із заявою до вказаного приватного нотаріуса та вчинення останнім зазначеного виконавчого напису від 04.07.2019 за №1110, з наступних підстав: відповідачем не було надіслано позивачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання; надані документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу; виконавчий напис не відповідає вимогам закону - суму плати, яку стягнуто із стягувача за вчинення виконавчого напису, включено до загальної суми, яка підлягає стягненню, а також виконавчий напис не містить вказівку на строк, за який провадиться стягнення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 31 березня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються відповідачем та представник відповідача просить відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що оскільки ТОВ «Мегарент плюс» порушив умови договору поставки нафтопродуктів, тому виникли правові підстави для визнання за ТОВ «Бізнес Солюшен» права власності на предмет застави. Транспортні засоби фактично відсутні у відповідача, а поданий позивачем акт приймання-передачі транспортних засобів ніякого відношення до предмету даного спору не має, не впливає на результат розгляду справи та не може бути розцінений, як належний доказ у справі. Також зазначає, що відповідач в розумінні ст. 572 ЦК України має право на захист свого порушеного права шляхом задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, враховуючи також безспірність заборгованості ТОВ «Мегарент Плюс» відповідно до господарської документації відповідача. Окрім того, повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання було надіслано позивачу, а виконавчий напис відповідає вимогам чинного законодавства. Тому просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олени Олександрівни засвідчені належним чином копії документів, що стали підставою для вчинення 04.07.2019 виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №1110. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року витребувано у ПАТ "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" інформацію щодо страхувальника згідно полісів серії АМ №7099102 період дії з 25.05.2018р. по 24.05.2019р., забезпеченого транспортного засобу - Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] ; серії [NUMBER] період дії з 26.07.2019р. по 25.07.2020р. забезпеченого транспортного засобу Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду по суті. У судове засіданні сторони та треті особи не з`явились, повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про підтримання позовної заяви за викладеними в ній обставинами, просив задовольнити позов. Ґрунтовно вивчивши, дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 серпня 2016 року між ТОВ «БІЗНЕС СОЛЮШЕН» та ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» було укладено Договір поставки нафтопродуктів №05/08-16-05. 09 листопада 2017 року на забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки між відповідачем та позивачем як майновим поручителем ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» з іншої сторони, було укладено Договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. та зареєстровано в реєстрі №4625. Застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо виконання ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» зобов`язання за Договором поставки нафтопродуктів №05/08-16-05 від 05 серпня 2016 року, укладеним між ТОВ«МЕГАРЕНТ ПЛЮС» та Відповідачем. Згідно п.2.1. Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме: - транспортний засіб марки КІА, модель RIO, реєстраційний номер - [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - ОРАНЖЕВИЙ, зареєстрований 24.11.2007 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8044; - транспортний засіб марки OPEL, модель VECTRA, реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір -ЧОРНИЙ, зареєстрований 25.08.2016 року Центром 8045, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8045. На підставі договору застави транспортних засобів №4625 від 09.11.2017 р. приватним нотаріусом КМНО Клітко В.В. внесено відповідний реєстраційний запис до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна за реєстраційним номером №16560158. 09 листопада 2017 року на виконання взятих на себе зобов`язань Позивачем було передано відповідачу, а останнім в свою чергу отримано транспортні засоби, визначені в пункті 1.2 Договору застави, що підтверджується матеріалами справи, зокрема актом приймання-передачі до договору застави транспортних засобів від 09.11.2017 року. В ході розгляду справи встановлено, що з моменту підписання акту-приймання передачі від 09.11.2017 року предмет застави фактично перебуває у володінні та користуванні відповідача. 04 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. здійснено реєстрацію відомостей щодо звернення стягнення на предмет обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно виконавчого напису, вчиненого 04 липня 2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за реєстровим № 1110 запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, що належать [PERSON] , а саме: - транспортний засіб марки КІА, модель RIO, реєстраційний номер: [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2007 року випуску, колір - ОРАНЖЕВИЙ, дата першої реєстрації 24.11.2007 року, зареєстрований 06.04.2017 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8044; - транспортний засіб марки OPEL, модель VECTRA, реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2006 року випуску, номер шасі: [NUMBER] , колір - ЧОРНИЙ, дата першої реєстрації 19.03.2013 року, зареєстрований 25.08.2016 року Центром 8045, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 8045. Згідно зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. було визначено, що кошти, отримані від реалізації рухомого майна, будуть використані для задоволення вимоги ТОВ «БІЗНЕС СОЛЮШЕН» до ТОВ «МЕГАРЕНТ ПЛЮС» станом на 04 липня 2019 року в розмірі 3 132 887 грн 30 коп. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №59891112 від 27.08.2019 року, державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого 04.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за реєстровим №1110 про звернення стягнення на транспортні засоби, належні на праві власності Позивачу. 27 серпня 2019 року в рамках виконавчого провадження №59891112 державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошення його в розшук. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Загальні підстави та порядок звернення стягнення на предмет застави визначені Законом України «Про заставу». За приписами ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Так, відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що заставодержатель має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, звернути стягнення на предмет застави за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Пунктом 2.4.7. Договору застави визначено, що заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання Боржником зобов`язань (зобов`язання), передбачених Договором поставки нафтопродуктів або цим Договором. Звернення стягнення на предмета застави в позасудовому порядку може здійснюватись шляхом передачі заставодавцем у власність заставодержателя предмету застави в рахунок виконання зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів у відповідності до ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продажу заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою або на публічних торгах у відповідності до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації предмету застави (п. 4.3 договору застави). Згідно п. 4.5 договору застави сторони погодили, що у разі невиконання зобов`язання забезпеченого заставою, цей договір передбачає передачу заставодержателю предмета застави у власність та є правовою підставою для реєстрації предмета застави за заставодержателем. Заставодавець зобов`язаний на протязі 3-х (трьох) робочих дій здійснити усі необхідні дії, як то: зняти транспортні засоби з обліку в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, надати повноваження особі за вибором заставодержателя, передати усі необхідні документи в цей строк та фактично передати предмет застави, про що сторони складають акт приймання-передавання. Таким чином, у договорі застави сторони погодили позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави шляхом передачі заставодавцем у власність заставодержателя предмету застави або шляхом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави з іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач у позасудовому порядку звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. з метою звернення стягнення на предмет застави. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII від 02.09.1993). Згідно до ст. 87, ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. За своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. З наведеного слідує, що нотаріус вчиняє виконавчий напис виключно з метою витребування від боржника майна для його подальшої реалізації, тобто у разі відсутності у стягувача майна, забезпеченого заставою, та у разі неможливості в інший спосіб звернути стягнення на майно боржника. Пунктом 1.7 договору застави заставодавець взяв на себе зобов`язання не пізніше семи календарних днів, з моменту укладення цього договору доставити транспортні засоби, що є предметом цього договору, до місця їх паркування за адресою: [ADDRESS] , про що сторони договору підписують відповідний акт прийому-передачі. 09 листопада 2017 року на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було передано відповідачу, а останнім в свою чергу отримано транспортні засоби, визначені в пункті 1.2 Договору застави, що підтверджується актом приймання-передачі до договору застави транспортних засобів від 09.11.2017 року. Фактичне перебування предмету застави у користуванні відповідача підтверджується також полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АК №7398623, серія АМ №7099133, серія АО №5728935, серія АМ №7099102, за умовами яких предмет застави є забезпеченими транспортними засобами, а страхувальником - ТОВ «Бізнес Солюшен»; нотаріально посвідченою заявою гр. [PERSON] . Таким чином, як встановлено в ході розгляду справи, предмет застави з 09 листопада 2017 року, тобто після підписання договору застави, фактично перебував у володінні та користуванні відповідача, а відтак зазначене унеможливлювало звернення ТОВ «Бізнес Солюшен» за вчиненням виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Тобто, для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави ТОВ «Бізнес Солюшен» повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують виконання відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів, підтвердити факт поставки та відповідно отримання та розмірів оплати товару ТОВ «Мегарент Плюс». При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й заборгованість, яка при цьому також повинна бути безспірною. У свою чергу, боржник може в судовому порядку оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість взагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). З установлених судом обставин справи вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості ТОВ «Мегарент Плюс», надав розрахунок заборгованості. З урахуванням положень Переліку зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Такі обставини, що свідчать про наявність спору щодо заборгованості, встановлені судом за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки письмових доказів. Окрім того, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (частина третя статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Зазначене також узгоджується з частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Указані вимоги є імперативними, а не виконуються на розсуд стягувача. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (частина друга статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року (справа № 554/6777/17; провадження № 61-19494св1) вказав, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також пункті 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц зазначено, що як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. було зареєстровано звернення стягнення на обтяжене майно в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копію вимоги в порядку ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за вих №34 від 04 березня 2019 року. Суд не бере до уваги копію накладної сервісу кур`єрської доставки «Експрес мото» за №6666-32211, за якою ТОВ «Бізнес Солюшен» здійснено відправку конверту на адресу [PERSON] , оскільки з наявної в накладній інформації неможливо ідентифікувати відправку саме вимоги ТОВ «Бізнес Солюшен» за вих. №34 від 04 березня 2019 року. Окрім того, дата відправлення поштового відправлення - 25 травня 2019 року передує даті доставки такого відправлення - 24 травня 2019 року. Оригіналу доказу відповідачем суду не надано. Окрім того, відправка здійснена 25.05.2019 року, тобто з порушенням терміну, встановленого імперативними приписами ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved