Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПАТ «СК «Перша» та ТОВ «Пирятинський сирзавод», в якому просив стягнути: з [PERSON] заподіяну йому моральну шкоду розміром 130000,00 грн, з ПАТ «СК «Перша» 100000,00 грн матеріальної шкоди в межах ліміту відповідальності за договором обов`язкового страхування транспортних засобів, а з ТОВ «Пирятинський сирзавод» - 297763,42 грн як частину заподіяної матеріальної шкоди за пошкодження його автомобіля. Крім того, також просив стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з проведенням незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в сумі 1500,00 грн та понесені витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.09.2018 року мала місце ДТП за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Того ж 28.09.2018 року відносно [PERSON] було складено протокол серії БД №001876 за ст.124 КУпАП. 30.11.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018270180001318 від 17.10.2018 року, було закрите у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 03.01.2019 року протокол про адміністративне правопорушення серії БД №002786 було складено щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП. 14.01.2019 року Ічнянський районний суд Чернігівської області виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення №733/1343/18 (провадження №3/733/32/19), якою закрив справу щодо [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст.38, 247 п.7, 283, 284 КУпАП. Не погоджуючись з даною постановою та вважаючи за необхідне закрити справу щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, [PERSON] було подано апеляційну скаргу. 31.01.2019 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення №742/51/19 (провадження №3/742/62/19), якою справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, також було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. Вважаючи, що обидві справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 КУпАП, як щодо [PERSON] , так і щодо [PERSON] були закриті з нереабілітуючих підстав, позивач стверджує, що в діях обох водіїв була вина у скоєнні ДТП, яка мала місце 28.09.2018 року, але, посилаючись на висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] № 056-10(Д)/18 від 29.10.2018 року, переконаний, що його вина складає лише 1%, а вина водія [PERSON] - 99%, тому і просить нині стягнути з останнього заподіяну йому моральну шкоду, яку він оцінює у 130000,00 грн, а з його роботодавця та страхувальника автомобіля ГАЗ-53, реєстраційний номер [NUMBER] , - ТОВ «Пирятинський сирзавод» 297763,42 грн як пропорційну до розміру вини відповідача частину (99/100) заподіяної матеріальної шкоди за його пошкоджений автомобіль TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] , яка не покривається лімітом відповідальності за договором обов`язкового страхування транспортних засобів, укладеним між ПАТ «СК «Перша» та орендарем автомобіля, яким керував у день аварії [PERSON] . Розмір моральної шкоди [PERSON] обґрунтовує душевними стражданнями від перенесеного болю, у порушенні соціальних зв`язків та звичайного порядку життя через пошкодження належного йому майна та неможливість тривалий час користуватись автомобілем, що є для нього вкрай необхідним щоденно. У зв`язку із отриманням під час ДТП тілесних ушкоджень [PERSON] перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні з 29.09.2018 року по 08.10.2018 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку. Щодо розміру матеріальної шкоди, то у зв`язку із неприбуттям протягом більш ніж 10 днів після письмового повідомлення про настання страхового випадку аварійного комісара страхової компанії ПАТ "СК "Перша", де був застрахований автомобіль ГАЗ-53, реєстраційний номер [NUMBER] (страхувальник ТОВ «Пирятинський сирзавод», поліс обов`язкового страхування ОСЦПВВНТЗ №АМ1991974), та неповідомленням розміру заподіяної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля [PERSON] був змушений звернутись до суб`єкта оціночної (експертної) діяльності СПД [PERSON] , який склав висновок, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП від 28.09.2018 року становить 401781,24 грн. Тож, зважаючи на те, що, на думку позивача, вина [PERSON] у вказаній ДТП становить 99%, то і сплатити 99% від завданого йому матеріального збитку мають його роботодавець ТОВ «Пирятинський сирзавод» у сумі 297763,42 грн та страховик ПАТ «СК «Перша» у сумі 100000,00 грн в межах ліміту відповідальності за договором обов`язкового страхування транспортних засобів. За складення зазначеного вище висновку [PERSON] сплатив експерту 1500,00 грн, тому з усіх відповідачів просить стягнути дану суму, як і понесені витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 16700,00 грн. 01.07.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ТОВ «Пирятинський сирзавод», згідно з яким він позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.01.2019 року адміністративну справу №733/1343/18 відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.02.2019 року постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.01.2019 року залишено без змін. Відносно [PERSON] Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області винесена постанова від 31.01.2019 року, відповідно до якої провадження про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП також було закрите. Виходячи з викладеного вище, вина осіб, які були учасниками ДТП від 28.09.2018 року, не встановлена. Також представник ПАТ «Пирятинський сирзавод» у своєму відзиві зазначив про те, що висновок експерта від 29.10.2018 року №056-10 (Д)18 не може бути прийнятий як доказ невинуватості позивача, оскільки експерт при складанні висновку керувався лише поясненнями [PERSON] та у нього не було достовірної інформації про швидкість його руху. Встановлення винуватості особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (ст.124 КУпАП), має здійснюватися саме постановою місцевого районного суду загальної юрисдикції, але Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] не встановив його винуватості у скоєнні ДТП. Оскільки у разі заподіяння шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам, питання про його відшкодування вирішується за принципом винуватості, то недоведеність винуватості власника джерела підвищеної небезпеки у заподіянні шкоди виключає можливість покладення на нього обов`язку по відшкодуванню шкоди. Позивач оцінив свою вину у дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 1 відсотка, а вину [PERSON] у розмірі 99 відсотків. Разом з тим, у протоколі БД №001876 було зазначено, що [PERSON] порушив пункти 14.2 в), 12.1, 10.1. Правил дорожнього руху України, а у протоколі БД №002786 зазначено, що [PERSON] порушив лише один пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, тобто у діях [PERSON] було значно більше порушень ПДР, ніж у діях [PERSON] . Крім того, позивачем не надано жодних обгрунтувань про розподіл вини з належними доказами в силу приписів ч.1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79, ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу, а відповідно до норм чинного законодавства сторонам судового процесу не надано права оцінювати юридичних/фізичних осіб. Також у позовній заяві позивачем не обґрунтовано суму моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позову. Представник ТОВ «Пирятинський сирзавод» у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову та підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 14.01.2019 року Ічнянський районний суд Чернігівської області виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення №733/1343/18 (провадження №3/733/32/19), якою, не встановлюючи обставин вчинення адміністративного правопорушення та наявності вини особи у його вчиненні, закрив дану справу щодо [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст.38, 247 п.7, 283, 284 КУпАП (а.п.7). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.02.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.01.2019 року - без змін, оскільки вимога [PERSON] про скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, прямо суперечить нормам закону, так як при обставинах, які виключають провадження у справі, немає потреби надавати оцінку діям [PERSON] , а також вирішувати питання про його винуватість чи невинуватість, оскільки він вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності. Обставною, яка виключає провадження у даній справі, Чернігівський апеляційний суд називає закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.п.8-10). Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.01.2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП також було закрите у зв`язку з закінченням на момент розгляду даної справи в суді строків накладення адміністративного стягнення (а.п.6). Відповідно до копії полісу №АМ1991974 автомобіль ГАЗ-53, реєстраційний номер [NUMBER] , яким 28.09.2018 року керував відповідач [PERSON] , був застрахований в ПрАТ «СК «Перша» (а.п.11). З копії висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] № 056-10(Д)/18 від 29.10.2018 року вбачається, що за обставин, викладених в поясненнях [PERSON] , він не мав технічної можливості шляхом екстреного гальмування у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ-53 (молоковоз), реєстраційний номер [NUMBER] (а.п.12-15). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2020 року у провадженні 2/742/24/20 (єдиний унікальний №742/1530/19) аналогічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «СК «Перша» та ТОВ «Пирятинський сирзавод» про стягнення заподіяної майнової та моральної шкоди ще до початку розгляду справи по суті було залишено без розгляду (а.п.17). Згідно з копією виписки із медичної карти [PERSON] дійсно перебував на лікуванні з 29.09.2018 року по 08.10.2018 року з діагнозом: ЗЧМТ та струс головного мозку (а.п.18, 142). 16.03.2019 року [PERSON] надсилав ПАТ «СК «Перша» заяву про страхове відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди у розмірі 100000,00 грн разом з копією постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.01.2019 року, копією постанови Чернігівського апеляційного суду від 18.02.2019 року та копією висновку №086/18 від 18.10.2018 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.п.21). В судовому засіданні судом в повному обсязі було досліджено витребувану з Ічнянського районного суду Чернігівської області справу №733/1343/18 (провадження №3/733/32/19) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП (а.п.1-62). Так, 28.09.2018 року щодо водія [PERSON] було складено протокол серії БД №001876 зі схемою місця ДТП та поясненнями обох учасників, зі змісту якого вбачається, що 28.09.2018 року о 07 год. 35 хв. на автодорозі Р67 Чернігів-Прилуки-Пирятин він рухався на автомобілі Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості руху, при випередженні обгоні не переконався у безпеці, а також при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали значні механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.14.2Б, 12.1, 10.1 ПДР України. Постановами Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.11.2018 року та від 27.11.2018 року вказаний протокол повертався до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області на дооформлення. 30.11.2018 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018270180001318 від 17.10.2018 року, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.01.2019 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП, відносно [PERSON] було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Не погоджуючись з даною постановою та вважаючи за необхідне закрити справу щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, [PERSON] було подано апеляційну скаргу разом з висновком за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] № 056-10(Д)/18 від 29.10.2018 року. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.02.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.01.2019 року - без змін. Також в судовому засіданні в повному обсязі було досліджено витребувану з архіву Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області справу №742/51/19 (провадження №3/742/62/19) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП (а.п.1-35). 03.01.2019 року інспектором СРПП №3 Прилуцького ВП Рубаном І.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №002786 відносно [PERSON] за те, що він 28.09.2018 року о 07 год. 30 хв. на а/д Чернігів-Ніжин-Прилуки-Пирятин, керуючи автомобілем ГАЗ-53, д.н.з. [NUMBER] , виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та допустив зіткнення з автомобілем Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. До даного протоколу долучено копію схеми ДТП з розташуванням на ній транспортних засобів - її учасників та копії пояснень їх водіїв, надані одразу ж після ДТП. 08.11.2018 року [PERSON] було допитано в якості потерпілого, а 15.11.2018 року - в якості свідка. 15.11.2018 року в якості свідка також було допитано пасажира автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] 28.11.2018 року пояснення були надані іншим учасником ДТП від 28.09.2018 року - [PERSON] , у якого відповідно до висновку експерта №241 від 17.10.2018 року були виявлені легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, які могли утворитися внаслідок ДТП, яка мала місце 28.09.2018 року. Постановою від 30.11.2018 року кримінальне провадження №12018270180001318 від 17.10.2018 року було закрите у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення №742/51/19 (провадження №3/742/62/19) щодо [PERSON] 31.01.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було винесено постанову про закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді строків накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, в межах розгляду даної цивільної справи судом також досліджувалися деякі документи з цивільної справи №742/1530/19 (провадження №2/742/24/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «СК «Перша» та ТОВ «Пирятнський сирзавод» про стягнення заподіяної майнової та моральної шкоди (а.п.11-23, 45, 188), на підставі яких було встановлено, що [PERSON] попередньо вже звертався до суду з аналогічним позовом до [PERSON] , ПАТ «СК «Перша» та ТОВ «Пирятнський сирзавод», який було залишено без розгляду і відповідна ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області набрала законної сили. Також судом було встановлено, що разом з позовною заявою у справі №742/1530/19 (провадження №2/742/24/20) до суду направлявся висновок №086/18 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , від 18.10.2018 року, факт отримання якого разом із іншими документами, долученими до позову, та ухвалою про відкриття провадження не оспорювався жодним відповідачем. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки визначено ст.1188 ЦК України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Таким чином, законодавець пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з наявністю вини особи, яка цю шкоду завдала. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1, 2 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У частині 6 ст.81 ЦПК України чітко встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, чого у суду по суті просить сторона позивача, оскільки нею жодними належними та допустимими доказами не було доведено факту наявності вини у діях як позивача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] під час ДТП, яка мала місце 28.09.2018 року. Суд категорично не погоджується з твердженням сторони позивача про те, що якщо справа про адміністративне правопорушення закрита не на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, яка є єдиною реабілітуючою підставою під час закриття таких справ, то у всіх інших випадках справи про адміністративні правопорушення закриваються з нереабілітуючих підстав, що апріорі свідчить про вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, яке їй інкримінується. Так, в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при ВАСУ науковці дійшли висновку, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд. За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що роз`яснювалося позивачеві і Чернігівським апеляційним судом у постанові від 18.02.2019 року, у якій зазначалося про те, що у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, особа вважається такою, що взагалі не притягувалася до адміністративної відповідальності, а тому наразі у суду немає жодних підстав для визначення частки вини кожного з учасників ДТП від 28.09.2018 року, яка відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України може бути визначена лише за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, а на підставі пояснень [PERSON] та [PERSON] , які надавалися ними зразу ж після ДТП, в межах досудового розслідування кримінальної справи та безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи, суд позбавлений можливості встановлювати як наявність вини у діях кожного з них під час ДТП, так і визначати її частку. Разом з тим, суд критично ставиться до висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] № 056-10(Д)/18 від 29.10.2018 року, оскільки в основу його дослідження лягли пояснення виключно позивача [PERSON] , а клопотання про проведення відповідної судової експертизи жодним з учасників провадження не заявлялось. Крім того, в межах даного цивільного провадження суд також не має жодної можливості встановити і розмір заподіяних позивачеві матеріальних збитків, які він просить стягнути з ПАТ «СК «Перша» та ТОВ «Пирятинський сирзавод», оскільки висновок №086/18 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , від 18.10.2018 року, на який посилається [PERSON] у своєму позові, не є доказом у даній справі, так як попередній аналогічний позов [PERSON] до тих самих відповідачів було залишено без розгляду ще до початку розгляду справи по суті, тобто до стадії дослідження доказів та надання їм оцінки, в тому числі і вказаного висновку, а у даній справі цей висновок взагалі не було долучено позивачем до матеріалів провадження, навіть після вказівки про це у відзиві. Що стосується стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, то в судовому засіданні не було доведено ні законних підстав для цього, ані дійсного її розміру. А тому, на тверде переконання суду, у задоволенні всіх позовних вимог [PERSON] має бути відмовлено. На підставі викладеного вище та ст.15, 16, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст..38, 247 КУпАП,

Outcome: dismissed