Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5190, вчинений 07.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «ПУМБ» заборгованості у розмірі 25205,16 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. їй стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 5190, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 07.06.2018 щодо стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 25205,16 грн. Будь-яких вимог до нього про сплату кредиту відповідач не пред`являв та не направляв. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства. Так, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. Вказувала, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням обов`язкової умови, встановленої ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме - безспірність вимоги. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. 18.01.2021 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник адвокат Гуменюк О.В. в судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - АТ «Перший український міжнародний банк» - в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Завчасно, 01.02.2021, надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Згідно із ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не висловив заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідач належним чином повідомлений, відзиву, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Відповідно до частини 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до такого висновку. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~\~ст.18 ЦК України\~\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у\~Главі 14 Закону «Про нотаріат»\~та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4\~ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки\~тощо. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року при розгляді цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Судом встановлено, що [PERSON] 14.05.2014 підписала пропозицію укласти договори (оферта), відповідно до якої АТ «Банк Ренесанс Капітал» останній надав кредит в розмірі 18644,14 грн.; строк кредиту - 36 місяців (періодів) (номер кредитного договору - GP 6362676) 13.04.2018 ПАТ "Перший український міжнародний банк» направив вимогу [PERSON] щодо виконання її зобов`язань за кредитним договором, а саме - погашення заборгованості. ПАТ "Перший український міжнародний банк» направило приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. заяву про примусове виконання рішення; вихідний номер заяви - 63667, дата відсутня. Відповідно до Виписки по рахунку [PERSON] , її заборгованість перед Банком складає 25205,16 грн. 26 липня 2018 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56850429 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 25205,16 грн. В той же час слід зазначити, що матеріали справи не містять виконавчого напису, який оспорюється. Представником позивача такий виконавчий напис хоча і зазначався як додаток до заяви про приєднання доказів, однак фактично він наданий не був. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус, крім іншого, повинен також перевірити чи засвідчений нотаріально кредитний договір, на підставі якого є прохання видати виконавчий напис. Судом встановлено, що наданий кредитний договір номер GP 6362676 має просту форму, не посвідчений нотаріусом. Проте, позивачем залишилось не доведеним, що саме на підставі цього кредитного договору було видано оспорюваний виконавчий напис. Позивачем не було надано суду самого виконавчого напису нотаріуса, а отже суд позбавлений можливості встановити обставини щодо взаємозв`язку між наданими наявними у справі документами та виконавчим написом, про який зазначає позивач - № 5190 від 07.06.2018, що вказують або спростовують порушення при його вчиненні вимог закону та інструкції. Так, про такий виконавчий напис зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження. Однак суду не надано достатніх доказів, з яких вбачається вчинення саме такого виконавчого напису на підставі саме тих документів, що надані позивачем. Беззаперечних доказів, що оспорюваний виконавчий напис був виданий на виконання умов кредитного довору GP 6362676, а не будь-якого іншого кредитного договору, матеріали справи не містять З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відсутність безспірності заборгованості, вчинення виконавчого напису на підставі договору, не посвідченого нотаріально, залишилось не доведеним. При цьому, суд звертає увагу, що позивач не клопотав перед судом про витребування певних доказів. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмову у позові. Відповідно до положень\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вирішує\~питання про\~розподіл судових\~витрат.\~Оскільки суд\~дійшов висновку\~про відмову\~у задоволенні\~позову,\~судові витрати\~слід залишити\~за позивачем.

Outcome: dismissed