Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 6635,67 грн., а також витрати, понесені позивачем на проведення дослідження та збір документів у розмірі 583,60 грн. та судові витрати у вигляді судового збору, вказуючи, що 20.02.2017 о 08 год. 05 хв. на вул. Весніна, 14 в м.Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Audi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ЗАЗ Lanos», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Харкова від 31.03.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 21.02.2017 власник пошкодженого транспортного засобу - потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та 11.05.2017 подав позивачу заяву про відшкодування шкоди. На підставі наказу №5975 від 20.07.2017 позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 6635,67 грн. Оскільки зазначена шкода особисто відповідачем не відшкодована, позивач поніс вказані витрати, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24.12.2019 позовну заяву прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у прохальній частині позову суд просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. З матерівалів справи встановлено, що 20.02.2017 о 08 год. 05 хв. на вул. Весніна, 14 в м.Харкові, водій [PERSON] , керуючи т.з. «Audi», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос», д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, чим спричинені матеріальні збитки. Таким чином, [PERSON] порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова набрала законної сили 11.04.2017. 21.02.2017 власник транспортного засобу «ЗАЗ Ланос», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду 20.02.2017. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час вчинення ДТП не була застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникло. 11.05.2017 власник пошкодженого транспортного засобу, [PERSON] , звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності, звіту №187/м/2017 від 10.04.2017, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 20.02.2017, складає 6635,67 грн. Згідно наказу МТСБУ № 5975 від 20.07.2017, МТСБ України визначено відшкодувати власнику пошкодженого автомобілю «ЗАЗ Ланос», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , майнову шкоду в розмірі 6635,67 грн. Платіжним дорученням №5975рв від 24.07.2017 страхове відшкодування у розмірі 6635,67 грн. перераховане на рахунок [PERSON] . Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, понесені, у зв`язку із збором документів та проведенням дослідження, що складають 583,60 грн. Матеріалами справи підтверджуються вказані витрати позивача, а саме: рахунком-фактурою №СФ-0000322 від 12.04.2017 про розмір вартості за виконання дослідження у розмірі 583,60 грн., а також копією платіжного доручення №СФ 0000322 від 27.04.2017 про перерахунок вказаної вартості послуг на рахунок виконавця (експерта). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з безпосередньо з актів цивільного законодавства. Дані правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п.п. «а» 41.1. ст. 41 якого Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 зазначеного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна, зокрема, майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової; відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу позивачу, або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем - до суду не надано. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому сума в розмірі 6635,67 грн. та витрати, пов`язані зі збором документів підлягають стягненню з відповідача на користь МТСБ України у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved