Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою стягнути з відповідача 114714 гривень 21 копійки заборгованості за кредитним договором від 02.02.2012 року, б/н. Вказана заборгованість виникла у зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідачем та складається з наступного - 1998 гривень 57 копійок заборгованості за кредитом, 101483 гривень 13 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом, 5293 гривень 74 копійок заборгованість за пенею та комісією та штрафів - 500 гривень (фіксована частина) та 5438 гривень 77 копійок (процентна складова). Відповідач в добровільному порядку не виконує умови договору, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність та незапереченння щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання не з"являвся, до підготовчого розгляду надав відзив на позов, відповідно якого зазначив що дійсно отримував кредит 02.02.2011 року у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, умов стосовно нарахованих процентів, штрафних санкцій, збільшення строку позовної давності з банком не погоджував. Зазначив, що останній платіж за договором здійснив 20.05.2013 року на суму 2000 гривень, таким чином, до моменту звернення до суду з позовом сплинуло більше ніж три роки, що дає підстави стверджувати про закінчення строку позовної давності. Прохав застосувати строки позовної давності, що відповідно до ст. 257 ЦК України складають 3 роки та починають обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв'язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] 02.02.2011 року підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, чим погодився на укладення договору про надання банківських послуг, що складається з Памятки клієнта, Умов і Правил надання батьківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт. В зазначеній анкеті заяві [PERSON] засвідчив, що зобовязується виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначено умови кредитування для 4 карт : "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна контракт" та "Універсальна Голд", які мають різні процентні ставки та передбачають різну відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору. Жоден з тарифів не підписаний [PERSON] Згідно п. 2.1.1.2.3. п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду; що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 1.1.2.3 та 1.1.2.4 до обовязку позичальника відноситься отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам; 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та /або Тарифів позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Правил банк має право здійснювати зміну тарифів шляхом інформування клієнта за 7 днів до введення змін зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів до введення змін Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна й сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Правил, відповідно до ст. 212 ЦК України, в разі наявності простроченого кредиту строком повернення в повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк повернення процентів по овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У випадку непогашення суми простроченого кредиту, овердрафту або його частини понад 210 днів, весь кредит вважається простроченим і нарахування з дати переведення кредиту в статус прострочених проводяться відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Відповідно до п. 1.1.7.35 Правил, клієнт зобовязаний інформувати банк про зміну даних, вказаних в заяві, не пізніше 15 днів з дати їх зміни, а також надавати банку документи, що підтверджують зміну прізвища, імені, по-батькові і паспортних даних. З розрахунку заборгованості за договором без номеру від 02.02.2011 року слідує, що станом на 31.05.2018 року банком нарахована заборгованість за кредитним договором в сумі 114714 гривень 21 копійок, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1998,57 грн., заборгованості за процентами в сумі 101483,13 грн., штрафів в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 5438 гривень 77 копійок (процентна складова). З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що платежі за кредитним договором здійснювалися - 20.05.2013 року в сумі 2000 гривень через термінал самообслуговування. В подальшому відбувалося автоматичне погашення простроченої заборгованості - 04.12.2013 року, 14.12.2013 року, 27.01.2014 року, проте зазначені платежі здійснювалися банком самостійно шляхом автоматичного списання грошових коштів з рахунку відповідача поза його волею. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що після 20.05.2015 року ним самостійно платежі за вказаним кредитним договором не сплачувалися. Первинні бухгалтерські документи на підтвердження внесення [PERSON] платежів за кредитним договором позивачем не надано. З довідки АТ КБ «Приватбанк» слідує, що [PERSON] видавалася картка № [NUMBER], строком дії до останнього дня 03.2016 року. Банком не долучені докази, які б свідчили про зміну ліміту за кредитною карткою. [PERSON] не сплачував грошових коштів в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Приватбанк» після 20.05.2013 року, черговий платіж повинен була сплатити не пізніше 25 числа наступного місяця тобто до 25.06.2013 року, з цього часу порушується право банку на своєчасне отримання плати за договором. До суду позов подано 16.07.2018 року. Оскільки відповідач своїм підписом в анкеті заяві надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та відкриття карткового рахунку на його імя, тому на нього поширюються Умови та Правила надання банківських послуг, що діяли станом на 2010 рік. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, у звязку з несплатою платежів за договором з 25.06.2013 року, бо з довідки про рух коштів вбачається автоматичне погашення кредиту з інших банківських карток, вся заборгованість по кредиту стала простроченою на 211 день з моменту несплати чергового платежу, тобто 22 січня 2014 року, тому саме з цього часу банк повинен був звернутися з позовом до суду. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком не підлягають виконанню. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16. Позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності. Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Виходячи з заяви про застосування строку позовної давності, зазначеної у відзиві відповідача, суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності, визначений в 3 роки, який починається з часу, коли банк дізнався про наявність простроченої заборгованості, визначеною ним самим в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Окрім того, змінивши строк виконання зобовязання, позивач безпідставно нараховував проценти за користування кредитом та штрафні санкції. Саме до такої правової позиції дійшла Велика палата Верховного суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, висновки якої враховуються судом при застосуванні відповідних норм права. З цих підстав у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed