Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між ТОВ «Порше Мобіліті»та [PERSON] 04.12.2013 рокубув укладений кредитний договір № 50011344, а також додатки до нього, що складають його невід`ємну частину, а саме Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит та додатковий кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, а саме 234 046 грн. 31 коп., що складає еквівалент 28 369 доларів 25 центів США, з цільовим призначенням кредиту - на придбання автомобіля VW, зі сплатою 9,9 відсотків річних на умовах п.2.3 Загальних умов договору за користування кредитом, строком на 60 місяців, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Й, з метою забезпечення виконання зобов`язання між сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 50011344 від 06.12.2013 року за яким автомобіль VW, д.н.з. [NUMBER] , передано банку в заставу. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 29.11.2019 року заборгованість за кредитним договором складає 1 444 075 грн. 66 коп., яка складається із таких складових: виставлені рахунки з платежів по поверненню кредиту та сплати процентів - 184 203 грн. 40 коп., втрати від інфляції за час прострочення сплати рахунків по поверненню кредиту та сплати процентів - 102 740 грн. 76 коп., 3% річних по поверненню кредиту та сплати процентів - 24 045 грн. 99 коп., заборгованість за кредитом - 464 741 грн. 68 коп., нараховані на суму заборгованості за кредитом інфляційна складова - 204 583 грн. 24 коп. та 3% річних - 51 234 грн. 30 коп., штраф у розмірі 20% від суми кредиту згідно п.8.2 Загальних умов кредитування - 46 809 грн. 26 коп., сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (п.5.6 Договору) - 229 778 грн. 62 коп., інфляційна складова за прострочення відшкодування страхових платежів - 78 916 грн. 89 коп. та 3% річних - 21 914 грн. 57 коп., штраф у розмірі 15% від суми кредиту згідно п.8.5 Загальних умов кредитування - 35 106 грн. 95 коп. В судовому засіданні представник позивача адвокат Здоренко В.Є., діючий на підставі довіреності від 15 квітня 2021 року, позовні вимоги підитримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором, договорм застави та їх умов. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Розум О.В., діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 04 серпня 2021 року, позовні вимоги не визнав, зважаючи на їх необґрунтованість. Вказав, що відповідач був добросовісним позичальником, проте внаслідок економічної кризи та за відсутності матеріальних статків позичені кошти повертав не вчасно, визнав, що останній платіж був сплачений у 2017 році. Також просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, при цьому не надав обґрунтування до яких саме складових заборгованості, й у тому числі щодо застосованих позивачем штрафних санкцій (штрафу). Відповідачем наданий відзив на позов у формі заперечення проти позову від 04.08.2021 року, у якому вказав на нерівність умов кредитування, не погоджуючись із застосування позивачем фінансових санкцій до суми заборгованості як додаткового обтяження, яке не передаченого кредитним договором, із застосування стоку позовної давності. Представник позивача заперечив щодо доводів відповідача та вказав, що сторона має обґрунтувати свої доводи на спростування позовних вимог, проте такі спростування відповідачем не надані. Не наданий також й спростовуючий на проведений позивачем розрахунок заборгованості, з яким відповідач не погоджуються. Щодо пропущеного строку звернення до суду із вимогою про стягнення штрафу (пені) за наслідками невиконання зобов`язання визнав, вказав, що строк пропущений з поважних причин, а саме з причин оскарженням відповідачем умов кредитного договору, у зв`язку із чим просив суд визнати поважними причини пропуску такого строку та не застосовувати наслідки спливу строку позовної давності. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проводився у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчим судовм засіданням. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частьковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов`язальних правовідносинах. Так, між ТОВ «Порше Мобіліті»та [PERSON] 04.12.2013 рокубув укладений кредитний договір № 50011344, додатки до нього, що складають його невід`ємну частину, а саме Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит та додатковий кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, а саме 234 046 грн. 31 коп., що складає еквівалент 28 369 доларів 25 центів США, з цільовим призначенням кредиту - на придбання автомобіля VW, зі сплатою 9,9 відсотків річних на умовах п.2.3 Загальних умов договоруза користування кредитом, строком на 60 місяців до 15.12.2018 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 13, 14 - 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26 - 33, 34). Й, з метою забезпечення виконання зобов`язання між сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 50011344 від 06.12.2013 року за яким автомобіль VW, д.н.з. [NUMBER] , передано банку в заставу (а.с. 35 - 38). Відповідно до умов укладеного договору він складається із додатків до Договору, що складають його невід`ємну частину, а саме Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, заяви позичальника. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 6 -19). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 29.11.2019 року заборгованість за кредитним договором складає 1 444 075 грн. 66 коп., яка складається із таких складових: виставлені рахунки з платежів по поверненню кредиту та сплати процентів - 184 203 грн. 40 коп., втрати від інфляції за час прострочення сплати рахунків по поверненню кредиту та сплати процентів - 102 740 грн. 76 коп., 3% річних по поверненню кредиту та сплати процентів - 24 045 грн. 99 коп., заборгованість за кредитом - 464 741 грн. 68 коп., нараховані на суму заборгованості за кредитом інфляційна складова - 204 583 грн. 24 коп. та 3% річних - 51 234 грн. 30 коп., штраф у розмірі 20% від суми кредиту згідно п.8.2 Загальних умов кредитування - 46 809 грн. 26 коп., сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (п.5.6 Договору) - 229 778 грн. 62 коп., інфляційна складова за прострочення відшкодування страхових платежів - 78 916 грн. 89 коп. та 3% річних - 21 914 грн. 57 коп., штраф у розмірі 15% від суми кредиту згідно п.8.5 Загальних умов кредитування - 35 106 грн. 95 коп. (а.с. 180 - 212). Зважаючи на подану відповідачем заяву до винесення судом рішення про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, й встанволеного судом пропуску позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення штрафу у розмірі 20% від суми кредиту згідно п.8.2 Загальних умов кредитування - 46 809 грн. 26 коп., а також штрафу у розмірі 15% від суми кредиту згідно п.8.5 Загальних умов кредитування - 35 106 грн. 95 коп., які нараховані позивачем за 2016 рік, що визнається позивачем, суд згідно ч.3 ст. 264 ЦК України застосовує строк позовної давності, що згідно ч.4 ст. 267 ЦК України є наслідком для відмови у задоволенні в цій частині вимог в загальній сумі штрафу 81 916 грн. 21 коп. (46 809 грн. 26 коп. + 35 106 грн. 95 коп.). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Доводи позивача про поважність пропуску позовної давності з підстав оскарження відповідачем умов кредитного договору у судовому порядку не заслуговують на увагу, оскільки така підстава, як оскарження відповідачем умов кредитного договору, не перешкоджала позивачу вчасно звернутися до суду з даною вимогою, а відтак суд згідно ч.5 267 ЦК України не знайшов підстав для визнання поважними причини пропущення позивачем позовної давності в цій частині вимог. Відповідно, задоволенню підлягають вимоги позивача за виключенням штрафу, а саме: виставлені рахунки з платежів по поверненню кредиту та сплати процентів - 184 203 грн. 40 коп., втрати від інфляції за час прострочення сплати рахунків по поверненню кредиту та сплати процентів - 102 740 грн. 76 коп., 3% річних по поверненню кредиту та сплати процентів - 24 045 грн. 99 коп., заборгованість за кредитом - 464 741 грн. 68 коп., нараховані на суму заборгованості за кредитом інфляційна складова - 204 583 грн. 24 коп. та 3% річних - 51 234 грн. 30 коп., сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (п.5.6 Договору) - 229 778 грн. 62 коп., інфляційна складова за прострочення відшкодування страхових платежів - 78 916 грн. 89 коп. та 3% річних - 21 914 грн. 57 коп., а всього - 1 362 159 грн. 45 коп. (а.с. 180 - 212). При цьому, судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову в частині основих вимог, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язання, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України, й понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 20 432 грн. 38 коп. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial