Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Адвокат Охріменко Н.І. звернулася до суду з вищевказаним позовом в інтересах [PERSON] (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Аланд"(далі - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №62924, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 111260 гривень. 12 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64088408 з виконання вказаного виконавчого напису. Проте позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає до виконання, оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства, як з підстав порушення приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, оскільки боржник не була повідомлена про вимогу кредитора, а також у зв`язку з тим, що на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Адвокат зазначає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Дану постанову ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі залишено без змін. Тобто нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014р. №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Враховуючи викладене позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, та стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн., судовий збір за заяву про забезпечення позову 454 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач та її представник адвокат Охріменко Н.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С.\~та приватний\~виконавець виконавчого\~округу м.\~Києва Мельник\~Ю.А.судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved