Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

24 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з першого дня народження дитини з ними не проживає, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання не надає, так як вона тимчасово непрацездатна та доглядає за малолітню дитиною, працювати вона не може. На теперішній час обставини склалися так, що їй самій важко нести витрати, пов'язані з утриманням та вихованням дитини, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 322. Згідно свідоцтва про народження, виданого 07 липня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], актовий запис № 560; в графі „батьки" зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно довідки, виданої 14 листопада 2016 року директором ПП "Альянс-Гіс" [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу Ураїни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 1 ст.181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина ч.1 ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач добровільно позивачу грошової допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, про інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів суду невідомо, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави витрати з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved