Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

29.07.2015 р. [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» /далі Товариство/ яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 228009 грн. з ПАТ і 15103 грн. з Товариства моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час слюсарем по ремонту устаткування в карєрі та на відвалах на ПАТ протягом 25 років 5 місяців, та в Товаристві 1 рік 7 місяців позивачем отримано хронічні професійні захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова з статико динамічними порушеннями, плечолопатковим пері артрозом, деформуючим артрозом ліктьових та колінних суглобів, нейросенсорна приглухуватість, які відповідно до акту розслідування від 07.04.2011 р. виникли з вини обох роботодавців. Згідно висновку МСЕК від 11.05.2011 р. вперше позивачу встановлена третя група інвалідності, стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % по обом профзахворюванням, при повторному огляді 19.04.2012 р. вказаний відсоток зменшився до 35% і встановлений бестроково. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивачу важко виконувати будь яку роботу, він відчуває постійний біль в грудній клітині,та суглобах йому важко дихати, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи в кожного з відповідачів, просить стягнути моральну шкоду пропорційно відпрацьованому часу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник ПАТ [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Представнк Товариства [PERSON] позов визнав частково на суму 1868 грн., виходячи з пропрацьованих позивачем 1 року 7 місяців на підприємстві. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.3-7, що позивачу [PERSON] 07.04.2011 р. встановлені хронічні професійні захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова з статико динамічними порушеннями, плечолопатковим пері артрозом, деформуючим артрозом ліктьових та колінних суглобів, нейросенсорна приглухуватість. Згідно висновку МСЕК від 11.05.2011 р. вперше позивачу встановлена третя група інвалідності, стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % по обом профзахворюванням, при повторному огляді 19.04.2012 р. вказаний відсоток зменшився до 35% і встановлений безстроково а.с.9-10. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на обох підприємствах а.с.29-40, встановлені вищезазначені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, важкі та напружені умови праці: шум, важкість праці з вимушеними нахилами корпусу, обмеженістю робочого простору. Шкідливі умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, важкість та напруженість до 3 класу 1-2 ступеню. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на ПАТ 25 років 5 місяців, та в Товаристві 1 рік 7 місяців. Встановлена вина обох роботодавців в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в суглобах, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами висновком а.с.11021 позов слід задовольнити частково та стягнути загалом на користь позивача 21868 грн. моральної шкоди, розмежувавши відповідальність пропорційно відпрацьованому на підприємствах часу: стягнути з ПАТ - 20000 грн., а з Товариства 1868.00 грн. - суму яку визнає представник відповідача в відшкодування моральної шкоди, вважаючи суми що вимагає позивач завищеними. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідачів пропорційно до часток задоволених позовних вимог на користь держави / 232 грн. та 11.60 грн./згідно, ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial