Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

23.11.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя, який згодом уточнив та підтримуючи позов пояснив, що з відповідачкою [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1980 року від шлюбу у них є один повнолітній син [PERSON] В період шлюбу з відповідачкою вони придбали нерухоме та рухоме майно яке вважає сумісною власністю подружжя, яке складається з квартири [ADDRESS] вартістю 340925 грн.; квартири [ADDRESS] вартістю 282343 грн.; авто гаражу [NUMBER] в авто кооперативі №1 м. Ізмаїла вартістю 71910 грн.; авто гаражу [NUMBER] в авто кооперативі № 17 вартістю 18976 грн. Всього придбано майна на загальну суму 714154 грн., і його частка має становити 1/2 частину. Із вказаного майна він просить виділити йому у власність квартиру [ADDRESS] варт. 282343 грн., гараж [NUMBER] в кооперативі №1 варт. 71910 грн., гараж [NUMBER] в кооперативі № 17 варт. 18976 грн. всього на суму 373229 грн., відповідачці виділити [ADDRESS] також він виплатить відповідачці різницю в ідеальних частках в сумі 16216 грн. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково та звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] її особистою власністю, визнати за нею право власності на сумісно нажите майно, а саме на 1/2 частину [ADDRESS] та на автогараж [NUMBER] в автокооперативі №1 по вул.. Клушина 3-А, пояснивши, що квартира трикімнатна квартира по [ADDRESS] є її особистою власністю так як вказана квартира була придбана на кошти її батьків які переїхали в м. Ізмаїл в 2004 році з Росії, там продали свою квартиру та виручені кошти придбали квартиру, в якій проживали до смерті. Позивач давав письмову нотаріально завірену згоду на придбання вказаної квартири в її особисту власність. Не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги як первісні так і зустрічні, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до розяснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання." Реєстрація шлюбу між сторонами 28 квітня 1980 року підтверджена свідоцтвом про одруження, виданого Будинком шлюбу укладення м. Горький, актовий запис № 1760. Право власності на майно, та володіння ним підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, яке складається: з квартири [ADDRESS] вартістю 340925 грн.; квартири [ADDRESS] вартістю 282343 грн.; авто гаражу [NUMBER] в авто кооперативі №1 м. Ізмаїла вартістю 71910 грн.; авто гаражу [NUMBER] в авто кооперативі №? 17 вартістю 18976 грн. Всього подружжям придбано майна на загальну суму 714154 грн. Суд вважає, що з квартира [ADDRESS] не являється майном індивідуального користування, придбана в період шлюбу тому підлягає розподілу на загальних підставах. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки між сторонами не було шлюбного договору, відповідно майно підлягає розподілу в рівних частках. Всього подружжям придбано майна на загальну суму 714154 грн. 1/2 частина становить 357077грн. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Сторонами не досягнуто згоди на виплату грошової компенсації тому суд вважає необхідним провезти розподіл виділивши [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартістю 282343 грн. і гараж [NUMBER] в авто кооперативі №1 вартістю 71910 грн. всього на суму 354253 грн., [PERSON] квартиру [ADDRESS] вартістю 340925 грн. гараж [NUMBER] в авто кооперативі № 17 вартістю 18976 грн. всього на суму 359901 грн. стягнути з [PERSON] різницю в вартості виділеного майна в сумі 2824грн. Суд не може погодитись з доводами позивачки за зустрічним позовом [PERSON] що квартира [ADDRESS] належить їй на праві особистої власності в зв'язку з тим, що квартира придбана на кошти її батьків, це ствердження суперечить матеріалам справи - спірна квартира придбана в період шлюбу, договір купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON] укладено 14.09.2004р. в п.2.2 договору зазначено «Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру.» Батьками [PERSON] квартира продана 29.09.2004р., а кошти на банківський рахунок [PERSON] значно пізніше.

Outcome: approved