Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20 листопада 2007 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №242, судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору покласти на відповідачку. Свої вимоги мотивує тим, що 20.11.2007 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, у якому вони прожили лише три роки, а з 2010 року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Постійні конфлікти призвели до того, що стосунки у них розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування. Він проживає в місті Долина, а відповідачка виїхала на Львівщину, і, як йому відомо від знайомих, в даний час перебуває за межами України. З нею у нього спільних дітей немає. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС в нього немає можливості, так як місце фактичного перебування відповідачки йому не відомо. Вже з 2010 року вони сімейного життя не ведуть, спільного господарства не мають, шлюбних стосунків не підтримують. Спору щодо поділу спільного майна у них також немає. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан їхніх відносин та продовжить їх перебіг у часі. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюб розривають вперше. Переконаний, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне їх життя, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Додатково вказав, що 10 років вони разом не живуть, відповідачка знайшла собі іншого чоловіка, вона від нього набагато молодша. [PERSON] поїхала за кордон і з того часу вони не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, просила шлюб розірвати та ухвалити заочне рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, будь-яких клопотань не заявляла. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачка правом подати відзив на позов не скористалася, будь-яких\~заяв та\~клопотань щодо\~процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подала, позивач та його представник не заперечили проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 20 листопада 2007 року, який зареєстрований Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), запис № 242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 18.09.2020 Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.3). Сторони з 2010 року спільного сімейного життя не ведуть, спільного господарства не мають, шлюбних стосунків не підтримують. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: проаналізувавши доводи сторони позивача, викладені в позові та надані в судовому засіданні, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони вже десять років проживають окремо та не підтримують будь-яких стосунків, позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідачка заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляла, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.2). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, беручи до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України та

Outcome: approved