Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

17 січня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою . [PERSON]. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичка люди, в результаті чого з жовтня 2016 року вони припинили шлюбні відносини. Спору про поділ майна , що є їх спільною власністю, немає. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 17 січня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 17.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання , що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Сторони досягли згоди, що неповнолітня дочка буде проживати разом з відповідакою. Такий спосіб не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини, оскільки згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved