Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду від13.12.2010 року. Як підставу позову зазначив, що 10.03.2010 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого мають двох дітей: Святослава та Василя. 10.12.2014 року шлюб розірвано. Згідно рішенню Шевченківського районного суду Харківської області від 13.12.2010 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей Святослава, [INFO] та Василя, [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07.10.2010 року до повноліття дітей. Зазначає, що 742,54 грн. щомісяця є великою сумою коштів для нього на цей час, оскільки він не працює, за станом здоровя є інвалідом І групи загального захворювання. Вказує, що його стан здоровя змінився, інших доходів окрім пенсії він не має. Розмір аліментів, який визначений за рішенням суду, на даний час, з врахуванням заборгованості по аліментам, становить 2/3 частини від його пенсії. Коштів, які залишаються не вистачає для існування. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13.12.2010 року на користь відповідача на утримання дітей Святослава та Василя з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів доходів на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову. Відповідач позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 10.03.2010 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.12.2014 року розірвано (а.с. 8). Від шлюбу мають спільних дітей: Святослава, [INFO] та Василя, [INFO] (а.с. 11, 12). На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13.12.2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей Святослава, [INFO] та Василя, [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07.10.2010 року до повноліття дітей (а.с. 7). Згідно виписці з акту огляду МСЕК серії 10 ААГ № 024287 від 19.09.2014 року позивач є інвалідом І Б групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату з 01.07.2014 року (а.с. 6). Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААЗ № 913445 від 23.12.2014 року [PERSON] є пенсіонером за інвалідністю І групи загального захворювання (а.с. 5). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-1085/10 від 23.12.2010 року [PERSON] має заборгованість за період з 27.01.2015 року по 26.03.2015 року у розмірі 5\~880,57 гривень (а.с. 10). Постанова про звернення стягнення на доходи боржника направлена до УПФУ в Шевченківському районі Харківської області для стягнення аліментів з пенсії, заборгованість по аліментам станом на 01.04.2015 року складає 6\~005,02 гривень (а.с. 33). Відповідно до довідки УПФУ в Шевченківському районі Харківської області від 16.06.2015 року [PERSON] перебуває на обліку з 01.07.2014 року і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1\~435,07 гривень (а.с. 34). Згідно довідкам УПФУ в Шевченківському районі Харківської області № 334 від 08.05.2015 року та № 377 від 16.06.2015 року позивач за травень та червень 2015 року отримав пенсію за інвалідністю у розмірі 465,52 гривень з вирахуванням аліментів (а.с. 26, 35). У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з пояснень позивача на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у 2010 році він був одружений, пенсіонером, інвалідом 1 групи загального захворювання, мав єдиний дохід - пенсію. На час слухання справи позивач є розлученим, проте іншої сім"ї не має, стягнення за іншими виконавчими докуменами не здійснюється, є пенсіонером, інвалідом 1 групи загального захворювання. Надана позивачем копія направлення його на стаціонарне лікування не спростовує дані щодо стану здоров"я його на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та не свідчить про погіршення його здоров"я на теперішній час /а.с. 44/. Суд критично ставиться до посилань позивача, як підстави для зменшення розміру аліментів, щодо залишення у нього пенсії майже у розмірі 1/3 після вирахувань аліментів, що є недостатньою сумою для існування. Оскільки, з довідок УПФУ в Шевченківському районі вбачається, що з [PERSON] аліменти стягуються з урахуванням заборгованості, яка виникла не з вини відповідача, та з огляду на вимоги законодавства не є підставою для зміни розміру аліментів. Зазначене підтвердив і позивач в судовому засіданні. Позивач посилався на погіршення матеріального стану та стану здоров"я, при цьому не надав доказів на підтвердження своїх вимог. З огляду на вимоги ст. 192 СК України щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров"я позивача для зменшення розміру аліментів, суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням суду від 13.12.2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed