Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

01 березня 2019 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 13 березня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 14.05.2019. 14.05.2019 сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи: представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, прохав задовольнити; від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив, в якому вона позов не визнала, вказуючи, що сплатила весь кредит, та з 2013 року не користується карткою, прохала відмовити в його задоволенні за строком позовної давності, судове засідання відкласти, надавши позивачеві можливість подати до суду свої заперечення на її відзив. Ухвалою суду від 14.05.2019 розгляд справи відкладено на 14.06.2019. 14.06.2019 сторони в судове засідання не з`явилися: представник позивача надав суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з підготовкою Банком відповіді на заяву відповідача по суті справи; відповідач [PERSON] надала суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, оскільки буде звертатися за правничою допомогою до адвоката. Ухвалою суду від 14.06.2019 розгляд справи відкладено на 11.09.2019. 11.09.2019 сторони в судове засідання не з`явилися: представник позивача 02.07.2019 надав суду відповідь на відзив; представник відповідача надав суду заяву про витребування у позивача доказів по справі в порядку ст. 84 ЦПК України та прохав розгляд справи проводити за відсутністю сторони відповідача. Ухвалою суду від 11.09.2019 розгляд справи відкладено на 23.10.2019 та здійснено запити. 23.10.2019 сторони в судове засідання не з`явилися: представник позивача надав докази на клопотання представника відповідача; представник відповідача надав суду заяву про відкладення розгляду справи, надавши стороні відповідача строк для підготовки пояснень та заперечень стосовно предмету та підстав позову з урахуванням наданих позивачем доказів у справі. Ухвалою суду від 23.10.2019 розгляд справи відкладено на 09.12.2019. 09.12.2019 сторони в судове засідання не з`явилися: представник позивача жодних письмових клопотань, заперечень чи пояснень до суду не надавав; представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. надав суду заяву про відкладення розгляду справи та витребування доказів, оскільки інформація про недостовірність наданих банком даних стала відома стороні відповідача в процесі розгляду справи і отримати самостійно необхідні для вирішення цієї справи дані позивач не може. Ухвалою суду від 09.12.2019 відкладено розгляд справи на 18.02.2020 та витребувано докази. 18 лютого 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися: представник позивача надіслав на адресу суду витребувані докази, інших клопотань, заперечень чи пояснень до суду не надавав; представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. надав суду клопотання про витребування доказів, прохав поновити стороні відповідача строк для звернення з такою заявою, оскільки інформація про недостовірність поданих банком доказів стала відома в процесі розгляду справи. Ухвалою суду від 18.02.2020 розгляд справи відкладено на 07.04.2020 та витребувано докази. В подальшому судові засідання відкладалися на 18.06.2020, 03.09.2020 та 19.10.2020 за клопотаннями сторін у справі. В заяві позивач вказував, що відповідно до договору без номеру від 30.10.2008 відповідачем [PERSON] було отримано кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав кредит [PERSON] , однак остання в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. Станом на 31.01.2019 за відповідачем по укладеному з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору без номеру від 30.10.2008 існує заборгованість на загальну суму 282 468,94 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 30.10.2008 без номеру в сумі 282 468,94 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Кіріченко В. М. в судове засідання не з`явився, однак в заяві до суду прохав справу розглядати за його відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачка проти задоволення позову заперечила й надала відзив, в якому посилалася на те, що позивач кредиту у такому розмірі не надавав та невірно визначив розмір заборгованості. Банк безпідставно посилається на такі свої внутрішні документи як "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи банку" та "Правила користування платіжною карткою" як на підставу для нарахування заборгованості за процентами та пенею, позаяк доведені до відома відповідача вони, як істотні умови, не були не тільки при підписанні Заяви, а й до її підписання чи після цього. Про це свідчить відсутність підпису відповідача на вказаних документах. Відповідно до даних, викладених в Заяві заборгованість повинна бути нарахована із розрахунку, де проценти - 30% на рік, 55 днів пільгового періоду, то здійснивши підрахунок по цим даним, заборгованість [PERSON] становила б - 6838,00 грн, а проценти -172,39 грн. Тому прохав суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 30.10.2008 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було підписано договір без номеру, згідно якого Відповідачу надано кредит, що підтверджується Заявою (а.с. 7,8). Публічне Акціонерне Товариство "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного Товариства "ПРИВАТБАНК", у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача із ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. На думку позивача зазначена Заява, "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи банку" та "Правила користування платіжною карткою" становлять публічний кредитний договір, який укладався на умовах приєднання. Однак, банк безпідставно посилається на такі свої внутрішні документи як "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи банку" та "Правила користування платіжною карткою" як на підставу для нарахування заборгованості за процентами та пенею позаяк доведені до відома відповідача вони, як істотні умови, не були не тільки при підписанні заяви-анкети, а й до її підписання чи після цього. Про це свідчить відсутність підпису відповідача на вказаних документах. Наявні у матеріалах справи так звані складові договору приєднання у вигляді витягу із умов та правил надання банківських послуг не можуть бути підтвердженням того, що саме такі умови та правила застосовувалися банком під час укладення договору, позаяк постійно змінювалися і не містять жодних даних про їх існування на момент підписання договору. Крім того, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, відповідач не могла ефективно здійснити своє право бути проінформованою про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З цих підстав можна говорити лише про те, що договором, який регулював правовідносини між позивачем та відповідачем була лише заява, що є в матеріалах справи. Крім розміру процентів 2,5 % на місяць на суму заборгованості, інших істотних умов, в тому числі щодо зміни розміру відсотків в односторонньому порядку, щодо пені чи штрафу заява не містить. При укладенні договору із [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог, передбачених ч. 2 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/1 від 13 травня 2020 року. З цих підстав банк не правильно нарахував заборгованість за процентами та тілом кредиту. Крім того, позивач не надав достовірних доказів на підтвердження факту передачі відповідачеві грошових коштів за договором. Копії документів, іменовані як виписки, не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони не відповідають вимогам до первинного документа, а саме не містять обов`язкових реквізитів, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Відповідно до п. 51 Постанови правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування банку, від імені якого складений документ; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Відповідно до п.52 цього Положення визначено, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Крім того, із наданих суду в різний період розгляду справи документів, іменованих виписками, вбачається, що до них внесені зміни. Так, у документах, що містяться в справі, зокрема, на а. с. 69-72 (виписка по основній картці [PERSON] за період з 30.10.2008 по 20.02.2019) та на а.с. 122-132 (виписка по основній картці [PERSON] за період з 01.01.1999 по 01.04.2020) значиться лише прізвище, ім`я та по батькові відповідача та номер картки (а.с. 69, 122). У документі іменованому як виписка, який охоплює той же період (а.с.140-145), банком в односторонньому порядку внесені зміни, де зазначені й інші дані, в тому числі РНОКПП відповідача. Витребовувані судом докази на підтвердження дійсного руху грошових коштів у вигляді інших розрахункових документів, якими можливо було б підтвердити дані виписки Позивач не надав. Отже встановити достовірність поданих позивачем доказів неможливо. Оскільки дані, які дають можливість достовірної ідентифікації особи, рух грошових коштів якої відображено у виписках відсутня, то це вказує на недоведеність факту передачі грошових коштів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верхового Суду від 09.01.2020 у справі №204/6608/18. Відповідно до даних, викладених в Заяві, заборгованість не становила б зазначених позивачем розмірів, що прослідковується у розрахунку представника відповідача - адвоката Яременка О. Є. ( а.с.174-177), де проценти - 30% на рік, 55 днів пільгового періоду. З цього розрахунку вбачається, що заборгованість у разі її належного підтвердження становила б 6838,00 грн, а проценти -172,39 грн. При визначені заборгованості сторона відповідача виходить із такого. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Строк кредитування є строком дії картки. Це визнається позивачем у позовній заяві. Згідно з довідкою банку відповідачці відповідно до договору надавалися кредитні картки № [NUMBER] строком дії до 12/2011 року та № [NUMBER] зі строком дії до 05/2015 року. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після травня 2015 року, тобто спливу строку дії картки. Такий висновок випливає із аналогічного висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц. Звернувшись із позовом до суду позивач не надав достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та помилково обрахував і просить суд стягнути заборгованість, право на яку він не набув. 03.07.2019 Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 342/180/17 про отримання кредиту, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку зробила такі висновки: - умови договорів приєднання мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома; - банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші; - споживач послуг банку приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; - роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; - оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; - за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; - правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені; - пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням наведеного вважаю, що підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості немає. В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача - Кіріченко Віталій Михайлович, до [PERSON] , представник відповідача - адвокат Яременко Олег Євгенович про стягнення заборгованості - відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. З цього слідує, що позивачеві не відшкодовується затрачені ним кошти по сплаті судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено. Питання про судові витрати відповідача в справі буде вирішене шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки про надання розрахунку судових витрат заявив до судових дебатів представник відповідача Яременко О. Є. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed