Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2003 року був переведений з ВАТ «Авіакомпанія «Авіалінії України» на постійну роботу до відповідача на посаду начальника цеху ремонту змінного та наземного обладнання Виробничої служби Технічного комплексу згідно наказу № 290-ос від 09.06.2003 р. За час роботи працював на різних керівних посадах. 18.03.2013 року отримав попередження про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці, а 15.05.2013 року був звільнений по ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням адміністрацією ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» умов трудового та колективного договорів, в результаті чого було поручено головному бухгалтеру виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку у кількості 62 календарних днів за відпрацьований період з 13.06.2010 р. по 15.05.2013 р., а також вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат та провести повний розрахунок за фактично відпрацьований період по 15.05.2013 р. Згідно довідки про доходи № 7307 від 28.10.2013 р. сума заборгованості у період грудень 2012 р. - травень 2013 р. становить 122 886 грн. 90 коп. Але повного розрахунку заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку у кількості 62 календарних дні в розмірі 122 886 грн. 90 коп. зроблено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Крім цього, відповідач має сплатити середній місячний заробіток за весь час затримки належних йому виплат та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав викладені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до запису трудової книжки, позивача [PERSON] з 13.09.2005 р. прийнято на роботу до ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на посаду начальника цеху змінного та наземного обладнання Виробничої служби Технічного комплексу згідно наказу № 290-ос від 09.06.2003 р. (а.с.11-15). За час роботи позивач працював на різних керівних посадах. Згідно наказу № 114 від 25.05.2012 р. підприємство змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Аеросвіт». Судом встановлено, що згідно наказу № 1536-ос 15.05.2013 р. [PERSON], начальника відділу обслуговування наземного устаткування Крмплексу інженерно-технічного забезпечення, 15.05.2013 р. звільнено за власним бажанням (ч.3 ст. 38 КЗпП). В даному наказі зазначено, що позивачу має бути виплачено компенсацію за невикористану відпустку у кількості 62 календарних днів за відпрацьований період з 13.06.2010 р. по 15.05.2013 р., вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до статті 44 КЗпП та провести повний розрахунок за фактично відпрацьований період по 15.05.2013 р. (а.с.9). При звільненні розрахунок з [PERSON] у встановлені ст. 116 КЗпП строки України відповідачем проведено не було. Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанії «Аеросвіт» [PERSON] за період з грудня 2012 року по травень 2013 року нараховано до видачі заробітну плату в розмірі 122 886 грн. 90 коп., з яких компенсація за невикористану відпустку у кількості 62 календарних днів складає 30 709 грн. 59 коп., вихідна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до статті 44 КЗпП складає 41 645 грн. 37 коп. (а. с. 7, 17). Дані виплати передбачені наказом про звільнення позивача та законодавством України. Відповідно до ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з зазначених підстав, серед яких - статті 38 і 39 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати на момент його звільнення в сумі 50 531 грн. 94 коп., грошової компенсації за невикористані позивачем 62 календарних дні щорічної відпустки в сумі 30 709 грн. 59 коп., вихідної допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до статті 44 КЗпП в сумі 41 645 грн. 37 коп. - підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Відповідно до вимог п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи викладене, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні згідно ст. ст. 116, 117 КЗпП України має розраховуватися судом з дня звільнення позивача з 15 травня 2013 року по день ухвалення рішення 3 квітня 2014 року. Середня заробітна плата має бути визначена на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При цьому, в розрахунок середньої заробітної плати компенсація за невикористану відпустку не включається. Оскільки відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем при звільненні вимоги щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню в сумі 128092 грн. 28 коп. виходячи з наступного розрахунку. (9 687 грн.83 коп.+12 983 грн. 71 коп.) : 40 днів = 566 грн.78 коп. (середньоденна заробітна плата). Отже, виходячи з того якщо середньоденна заробітна плата складає 566,78 грн. х 226 робочих днів = 128092 грн. 28 коп. Враховуючи викладене, з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь [PERSON] підлягає стягненню 128092 грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обрахованого за період з 15.05.2013 року по день ухвалення рішення. Як зазначено у ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. По даній справі встановлено, що внаслідок непроведення своєчасного розрахунку з позивачем в порушення вимог трудового законодавства, позивач змушений був тривалий час витрачатии час, зусилля для відновлення своїх порушених прав, що в свою чергу зайдало йому моральних страждань. Всі ці обставини є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, зважаючи на те, що згідно п. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а з позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 розмірів мінімальної заробітної плати судовий збір стягується в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 3897 грн.60 коп. відшкодування судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 3897 грн. 60 коп. У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved