Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що з відповідачем вона в зареєстрованому шлюбі не перебуває, проживає окремо від нього. [INFO] року в них народилася дитина [PERSON]. Малолітня дитина проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв»язку з цим позивачка прохала суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала позов , прохала його задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено в судовому засіданні, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] року , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23.04.2014 року відділом ДРАЦСу Краснокутського РУЮ Харківської області. Довідкою Краснокутської селищної ради від 16.05.2014 року підтверджується , що позивачка проживає разом з сином. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Як передбачає ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги також стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами про стягнення аліментів він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду аліменти у вказаному розмірі будуть достатні для забезпечення потреб неповнолітньої дитини в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни, навчанні, відпочинку тощо, а також не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Крім того, позивачка, на підставі п.3 ст.5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р., звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved