Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений згідно з постановою №1244/20 від 14.10.2003 року ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач посилається в позові на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом від 15.06.2000 року, після смерті [PERSON], у зв'язку з чим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 697/2013. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки постановою №1244/20 від 14.10.2003 року накладено арешт на це майно та заборонено його відчуження. Позивач також вказує на те, що він звертався до ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, з вимогою знаття арешту, проте ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, надало відповідь, в якій вказало, що виконавче провадження відносно [PERSON] не перебуває, оскільки відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання даного виконавчого провадження сплив та справа була знищена. Оскільки на даний момент порушуються права позивача на прийняття спадщини, позивач змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи були повідомленні належним чином, про причини їх неявки суду не повідомив, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи, про що позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 05.05.2000 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №19191. Після його смерті видкрилася спадщина у зв'язку з чим [INFO] П'ятою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 697/2013. Вбачається, що за життя [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті відповідно до якого заповідав все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде йому належати і на що він матиме право за законом на ім`я позивача [PERSON], про що свідчить заповіт складений ним 15.06.2000 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1421. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS]. Встановлено, що згідно з постановою Відділу державної виконавчої служби Солом"янського районного управління юстиції у м.Києві №1244/20 від 14.10.2003 року накладено арешт на це майно та заборонено його відчуження у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до листа від Головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Москаленко О.П. виконавче провадження відносно [PERSON] знищено за строками давності. Таким чином підстави для арешту квартири на теперішній час відсутні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. В ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ/майно/,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З точки зору ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Тобто, з точки зору закону під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Під правом розпорядження розуміється юридично забезпечена можливість власника визначати долю свого майна. Відповідно до ч.3 статті 49 Закону України " Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника. Відповідно до ст.25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи,тобто здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. припиняється у момент її смерті. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги припинення цивільної правоздатності [PERSON], зважаючи на відсутність виконавчого провадження, яке підтверджує підстави для існування обтяження на спадкове майно, суд вважає, що наявність постанови ВДВС Соломянського РУЮ в м. Києві №1244/20 від 14.10.2003 року про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо квартири [ADDRESS], обмежує [PERSON] щодо права на володіння та розпорядження нею, а тому його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved