Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати в сумі 35647,50 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 357,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2011 року з вини відповідача трапилась дорожньо-транспортна пригода, вина якої встановлена в судовому порядку. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватиці ДТП була застрахована позивачем. Позивач посилається на норми Закону України « Про обов'язкове соціальне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та те, що відповідачем не було повідомлено, у встановлені законом строки про настання страхового випадку, просить суд відшкодувати на користь позивача суму грошових коштів в порядку регресу. Представник позивача до судового засідання не з'яився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала з приводу його задоволення. Суд, дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 09.11.2011 року близько 10 години 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Посмітного на перехресті вул. Генуезської в м. Одесі, не витримала безпечну дистанцію, не врахувала дорожні обставини, внаслідок чого здійснила зіткнення з попереду рухавшимся автомобілем марки « Фольцваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача- винуватця ДТП була застрахована в СГ « ТАС» за полісом № ОСЦПВВНТЗ № АА/0844452 від 26.01.2011 року, страхова компанія за заявою потерпілої особи, виплатила їй страхове відшкодування відповідно до платіжного доручення № 53089 у розмірі 35 647, 50 грн. В матеріалах справи наявне заключення № 1165 експертного авто товарознавчого дослідження по становленню вартості матеріальної шкоди, причетного власнику транспортного засобу від 17.11.2011 року, в якому зазначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Фольцваген Таурег», реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 11.11.2011 року становить 36 819,91 грн. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27.02.2012 року встановлена вина [PERSON], як водія транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER] та накладено адміністративне стягнення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Згідно ст.. 38.1.1. Закону України « Про обов'язкове соціальне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія зазначеного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Верховний Суд України на спільному засіданні Судової палати у цивільних і господарських справах 12.02.2014 року прийняв постанову по справі № 6-1цс 14, предметом якого була суперечка про відшкодування шкоди і зробив висновок про те, що, виходячи з аналізу статей 33,38 Закону України « Про обов'язкове соціальне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції від 18.09.2011 року по 08.01.2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесенням до цього Закону змінами була збережена як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідальне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він ( водій) не повідомив страхувальника про події ДТП. Неузгодженість підпунктів пункту 33.1 ст. 33 та підпунктів 38.1 статті 38 Закону, після внесення до них змін Законом України від 17.02.2011 року № 3045-VI « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може бути встановлено ст.. 38 Закону про право страховика пред'явити регресний позов до страхувальника у разі недотримання термінів та умов бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона у строки та встановленому законом порядку подала страховику заяву про настання страхового випадку, напроти, пояснила в судовому засіданні, що заяву не подавала, так як після ДТП вона захворіла. Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства, які слід застосовувати до даних правовідносин позивач має право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved