Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , звернулась в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] , де третьою особою є орган опіки та піклування Вижницької міської ради. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , змінити розмір аліментів, стягуваних із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , за рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївки, Донецької області від 31.08.2011 року. Стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. . Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. З [PERSON] з 09.08.2008 року по 30.08.2011 року та з 25.05.2012 року по 31.07.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Після окупації частини Донецької області, вона з сином переїхала проживати в с .Черешенька, Вижницького району Чернівецької області, де проживає по [ADDRESS] , стала на облік як внутрішньо переміщена. Відповідно до рішення Червоногвардійського районного суду м.Макіївка, Донецької області, яке набрало чинності 31.08.2011 року, [PERSON] повинен сплачувати на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. У зв`язку з невиконанням рішення суду, за поданням Червоногвардійського ВДВС Макіївського РУЮ , [PERSON] було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, однак він і надалі ухилявся від сплати аліментів та від виконання своїх батьківських обов`язків. З [PERSON] припинила спільне проживання ще з травня 2013 року і з того часу вони втратили зв`язок між собою, він зовсім не спілкується з сином, не допомагає матеріально, не виконує свої батьківські обов`язки та ухиляється від їх виконання. Весь час вона опікується сином самостійно, він проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] залишився проживати на тимчасово окупованій території, де і знаходиться наданий час. Її син доглянутий, отримує все необхідне, навчається в четвертому класі Черешенської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Вона утримує господарство, офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] , на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] до досягнення нею 3 років. Її син займається спортом, є учасником футбольної команди, бере участь у різних футбольних матчах, зокрема вже вдруге має нагоду їхати зі своєю командою товариський матч з футболу до Румунії. Однак маючи певні здібності, через відсутність згоди батька, якого він не бачив більше двох років, не має змоги скористатися такою можливістю. Вона з дітьми має намір їздити до своїх батьків, які залишилися проживати на окупованій території, однак при в`їзді на частину Донецької області, яка окупована, і там по суті встановлений кордон, без згоди батька вони теж не мають змоги це зробити. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, дитина позбавлена елементарної можливості побачення з рідними бабусею та дідусем. Всі ці роки виховувала і ростила сина сама. Рідний батько жодного разу не навідався нього, не бере участі у його вихованні, не провідує, зовсім не турбується і не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім, морально та матеріально не підтримує сина, порушує його нормальне самоусвідомлення. [PERSON] не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, не цікавиться його шкільними успіхами, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради від 29.03.2019 року, на яке відповідач не з`явився, відбувся повний та всебічний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина, орган опіки і піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Зазначила, що з часу розгляду справи в суді дитина виросла, витрати на його утримання значно збільшились, а розмір аліментів, визначений за рішенням суду, є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини. Оскільки вони з сином переїхали з свого постійного місця проживання, де були забезпечені житлом, більш менш життя було стабільним, то на даний час у них виникли непередбачувані витрати, пов`язані з адаптацією до нової та зовсім іншої місцевості, тим паче в даний час дитина навчається в школі, йому необхідні кошти на навчання та супутні витрати пов`язані із цим. Тому аліменти у розмірі 1000,00 грн. на дитину в даний час є недостатнім джерелом доходу, від якого дитина могла б належним чином рости та розвиватися. Як їй було відомо на час виїзду з постійного місця проживання, відповідач офіційно не працював, однак є працездатним, має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. [PERSON] офіційно не працює, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти в розмірі, визначеному у позові. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилались на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування Вижницької міської ради Олексюк О. позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення. Процесуальні дії у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] У. [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] ., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку представника позивачки щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 25.05.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївка, Донецької області від 31 липня 2013 року - розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 13 квітня 2009 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №244. На підтвердження позивачкою [PERSON] позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та зміну розміру аліментів, надано наступні докази: Копія ухвали Червоногвардійського районного суду м.Макіївки, Донецької області від 26.06.2014 року з даних якої вбачається, що відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в зв`язку з його ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Відповідь Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби м.Макіївка Головного територіального управління юстиції з даних якої вбачається, що 10.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону). На підставі ЗаконівУкраїни "Про боротьбу з тероризмом", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Червоногвардійський відділ ДВС м.Макіївка Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Жодних виконавчих документів в паперовому вигляді до переміщеного відділу не передавались. Акт обстеження Вижницької міської ради матеріально-побутових умов сім`ї №476 від 27.02.2019 року з даних якого вбачається, що [PERSON] власник житлового будинку по [ADDRESS] . В с.Черешенька не проживає. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають в [ADDRESS] , в будинку [PERSON] без реєстрації з 02.06.2016 року по даний час. Сім`я зареєстрована в [ADDRESS] . Довідка від 27.03.2017 р. №111 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] не працює, в даний час здійснює догляд за дитиною до 3-х років [PERSON] , 2018 року народження. [PERSON] у шлюбі з батьком дитини [PERSON] не перебуває і не проживає, спільне господарство не ведуть. Матеріально-побутові умови - задовільні. Акт обстеження Вижницької міської ради матеріально-побутових умов сім`ї №61 від 20.03.2019 року з даних якого вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, винаймають житло. В будинку тепло, чисто. [PERSON] забезпечений всім необхідним, навчається в ЧерешенськійЗОШ І-ІІІ ступенів, четвертий клас. Мають господарство, мати офіційно працевлаштована, перебуває в декретній відпустці. Сімейний стан - цивільний шлюб з [PERSON] [PERSON] аліменти не сплачує, зі слів [PERSON] він батька знає, пам`ятає, останні два роки не бачив і не чув батька. Довідка Вижницької міської ради про склад сім`ї №475 від 27.02.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS] в господарстві [PERSON] . Копія довідки про доходи №1 від 16.11.2018 року з даних якої вбачається, що [PERSON] офіційно працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] , на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Загальна сума доходу за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року становить 4525,47 гривень. Копія характеристики Вижницької міської ради №42 від 27.02.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , проживає на території с.Черешенька, Вижницької міської ради згідно довідки №111 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 27.03.2017 року по даний час.Працювала в магазині «Каблучок», в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років [PERSON] , 2018 року народження. Розлучена, виховує двох дітей шкільного та дошкільного віку. Скарг з боку жителів села на її адресу до виконкому сільської ради не надходило. В громадських місцях і в побуті веде себе добре. Копія характеристики від 01.03.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] була прийнята на посаду продавця магазину взуття «Каблучок» 08.08.2017 року. З 01.02.2018 року [PERSON] перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 07.06.2018 року по даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку. За час роботи, [PERSON] проявила себе як відповідальний та старанний працівник. Комунікабельна та привітна,жодних скарг на неї за час роботи не поступало. Довідка сімейного лікаря з даних якої вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] в с.Черешенька, знаходиться під її наглядом з 27.03.2017 року. за цей період часу батько дитини [PERSON] не цікавився станом здоров`я дитини. Копія пояснення [PERSON] , вчителя молодших класів Черешенської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 20.03.2019 року,де вбачається, що [PERSON] надала пояснення начальнику служби у справах дітей Вижницької міської ради про те,що [PERSON] навчається у четвертому класі, дитина спокійна, врівноважена, вчиться на відмінно, завжди чистий, охайний. [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки. За час навчання батько [PERSON] жодного разу не цікавився навчальним процесом дитини. Копія довідки №111 від 31.03.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з даних якої вбачається,що [PERSON] , яка зареєстрована в м.Макіївка взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Фактичне місце проживання с .Черешенька, Вижницького району Чернівецької області. Висновок комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради №9 від 29.03.2019 року з даних якого вбачається, що з метою захисту законних прав та інтересів [PERSON] , [INFO] , відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради від 29.03.2019 року №2, орган опіки та піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Надаючи оцінку наданим позивачкою та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження; неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї; рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївка, Донецької області від 31 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, що підтверджується копією рішення; рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївка, Донецької області, яке набрало законної сили 31.08.2011 року та 07.09.2011 року надійшло на виконання з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, що підтверджується витягом з виконавчого провадження; Рішення на даний час на виконанні не перебуває, оскільки 10.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону). На підставі Законів України "Про боротьбу з тероризмом", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Червоногвардійський відділ ДВС м.Макіївка Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Жодних виконавчих документів в паперовому вигляді до переміщеного відділу не передавались; крім неповнолітнього [PERSON] на утриманні у позивачки [PERSON] є неповнолітня дитина [PERSON] , 2018 року народження; батько [PERSON] вихованням неповнолітнього сина не займається, життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. органом опіки та піклування Вижницької міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради №9 від 29.03.2019 року. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2, ч.2, ч.3, ч.6 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Із роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із роз`яснень, викладених у ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] у повному обсязі не виконує батьківські обов`язки по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не займається його вихованням, не відвідує, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не цікавитися успіхами в школі, такими своїми діями фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, свідомо нехтує ними, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, вмотивованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році», у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, стягуваних із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , за рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївки, Донецької області від 31.08.2011 року. Стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (Одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 180, 181, 182, ч.1, 2 ст.184, 192 СК України,

Outcome: approved