Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

11.12.14 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] та стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 18419,38 гривень. Позивачка до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи її відсутності. Зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України та відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.11.2003 року, який було розірвано 22.11.2006 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного юстиції м.Одеси. Від даного шлюбу народився син [PERSON],[INFO], який на даний час проживає разом з матір'ю. Даний факт встановлений рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.01.2008 року №2-1473/2008, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] ( а.с. 7). Відповідно до вимоги ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі виданого Малиновським районним судом м.Одеси 21.04.2008 виконавчого листа № 2-1473/2008 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, Другим Київським відділом ДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження . Станом на теперішній час [PERSON] аліментів на утримання сина не отримує, що підтверджено довідкою про неотримання аліментів, виданою Другим Київським ВДВС ОМУЮ 02.03.14 року №0342/3068, відповідно до якої [PERSON] не отримувала аліментів від відповідача за період часу з 01.09.13 року по 28.02.14 року ( а.с. 10). На даний час з вини відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] яка станом на 31.03.14 року становить 18419,38 гривень ( а.с.11). Також з матеріалів справи вбачається, що з часу розірвання шлюбу відповідач зовсім не виконує своїх батьківських обов'язків щодо сина, не тільки не приймає участі в його матеріальному забезпеченні, а й не приймає участі в його вихованні, не цікавиться долею своєї дитини та станом його здоров'я та взагалі уникає зустрічей з позивачкою та сином. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку Малиновської районної адміністрації Одескьої міської ради №2337/01-06 від 13.07.15 року є доцільним позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON],[INFO] ( а.с. 54). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки, як було встановлено [PERSON] не проявляє до дитини батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавився ані здоров'ям, ані подальшою долею дитини, більш того з позовом про встановлення способу та порядку спілкування з дитиною до суду не звертався, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 18419,38 гривень, також підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 196 СК України яка передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, відповідно до якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі чого з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрат у вигляді судового збору у розмірі 487,20 гривень, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved