Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арешту на майно, мотивуючи свої вимоги наступним. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 року по справі № 2-2823/11 було ухвалено стягнути з позивача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом у сумі 62759,15 грн. На виконання вказаного судового рішення Великолепетиським ВДВС ГТУЮ у Херсонській області 15.05.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47975885. У процесі виконавчого провадження було накладено арешт на все нерухоме майно позивача. На дату накладення арешту із нерухомого майна позивач мала тільки житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . 09.12.2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області вказане рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 року по справі № 2-2823/11 було скасовано, а у позові відмовлено. Вказане рішення суду залишено без змін і ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2015 року. 29.12.2015 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Але після закінчення виконавчого провадження арешт з майна позивача знято не було. Згідно до даних інформаційної довідки 219823339 від 11.08.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, міститься номер запису про обтяження: 5456955 (спеціальний розділ), згідно до якого здійснено арешт нерухомого майна позивача на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 43088888, виданий 23.04.2014 року. Для вирішення питання зняття арешту позивач звернулася до Великолепетиського районного відділу ДВС, але листом від 11.08.2020 № 8752 позивачу було повідомлено, що документи виконавчого провадження не збереглися у зв`язку із закінченням строків зберігання. Отже, зняти арешт у позасудовому порядку неможливо, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження, у якому здійснено накладення арешту, оскільки таке провадження закінчено і знищено. В свою чергу, факт закінчення і знищення виконавчого провадження є законною підставою для зняття накладеного арешту. Позивач просить суд скасувати арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , уродженці смт Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія ВП № 43088888 від 23.04.2014 року, виданий 23.04.2014 року, номер запису про обтяження: 5456955 (спеціальний розділ), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12641212 від 24.04.2014 року 13:22:50. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, але на адресу суду надала письмову заяву, в якій позов підтримала та просить розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача Виноградчий С.В. у відкрите судове засідання не з"явився, але на адресу суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та покладається у повній мірі на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 року по справі № 2-2823/11 було стягнуто з позивача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитом у сумі 62759,15 грн. Судом встановлено, що державним виконавцем Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Стрюк С.А. на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт постановою від 23.04.2014 року. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12641212 від 24.04.2014 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено обтяження - арешт нерухомого майна позивача, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження є номер запису про обтяження 5456955 від 24.04.2014 року 11:30:11; підстава виникнення постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер ВП 43088888, виданий 23.04.2014 року старшим державним виконавцем відділом ДВС Великолепетиського РУЮ Херсонської області Стрюк С.А., підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12641212 від 24.04.2014 року 13:22:50, Журавльова Ірина Олександрівна, Великолепетиське районне управління юстиції; вид обтяження - арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач - Великолепетиський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, код 34030305, особа, права якої обтяжуються - [PERSON] ; опис предмета обтяження - все нерухоме майно в межах суми звернення стягнення 63506 грн. 74 коп. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 219823339 від 11.08.2020 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року скасовано заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 року в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] про заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 30.12.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та арешт з майна позивача знято не було, що підтверджується довідкою ВП - спец розділ від 12.10.2020 року. Великолепетиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перейменовано у Великолепетиський районний відділ державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ідентифікаційний код юридичної особи 34030305 (не змінювався). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із ч. 2 ст.50 закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 30.12.2014 року державний виконавець Стрюк С.А. виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, але в порушення вимог ч. 2 ст. 50 закону України «Про виконавче провадження» не зняв арешт на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом винесення судом рішення про зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення відповідача про накладення арешту порушує право власності позивача, що суперечить вимогами ст. 41 Конституції, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 60 закону України "Про виконавче провадження", то суд вважає за необхідне зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , накладеного 23.04.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України ст.ст 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 50, 59, 60 закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved