Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 10 червня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 33/К, згідно якого були надані кошти в сумі 15632 доларів США 09 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних з остаточним погашенням кредиту 09.06.2011 року. З 22.06.2009 року по 11.11.2010 року щомісячні платежі згідно даного договору кредитування не проводились, тому утворилася заборгованість станом на 11.11.2010 року 15148,42 доларів США, що є еквівалентним курсу НБУ 115382 грн. 48 коп., у тому числі: заборгованість за основним боргом-105754 грн. 92 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками-7915 грн. 15 грн.; пеня за порушення термінів повернення кредиту та пеня за несвоєчасну сплату відсотків-1712 грн.41 коп. 10 червня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» укладено іпотечний договір №33/Zkіп-08 на забезпечення вимог кредитного договору №33/К від 10.06.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І., відповідно до якого було накладено обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, який знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] (свідоцтво на право власності [NUMBER], видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області), право власності зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під реєстраційним номером 036829. Позивач вказує, що 11.11.2010 року рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області було розірвано дію кредитного договору від 10.06.2008 року № 33/К, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку 115382 грн.48 коп. заборгованості за кредитним договором, а також у повернення 1153 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених при подачі позовної заяви. Оскільки рішення суду боржниками добровільно виконано не було, 25.11.2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист №2-158/2010 та направлено на виконання до Державної виконавчої служби, де було відкрито виконавче провадження №41457452. 28.02.2014 року Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу ТОВ «Український промисловий банк», непродані активи банку та перелік вимог кредиторів передано юридичній особі - ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал". Відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.02.2014 року у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Пирятинського районного суду від 11.11.2010 року по справі №2-158/2010 замінено сторону з ТОВ «Український промисловий банк» на ТОВ «ІК «ІФГ Капітал». 29.03.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі того, що рішення Пирятинського районного суду Полтавської області боржником [PERSON] виконано у повному обсязі. Позивач посилається на п.6.2 іпотечного договору №33/Zkіп-08 та вказує, що після повного виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] звернувся з заявою до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. щодо зняття обтяження з нежитлової будівлі,забійного пункту, який знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить йому на праві приватної власності, однак отримав відповідь з посиланням на положення статті 74 Закону України «Про нотаріат» та необхідність звернення з піднятого питання до суду; на даний час у [PERSON] відсутні документи, вказані в переліку, на який посилається нотаріус, при цьому, він повністю виконав вищевказане судове рішення. Посилаючись на вищевикладені обставини, ряд положень ЦК України та Закону України «Про іпотеку» позивач у справі [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив суд визнати припиненим укладений 10.06.2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» іпотечний договір №33/Zkіп-08 на забезпечення вимог кредитного договору №33/К від 10.06.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] та зняти накладене приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. відповідно до іпотечного договору обтяження на нежитлову будівлю, забійний пункт, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829 та просив зобов'язати Державного реєстратора сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області вилучити з Державного реєстру іпотек відомості про накладення приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829 (а.с.а.с.3-8). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 23.05.2018 року було відкрито цивільне провадження та вирішено дану цивільну справу розглядати за правилами загального позовного провадження і по справі призначено підготовче засідання (а.с.23). 16.07.2018 року при проведенні підготовчого засідання у справі представником відповідача ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» Глуховим Олександром Володимировичем подані письмові заперечення на позов [PERSON] з додатками, з яких вбачається, що відповідач не визнає заявлені позовні вимоги та прохає відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с.а.с.55-78,79); відповідно, підготовче засідання у справі було відкладено і дані заперечення були вручені представнику позивача [PERSON], якому була надана процесуальна можливість подати відповідь на відзив (заперечення) ТОВ «ІК «ІФГ Капітал». 30.08.2018 року представником відповідача подано відповідь на відзив ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» (а.с.а.с.102-105). 05.11.2018 року по даній цивільній справі було проведено підготовче засідання і ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 року дану справу призначено до судового розгляду (а.с.а.с.149). 23.01.2019 року в судовому засіданні було ухвалено витребувати для огляду в судовому засіданні з Пирятинського районного суду Полтавської області цивільну справу №2-158/10 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.175). Останнє судове засідання у справі призначене на 13 год. 15 хв. 26.03.2019 року. В судових засіданнях 23.01.2019 року та 26.03.2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав у повному обсязі заявлені позовні вимоги, в своїх поясненнях посилався на обставини, які викладені в позові та просив позов задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що ще 05.11.2018 року від представника відповідача у справі ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» Глухова Олександра Володимировича до суду надходила заява про проведення розгляду справи без участі представника відповідача та про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог (а.с.146). В судове засідання 26.03.2019 року представник відповідача не з'явився, відповідач у справі ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» належним чином сповіщене про день і час розгляду справи (судова повістка отримана 11.03.2019 року) (а.с.198). Раніше від третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державного реєстратора сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської райдержадміністрації Мошківської М.М. до суду надходила заява про проведення розгляду справи у її відсутність (а.с.189); 30.05.2018 року третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. до суду подане письмове клопотання (пояснення) по справі, яке приєднане до матеріалів справи (а.с.37); 12.03.2019 року третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. до суду подана заява про проведення розгляду справи у її відсутність (а.с.199). 05.02.2019 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Пирятинського районного суду Полтавської області надійшли матеріали цивільної справи №2-158/10 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.а.с.185-186). Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], розглянувши письмові заперечення (по суті відзив) з додатками, що були подані у справі представником відповідача ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» Глуховим О.В., детально дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, оглянувши матеріали цивільної справи №2-158/10 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та дослідивши всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, повинен прийти до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарова Людмила Іванівна та державний реєстратор сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року. В цьому контексті необхідно зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії», №48778/99, пункт 25). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 20.02.2007 року, громадянину [PERSON] належить на праві власності нежитлова будівля,забійний пункт, що розташована в [ADDRESS] загальною площею 200,9 кв.м (вказана як нежитлова будівля А1 2002 року побудови) (а.с.9). Право власності на нежитлову будівлю зареєстроване Миргородським ПТІЕ «Інвентаризатор» в реєстрі прав на нерухоме майно 20.02.2007 року за реєстровим номером 17896231, що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13631549, виданим Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» (а.с.9 зворот). 10.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем [PERSON] з іншої сторони було укладеного Кредитний договір №33/К-08 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії (тип 1); згідно п.1.1 даного кредитного договору, банк відкриває позичальнику ФОП [PERSON] відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти: ліміт кредитування: еквівалент 75800 грн., строк кредитної лінії з 10.06.2008 року по 09.06.2011 року включно, процентна ставка у гривнях 22 % річних, у доларах США 15 % річних, мета використання коштів - поповнення обігових коштів; додатком до даного договору є графік погашення заборгованості (аркуші 7-14 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10; аркуші 200-202 даної цивільної справи №525/598/18). Відповідно до п.3.1.1 даного кредитного договору, однією з умовою забезпечення виконання позивальником зобов'язань за даним договором, є, зокрема, іпотека; нежитлова будівля,забійний пункт, що розташований в [ADDRESS], загальною площею 200,9 кв.м та земельною ділянкою для комерційного використання (іншої комерційної діяльності), площею 0,1600 га, що належить на праві власності [PERSON]. 10.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» з однієї сторони та громадянином України [PERSON] з іншої сторони було укладеного Іпотечний договір №33/Zkіп-08. Згідно п.1.1 даного договору, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії №33/К-08 від 10.06.2008 року (а також будь-якими змінами і доповненнями до нього, в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між іпотекодержателем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], за умовами якого останній зобов'язаний іпотекодержателю по 09.06.2011 року включно, у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути кредит у розмірі, еквівалентному 75800 грн., сплатити проценти за користування ними у розмірі 20 процентів річних у гривнях, 15 % річних у доларах США, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (основне зобов'язання) (а.с.а.с.10-12). Відповідно до п.1.2 даного іпотечного договору, предметом цього договору є нерухоме майно-нежитлова будівля,забійний пункт, що знаходиться за адресою [ADDRESS], до складу якого згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно входить нежитлова будівля А1,2002 р.п. та земельна ділянка площею 0,1600 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для комерційного використання (іншої комерційної діяльності); вказується, що дана нежитлова будівля належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Якимівської сільської ради 20.02.2007 року (бланк [NUMBER]). Даний іпотечний договір посвідчений 10.06.2008 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 864 (а.с.а.с.10-12). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року, яке набрало законної сили 22.11.2010 року, позов ТОВ «Український промисловий банк» було задоволено, розірвано дію кредитного договору від 10.06.2008 року №33/К, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] (який був поручителем [PERSON].) на користь ТОВ «Український промисловий банк» 115382 грн.48 коп. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати у відповідному розмірі - у повернення 1153 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених при подачі позовної заяви (а.с.13; аркуші 98-99 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10). Зі змісту даного судового рішення вбачається, що в ньому суд вказує кредитний договір від 10.06.2008 року, який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] №33/К, вказуючи аркуші цієї справи (тобто №2-158/10) - 7-12, при цьому, при огляді в судовому засіданні даних матеріалів цієї цивільної справи вбачається, що саме на цих аркушах (аркуші 7-12) міститься завірена копія саме Кредитного договору №33/К-08 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії (тип 1), що був укладений 10.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON]; відповідно, з вищевказаного судового рішення Пирятинського районного суду Полтавської області слідує, що дане рішення стосується розірвання саме цього кредитного договору і стягнення грошових коштів також стосується саме цього кредитного договору. Також, зі змісту рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року вбачається, що дана заборгованість по відповідному кредитному договору (яка була стягнута у відповідному розмірі у гривневому еквіваленті: 115382 грн.48 коп., в тому числі заборгованість за основним боргом - 105754 грн.92 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 7915 грн.15 коп., пеня за порушення термінів повернення кредиту та пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 1712 грн.41 коп.) становила на дату 11.11.2010 року. 25.11.2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №2-158/2010 про стягнення про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» 115382 грн.48 коп. заборгованості за кредитним договором, а також у повернення 1153 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених при подачі позовної заяви (аркуш 106 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10). 03.07.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Пирятинського районного управління юстиції винесено постанову ВП №38655633 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-158/10, виданому 25.11.2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області (боржник [PERSON], стягувач ТОВ «Український промисловий банк») про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» 115382 грн.48 коп. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат (аркуш 106 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10). 05.09.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» укладено договір №31-Л про передання в управління непроданих активів, згідно додатку №1 до якого та акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» (від 01.10.2013 року), серед інших активів, переданих з ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» є право вимоги за кредитним договором на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії №33/К-08 від 10.06.2008 року, укладеним з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.а.с.59-65,66-71). З копії Акту приймання-передачі від 20.11.2013 року вбачається, що між ТОВ «Український промисловий банк» передає, а ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» приймає кредитні договори, договори поруки, договори застави тощо згідно реєстру, де у графі «Клієнт» вказаний ФОП «Горбань Віталій Аркадійович», а документами, які вказані є кредитний договір на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, іпотечний договір, договір застави рухомого майна (обладнання), договір поруки, які датовані 10.06.2008 року (а.с.72). 15.01.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції винесено постанову ВП №41457452 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-158/10, виданому 25.11.2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області (боржник [PERSON], стягувач ТОВ «Український промисловий банк») про стягнення солідарно боргу в сумі 116785 грн.48 коп. (аркуш 117 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10). В подальшому, ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.02.2014 року замінено сторону у виконавчому провадженні-стягувача ТОВ «Український промисловий банк» у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року по справі №2-158/10 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором-на ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (а.с.а.с.14-15; аркуші 121-122 оглянутих матеріалів цивільної справи №2-158/10). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 29.03.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області винесена постанова ВП №41457452, де стягувачем є ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», а боржником [PERSON] про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №2-158/2010, що виданий Пирятинським районним судом Полтавської області про стягнення солідарно боргу в сумі 116785,48 грн., зі змісту якої вбачається, що рішення суду боржником (тобто [PERSON].) виконано у повному обсязі згідно платіжних доручень ПД №312 від 23.05.2015 року у розмірі 9048,53 грн., ПД №414 від 26.03.2018 року у розмірі 107736,95 грн.; виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій перераховано на користь держави у повному обсязі (а.с.17). Зі змісту листа приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. від 16.05.2018 року №663/01-16 на ім'я [PERSON] вбачається, що у травні 2018 року (тобто після виконання ним відповідного судового рішення) громадянин [PERSON] звертався до неї як до відповідного нотаріуса з приводу зняття обтяження, накладеного 10.06.2008 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. відповідно до іпотечного договору від 10.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» на нежитлову будівлю,забійний пункт, що розташований в [ADDRESS]; нотаріусом заявнику роз'яснено положення Закону України «Про нотаріат» та з цього приводу рекомендовано звернутися до суду (а.с.18). З доводів позовної заяви [PERSON] вбачається, що останній посилається на положення ряду статей ЦК України, зокрема, ст.599, ч.3 ст.1049 ЦК України та норми ст.17 Закону України «Про іпотеку», зазначаючи, що він у повному обсязі одноособово виконав рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року та сплатив на користь заміненого правонаступника стягувача ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» відповідну суму грошових коштів, що стало підставою для закриття відповідного виконавчого провадження. З доводів письмового заперечення відповідача у справі ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», поряд з іншим, вбачається, що відповідно до Додатку №1 до договору №31-Л та акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01.10.2013 року, заборгованість ФОП [PERSON] за кредитним договором №33/К-08 (балансова вартість цього активу) становить 145891,51 грн., при цьому, як вказується, це без врахування пені за неналежне виконання цього кредитного договору, яка на балансі банку не обліковується; також вказується, що розрахунок ціни позову був здійснений ТОВ «Укрпромбанк» станом на 22.06.2009 року, при цьому, з того моменту ТОВ «Укрпромбанк» продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором №33/К-08; як зазначає у заперечені відповідач у справі, різниця між сумою боргу, яка зазначена в рішенні Пирятинського районного суду від 11.11.2010 року та дійсною заборгованістю боржників за кредитним договором №33/К-09 становить 29106 грн.03 коп. (а.с.а.с.55-58). Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Стаття 519 ЦК України встановлює, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормами ст. 611 ЦК України визначається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням. Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов'язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред'явлення вимоги. Про це вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 06.07.2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Положеннями ст.599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими. За змістом норм ст. 1 Закону України «Про іпотеку», ч.1 ст.572 ЦК України та ч.1 ст.575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як слідує з положень ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно системного аналізу вищезазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому, законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання. З матеріалів даної справи вбачається, що [PERSON] добровільно виконано рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року, згідно якого було розірвано дію кредитного договору від 10.06.2008 року №33/К, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» 115382 грн.48 коп. заборгованості за кредитним договором станом на 11.11.2010 року (як буквально вказано у даному судовому рішенні, яке набрало законної сили). Отже, з урахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв'язку із цим основного зобов'язання іпотека припиняється. Суд зазначає, що у своїх письмових запереченнях відповідач у справі посилається на те, що розрахунок ціни позову був здійснений ТОВ «Укрпромбанк» станом на 22.06.2009 року (тобто при зверненні з позовом до Пирятинського районного суду Полтавської області), про те, зі змісту рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором від 10.06.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] стягнута з відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] солідарно в сумі 115382 грн.48 коп. станом на 11.11.2010 року (вказується, що внески за даним кредитним договором не проводилися з 22.06.2009 року); при цьому, згідно цього судового рішення, вищевказаний кредитний договір був розірваний. У письмових запереченнях сторона відповідача також посилається на те, що з 22.06.2009 року ТОВ «Укрпромбанк» продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором №33/К-08, крім цього, як вказується, відповідно до додатку №1 до договору №31-Л та акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01.10.2013 року заборгованість ФОП [PERSON] за даним кредитним договором (балансова вартість активу) становить 145891,51 грн., при цьому, це без врахування пені за неналежне виконання цього кредитного договору, яка на балансі банку не обліковується (відповідно, як вказує відповідач, на даний час різниця між сумою боргу, яка вказана у рішенні суду та дійсною заборгованістю боржників по кредитному договору становить 29106,03 грн.). Проте, в матеріалах справи відсутні докази про подання будь-якого позову (після 11.11.2010 року) банком чи його правонаступником до [PERSON] чи до [PERSON] з приводу стягнення пені чи відсотків за неналежне виконання вищевказаного кредитного договору (який було розірвано рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року). При цьому, наявність у переліку непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк», які передаються в управління ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» права вимоги до ФОП [PERSON].(№404), не змінює вищевказаних обставин про те, що докази подання позову (після дати 11.11.2010 року) банком чи його правонаступником до [PERSON] чи до [PERSON] з приводу стягнення пені чи відсотків за неналежне виконання кредитного договору (який було розірвано рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.11.2010 року), в матеріалах справи відсутні і суду в цій частині з цього приводу не подавалися. Тобто, виходячи з сукупності вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виключно в частині визнання припиненим укладеного 10.06.2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» іпотечного договору №33/Zkіп-08. В той же час, суд погоджується з доводами заперечення відповідача у справі, які викладені ним по першому питанню цих заперечень, а також щодо неможливості покладення певних обов'язків на третіх осіб у справі, виходячи з наступного. За нормами ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач; позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв'язку з позовною вимогою, яка пред'являється до нього. Тобто, право визначення кола відповідачів у конкретній справі належить виключно позивачу, який звертається з відповідними позовними вимогами до суду. Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що позивачем у справі в якості відповідача залучено ТОВ «ІК ІФГ Капітал», а третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарову Людмилу Іванівну та Державного реєстратора сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.а.с.3-8). У п.1 прохальної частини поданого позову позивачем [PERSON] заявлено, крім іншого, зокрема, позовну вимогу про зняття накладеного приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. відповідно до іпотечного договору обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829 (а.с.7). При цьому, у п.2 прохальної частини поданого позову позивачем у справі [PERSON] заявлено позовні вимоги про зобов'язання Державного реєстратора сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області вчинити відповідні дії, а саме вилучити з Державного реєстру іпотек відомості про накладення приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829 (а.с.8). Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що нормами ЦПК України не передбачено покладення певних обов'язків (зобов'язання вчинення певних юридично значимих дій) за судовим рішенням при вирішенні конкретних спірних правовідносин на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у іншому процесуальному статусі ці особи (відповідний приватний нотаріус та відповідний державний реєстратор) стороною позивача до участі у справі не залучалася і до них будь-які позовні вимоги (як до сторони у розумінні ст.48 ЦПК України) позивачем не пред'являлися, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] про зняття накладеного приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. відповідно до іпотечного договору обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829, а також про зобов'язання відповідного Державного реєстратора вчинити відповідні дії, а саме вилучити з Державного реєстру іпотек відомості про накладення приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. обтяження на нежитлову будівлю,забійний пункт, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтво на право власності [NUMBER], що видане виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, право власності на яке зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2007 року під №036829 - задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial