Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 338. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені через різні погляди на життя та шлюб. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, між ним та відповідачкою склалися неприязні стосунки. Крім того просив визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], залишивши її на його утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою та визначити місце проживання їх спільної доньки [PERSON], залишивши її на його утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. Представник третьої особи - Служби по справам дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діяла на підставі довіреності, до судового засідання надала клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 338, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 159322. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №285380, виданого 22.08.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], [INFO], актовий запис №666. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Крім того, відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визначається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, дитина, за спільною згодою з матірю - [PERSON], залишилась мешкати разом з батьком позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою КСН «МКР «Курчатово» № 162 від 10.04.2017 року. При цьому судом встановлено, що за цією адресою дитині створені належні умови для розвитку та життя. Позивач має постійну роботу та заробіток, приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини. Згідно висновку № 46.9-38640-46.1 від 16.06.2017 року, комісія з захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради вважає доцільним на теперішній час визначити місце мешкання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання доньки [PERSON], [INFO], залишивши її на його утриманні та вихованні, за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню.

Outcome: approved