Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), розташованої на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 1,93 га, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174062, виданим 08.07.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області. [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений 10.11.1994 року Якимівською сільською Радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області, реєстровий № 38, на все спадкове майно. Заповіт не змінено та не скасовано. До осіб, які мають право на обов`язкову долю у спадщині, належить дочка [PERSON] [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась, про що написала відповідну заяву. Інших спадкоємців немає, так як батько позивачки (чоловік спадкодавця) - [PERSON] помер [INFO] у с. Якимівка Оратівського району Вінницької області. Спадкова справа до майна померлого батька не заведена. Крім того, [INFO] померла тітка [PERSON] , рідна сестра її батька - [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] та котра заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), розташованої на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 1,98 га, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174156, виданим 10.07.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області. Крім батька позивачки, спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є їх сестра [PERSON] , яка фактично прийняла спадкове майно шляхом вступу в управління спадковим майном та подачею відповідної заяви про прийняття спадщини за законом, переоформленням відповідних спадкових прав, що підтверджується виданими 28.01.1998 року державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Свідоцтвами про право на спадщину за законом реєстрові № 123 та № 125 по спадковій справі № 30/98. Проте спадкова справа № 30/98 до Спадкового реєстру не внесена. Так як за життя сертифікат не був виданий власнику [PERSON] , тому право на земельну частку (пай) залишилось не переоформленим. [PERSON] померла [INFO] в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, залишивши заповіт про те, що все своє майно заповідає племінникам [PERSON] , [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась, та [PERSON] , який від прийняття спадщини відмовився. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Родинні стосунки між позивачем та спадкодавцями підтверджуються свідоцтвом про її народження, проте не збереглись свідоцтва (посвідки) про народження батька, а у свідоцтвах про народження тіток їх батьки записані « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] ». Державний архів Вінницької області надав архівні довідки щодо метричних книг про народження батька та тітки [PERSON] по Свято-Троїцькій православній церкві с. Якимівка Таращанського повіту Київської губернії, а нині Оратівського району Вінницької області, де зазначено «Батьки: с. Якимівка селяни [PERSON] (так в документі) та його законна дружина [PERSON] (так в документі), обоє православні». Враховуючи розбіжність у написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є необхідність у судовому порядку встановити факт родинних стосунків. Оформити прийняття спадщини нотаріальним шляхом позивач позбавлена можливості у зв`язку з встановленням факту родинних стосунків та видачею правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця, тому [PERSON] змушена звернутись до суду та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,93 га, розташовану на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174062, виданого 08.07.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,93 га, розташовану на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174156, виданого 10.07.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надавши заяву (Вх.№ 348/21-Вх. від 04.02.2021 р.) про розгляд справи без її участі. Представник позивача адвокат Крицька Т.В., будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надавши заяву (Вх.№ 346/21-Вх. від 04.02.2021 р.) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Якимівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 27.01.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Якимівської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Якимівської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК\~України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 16 липня 1972 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 38; прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63228283 від 20.01.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 26.01.2011 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174062, виданого на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року № 112 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 0-2-0.31-61/101-19 від 27.02.2019 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174062 за порядковим № 78 зареєстровано 10.07.1997 року на [PERSON] ; розмір земельної частки (паю) - 1,93 га; вартість земельної частки (паю) на день смерті [INFO] становить 22886 грн. Мотря варіант імені [PERSON] , що підтверджується словником-довідником «Власні імена людей» за редакцією В.М. Русанівського. В довідці № 99 від 22.02.2019 року, виданій Якимівською сільської радою Оратівського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] , яка народилась [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця за вказаною адресою інші особи не проживали та не були зареєстровані. Як вбачається із заповіту від 10.11.1994 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63228466 від 20.01.2021 року заповіт [PERSON] , посвідчений 10.11.1994 року, чинний; № у спадковому реєстрі 36899781. Відповідно до інформаційної довідки № 63194379 від 16.01.2021 року та витягу № 63228453 від 20.01.2021 року зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно виписки з погосподарської книги особовий рахунок № [NUMBER] Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 120 від 01.03.2019 року, у [PERSON] , 1881 року народження, були діти: [PERSON] , 1912 року народження, [PERSON] , 1917 року народження, [PERSON] , 1919 року народження. Державний архів Вінницької області надав архівні довідки щодо метричних книг про народження по Свято-Троїцькій православній церкві с. Якимівка Таращанського повіту Київської губернії, відповідно до яких за 1912 рік є запис про хрещення сина на ім`я [PERSON] ; за 1919 рік є запис про хрещення дочки на ім`я [PERSON] . Батьки: [PERSON] (так в документі) та його законна дружина [PERSON] (так в документі). В свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174156, вданому на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року № 112 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № С-51/0-0.31-47/0-0.31-47/1/131-19 від 11.03.2019 року, виданої відділом в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, сертифікат серії ВН № 0174156 за порядковим № 164 зареєстровано 10.07.1997 року на [PERSON] , яка проживала на території с. Якимівка Оратівського району Вінницької області; розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 1,93 га; вартість на день смерті 8956 грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується листом Оратівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області № 190/16.18-38 від 21.03.2019 року. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом НБ 0611461, НБ 0611463, спадкоємцем майна [PERSON] є сестра [PERSON] . Спадкове майно складається з житлового будинку та грошового вкладу. Відповідно до повідомлення Оратівської державної нотаріальної контори № 37/01-016 від 16.01.2021 року спадкова справа № 30/98 після смерті [INFO] [PERSON] заведена Оратівською ДНК, не була зареєстрована в спадковому реєстрі. 10 січня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Якимівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, про те, що все своє майно заповідає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовляється згідно заяви від 17.06.2004 року, посвідченої нотаріусом м. Апатіти Мурманської області, Російської Федерації. Також [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] відмовляється згідно заяви від 28.01.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гайдук Ю.О. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України\~закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Як вбачається з п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень\~ЦК України 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила\~Цивільного кодексу УРСР. Отже, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за\~законом ЦК УРСР 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша\~статті 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Частиною першою\~статті 549 ЦК УРСР 1963 року\~визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР 1963 року\~встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті\~534,\~553,\~555\~цього\~Кодексу). Відповідно до положень\~статті 561 ЦК УРСР\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічні положення містяться і у статті 47 Закону УРСР від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини). При цьому\~ЦК УРСР 1963 року\~не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР 1963 р., прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Що стосується спадкування після померлої [PERSON] , суд керується наступним. Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Частиною 1\~ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1\~ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 396 ЦК України\~передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 23\~постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За наявності умов, передбачених\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Положеннями\~ст. 5 Земельного кодексу України\~(1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою\~статті 6 цього Кодексу. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174062, виданого на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року № 112 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,93 га; відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174156, виданого на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року № 112 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,93 га. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла [PERSON] , про що свідчить заява про прийняття спадщини, подана до нотаріальної контори Оратівського району 27.01.1998 року. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітами на вказане спадкове майно, оскільки інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Однак, у зв`язку із необхідністю встановлення факту родинних відносин та видачею сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0174156 після смерті спадкодавця [PERSON] , не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлих матері [PERSON] та тітки [PERSON] , той факт, що спадкодавці за час свого життя отримали право на земельні частки (паї) площею по 1,93 га кожна та згідно заповітів від 10.11.1994 року та 10.01.1998 року, посвідчених виконкомом Якимівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, заповіли їх [PERSON] , а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного, ст. ст.\~ 524-527, 548, 549, 551, 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved