Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

До суду з позовом про поділ майна подружжя звернулась [PERSON] посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем побудували житловий будинок по [ADDRESS], право власності на який було оформлено на відповідача. У 2007 році відповідач [PERSON] як майновий поручитель [PERSON] передав спірний будинок на підставі договору іпотеки ПАТ «Український Професійний банк». На даний час [PERSON] не виплатив кошти за кредитним договором і банк звертає стягнення на предмет іпотеки-житловий будинок, тому вона вважає, що її право як співвласника порушується, тому вимушена була звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив суд визначти за сторонами право власності на житловий будинок по ? частині за кожним із подружжя. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи- ПАТ «Український професійний банк» в судовому засіданні заперечувала проти позову, суду пояснила, що банк своєї згоди на перехід права власності на ? частину переданого в іпотеку майна не давав. Дружина іпотекодавця в нотаріально посвідченій заяві висловила свою згоду про передачу житлового будинку в іпотеку, тому підстав для переходу права власності на ? частину іпотечного будинку немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу (а.с.5) позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.08.1977 року. За період сімейного життя подружжя побудувало житловий будинок в [ADDRESS], право власності на який зареєстровано відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за [PERSON] (а.с.4). Згідно з ст.60 Сімейного кодексу України, ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.08.2007 року [PERSON], як іпотекодавець, виступив майновим поручителем [PERSON] перед ПАТ «Український професійний банк» відповідно до іпотечного договору (а.с.22). В п.12.7 цього договору зазначено, що згода другого з подружжя на передачу житлового будинку в іпотеку отримана у встановленому чинним законодавством України порядку. Згідно ст.6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. В матеріали справи представником банку надано нотаріально посвідчену заяву [PERSON], в якій зазначено, що вона дає свою згоду на передачу в іпотеку [PERSON], майна, яке відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя - а саме житлового будинку в забезпечення зобов»язань [PERSON] перед ВАТ «УПБ». Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст.ст.70,71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому порядку може бути поділене майно подружжя, шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна не є розпорядженням ним. Суд, також враховує положення ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", де зазначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі у порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Отже, спірний будинок дійсно перебуває в іпотеці, проте його перебування в іпотеці, не означає, що не можна поділити спільне майно подружжя, шляхом визнання права власності на нього, тому що право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна не є розпорядженням ним. Тому, на думку суду, є всі підстави для задоволення даного позову, як такого, що є обгрунтованим, а позовні вимоги доведеними.

Outcome: approved