Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк), який є правонаступником прав та обовязків закритого акцонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору, б/н, від 28.04.2006 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконав і станом 30.06.2014 р. має заборгованість перед Банком в розмірі 9527,13 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2383,25 грн.,заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6214,02 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., та штрафу (процентна складова) в сумі 429,68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також 243,60 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 19.01.2015 р. позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] в частині стягнення штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 429,86 грн. (процентна складова), залишено без розгляду. У судовому засіданні представник Банку позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до заяви [PERSON] від 06.11.2006 р. кредитний ліміт було збільшено до 6000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду та те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком договір, що підтверджкється підписом у заяві. Суд вважає, що [PERSON] підписом в заяві підтвердив, що ознайомлений та погодився з умовами кредитування, які надані йому в письмовій формі та цим підписом підтвердив факт надання повної інформації у письмовій формі у відповідності до вимог закону (а.с.10, 104). Судом встановлено, що унаслідок невиконання позичальником своїх обов'язків перед банком щодо своєчасного погашення кредиту за [PERSON] станом на 30.06.2014 р. рахується заборгованість на суму 8597,27 грн., що складається: з заборгованості по кредиту у розмірі 2383,25 грн. та по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 6214,02 грн. За положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений в зобов'язанні строк (термін) його виконання. Порушенням зобов'язання, з огляду на зміст ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки відповідачем не спростовано наданий Банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, та не надано доказів в обґрунтування його неправильності, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором належним чином підтверджена та сумнівів не викликає, в звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судових витрат по оплаті судового збору у відповідності до ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідач звернувся із заявою про застосування судом наслідків спливу позовної давності до заявлених Банком вимог (а.с. 40-44). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, що встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Представник позивача в судовому засіданні показав, що строк дії картки був встановлений до квітня 2013 року, про що надав відповідний доказ (а.с.90). Відповідачем дані твердження представника позивача не спростовані, в звязку з чим суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущений не був. На підставі викладеного,

Outcome: approved