Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року відповідач по справі отримала кредит у розмірі 33548,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання з відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна від 02.11.2006р., відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: SENS, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Своїх зобов'язань за договором застави відповідач не виконує, предмет застави в заклад банку не передала. З наведених підстав банк просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року в сумі 18093,66 грн. станом на 10.04.2014р. вилучити у відповідача та передати в заклад банку вищезазначений автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу по справі шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем. Представник позивача Бибик Д.П. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 30.10.2014р. позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, оскільки погасила заявленому банком заборгованість в сумі 18 093,66 грн. Повідомила, що дійсно порушила зобов'язання перед Банком у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Відповідно до укладеного кредитного договору №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року відповідач по справі отримала кредит у розмірі 33 548 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2013 року. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кошти в сумі 33 548 грн., а відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту та процентів не виконувала. В результаті чого станом на 10.04.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 18 093,66 грн., яка складається з наступного: 10905,34 грн. - заборгованість за кредитом; 5097,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 328,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1762,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язання з відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна від 02.11.2006р., відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: SENS, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Згідно ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається у первісному обсязі. Оскільки позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заяви про збільшення суми заборгованості за кредитним договором станом на день ухвалення рішення до суду не подавав, а заявлену Банком заборгованість станом на 10.04.2014р. в сумі 18 093,66 грн. відповідачка [PERSON] погасила добровільно, про що надала суду квитанції, суд не вбачає підстав для задоволення позову Банку. На підставі статей 16,526,527,530,590,1048-1050,1054 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про заставу», статей 25, 28 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: dismissed