Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

06 березня 2019 року, [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг, стягнення грошових коштів, де зазначила, що 17 листопада 2016 року вона звернулася до відповідачки, як до судового експерта для виконання нею послуг щодо виготовлення експертного висновку, втім до часу звернення із вказаним позовом висновок не виготовлений, у зв`язку з чим, просить розірвати договір, укладений між нею та відповідачкою, стягнути з відповідачки кошти, сплачені їй за договором (а.с.1-2). 02 квітня 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона, працює судовим експертом в сфері будівельно - технічної , та земельно - технічної експертизи ( свідоцтво Міністерства юстиції України [NUMBER]). В жовтні 2016 року фізична особа [PERSON] , звернулась до неї по телефону з проханням про проведення експертно-технічного дослідження відносно площі встановлення конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] , згідно наданих документів. Вони уклали договір на надання нею [PERSON] експертних послуг(заява № 95 від 29 листопада 2016 року), та вона отримала від [PERSON] гроші в сумі 7492 грн. 00 коп., видавши їй відповідно квитанцію. На виконання вказаного договору їй позивачкою були надані копії документів, при вивченні яких вона з`ясувала, що не може виконати висновок експерта, який від неї вимагала виконати [PERSON] , тому вона витребувала ряд документів, для виконання висновку експерта, при цьому нею були здійсненні виїзд на місце - 3 год. 143*4=572 грн., ознайомлення з документами 16 год., 16*143+2288 грн., вивчення нормативних вимог 8 год., 8*143=1144 грн. Отже разом вона виконала роботу експерта на суму 572 грн. 00 коп.+2288 грн. 00 коп.+ 1144 грн. 00 коп.= 4004 грн. 00 коп.. Зазначає, що до цього часу жодних документів їй не надано, що позбавляє її можливості виконати обов`язки за договором. Просить у задоволенні позову відмовити(а.с.16-18). 02 квітня 2019 року, 11 квітня 2019 року позивачкою були подані заяви про збільшення позовних вимог у виді клопотань(а.с.29, 31) 06 травня 2019 року відповідачкою був поданий відзив на вказані заяви, де відповідачка зазначила, що договору, яким би її було б зобов`язано сплачувати на користь позивачки неустойки та морального відшкодування з нею ніхто не укладав. Підставою для виконання нею її обов`язків експерта є вимоги чинного законодавства щодо проведення судових експертиз та відповідна заява № 95, написана [PERSON] .. Отже підстав для стягнення збитків та моральної шкоди з неї на користь [PERSON] немає, просить відмовити в позов в цій його частині(а.с.50-52) 13 травня 2019 року позивачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив у виді заяви, де зазначила, що твердження відповідачки про те, що вона вчинила певні дії як експерт, є таким, що не відповідають дійсності, оскільки єдине, що було зроблено, це геодезична зйомка, однак позивачка оплатила її окремо, при цьому оплативши не тільки послуги геодезистів, але й витрати на приїзд до неї. Роль [PERSON] в даному випадку полягала в тому, щоб разом з ними приїхати, з тим, щоб останні змогли швидко знайти необхідну адресу. Вважає, що її вимоги підлягають повному задоволенню, а доводи відповідачки є неприйнятними(а.с.54-55) 23 травня 2019 року на пропозицію суду оформити відповідно до норм чинного ЦПК України, позовні вимоги, позивачка надала до суду уточнену позовну заяву, в якій виклала вище наведені вимоги, та вказала що 17 листопада 2016 року. вона звернулась до фізичної особи-підприємця судового експерта [PERSON] (свідоцтво Міністерства Юстиції України [NUMBER]) з проханням виконати експертне дослідження по визначенню площі та межі між суміжними земельної ділянками, згідно первинних документів. Відповідачка [PERSON] погодилась виконати експертне дослідження по визначенню площі земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , та визначенню її межі між суміжними земельними ділянками [ADDRESS], №20, №11, №9, №7 у визначений законом строк. Зазначає, що вона надала відповідачці [PERSON] завірені мокрими печатками первинні документи, з яких відповідачка зняла копії, вона підписала виготовлену нею типову заяву № 95 від 17 листопада 2016 року та передала відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 7 492 грн. особисто на руки, а від неї отримала квитанцію № 404776, серія 05-ААФ від 29 листопада 2016р. про отримання грошових коштів в сумі 7 492 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто дві грн.) Дата сплати грошових коштів в сумі 7 492 грн. є датою початку виконання відповідачкою [PERSON] договірних зобов`язань в встановлений законом термін. Після чого, вона неодноразово спілкувалась з відповідачкою [PERSON] з вимогою добровільно виконати договірні зобов`язання, але чула всілякі відмовки, погрози про притягнення її до кримінальної відповідальності, якщо вона буде вимагати виконання договірних зобов`язань або повернення грошових коштів. Кошти в сумі 7 492 грн. відповідачка [PERSON] відмовилась повертати, а повернула заяву № 95 та первинні правовстановлюючі документи на земельну ділянку [ADDRESS] , тим самим відповідачка [PERSON] в односторонньому порядку розірвала договір від 29 листопада 2016 року. Зазначає, що відмовляючись виконувати договір від 29 листопада 2016 року протягом 2,5 років відповідачка [PERSON] нанесла їй значні матеріальні та моральні збитки, а саме: позбавила її в повній мірі користуватися спадковим нерухомим майном її матері гр. [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] : газифікованим житловим будинком; надземною газовою системою; прибудинковою каналізацією; мощеним з каменю двором площею 53,05 кв. м. та металевими воротами; городом площею 258 кв. м.; огорожею №3 довжиною 138.1 м.; огорожею №2 довжиною 22.3 м., всього загальною інвентаризаційною вартістю 125 668 грн., оскільки без дослідження про визначення площі земельної ділянки [ADDRESS], та визначення розташування межі між суміжними земельними ділянками, вона позбавлена можливості отримати кадастровий номер, та зареєструвати земельну ділянку [ADDRESS] в Держземкадастрі, отримати свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння її покійної матері [PERSON] , розташованого на земельній ділянці пл. 961 кв. м., згідно із рішенням Слов`янської міськради від 11 травня 1955 року та від 21 вересня 1962 року. Ошукавши її на грошові кошти в сумі 7 492 грн. відповідачка [PERSON] позбавила її можливості замовити дану послугу у іншого підприємця, та можливості звернення до правоохоронців за захистом від мародерів: сусіда [PERSON] та недоброчесних чиновників виконкому Слов`янської міськради народних депутатів. Спілкуючись з відповідачкою [PERSON] протягом 2.5 років, вона отримала моральну шкоду, оскільки отримала діабет середньої важкості, отерокардіосклероз, гіпертонічну хворобу ІІ ступеню. З огляду на викладене, просила, суд ухвалити рішення, яким розірвати договір, укладений 29 листопада 2016 року про надання послуги по виконанню письмового висновку експертного інженерно-технічного дослідження по визначенню площі земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] та визначенню розташування межі між суміжними земельними ділянками, згідно первинних документів (рішень Слов`янської міськради депутатів трудящих від 11 травня 1955 року, від 21 вересня 1962 року, від 13 вересня 1972 року) між відповідачкою: фізичною особою-підприємцем судовим експертом [PERSON] (Свідоцтво Міністерства Юстиції України [NUMBER]), з однієї сторони: та позивачкою: фізичною особою [PERSON] з другої сторони. Стягнути з відповідачки: фізичної особи-підприємця судового експерта [PERSON] її [PERSON] користь грошові кошти в сумі двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто дві гривни (27 492грн.), із них: сім тисяч чотириста дев`яноста дві грн. (7 492грн.) переданих нею по вищевказаному договору відповідачці [PERSON] згідно квитанції №404776 від 29 листопада 2016 року; десять тисяч відшкодування вищевказаних збитків, які утворились невиконанням відповідачем [PERSON] договірних зобов`язань протягом 2,5 років, замість встановленого законом тижневого - місячного строку; десять тисяч відшкодування моральної шкоди, які підуть їй на лікування гіпертонічної хвороби ІІ ступеню, отерокардиосклероза И2 А2, цукрового діабету середньої тяжкості, які є наслідками невиконання договору від 29 листопада 2016 року в законний термін тиждень - місяць(а.с.109-111). 22 травня 2019 року відповідачкою [PERSON] було надано відзив на уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що уточнені позовні вимоги позивачки є такими, які не підлягають задоволенню в повному обсязі , оскільки [PERSON] та її чоловік [PERSON] для виконання висновку експертного будівельно - технічного дослідження надали експерту ( їй [PERSON] ) підроблені документи, а також вимагали її - судового експерта [PERSON] виконати неправдивий висновок відносно конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] з метою використання цього висновку для того, щоб направити цей висновок в відповідні органи для обґрунтування збільшення земельної ділянки на 0,0341 га до площі 0,0961 га по [ADDRESS] при вступі у спадщину. Враховуюче те , що вона на той час знаходилась на навчанні в Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаева для придбання другої вищої освіти, на сесії , вона повідомила [PERSON] про завантаженість, але відповідачка все одно наполягала на те, щоб вона зробила висновок будівельно - технічного дослідження . Диплом вона отримала 24 листопада 2017 року. В період між сесіями 17 листопада 2016 року фізична особа [PERSON] , звернулась до неї з заявою № 95 про проведення експертно-технічного дослідження щодо земельної ділянки. Для проведення експертного дослідження їй були сплачені кошти в сумі 7492 ( сім тисяч чотириста дев`яносто дві) гривни для проведення експертного будівельно- технічного дослідження. На виконання вимог договору, нею було проведено перемовини з геодезичною фірмою «ГЕО СВІТ» для проведення геодезичної зйомки земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS]. При цьому було затрачено значний час її робочого дня. Згідно клопотання №359 від 19 грудня 2016 року, яке було направлено [PERSON] ( [ADDRESS] ) та власнику домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] було проведений огляд домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS] . При цьому було потрачено 4 години її робочого часу. Після того, як було написано заяву № 95 від 17 листопада 2016 року від [PERSON] , вона почала отримувати копії документів, тобто відбувався сбір документів, на якій було потрачено нею, як судовим експертом значний час, але враховуюче завантаженість при складанні диплома, якій вона отримала 24 листопада 2017 року, до дослідницької частини висновку вона не приступала до 2018 року. Тобто проведення дослідження було призупинено в зв`язку з тим, що вона була у відпустці для написання диплому. Після того, як вона приступила в 2018 року до дослідницької частини, з`ясувалося, що в документах, які вона отримала від [PERSON] та її чоловіка [PERSON] були зафіксовані серйозні розбіжності. У процесі роботи з`ясувалося, що надані [PERSON] та [PERSON] документи мають елементи підробки та не відповідають фактичному стану речей. Так, при вивченні наданих копій Державного акту на право користування земельною ділянкою, виданих [PERSON] 27 січня 1997 року, було виявлено, що площа, яка вказана в Державному акті, наданому спочатку становить 0,0620 га. певної конфігурації. Пізніше було надана копія Державного акту, виданого [PERSON] 27 січня 1997 року , в якому була вказана площа 0,1га. При цьому була вказана інша конфігурація. Таким чином, [PERSON] в змові з [PERSON] підробили площу Державного акту і вказав ії розмір 0,1га, а також змінили конфігурацію земельної ділянки [ADDRESS] , чим ввели її - судового експерта в оману з метою отримання завідомо неправдивого висновку. При цьому [PERSON] надала пропозиції визначення конфігурації земельної ділянки [ADDRESS], площею 961 кв.м (креслення земельної ділянки площею 961 кв.м додається) що на 961-620 =341 кв.м , більше , ніж вказано в державному акті, якій було надано її чоловіку [PERSON] 27 січня 1997 року, (площа 0,0620 га). Тобто [PERSON] надала план - пропозицію поділу земельних ділянок № [ADDRESS] та [ADDRESS] , який зробив [PERSON] , а також текст такого висновку який був їм потрібен, змушуючи її - судового експерта написати висновок та виконати креслення поділу земельних ділянок [ADDRESS], [ADDRESS] такий, який вони запропонували обґрунтувавши це тим, що сплатили їй гроші, і вона повинна виконати такий висновок, якій їм потрібен (частина 1 статті 343 КК України.). При цьому цей висновок, будівельно - технічної експертизи, якій вона, як судовий експерт повинна була виконати, також підписати, та поставити свою печатку, [PERSON] сумісно зі своїм чоловіком планували використовувати для подання в Слов`янську міську раду в земельний відділ, або до суду для обґрунтування земельної ділянки площею 961 кв. м за рахунок земельної ділянки [ADDRESS] . 19 липня 2018 року вона направила [PERSON] Клопотання № 422 про надання додаткових документів, необхідних для виконання експертно-технічного дослідження, а саме оригінали технічного паспорта БТІ, оригінали, або заведені належним чином, копії правовстановлюючих документів на домоволодіння по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Також для виконання правдивого висновку, вона, як експерт просила надати копії інвентаризаційних справи на домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] , в яких можливо прослідити наявність та зміст правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У зв`язку з цим, проведення дослідження було призупинено. По сьогодні ніяких оригіналів документів чи завірених копій цих документів [PERSON] не надала. [PERSON] та її чоловік [PERSON] знали що правовстановлюючих документів, які підтверджують збільшення земельної ділянки по [ADDRESS] за рахунок земельної ділянки [ADDRESS] до 961 кв.м немає, а копії матеріалів інвентаризаційних справ на земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] є підтвердженням того, що при поділі земельної ділянки [ADDRESS] на [ADDRESS] та [ADDRESS], що площа земельної ділянки [ADDRESS] становить 620 кв.м., тому ці документи не надані по сей час. Надані [PERSON] та [PERSON] документи відносно земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] частково нею були відскановані та залишились на жорсткому диску комп`ютера, частково були надані копії, які вона повернула [PERSON] після того, як їм стало ясно, що неможливо отримати неправдивий висновок експертного - будівельно - техничного дослідження. Зазначає, що нею було запропоновано повернути частину грошей, так як нею була виконана половина роботи, але позивачка не погодилась. Зрозумівши те, що отримати завідомо неправдивий висновок судового експерта, якій можливо було би використовувати для того, щоб ввести в оману суд проти Слов`янської міської ради, або проти Слов`янського БТІ, або в іншому місті, для збільшення земельної ділянки [ADDRESS] на 341 кв.м [PERSON] не уявляється можливим, [PERSON] вирішила вчинити тиск на неї щоб отримати неправдивий висновок, або отримати неправомірну вигоду, подала в Слов`янський міськрайонний суд позов про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг, стягнення грошових коштів, де вона є відповідачем. При цьому так як вона не виконала такий висновок, якій вона її змушувала, вона вирішила отримати гроші, які вона їй сплатила - 7492 грн., не враховуючи роботу, яку вона виконувала при дослідженні, а також отримати додатково 20000 гривен, які вона вказала в доповненні до позивної заяви. Вважає, що в діях позивачки є ознаки кримінального правопорушення, яке полягає у втручанні у діяльність експерта. Вважає, що ніяких моральних збитків та неустойки вона позивачці не заподіяла, так як фактично місце проживання [PERSON] з її чоловіком [PERSON] є житловий будинок по [ADDRESS] , що вказано в уточненої позивної заяви , а саме вказана адреса: [ADDRESS] . Крім цього [PERSON] користувалась будинком та земельною ділянкою. З огляду на викладене просила суд відмовити позивачці у позові у повному обсязі(а.с.65-79). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що викладені нею в уточнених позовних вимогах, наполягала на задоволенні останніх. Уточнила, що вона просить розірвати договір про надання експертних послуг. Щодо позовних вимог про стягнення збитків та моральної шкоди, зазначила, що вони підтверджуються поданими нею письмовими документами, інших вона надавати не буде. Права щодо витребування доказів їй зрозумілі, просить розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідачка [PERSON] неодноразово викликалася в судове засідання, однак з`явилася лише в підготовче судове засідання, під час судового розгляду в судове засідання не з`явилася, хоч викликалася декілька разів, була повідомлена про час та місце судового розгляду. У зв`язку з цим, після повторної неявки відповідачки в судове засідання, судом було прийнято рішення про розгляд справи у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року справу провадженням відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження(12-13). Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року задоволено клопотання позивачки [PERSON] та витребувано у витребувати у відповідачки [PERSON] : договір укладений між [PERSON] та [PERSON] 29 листопада 2016 року, про надання послуг з виконання письмового висновку експертного будівельно-технічного дослідження про відповідність фактичного користування земельною ділянкою розташованою за адресою: [ADDRESS] .(а.с.25-26). Ухвалою суду від 13 травня 2019 року у клопотанні [PERSON] про залучення до участі в справі її чоловіка [PERSON] як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відмовлено(а.с. 58, 61). Ухвалою суду від 20 червня 2019 року клопотання позивачки та відповідачки задоволено у судове засідання викликано свідків [PERSON] , [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду(а.с.151-152). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг, стягнення грошових коштів підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до судового експерта [PERSON] із заявою № 95 про виконання письмового висновку експертного будівельно - технічного дослідження(а.с.5). Вказані послуги були оплачені за квитанцією № 404776 від 29 листопада 2016 року у сумі 7492 грн(а.с.4, 76). Відповідно до повідомлення № 370/08.19 від 11 липня 2019 року, судовий експерт [PERSON] не пройшла атестацію за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», яке відбулося 07 червня 2019 року. Згідно із клопотанням про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертного інженерно - технічного дослідження № 359 від 19 грудня 2016 року, складеного судовим експертом [PERSON], остання просила надати первинні документи та документи, згідно яких були визначені площі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS](а.с.6). Згідно із клопотанням про надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертного інженерно - технічного дослідження № 422 від 19 липня 2018 року, складеного судовим експертом [PERSON], остання просила надати оригінал техпаспорту БТІ на домоволодіння [ADDRESS] повністю, або копію, яка завірена нотаріусом. Просила надати інвентаризаційні справи на домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.7). Згідно із довідкою Слов`янської медико - санітарної допомоги від 09 квітня 2019 року, [PERSON] перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ си., кардіосклероз, цукровий діабет, середньої тяжкості(а.с.32). Згідно із витягом з ЄРДР, 22 травня 2019 року до чергової частини ВП ГУНП в Донецькій області від [PERSON] надійшла заява про те, що на протязі 2018 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , для виконання висновку експертного будівельно - технічного дослідження надали експерту підроблені документи(ЄО 19126). За даним фактом до ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 12019050390001937 за ст. 358 ч. 1 КК країни(а.с.112). Крім того в судовому засіданні було досліджено план кадастрової зйомки виконаний ПП «ГЕО СВІТ» на замовлення [PERSON] .. Послуги з оплати вказаної послуги становили 1500 грн., про що свідчить товарно - грошовий чек від 11 січня 2017 року. Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1419 [PERSON] , останню 15 липня 2019 року було направлено на стаціонар з діагнозом: варикозна хвороба. Також суду були представлені ряд документів щодо земельної ділянки та будинку по [ADDRESS] , які були надані позивачкою відповідачці для проведення експертного дослідження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що після укладення договору про надання експертних послуг, експерт [PERSON] так і не приступила до виконання обов`язків експерта, при цьому, постійно знаходилися причини невиконання обов`язків, а саме: то навчання, то хвороба, то документів не вистачає. Щодо проплат роботи геодезистів, то може ствердити, що це був єдиний раз, коли вона разом з ними приїхала до їх будинку, при цьому особисто вона як експерт нічого не робила, а лише геодезисти виконали свою роботу, за яку окремо оплатила кошти позивачка, оплативши їм також проїзд. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В частині 3 зазначеної статті передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В частинах 1 та 2 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Відповідно до ст.7-1 ЗУ «Про експертизу», підставою проведення судової експертизи є зокрема договір з експертом - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Суд зважає на ту обставину, що відповідно до вимог чинного законодавства, судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження(ст. 2 ЗУ «Про судову експертизу»). За складання неправдивого висновку експерта передбачена кримінальна відповідальність. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний, зокрема провести повне дослідження і дати обгрунтований та об`єктивний письмовий висновок; За змістом ст.13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: 1) подавати клопотання про надання додаткових матеріалів, якщо експертиза призначена судом або органом досудового розслідування або ознайомлюватися з матеріалами справи, що стосуються предмета судової експертизи; 2) вказувати у висновку експерта на виявлені в ході проведення судової експертизи факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання; 3) з дозволу особи або органу, які призначили судову експертизу, бути присутнім під час проведення слідчих чи судових дій і заявляти клопотання, що стосуються предмета судової експертизи; 5) одержувати винагороду за проведення судової експертизи, якщо її виконання не є службовим завданням; 6) проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що між сторонами був укладений договір про надання послуг, за яким позивачка, як споживач, замовила послугу - проведення експертного дослідження, а відповідачка, яка на момент укладення договору мала повноваження на здійснення такого роду експертних послуг, погодилася виконати експертний висновок. При цьому, в даному випадку йдеться мова про специфічний вид послуг. Відповідно до ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно із п.1.13. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково- методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затверджених наказом Мін`юсту України від 08.10.98 №53 / 5 зі змінами та доповненнями, внесеними Наказом Мін`юсту України від 15.07.2008 №1198 / 5 і від 01.06.2009 р № 965/5 (з доповненнями)(далі Інструкція), вимоги якого діяли на момент укладення договору, строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах: 10 календарних днів - щодо матеріалів з невеликою кількістю об`єктів та вирішуваних питань і простих за характером досліджень; 30 календарних днів - щодо матеріалів із середньою кількістю об`єктів та вирішуваних питань або середньої складності за характером досліджень; 60 календарних днів - щодо матеріалів з великою кількістю об`єктів та вирішуваних питань або складних за характером досліджень; понад 60 календарних днів - щодо матеріалів із великою кількістю об`єктів та вирішуваних питань (більше десяти), виходячи з фактично необхідного для експерта часу або особливо складних за характером досліджень (досліджень з використанням криміналістичного обладнання (лазерного, оптичного, електронного), проведення експериментальних досліджень, застосування декількох методів); понад 90 календарних днів - якщо експертиза є особливо складною чи багатооб`єктною, потребує вирішення більше десяти питань або вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи налічує понад п`ять томів матеріалів справи або є комплексною чи потребує залучення фахівців з інших установ (у тому числі судово-медичних), підприємств, організацій і не може бути виконана в зазначені строки. Більший розумний строк установлюється за письмовою домовленістю з органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), після попереднього вивчення експертом наданих матеріалів. У разі значного завантаження експерта та знаходження в нього на виконанні одночасно понад десяти експертиз, у тому числі комісійних та комплексних, вказані терміни можуть бути переглянуті або встановлені додатково з урахуванням необхідного реального часу на їх виконання. Попереднє вивчення матеріалів при проведенні простих та середньої складності досліджень не повинно перевищувати відповідно п`яти та десяти робочих днів; при складних та особливо складних дослідженнях - відповідно п`ятнадцяти та двадцяти робочих днів. У разі відмови органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у погодженні запропонованого розумного строку проведення експертизи матеріали справи повертаються з пропозицією призначити експертизу іншим суб`єктам судово-експертної діяльності, визначеним у статті 7 Закону України "Про судову експертизу". У випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. Строк проведення експертизи починається з робочого дня, наступного за днем надходження матеріалів до експертної установи, і закінчується у день складання висновку експерта (повідомлення про неможливість надання висновку). Якщо закінчення встановленого строку проведення експертизи припадає на неробочий день, то днем закінчення строку вважається наступний за ним робочий день. У строк проведення експертизи не включається строк виконання клопотань експерта, усунення недоліків, допущених органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). З огляду на викладене, в судовому засіданні достовірно встановлено, що без будь-яких об`єктивних підстав, відповідачка не виконала умови договору по день прийняття рішення судом щодо складання експертного висновку. При цьому суд не може погодитися із її доводами про те, що вона не проводила експертне дослідження у зв`язку із навчанням та перебуванням у відпустці, оскільки такі підстави невиконання експертизи, не передбачені Інструкцією. Щодо направлення запитів позивачці про надання додаткових матеріалів, то суд зазначає, дійсно відповідачкою направлялися такі запити позивачці, при цьому як видно із відзиву, відповідачка отримала оригінали документів від позивачки, однак вважала, що вони є недостатніми. При цьому зазначила, що фактично, про те, що отриманих документів їй недостатньо вона вирішила у 2018 році, оскільки отримавши документи від позивачки, зупинила проведення експертного дослідження у зв`язку із навчанням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка у строки, визначені Інструкцією, експертизу не виконала з неповажних причин. Відносно доводів відповідачки що до неправомірних вимог позивачки про складення неправдивого висновку, суд звертає увагу, що в даному випадку, відповідачка ніяким чином не була зв`язана вимогами позивачки та відповідно до вимог закону у строки визначені підзаконним актом, могла виконати висновок, який відповідав вимогам чинного законодавства, або відмовити у його виконанні, повідомивши про відмову його виконання письмовим мотивованим повідомленням, відповідно до вимог ЗУ «Про експертизу» та Інструкції (п.2.1, за яким зокрема: «Експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову повинно бути вмотивованим). Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачкою на виконання договору про надання експертних послуг було виконано лише перемови із геодезистами. При цьому, звертає увагу на те, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що на виконання умов договору експертом було проведено будь-які дії, не надано. Та обставина, що нею було проведено перемови із геодезистами, і такі перемови включаються у експертні послуги, судом не приймається, оскільки будь-яких доказів включення у експертні послуги вказаної послуги суду не надано, натомість, позивачкою надано квитанцію, на підтвердження оплати роботи геодезистів окремо від виконання робіт по виготовленню експертного висновку. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи, що відповідачкою умови договору не виконано, станом на момент розгляду справи, відповідачка не може виконувати обов`язки експерта, суд приходить до висновку про задоволення вимог про розірвання договору. Щодо повернення коштів, які були сплачені позивачкою відповідачці на виконання вимог договору, суд приходить до висновку, що оскільки будь-яких доказів виконання робіт по спірному договору суду не надано, то вказані кошти слід повернути позивачці. Щодо відшкодування збитків та моральної шкоди, суд приходить до висновку, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). В судовому засіданні позивачка ствердила, що збитки внаслідок невиконання відповідачкою експертного висновку полягають у тому, що вона не може користуватися будинком та земельною ділянкою, її майно втратило цінність, при цьому показала суду документи втраченої вартості майна, які датуються 2009 роком. Суд не може погодитися із вказаними доводами позивачки, оскільки нею не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджували прямий наслідковий зв`язок між не проведенням експертизи та завданням їй збитків. Суд також наголошує на тому, що позивачкою не представлено суду доказів того, які конкретно втрати вона понесла, або які доходи вона не отримала внаслідок неправомірних дій відповідачки та чим такі втрати та упущена вигода підтверджуються. Отже в цій частині позову суд відмовляє за безпідставністю. Згідно із роз`ясненнями п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди"від 31березня 1995року №4,зі змінами, внесеними постановою від 25травня 2001р №5,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 4 зазначеної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п. 9 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В позовній заяві зокрема зазначено, що внаслідок спілкування із відповідачкою з приводку експертного висновку, позивачка отримала ряд захворювань, у зв`язку з чим, перебуває на обліку. Дійсно судом досліджені медичні документи, відповідно до яких позивачка перебуває на обліку у лікаря. Втім судом не можуть бути прийняті до уваги вказані медичні документи, як наслідок спричинених позивачці моральних страждань отриманих від дій відповідачки, оскільки будь-яких даних про те, що [PERSON] встала на облік у лікарні саме внаслідок неправомірних дій [PERSON] суду не надано, вказані документи лише свідчать про перебування на обліку, однак жодної дати вони не містять. У зв`язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у зв`язку із їх недоведеністю. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст. ст. 16, 23, 205, 256, 257, 261, 509, 625, 901Законом України «Про захист прав споживачів», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 12, 13, 77, 78, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial