Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Гуменецької сільської ради про визнання права на спадкове майно. В обгрунутвання позовних вимог зазначає, що 13.11.2004 р. помер його батько [PERSON]. На момент смерті [PERSON] належали квартира в м. Кам'янці-Подільському та право на земельну частку (пай) у землі реструктуризованого КСП «Заліснянське» на території Заліськодругої сільської ради Кам'янець-Подільського району, без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується протоколом загальних зборів КСП «Заліснянське» від 01.03.2003 р. та розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації від 04.03.2004 р. № 211/04-р. Позивач прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, звернувшись у встановлений строк до нотарілаьної контори. 16.05.2005 р. позивач оформив у Першій Кам'янець-Подільській державній нотаріальній конторі спадкові права на квартиру, водночас нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав на земельну частку(пай) в землі КСП «Заліснянське» через те, що не надано правовстановлюючий документ, який би посвідчував право [PERSON] на земельну частку(пай). [PERSON] був членом КСП «Заліснянське» на час розпаювання землі, тому за життя фактично набув права на земельну частку (пай), тому просить визнати за [PERSON] право на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер 13.11.2004 року а саме на земельну частку (пай) у землі реструктуризованого КСП «Заліснянське» без визначення меж цієї частки в натурі на території Гуменецької сільської ради. Представник Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 13.11.2004 року помер батько позивача [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-БВ № 248886 від 15.11.2004 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач у встановлений ст. 1268 ЦК України строк звернувся до Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори і з заявою про прийняття спадщини. За заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 1-161/2005 до майна померлого [PERSON] і 16.05.2005 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна після смерті батька, інші спадкоємці відмовились від отримання спадщини на користь позивача. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст.\~1220, ч. 1 ст.\~1222, ч. 3 ст.\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичніособи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~\~ Частинами 1,3ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцемна час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При зверненні до Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в землі КСП «Заліснянське» позивач отримав лист, яким нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, що підтверджують право померлого на пай. Згідно ст. 25 Земельного Кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність працівникам державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа передаються безоплатно. Кожен працівник цього підприємства, установи та організації, а також пенсіонери з їх числа мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з працівниками цих підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерами з їх числа у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», починаючи із 1995 року в Україні розпочалося розпаювання земель, що перебували у колективній власності. Відповідно до п. 1 вказаного Указу паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно із п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно роз'яснень, викладених в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Заліснянське». В 2003 році розпочалось розпаювання земель КСП «Заліснянське». Протоколом загальних зборів КСП «Заліснянське» від 1 березня 2003 року [PERSON] був включений до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства "Заліснянське", які мають право на одержання земельних ділянок (земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розпорядженням Кам'янець-Подільської райдержадміністрації від 04.03.2004 року № 211/04 р. дозволено громадянам членам колективного сільськогосподарського підприємства «Заліснянське» та пенсіонерам з їх числа згідно списку, що додається замовити в землевпорядній організації розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розташовані на території Залісько Другої сільської ради за межами населених пунктів. Згідно списку громадян, що є додатком до зазначеного розпорядження [PERSON] зазначений за № 194. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 514/119-17 від 12.09.2017 р. державний акт на право колективної власності на землю КСП «Заліснянське» Залісько Другої сільської ради не видавався. Сертифікати на право на земельну частку (пай) не виготовлялись. Згідно довідки Гуменецької сільської ради № 502 від 19.08.2017 р. за [PERSON] рахується земельна ділянка № 347 площею 4,3551 га. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Право особи на земельну частку може бути визнано в судовому порядку, рішення суду за вимогами зазначеного закону є документом, що посвідчує таке право. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позивач на час паювання сільськогосподарських земель був членом спілки пайовиків, мав право на земельну частку (пай), в розмірі земельної частки і право на виділення цієї земельної ділянки в натурі, та був включений до списку пайовиків. Відповідно до п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому позов належить задовольнити та за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved