Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

До суду звернулися ПАТ « Дельта Банк « з позовом до [PERSON], третьої особи: Ружинського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про захист права власності, шляхом звільнення майна з - під арешту. 12.03.2016 року, на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області по справі № 291/1936/16-ц від 17.07.2014 року, державним реєстратором зареєстровано право приватної власності ПАТ « Дельта Банк « на магазин- кафе, загальною площею 256.50 кв.м., розташований: Житомирська обл., Ружинський р-н. с. Заріччя, вул. Деркача [PERSON] 100. Відповідно до п. І ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до cm. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до cm. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 07.12.2012 року, Ружинським районним ВДВС головного територіального управління юстиції в Житомирській області, винесено постанову про накладення арешту та оголошення заборони на відчуженя майна боржника, серія та номер: 23350209 від 07.12.2012 p., якою накладено арешт на нерухоме, що належало [PERSON], в тому числі на: магазин-кафе, загальною площею 256,50 кв. м., що розташований: Житомирська обл., Ружинський р-н, с. Заріччя, вул. Деркача [PERSON] 100. (Номер запису про право власності 13741467 (13350501) від 07.12.2012 р.) Наявність вищезазначеного арешту доводить що Відповідач, виступаючи на момент накладання арешту Іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася про розгляд справи повідомлялася належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надала. В судове засідання зявився представник третьої особи Ружинського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області позовні вимоги просив задовільнити. Суд, заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ з РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016р - Позов про зняття арешту з майна може бути пред 'явлений, власником. Відповідачем в справі є боржник. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права і його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом частини шостої ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного і «зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги зарахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. З ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення -"забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів. які не є заставодержателями. державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Згідно ч. З ст. І Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі по тексту - Закон), відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Таким чином АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Відповідно до вищенаведеного, суд вважає що наявність зазначеного арешту на майно АТ «Дельта Банк», порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладених на нього законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Outcome: approved