Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 22.10.2018 р. позивач звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Борівська ДНК, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO]. [PERSON] на земельну ділянку площею 10.1697 га, розташовану на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. [INFO]. помер [PERSON]. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 10.1697 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради, право власності на яку зареєстровано за померлим на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], який було видано на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Світанок» під номером 542 від 17.04.2006 р. на ім'я [PERSON], розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів. В свою чергу, сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Світанок» під номером 542 від 17.04.2006 р. [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] по рішенню Борівського районного суду Харківської області від 21.11.2017 р., справа 2-516/07. Ще за свого життя, а саме: 14.12.2007 р. [PERSON] зробив заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належне йому право на земельну часку (пай) члена КСП «Світанок» Борівського району Харківської області розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданим Борівською районною адміністрацією Харківської області 03.12.2007 року на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 21.11.2007 року, справа 2-516/07, зі змінами, внесеними у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай), або виділеною в натурі на підставі цього Сертифіката земельною ділянкою, заповідав [PERSON], який мешкає в с. Вишневе Борівського району Харківської області. Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 05.07.2017 р. витлумачено вищевказаний заповіт та встановлено, що заповіт, зроблений [PERSON], як виявлення волі заповідати [PERSON] земельну ділянку площею 10,1697 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, і яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Борівської районної державної адміністрації Харківської області від 16.11.2009 р. № 400. Після смерті [PERSON], позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, звернувся до Борівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, позивач, як спадкоємець згідно вищевказаного заповіту, прийняв спадщину після смерті [PERSON] Також, фактично прийняли спадщину за законом після померлого [PERSON] його дружина - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON], оскільки місце їх проживання було зареєстровано разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. 10.10.2018 р. постановою в.о. державного нотаріуса Борівської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON], мотивуючи таке рішення тим, що нотаріус не може встановити чи мають [PERSON] та [PERSON] право на спадкування та визначити коло спадкоємців померлого [INFO]. [PERSON] 2. Позиції учасників справи Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 02.11.2018 р. було відкрито провадження і вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 02.11.2018 р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою судді від 23.11.2018 р. закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду. 26.11.2018 р. представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем їхньої реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судова влада України. Третя особа - Борівська ДНК надала заяву про розгляд справи за її відсутності, по суті заявлених вимог заперечень не має, у вирішенні питань, поставлених у заяві, покладається на розсуд суду. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10.1697 га, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12, 13-15). Із копії звіту про експертну грошову оцінку не забудованої земельної ділянки с/г призначення для ведення товарного с/г виробництва, що розташована на території Першотравневої с/ради Борівського району Харківської області, за межами населених пунктів, вбачається, що оціночна вартість земельної ділянки складає 183 054.60 грн. (а.с.21-48). На випадок своєї смерті [PERSON] заповів [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) члена КСП «Світанок» Борівського району Харківської області розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, посвідчене Сертифікатом [NUMBER], виданим Борівською районною адміністрацією Харківської області 03.12.2007 року на підставі рішення Борівського районного суду від 21.11.2007 року, справа 2-516/07, зі змінами, внесеними у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай), або виділеною в натурі на підставі цього Сертифіката земельною ділянкою, що вбачається з копії заповіту складеного [PERSON] 14.12.2007 р., посвідченого секретарем виконкому Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 156 (а.с.11). [INFO]. [PERSON] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] постійно проживав і був прописаний в [ADDRESS] до настання смерті. Разом з ним проживали і були прописані дружина - [PERSON] та син - [PERSON], які станом на 12.10.2018 р. значаться зареєстрованими, але фактично не проживають на території сільської ради (а.с.19-20). Копією рішення Борівського районного суду Харківської області від 05.07.2017 р. підтверджується, що заповіт зроблений [PERSON], посвідчений 14.12.2007 р. секретарем виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, як виявлення волі заповідати [PERSON] земельну ділянку, площею 10,1697 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області (а.с.16-17). 10.10.2018 р. державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с.18). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування Ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Як вбачається із встановлених судом обставин, [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 10,1697 га, розташовану на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.91 року у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії " зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.75 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. 6. Висновки суду за результатами розгляду справи З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з'ясовано всі обставини справи, на підставі яких, враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. З урахуванням матеріалів справи,

Outcome: approved