Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~ЕНЕРГОБАНК» заборгованість\~за договором\~№ 03-004621-01\~від 07.10.2013\~року про\~видачу та\~обслуговування кредитної\~міжнародної пластикової\~картки УІ8А\~в розмірі\~63\~538,79\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~кредитом 21\~256,35\~грн.;\~ заборгованість\~за штрафами\~за виникнення\~простроченої заборгованості\~24\~993,24\~грн.;\~заборгованість за\~штрафами за\~несанкціонований овердрафт\~(переліміт)\~1\~593,05грн.;\~заборгованість за\~штрафами за\~виникнення простроченої\~заборгованості (константа)\~3\~150,00\~грн.;\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~12\~546,15\~грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Вимоги мотивовано тим, що 07.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] укладено договір № 03-004621-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISА. В наслідок невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10.10.2016 року заборгованість Відповідача становить 63 538,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 21 256,35 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24993,24 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 593,05грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 150,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 12 546,15 грн. Ухвалою Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~04.10.2018\~року замінено позивача по цивільній справі 295/13947/16-ц з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Довіра та Гарантія". Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] через канцелярію суду подав заперечення, в яких просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] укладено договір № 03-004621-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISА. У відповідності до п.2.1.1 Договору кредиту передбачено - «Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № 26253512113001 в гривнях та випускає кредитну картку типу VISА Gold, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Відповідно до п. 2,1.2 Договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Згідно Додаткової угоди №1, що є невід'ємною частиною до Договору та п. 2.1.3 Договору, розмір кредитного ліміту складає 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою Держателя або за рішенням Банку, а також в інших випадках, передбачених цим Договором. На виконання вимог чинного законодавства України та умов договору № 03-004621-01 від 07.10.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки УІ8А, Банк протягом всього строку дії кредитного договору належним чинним виконував взяті на себе зобов'язання, щодо надання кредитних коштів позичальнику. В наслідок невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10.10.2016 року заборгованість Відповідача становить 63 538,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 21 256,35 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 24993,24 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 593,05грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 150,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 12 546,15 грн. Судом встановлено, що згідно п. 2.6 Договору № 03-004621-01 від 07.10.2013 року, строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговування Карткового рахунку та жодна із Сторін в установленому Договору порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. Однак, ПАТ «ЕнергоБанк» направив [PERSON] повідомлення-вимогу № 2427/5 від 23.09.2016 року, в якому зазначив, що станом на 23.09.2016 року у Позичальника виникла заборгованість у розмірі 61869,21 грн., тому Банк вимагає сплатити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі упродовж семиденного строку з моменту отримання даної вимоги. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення\~невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини пятої\~статті 261 ЦК України\~за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 256 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача в запереченнях заявив про застосування строку позовної давності. 12 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 187/1701/13-ц, провадження № 61-32892св18 (ЄДРСРУ № 77804917) вказав, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо. Щодо кожного простроченого платежу, то відповідно до умов договору, а саме п. 2.6. строк дії Кредитної лінії становить один рік. Пролонгація договору можливе за відсутності простроченої заборгованості. Відповідно до вимоги-претензії прострочена заборгованість існувала станом на серпень 2014 року. Строк дії закінчився 8 жовтня 2014 року. Згідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~суд зобов'язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм, які викладені в Постановах Верховного Суду. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 зі змінами від 07.02. 2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз`яснено, що у зв`язку з тим, що\~ЦК\~не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення\~ЦК\~про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та вимоги\~ЦК\~щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно\~ст. 11 ч. 11 п. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно положень ст. 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат, вбачається, що дане положення Закону може бути застосоване кредитором до боржника виключно тільки в разі, якщо валютою виконання зобовязання є гривня, оскільки, визначення в договорі грошових зобовязань в іноземній валюті унеможливлює врахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов'язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 5ст. 177 ЦПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Викладене приводить суд до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно заявлених вимог. Суд прийшов до висновку про те,що у задоволені позову слід відмовити. Викладене свідчить про те,що у задоволенні вимог про стягнення судового збору з відповідачів слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed