Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

07.04.2017 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.09.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 28.02.2017 р. склала 12928,39 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов. Заочним рішенням суду від 06.06.2017р. позов задоволено. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області 14.07.2017р. заочне рішення від 06.06.2017р. скасовано. Під час розгляду справи 20.10.2017р. позивачем зменшено позовні вимоги з урахуванням заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності. Остаточно позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором по відсоткам на прострочену заборгованість за період з 04.04.2014р. по 04.04.2017р. у розмірі 6475,33 грн., оскільки зобовязання відповідачем не виконано, кредит не повернутий. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позов підтримав. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з"явились, представник надав суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, в задоволенні позову відмовити. Заперечення відповідача мотивовані тим, що строк дії картки сплинув 04.2012р., отже позивачем пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом, крім того, відповідач не підписував з позивачем [PERSON] договір, на пункти якого посилається Банк в позові, а тільки заяву на отримання картки, отже не погоджував з Банком істотних умов кредитного договору. Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, письмові заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі\~\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що згідно до укладеного договору б/н від 03.09.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-32). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 28.02.2017 року має заборгованість по кредиту у сумі 12928,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 713,64 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 7197,28 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3925,64 грн.; штраф (фіксована складова) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 591,83 грн. (а.с.4). Заборгованість по відсоткам за зміненими позовними вимогами нарахована позивачем за період з 04.04.2014р. по 04.04.2017р. у розмірі 6475,33 грн. за процентною ставкою 30%. Згідно з ч.1 ст. 634\~ЦПК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний\~\~стороною (сторонами). 03 вересня 2007 року\~\~відповідачка\~\~власноручно підписала заяву для отримання кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» на наступних умовах: сума кредитного ліміту 500 грн., базова відсоткова ставка 22,8% з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.09.2007р. Інших документів відповідач не підписувала. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання, видав відповідачці кредитну картку № 5457082912737975 з датою старту 03 вересня 2007 року та кінцевим терміном дії квітень 2012 року, про що свідчить довідка Банку. Відповідачка отримала\~надані їй кредитні кошти та користувалась ними, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача. Матеріали справи не містять доказів оспорювання відповідачкою факту укладення кредитного договору, відкриття їй рахунку та отримання кредитної картки. Але відповідач заперечує стягнення з нею будь-якої заборгованості за кредитним договором у звязку зі спливом строку дії договору, якій відповідає строку дії кредитної картки останній день квітня місяця 2012 року. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Підставами вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», викладених у позові, є порушення відповідачем умов кредитного договору, який складається з анкети-заяви, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами Банку, а також наявність у позивача відповідно до умов п.п.5.5.1., 5.5.2 [PERSON] договору нараховувати відповідачу відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про виникнення між сторонами по справі кредитних правовідносин, проте врахував і факт, що розмір кредитної заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку дії кредитного договору, якій дорівнює строку дії картки, позивач обґрунтовує умовами, викладеними у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, які підписані відповідачем, але не містять умови сплати відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 30% після закінчення строку дії договору, а також в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, які не підписанні відповідачем, тому розмір відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку дії договору підлягає нарахуванню на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, у разі, якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, слід зробити висновок про те, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 07 вересня 2016 року (№ 6-1412цс16), від 09.08.2017 р. (№ 6-2322цс16). Розрахунок заборгованості за відсотками, наданий позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки він не відповідає вимогам закону. Іншого розрахунку суду не надано. На підставі ст.ст. 257, 258, 261, 526, 530, 625, 1048 - 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed