Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У січні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] (надалі Позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та невиплаченого страхового відшкодування, відповідно до якого просила суд стягнути з відповідача-1 на свою користь страхове відшкодування у розмірі 14 442, 77 грн. та витрати на проведення експертизи з визначення матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 1 200 грн., а з відповідача-2 різницю між фактичними збитками та страховим відшкодуванням у розмірі 1 999, 89 грн., та пропорційно до задоволених вимог судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 23.06.2017 року о 14 годин 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний номер [NUMBER] в м. Одесі по вулиці Велика Арнаутська, 72/74, не врахував дорожню обстановку, безпечний інтервал, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Mitsubishi», держаний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси винним у вчиненні правопорушення, внаслідок якого відбулась означена дорожньо-транспортна пригода, визнано [PERSON]. Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. (далі - Закону України № 1961-IV) цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АК3295997. Позивач звернувся до Відповідача 1 з повідомленням про настання страхового випадку. Проте, Відповідач 1 в установлений строк не з'явився для огляду транспортного засобу, а тому Позивач для визначення розміру збитків був змушений звернувся до експерта [PERSON] Відповідно до Висновку № 44/17-С з оцінки матеріального збитку (копія додається), загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «Mitsubishi», держаний номерний знак [NUMBER], що належить Позивачу, становить 14 442 грн. 77 коп. Позивач вважає, що всі понесенні витрати пов'язані з відновленням автомобіля має відшкодовувати винна особа у відповідності ст..ст.1166, 1194 ЦК України та згідно вимог Закону України №1961 сума страхового відшкодування, а тому позовні вимоги до Відповідачів вважає законними та обгрунтованими. В судове засідання Позивач або його представник не з'явились, проте, представник позивача подав через загальну канцелярію суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з"явились, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали та не просили розглядати справу за їх відсутності. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 23.01.2018 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні за участю сторін. З врахуванням вимог ст..ст.274-280 ЦПК України, а саме розміру суми збитків, перебування в провадженні суду справи тривалий час, суд протокольною ухвалою від 22.03.2018 року вирішив провести розгляд вказаної справи у заочному порядку, за відсутності позивача тавідповідачів. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, за умовами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.06.2017 року о 14 годин 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний номер [NUMBER] в м. Одесі по вулиці Велика Арнаутська, 72/74, не врахував дорожню обстановку, безпечний інтервал, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Mitsubishi», держаний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2017 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем [PERSON] внаслідок порушення останнім п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.6). У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АК3295997 (а.с. 46). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Як вбачається з Висновку експертного, авто товарознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi», держаний номерний знак [NUMBER], №44/17-Є, вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ - автомобіля автомобіля «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак [NUMBER], в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній складає 14 442 грн. 77 коп. (а.с. 12-27). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, в правовій позиції, викладеній у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14 зазначено, що системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Між тим, Верховний Суд України в своїх роз'ясненнях щодо «Визначення розміру страхової виплати та шкоди, заподіяної застрахованому майну» зазначив, що суди у разі виникнення спору, щодо визначення розміру заподіяної шкоди, повинні виходити із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Слід зазначити, що матеріальні збитки це реальні витрати, які потерпіла сторона зазнає у разі пошкодження її транспортного засобу, які визначаються з врахуванням фізичного зносу пошкоджених деталей. З аналізу змісту вказаних вимог законодавства можливо зробити висновок про те, що з відповідача-1 по справі, підлягає стягненню лише матеріальна шкода, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з відповідача-2 стягненню не підлягає. Як встановлено судом, експертом при визначені вартості матеріальних збитків завданих Позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, було враховано те, що автомобіль останнього «Mitsubishi Lancer», держаний номерний знак [NUMBER] не був новим, а тому сума матеріальної шкоди визначена в розмірі - 14 442,77 грн.. Між тим, за умовами п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Документального підтвердження проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та оплати суми ПДВ позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні, а тому визначена сума матеріального збитку (відновлювального ремонту) підлягає зменшенню на суму 20% ПДВ, що становить - 2888 грн. Враховуючи те, що матеріальна шкода, яка визначена експертним Висновком 44/17-Є в сумі 14 442 грн. 77 коп., спричинена [PERSON] Відповідачем-2, цивільно-правова відповідальність якого, на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АК3295997 не була відшкодована, то в цій частині позов підлягає до часткового задоволення в розмірі - 11 554,77 грн. Між тим, стороною позивача на підтвердження своїх вимог про стягнення - 1 999.89 грн., як невиплаченої різниці матеріальної шкоди не надано жодного доказу проведеного фактично ремонту вказаного автомобіля, суд приходить до висновку, що в цій частині позовна вимоги є необгрунтованою та безпідставною. Також підлягає стягнення з відповідача-1 на користь позивача витрати на проведення експертизи з визначення матеріального збитку транспортного засобу у розмірі - 1 200 грн. Суд при вирішенні питання про стягнення судових витрат враховує положення ст.141 ЦПК України. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial