Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 19.12.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей у них немає. Причиною розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з"явився, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги не заперечує, а також не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого 19.12.1998 року, сторони 19.12.1998 року зареєстрували шлюб у Куйбишевському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 460 (а.с. 4). Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved