Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини її доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого народився син [PERSON]. Сімейне життя не склалося, рішенням суду шлюб розірваний та визначено місце проживання дитини з батьком. Оскільки відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, допомоги на його утримання не надає, тобто ухиляється від виконання батьківських обов»язків, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Також позивач просить стягнути на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини її доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] позов підтримав та надав пояснення аналогічні до змісту позову. Додатково зазначив, що відповідач залишила дитину в пологовому будинку, взагалі не цікавиться дитиною з часу народження, аліменти на її утримання не сплачує. Відповідач раніше була позбавлена батьківських прав відносно іншої дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування 08.02.2018 року оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив (а.с.38). Представник органу опіки та піклування Звенигородської районної державної адміністрації [PERSON] пояснила, що позивач самостійно виховує та утримує дитину з часу народження, мати не цікавиться дитиною. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матір»ю дитини у свідоцтві про народження записана відповідач (а.с.9). Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 27.04.2015 року, шлюб було розірвано та визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с.6). [PERSON] задовільно характеризується по місцю проживання, що підтверджується характеристикою від 23.07.2013 року (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 24.07.2013 року [PERSON] проживає з сином [PERSON] по [ADDRESS] квартира перебуває у задовільному стані (а.с.11). Згідно довідки служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 10.04.2013 року №239 (а.с.13) [PERSON] рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.04.2011 року у справі №2-197/11 була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], який усиновлений. З довідки, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради 22.03.2013 №1440, 08.02.2018 року вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON] (а.с.13, 45). [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується характеристикою від 08.02.2018 року (а.с.44). Малолітній [PERSON] часто хворіє, що зазначено у довідці Звенигородського центру первинної медико-санітарної допомоги (а.с.46), лікуванням дитини займається батько, мати здоров»ям дитини не цікавиться. Малолітній [PERSON] відвідує ДНЗ «Малятко», є здібною та активною дитиною, участь у його вихованні приймає лише батько (а.с.48, 50), мати жодного разу не відвідувала дошкільний навчальний заклад (а.с.49). Орган опіки та піклування Звенигородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 03.05.2018 року. Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тобто не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини, а оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, ч.4 ст. Закону України "Про охорону дитинства", особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач не надала доказів по справі, згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому суд задовольняє позов повністю і стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 09.11.2017 року до повноліття дитини щомісячно. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн (за вимогу про позбавлення батьківських прав) та 640 грн (за вимогу про стягнення аліментів) в дохід держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору в цій частині. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн суд відмовляє виходячи з наступного. Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В порушення вказаних вимог позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише надано квитанцію №123 від 27.10.2017 року, видану адвокатом [PERSON] про сплату на користь останнього коштів в сумі 500 грн за складання позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved