Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 21.10.1997 року придбав у відповідача квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачу обумовлену ними суму вартості квартири та отримав взамін квартиру. За умовами правочину договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Оскільки угоду сторони фактично виконали, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (через оголошення в пресі). До суду не надходило заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомленні, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №1-18 від 21.10.1997 року, укладеного на товарній біржі „Віконт-Т"; копію технічного паспорту на квартиру; копію розписки відповідача від 21.10.1997 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 21.10.1997 року позивач придбав у відповідача квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачу обумовлену ними суму вартості квартири та отримав у власність вказану квартиру. Договір купівлі-продажу був укладений на товарній біржі „Віконт-Т" 21.10.1997 року. За умовами правочину договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавець ухилився від нотаріального посвідчення договору. Таким чином судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу квартири, який потребував нотаріа льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що, крім пояснень позивача, підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу №1-18 від 21.10.1997 року, укладеним на товарній біржі „Віконт-Т"; технічним паспортом на квартиру, фактом реєстрації позивача у вказаному житлі з 28.09.1998 року, крім того, відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилився від нотаріального посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved