Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], про усунення перешкод у здійсненні ним права власності щодо [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником даної квартири. Відповідачі [PERSON]-колишня невістка, [PERSON] онука, [PERSON] правнука позивача, останні мають зареєстроване місце проживання у квартирі, відповідачі мають свої сім»ї і не є членами сім»ї позивача, відповідачі, які не проживають у квартирі останні 5 років, не беруть участі в утриманні квартири. Вказане перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, перешкоди у користуванні відповідачами квартирою відсутні. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року за наслідками підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена згідно ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою її зареєстрованого місця проживання, відповідач [PERSON], яка є також законним представником [PERSON], [INFO], в судове засідання не з"явилась без повідомлення причин, про час і місце розгляду справи сповіщена, про що свідчить повідомлення від 04 січня 2019 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням. Відповідачі, які не повідомили суду іншої адреси, не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин і не подали відзиву, позивач в судовому засіданні не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник органу опіки та піклування Ніжинської міської ради в судове засідання не з"явився без повідомлення причин (розписка від 21 листопада 2018 року). Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв'язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За порівняльним аналізом ст.ст.383, 391, 405 ЦК України та ст.ст.150, 156 у поєднанні зі ст.64 ЖК України слід дійти до висновку що положення ст.ст.383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення ст.405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. За змістом ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав від 13 грудня 2018 року позивач [PERSON] є власником [ADDRESS], підстава-договір купівлі-продажу від 03 жовтня 1997 року, державна реєстрація права власності проведена 28 листопада 2018 року. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мають зареєстроване місце проживання у [ADDRESS], про що свідчить повідомлення відділу квартирного обліку приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 08 червня 2018 року. Відповідно до акту обстеження про фактично проживаючих осіб від 10 травня 2018 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS], проживає [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розумінні вимог ст. 3 СК України та ч.2 ст.64 ЖК України не є членом сім'ї позивача, як власника квартири, оплату комунальних послуг не здійснюють, спільне господарство із позивачем не ведуть. Дані відомості, які зазначені у позові, відповідачами у встановленому порядку не спростовані. Судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Із врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим примішенням,- [ADDRESS]. Також судом враховується слідуюче. За змістом ст.11 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не порушує її прав, оскільки вона фактично проживає за іншою адресою. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов'язана з будь-якими іншими правами особи. Будучи зареєстрованою у квартирі позивача остання не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно даної квартири і, відповідно, при визнані такою, що втратила право користування нею, ніяких майнових прав не втрачає. Також під час розгляду справи відповідачі своїми діями не засвідчили, що не втратили інтерес до місця свого проживання у квартирі позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved