Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утирання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 04.04.2016 р. між ними розірваний. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач був неодноразово засуджений, мав постійні зв'язки з особами, що ведуть асоціальний спосіб життя. Постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, догляду, лікування. З часу припинення їх шлюбних відносин відповідач жодного разу не бачився з дитиною, не надавав їй піклування, уваги та батьківської любові, самоусунувся від обов'язку щодо виховання та утримання дитини з тих підстав, що йому більш цікаве асоціальне та аморальне життя. Тому позивач просить позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з нього на утримання доньки аліменти в розмірі ? частки доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору № 15/04-4 від 18.04.2015 р. надання правової допомоги, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надав. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилась, надавши висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] [INFO] в зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження батька дитини та з'ясувати його відношення щодо позбавлення батьківських прав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, з 05 липня 2013 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року було розірвано (а.с.12 - копія рішення). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 грудня 2013 року (а.с.11), яка зареєстрована і проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби від 05.02.2015 р. та актом сусідів з місяця проживання ТзОВ «Сіті-Сервіс» (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 16.12.2016 р. № 8/22-1281 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], в зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження батька та з'ясувати його відношення щодо позбавлення батьківських прав, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] За відомостями Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.07.2017 р. № 24/3840, [PERSON] 06.06.2012 р. звільнений з Жовтоводської виправної колонії (№26) Дніпропетровської області постановою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2012 р. умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 11 днів. Після чого відомості про його судимість відсутні, а отже відповідач [PERSON] мав та має реальну можливість щодо участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої доньки. Тому суд не погоджується з позицією виконкому Довгинцівської районної в місті ради, оскільки відсутність відповідача за місцем проживання не позбавляє його обов'язку по утриманню та вихованню доньки, а наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дитини, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не турбується про її духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Крім того, відповідно до довідки №94 від 23.01.2017 з комунального закладу "Криворізький психоневрологічний диспансер" Дніпропетровської обласної ради", [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з лютого 2015 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. На стаціонарному лікуванні в 7 відділенні перебував з 10.11.2014 по 16.12.2014 з діагнозом: психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Під наглядом у лікаря-психіатра не перебував, за медичною допомогою не звертався. Вказані обставини кожен окремо та в сукупності також негативно характеризують особу [PERSON] Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред'явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року, внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві та вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у зазначеній позивачем частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч.2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 15 вересня 2016 року по 07.07.2017 року, а з 08.07.2017 року 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO]. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачці ухвалою суду відстрочено сплату судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав та вона Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1280,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved