Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Квартира була надана їй відповідно до ордеру №2161 від 24.10.1996 року на сім'ю з чотирьох осіб: на неї та дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Її син [PERSON] добровільно знявся з реєстрації в цій квартирі у 2004 році. На теперішній час у спірній квартирі окрім неї значаться зареєстрованими її дочки [PERSON] та [PERSON], а також онук [PERSON], але фактично в квартирі проживає вона разом дочкою [PERSON] та онуком [PERSON]. Відповідач [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі з 2010 року, тобто більше п'яти років та не користується нею, оскільки виїхала з України. Особистих речей відповідача в квартирі не має і матеріальної допомоги на оплату комунальних послуг вона не надає. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою, але фактично не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів, які не споживаються відповідачем, але нараховуються, чим об'єктивно порушуються її права, так як вона самостійно сплачує усі витрати пов'язані з утриманням квартири та комунальні платежі. Наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі, змушує сплачувати комунальні послуги за відповідача, в той час коли вона не користується цими послугами, оскільки в квартирі не проживає тривалий період часу. Крім того, наявність реєстрації в спірній квартирі відповідача [PERSON] позбавляє її можливості скористатися своїм правом на оформлення та отримання субсидії. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги, та не несе ніяких витрат з утримання житла, вона відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, може бути визнана такою, що втратила право користування житловим цим приміщенням, у зв'язку з чим вона вирішила звернутися до суду та просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення в квартирі [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та зазначила, що спірна квартира до теперішнього час є неприватизованою та позивачка [PERSON] є основним наймачем цієї квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідач [PERSON] була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечувала. Представник 3-ої особи МКП «Основаніє» та 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надали заяви з проханням провести розгляд справи у їх відсутності, проти позовних вимог заперечень не мають. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 2161 від 24.10.1996 року, виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Запоріжжя, [PERSON] на сім'ю з 4-х осіб було надано право на зайняття жилої площі в квартирі [ADDRESS]. Склад сім'ї: [PERSON], [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка(а.с.11). Згідно повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 07.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, вбачається, що [PERSON] 09 січня 1997 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.10). З довідки від 19.01.2016 року № 127, виданої центром обслуговування абонентів № 4 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради вбачається, що в спірній квартирі, розташованій за вищевказаною адресою значаться зареєстрованими: позивачка [PERSON], як основний наймач, відповідач [PERSON] та 3-ї особи: [PERSON], [PERSON], як члени її сім'ї(а.с.5). З інформації наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області вбачається, що відповідач [PERSON] до теперішнього часу значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS](а.а.21). У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що тривалий період часу проживає по сусідству з позивачкою та її сім»єю. Їй відомо, що на теперішній час в спірній квартирі проживає позивачка разом зі своєю дочкою [PERSON] та онуком. Відповідач [PERSON] в квартирі не проживає з 2010 року і з зазначеного часу жодного разу вона в квартирі не з»являлася. Особистих речей відповідача в квартирі немає і вона не бере ніякої участі в оплаті комунальних послуг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав суду показання аналогічні показанням свідка [PERSON], підтвердивши той факт, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2010 року по теперішній час. З акту № 15 складеного 15.01.2016 року центром обслуговування абонентів № 4 Єдиної абонентської служби вбачається, що в результаті обстеження було встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2010 року по теперішній час(а.с.4). Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу, втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги вона не сплачує. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що вона втратила інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв'язку з чим вона може бути визнаною такою, що втратила право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми правами сторони в процесі і не надала суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

Outcome: approved