Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (далі позивач, ВІТІ імені Героїв Крут) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі позивача витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 5 312,48 грн. та покласти на відповідача судові витрати в розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Наказом Начальника Військового інституту від 04.08.2014 року № 154 солдата [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання, з 28.08.2016 зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 04.08.2014 року. 17.07.2017 року Наказом Начальника Військового інституту № 25 [PERSON] відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через недисциплінованість. Наказом Начальника Військового інституту від 17.07.2017 № 142 [PERSON] виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 17.07.2017 року. Оскільки відповідача було відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через недисциплінованість, то згідно чинного законодавства, останній повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі. Так, позивачем були понесені витрати на утримання [PERSON] , загальна сума яких складає 5 312,48 грн., з яких витрати пов`язані з продовольчим забезпеченням протягом навчання 1 605,90 грн., витрати, пов`язані з грошовим забезпеченням 3 706,58 грн., однак в добровільному порядку відповідач витрати не відшкодував. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2018 року матеріали позовної заяви Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018 року, справа передана для розгляду судді Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Дослідивши надані учасниками процесу документи та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що Наказом Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Міночкіна А.І. від 04.08.2014 року № 154 з 04.08.2014 року зараховано в списики особового складу інституту, на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 04.08.2014 року [PERSON] 04.08.2014 року, відповідно до абз. 2 п. 15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, Міністерством оборони України в особі Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Міночкіна А.І.\~ ДУТ та [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Згідно умов контракту [PERSON] зобов`язався проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов`язки; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання; відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Статтею 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» передбачено, що Міністерство Оборони України є органом державного управління ЗС України і несе повну відповідальність за їх розвиток та підготовку до виконання завдань оборони, а суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут є складовою частиною ЗС України, підпорядкований Міністерству оборони України, і перебуває на утриманні Державного бюджету. Фінансування Збройних Сил України, як визначено ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Основні фонди, обігові кошти управління Інституту є державною власністю, належать до сфери управління Міністерства Оборони України, закріплені за управлінням на праві оперативного управління. Згідно ч. 3 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, а саме: зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. Відповідно до положень ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону. Приписами ч. 7 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Отже, у зв`язку з укладенням контракту про навчання, контракт про проходження військової служби, укладений з [PERSON] , відповідно до абз. 1 п. 15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 призупиняється на час дії контракту про навчання. Власноруч підписуючи Контракт про навчання [PERSON] ознайомився та надав згоду відповідно до п. 1 Контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у Військовому інституті. Наказом Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 17.07.2017 року № 25 (по особовому складу) солдата [PERSON] відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту за недисциплінованість. Наказом Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 17.07.2017 року № 142 (по стройовій частині) солдата [PERSON] виключено із списків особового складу курсантів інституту та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» стягнуто кошти на відшкодування за утримання в інституті солдата [PERSON] у сумі 5 312,48 грн. Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року затверджено Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», на виконання якої 16.07.2007 р. прийнято «Порядок розрахунку витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого спільним наказом Міністра оборони України, Міністра фінансів України, Міністра внутрішніх справ України. Міністра транспорту та зв`язку України та ін. № 419/831/240/605/537/219/534. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач порушив умови контракту, то, відповідно до умов контракту та вимог чинного законодавства, повинен відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з навчанням і утриманням відповідача у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут за період з 04.08.2014 року по 17.07.2017 року. Загальна сума витрат на утримання [PERSON] у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут складає 5 312,48 грн., з яких витрати пов`язані з продовольчим забезпеченням протягом навчання - 1605,90 грн., витрати, пов`язані з грошовим забезпеченням - 3706,58 грн., що підтверджується довідками-розрахунками відповідних служб Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування витрат на його утримання в добровільному порядку відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут щодо стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1654 від 11.06.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 762,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved