Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] такм, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] як власник квартири, а 28.08.2007 р. за цією ж адресою було зареєстровано її сина - [PERSON], однак останній фактично не проживає у ній з 27.07.2017 р. і по сьогоднішній день, що свідчить про те, що відповідач втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, відповідач не проживає за місцем реєстрації, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується і оплачує комунальні та інші послуги вона сама без сторонньої фінансової допомоги, що ставить її в матеріально скрутне становище та порушує її особисті права на володіння, користування та розпорядження житлом на свій розсуд. За таких підстав, позивач звертається до суду із заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та справу роглядати без його участі. З боку від відповідача, до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява, згідно якої він визнав позовні вимоги, також просив розглядати справу без його присутності у судовому засіданні. Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством. З встановлених обставин випливають правовідносини між членими сім"ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім"ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.1994 року № 21-2229. У належній позивачу квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO], та [PERSON], про що свідчать записи в адресній картці виданій Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, проживаючих у цій квартирі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з 27.07.2017 року. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем реєстрації від 03.08.2017 року, складеним комісією у складі сусідів позивача, мешканки квартири [NUMBER] [PERSON], мешканки квартири [NUMBER] [PERSON] та мешканця квартири [NUMBER] [PERSON] Акт затверджений головою ОСББ «Дубенська 44 » Хомич О. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем реєстрації від 21.12.2017 року, складеним комісією у складі сусідів позивача, мешканки квартири [NUMBER] [PERSON], мешканки квартири [NUMBER] [PERSON] та мешканця квартири [NUMBER] [PERSON] Акт затверджений головою ОСББ «Дубенська 44 » Хомич О. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем реєстрації від 07.04.2017 року, складеним комісією у складі сусідів позивача, мешканки квартири [NUMBER] [PERSON], мешканки квартири [NUMBER] [PERSON] та мешканця квартири [NUMBER] [PERSON] Акт затверджений головою ОСББ «Дубенська 44 » Хомич О. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем реєстрації від 15.06.2017 року, складеним комісією у складі сусідів позивача, мешканки квартири [NUMBER] [PERSON], мешканки квартири [NUMBER] [PERSON] та мешканця квартири [NUMBER] [PERSON] Акт затверджений головою ОСББ «Дубенська 44 » Хомич О. Дійсність зазначених акту сумнівів у суду щодо його об'єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, є сусідами позивача, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належній позивачу квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ. Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов'язані із реєстрацією у квартирі відповідача. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, в добровільному порядку надав суду відповідну заяву. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved