Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2007 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог про зменшення розміру аліментів позивач у позові зазначив, що 11 червня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дружина позивача [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-ьох років. У звязку з чим, позивач просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/6. Позивач у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, 14 листопада 2017 року через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. (а.с.18) Відповідач у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, 14 листопада 2017 року через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі та визнання позову у повному обсязі.(а.с.19) Суд дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2007 року та виконавчого листа виданого 03 травня 2007 року позивач [PERSON] сплачує відповідачу [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2007 року і до повноліття (а. с. 6) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України\~\~ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також, статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що Дзержинським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис № 181, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 338229, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на «Толкачова». (а.с.7) Від шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2016 року народилася донька [PERSON], про що Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис про народження № 422, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 599633, в свідоцтві про народження позивач вказаний батьком. (а.с.8) Відповідно до ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Розмір раніше призначених аліментів може бути зменшений за рішенням суду лише у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, дослідивши всі докази в сукупності, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку про спроможність позивача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки, але, враховуючи наявність у позивача іншої дитини на утриманні, розмір аліментів повинен бути зменшений з 1/4 до 1/6 розміру всіх видів заробітку ( доходу) останнього. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved