Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

у травні 2019 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 24 грудня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім"ї за актовим записом № 2817. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки. Фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, подружжя проживають окремо, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с. 21) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року подружжю [PERSON] було надано строк для примирення. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін у справі, а також дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6, 7) Звертаючись до суду із зазначеним позовом, [PERSON] зазначав, що їх сім`я розпалась, вони проживають окремо, примирення між сторонами є неможливим. З позовної заяви вбачається та в судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Установивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. При укладенні шлюбу відповідач [PERSON] змінила прізвище. В підготовчому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач не бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище відповідача на дошлюбне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved