Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] в якому просить суд розірвати договір купівлі - продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 року, стягнути заборгованість за зазначеним договором купівлі - продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 року (із змінами та доповненнями від 25 червня 2020 р.), а саме: 29 797,46 грн (двадцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім гривень 46 копійок) основного боргу; 83,04 грн (вісімдесят три гривні 4 копійки) - 3% річних за користування грошовими коштами, реальні збитки у розмірі 26 083,85 грн (двадцять шість тисяч вісімдесят три гривні 85 копійок). В обґрунтування позову позивач зазначив, що на початку червня 2020 р. він виявив бажання придбати керамічну плитку для особистих потреб, а саме - здійснення ремонту у будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві приватної власності. Проаналізувавши продавців керамічної плитки та їх пропозиції через мережу інтернет, ним було вирішено замовити керамічну плитку Bianchi Capri Matt 300x900 (стіна), Bianchi Trapani Matt 300x900 (стіна), Forever Roble 250x1000 (підлога) в інтернет-магазині «Keramio» (веб-сайт інтернет-магазину доступний за посиланням: [INFO] , власником та представником якого є фізична особа-підприємець [PERSON] . Здійснюючи замовлення керамічної плитки, він виходив з того, що відповідач зобов`язувався поставити керамічну плитку, необхідної для нього марки, типу та розміру через два тижні після оплати замовлення, в той час як в інших продавців аналогічної продукції строк поставки тривав близько двох місяців. 6 червня 2020 р. позивач звернувся до Відповідача за телефоном [NUMBER] , який був вказаний на сайті інтернет-магазину « [INFO] ». Після розмови з відповідачем (для узгодження усіх істотних умов договору купівлі-продажу керамічної плитки) подальше узгодження всіх істотних умов договору купівлі-продажу відбувалося між позивачем (+38 097 737-71-15) та Відповідачем (+38 067-405-73-20) шляхом електронного листування у мобільному додатку (месенджері) «Viber». Узгодивши відповідні умови щодо купівлі-продажу керамічної плитки та умов її поставки на необхідну йому адресу ( [ADDRESS] ), 16 червня 2020 року відповідач виставив йому рахунок - фактуру №100616 на загальну суму 24450 грн. 04 коп. на оплату керамічної плитки. Bianchi Capri Matt 300x900 (стіна), 19,440 м1 2, на суму 15531,78 грн.: Bianchi Trapani Matt 300x900 (стіна), 6,480 м2, на суму 5177,26 грн (п`ять тисяч сто сімдесят сім гривень 26 копійок); Forever Roble 250x1000 (підлога), 4,500 м2, на суму 2241,00 грн (дві тисячі двісті сорок одна гривня 00 копійок) та її поставку через месенджер «Viber». Того ж дня позивачем було перераховано повну суму на рахунок, що був зазначений у виставленому Відповідачем рахунку-фактурі № 1006163 від 16 червня 2020 р. Про факт укладення між Сторонами договору купівлі-продажу керамічної плитки свідчить безпосередньо листування між ними, що мало місце 16 червня 2020 року о 17 год 25 хв. 23 червня 2020 р. позивач вирішив замовити ще кілька найменувань керамічної плитки, у зв`язку з чим я звернувся до Відповідача у месенджері «Viber» для узгодження змін та доповнень до договору купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. 25 червня 2020 р. позивачем та відповідачем було узгоджено внести зміни до договору купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. в частині обсягу та видів керамічної плитки. Відповідач рахунок-фактуру від 24 червня 2020 р. за № 100624 на загальну суму 5347,42 грн (п`ять тисяч триста сорок сім гривень 42 копійки) на оплату керамічної плитки: HEX. WHITE 265x510 Стіна REALONDA, 3,121 м2, на суму 2587,00 грн; HEX. ZELLEGE 265x510 Стіна REALONDA, 3,121 м2, на суму 2760,42 грн. 25 червня 2020 року позивачем перераховано повну суму на рахунок, що був зазначений у виставленому Відповідачем рахунку-фактурі № 100624 від 24 червня 2020 р. Про факт узгодження Сторонами змін до договору купівлі-продажу керамічної плитки свідчить безпосередньо листування між сторонами, що мало місце з 23 червня 2020 р. по 30 червня 2020 р. 30 червня 2020 р. відповідач не повідомив точної дати поставки товару за договором купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. (зі змінами та доповненнями від 25 червня 2020 р.), незважаючи на те, що при узгодженні умов договору 16 червня 2020 року відповідач зазначив, що строк поставки плитки становить 10-14 днів. Однак, після спливу 14-денного строку після оплати останнього рахунку 25 червня 2020 р. товар поставлений не був. Відповідач вказував, що поставка плитки затримується через різні причини. Спершу ними було погоджена дата поставки товару на 10 липня 2020 р. 10 липня 2020 р. сторонами було погоджено іншу дату поставки товару - 13 липня 2020 р., а вже 14 липня 2020 року позивачу було повідомлено відповідачем, що товар буде надісланий до узгодженого місця призначення 16 липня 2020 р., адже Відповідач шукав автомобіль для поставки товару. Тобто сторонами було узгоджено дату поставки товару - 16 липня 2020 р. Проте, 16 липня 2020 р. відповідач повідомив, що поставка товару затримується, тому сторонами було узгоджено відстрочення виконання зобов`язання Відповідачем до 17 липня 2020 р. Однак станом на день подання позовної заяви відповідна оплачена керамічна плитка поставлена не була. 24 липня 2020 року позивачем була надіслана письмова претензія на адресу відповідача [ADDRESS] , в якій позивач вимагав в найкоротший термін, але не пізніше ніж у 7 (семиденний) строк від дня отримання вказаної претензії поставити оплачену керамічну плитку відповідно до рахунків: № 100616 від 16 червня 2020 р. та № 100624 від 24 червня 2020 за адресою: [ADDRESS] та у разі пропущення строку повернути грошові кошти на загальну суму 29797 грн. 46 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, відзиви на позовну заяву не надходили, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, на початку червня 2020 р. [PERSON] вирішив придбати керамічну плитку для здійснення ремонту у будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві приватної власності, через мережу інтернет, ним було вирішено замовити керамічну плитку Bianchi Capri Matt 300x900 (стіна), Bianchi Trapani Matt 300x900 (стіна), Forever Roble 250x1000 (підлога) в інтернет-магазині «Keramio» (веб-сайт інтернет-магазину доступний за посиланням: [INFO] , власником та представником якого є фізична особа-підприємець [PERSON] , який зобов`язувався поставити керамічну плитку, необхідної для позивача марки, типу та розміру через два тижні після оплати замовлення 6 червня 2020 р. позивач звернувся до Відповідача за телефоном [NUMBER] , який був вказаний на сайті інтернет-магазину « [INFO] ». Після розмови з відповідачем (для узгодження усіх істотних умов договору купівлі-продажу керамічної плитки) подальше узгодження всіх істотних умов договору купівлі-продажу відбувалося між позивачем (+38 097 737-71-15) та Відповідачем (+38 067-405-73-20) шляхом електронного листування у мобільному додатку (месенджері) «Viber». Узгодивши відповідні умови щодо купівлі-продажу керамічної плитки та умов її поставки на необхідну йому адресу ( [ADDRESS] ), 16 червня 2020 року відповідач виставив йому рахунок - фактуру №100616 на загальну суму 24450 грн. 04 коп. на оплату керамічної плитки. Bianchi Capri Matt 300x900 (стіна), 19,440 м1 2, на суму 15531,78 грн.: Bianchi Trapani Matt 300x900 (стіна), 6,480 м2, на суму 5177,26 грн (п`ять тисяч сто сімдесят сім гривень 26 копійок); Forever Roble 250x1000 (підлога), 4,500 м2, на суму 2241,00 грн (дві тисячі двісті сорок одна гривня 00 копійок) та її поставку через месенджер «Viber». 16 червня 2020 р [PERSON] було перераховано повну суму на рахунок, що був зазначений у виставленому Відповідачем рахунку-фактурі № 100616 від 16 червня 2020 р. Про факт укладення між Сторонами договору купівлі-продажу керамічної плитки свідчить безпосередньо листування між ними, що мало місце 16 червня 2020 року о 17 год 25 хв. 23 червня 2020 р. позивач вирішив замовити ще кілька найменувань керамічної плитки, у зв`язку з чим я звернувся до Відповідача у месенджері «Viber» для узгодження змін та доповнень до договору купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. 25 червня 2020 р. позивачем та відповідачем було узгоджено внести зміни до договору купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. в частині обсягу та видів керамічної плитки. Відповідач рахунок-фактуру від 24 червня 2020 р. за № 100624 на загальну суму 5347,42 грн (п`ять тисяч триста сорок сім гривень 42 копійки) на оплату керамічної плитки: HEX. WHITE 265x510 Стіна REALONDA, 3,121 м2, на суму 2587,00 грн; HEX. ZELLEGE 265x510 Стіна REALONDA, 3,121 м2, на суму 2760,42 грн. 25 червня 2020 року позивачем перераховано повну суму на рахунок, що був зазначений у виставленому Відповідачем рахунку-фактурі № 100624 від 24 червня 2020 р. Про факт узгодження Сторонами змін до договору купівлі-продажу керамічної плитки свідчить безпосередньо листування між сторонами, що мало місце з 23 червня 2020 р. по 30 червня 2020 р. 30 червня 2020 р. відповідач не повідомив точної дати поставки товару за договором купівлі-продажу керамічної плитки від 16 червня 2020 р. (зі змінами та доповненнями від 25 червня 2020 р.), незважаючи на те, що при узгодженні умов договору 16 червня 2020 року відповідач зазначив, що строк поставки плитки становить 10-14 днів. Однак, після спливу 14-денного строку після оплати останнього рахунку 25 червня 2020 р. товар поставлений не був. Станом на 25 серпня 2020 року зазначена оплачена керамічна плитка поставлена не була. 24 липня 2020 року позивачем була надіслана письмова претензія на адресу відповідача [ADDRESS] , в якій позивач вимагав в найкоротший термін, але не пізніше ніж у 7 (семиденний) строк від дня отримання вказаної претензії поставити оплачену керамічну плитку відповідно до рахунків: № 100616 від 16 червня 2020 р. та № 100624 від 24 червня 2020 за адресою: [ADDRESS] та у разі пропущення строку повернути грошові кошти на загальну суму 29797 грн. 46 коп. Ч.1 ст. 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 2 статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як вбачається з Постанови ВГСУ від 27 червня 2012 р. по справі № 42/364 (яка субсидіарно регулює спірні правовідносини між Позивачем та Відповідачем) суд вказує, що частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання). Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Статтею 42 Конституції України передбачено, що Держава захищає права споживачів. Відповідно пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved