Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] , в якому про суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона проживає у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] , згідно правовстановлюючого документу індивідуального характеру - ордеру на житлове приміщення №114083. Ордер на житлове приміщення є розпорядчим актом індивідуальної дії, що безпосередньо, на думку позивача, є правовою підставою для вселення громадянина з його сім`єю до жилого приміщення. Окрім позивача, у зазначеному житловому приміщенні також зареєстровані: [PERSON] (відповідач), та [PERSON] , [PERSON] Понад десяти років, у вказаній житловій квартирі не проживає відповідач [PERSON] , особистих речей в квартирі не має, кореспонденцію за вказаною адресою також не отримує, житлом (у будь-який спосіб) не цікавиться, утримання житлового приміщення не здійснює. При цьому, будь-яких перешкод у користуванні житловим приміщенням ані позивачем, ані іншими особами відповідачу не чинилося. Відповідачем було покинуто житлове приміщення абсолютно добровільно. Протягом тривалого періоду, відповідачем не вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірною квартирою, отже, відповідачем житлову квартиру залишено не вимушено. відповідач за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає, та житлом у будь-який спосіб не цікавиться. На даний час, позивачка жодних зв`язків з відповідачем не підтримує, місцезнаходження останнього - не відоме. Натомість, реєстрація відповідача у квартирі є підставою для нарахування платежів по житлово-комунальним послугам, які ним не сплачуються, у зв`язку з чим несуться. додаткові витрати (створюючи матеріальні складнощі). Поточне утримання житлової квартири також здійснюється виключно позивачем. У судове засідання представник позивача не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що вони просять розглядати справу за їх відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] проживає у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] , згідно правовстановлюючого документу індивідуального характеру - ордеру на житлове приміщення №114083 Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою: [ADDRESS] , окрім позивачки, у вказаному житловому приміщенні також зареєстровані: [PERSON] (відповідач), та [PERSON] , [PERSON] (треті особи, що не заявляють самостійних вимог). У відповідності до змісту листа-відповіді на адвокатський запит Управління соціального захисту населення Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 03.02.2021 №295/0/534-21, структурний підрозділ з забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту, будь-яких звернень від відповідача - не отримував. Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради від 30.06.2021 року, медична карта [PERSON] в закладі відсутня, декларація про вибір лікаря, який надає первинну меичну допомогу [PERSON] з жодним лікарем не укладалася. Як вбачається з повідомлення Головного управління ДПС в Харківській області від 10.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , податків, зборів, обов`язкових платежів за період з 01.01.2013 року по 01.07.2021 року не сплачував. Згідно повідомлення Відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 від 26.07.2021 року, відомості щодо [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, з будь-якими заявами чи скаргами не звертався, протоколи чи постанови про адміністративне правопорушення не складалися, відомості про оголошення у розшук відсутні. Відповідно листа-відповіді від 04.02.2021 року [PERSON] з будь-яких питань, що належать до компетенції розгляду міграційної служби не звертався. З листа-відповіді Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської області від 09.02.2021 №82/0/506-21, відповідач так само не звертався і до Центру надання адміністративних послуг м. Харкова та його територіальних підрозділів за отриманням адміністративних послуг. Таким чином, встановлено у ході розгляду справи, що відповідач в спірній квартирі за місцем реєстрації не проживає, не сплачує комунальні послуги, не приходить до квартири, не слідкує за її технічним станом. Допитані у ході судового розгляду у якості свідків [PERSON] , [PERSON] кожна окремо підтвердили час не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення. Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ) Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом тривалого часу не користується житлом, не приймає участі у його оплаті та утриманні, тобто зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved