Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач 02.09.2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, зазначаючи, що в період шлюбу, сторонами було набуто у власність спільне майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS]; нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 30) (в літ. Б), розташовані за адресою: [ADDRESS]; нежилі приміщення № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 275) (в літ. А), розташовані за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER]; автомобіль «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER]. [PERSON] просив поділити спільне сумісне майно, а саме: виділити йому у власність та визнати за ним право власності на: нежилі приміщення № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 275) (в літ. А), розташовані за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER]; виділити [PERSON] у власність та визнати за нею право власності на: трикімнатну квартиру [ADDRESS]; нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 30) (в літ. Б), розташовані за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 60,70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 13.03.1999 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім"ї (актовий запис №233). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим 23.11.2000 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с.23); нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 30) (в літ. Б), розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.06.2007 року та зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна 10.07.2007 року за реєстровим №2862-п (а.с.28-31); нежилі приміщення № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 275) (в літ. А), розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором №1240 купівлі-продажу нежилих приміщень від 05.06.2009 року та зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна 17.06.2009 року за реєстровим №2807-п (а.с.40-45); автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 25.02.2009 року, серії [NUMBER] (а.с.58-59); автомобіль «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 15.04.2008 року, серії [NUMBER] (а.с. 57). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved