Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 20.06.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір позички, згідно з умовами якого позивач зобов»язується передати відповідачу грошові кошти в сумі 91 300 грн., що на день укладення зазначеного Договору складає 11000 доларів США, а відповідач мав повертати позику частинами, та повернути всю суму позики до 20 квітня 2013 року. Крім того, на підтвердження виконання умов договору в частині отримання позики в розмірі 10500 доларів США, відповідачем була видана розписка про одержання ним коштів від позивача. Факт отримання коштів засвідчений власним підписом Відповідача, наявним в розписці. Відповідач ухиляється від виконання взятого ним на себе обов'язку, щодо повернення грошей, належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання та не повертає кошти. У зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача борг за зазначеним договором позики у розмірі 11 000 доларів США, який в грошовому еквіваленті у національній валюті України складає 91 300 грн., а також штраф у сумі 21093 грн. 60 коп., а всього - 112 393, 60 грн., також просив стягнути судові витрати. В подальшому позивачем, були подані заяви про зменшення та збільшення позовних вимог, які прийняті судом. Остаточно представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 13 343, 63 долари США, з яких: сума основного боргу - 10 500 доларів США; штраф за порушення строку сплати - 2520 доларів США; 3% річних - 94, 93 доларів США; проценти від суми позики - 228,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 151 983, 95 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що договір, укладений між позивачем та відповідачем є договором позички, крім того зазначив, що в рахунок погашення заборгованості, в тому числі за вказаним договором, [PERSON] передав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позички № 3. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.628 ЦК України, зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За умовами зазначеного Договору, Позикодавець зобов»язується передати, а Позичальник зобов'язується прийняти у власність грошові кошти в (надалі іменується «позика») в сумі: 91 300 грн., що на день складання цього договору складає еквівалент 11 000 доларів США. Умовами зазначеного Договору також передбачено, що факт передачі Позикодавцем і, одночасно, отримання Позичальником зазначеної суми підтверджується розпискою, власноруч написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до п. 2 Договору, зазначену вище суму, Позичальник зобов»язався повернути Позикодавцю готівкою в повному обсязі в строк до 20 квітня 2013 року. Сторони погодили наступний порядок сплати: сплата Позичальником Позикодавцю має відбуватися щомісячно не пізніше 20 числа кожного місяця рівними платежами по 1100 Доларів США до повного погашення боргу. За порушення строку сплати Позичальник зобов»язується сплатити на користь Позикодавця штраф у розмірі 24% від суми позики. Згідно з п. 10 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання грошей (позики) Позикодавцем Позичальнику, належним підтвердженням чого є підписання Сторонами цього Договору та отримання Позикодавцем розписки від Позичальника. Факт передачі позивачем та отримання відповідачем коштів у розмірі 10500 доларів США підтверджується розпискою, власноруч написаною відповідачем. З урахуванням наведених вище умов договору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до вимог ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобо»язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Отже, предметом договору позички є безоплатна передача речі у користування на умовах поверненості, тоді як за договором позики гроші або інші речі передаються позичальнику у власність. Об»єктом договору позички завжди є індивідуально визначені речі. Тоді як за договором позики передаються речі, наділені родовими ознаками. З урахуванням вищевикладеного суд не приймає до уваги доводи відповідача, що укладений між ним та позивачем Договір від 20.06.2012 р. № 3 є договором позички, оскільки за своїм предметом та умовами вищевказаний Договір є договором позики. Таким чином, оскільки між сторонами укладено договір позики, по якому передано грошові кошти, вони набули взаємних прав та обов'язків. Виходячи з положень ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позикодавець виконав умови договору частково, що підтверджується розпискою, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON], згідно з Договором № 3 від 20.06.2012 р., грошові кошти в сумі 10 500 доларів США. Разом з тим, позичальник не виконав своє зобов'язання щодо добровільного, в обумовлений сторонами строк, повернення усієї суми позики. Як зазначено вище з п. 2 Договору вбачається, що сторонами було погоджено порядок сплати позики, відповідно до якого відповідач мав повертати позику частинами, та повернути всю суму позики до 20 квітня 2013 року. Відповідач порушує взяті на себе зобов»язання, у визначений договором строк суму боргу не повернув. З матеріалів справи вбачається, що жодного платежу на повернення позики відповідачем не здійснено, доказів зворотного останнім не надано. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому (позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами Договору передбачено, що за порушення строку сплати Позичальник зобов»язується сплатити на користь Позикодавця штраф у розмірі 24% від суми позики. Також, пунктом 11 Договору визначено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання Сторонами узятих на себе за цим Договором зобов»язань, у тому числі зокрема до повного виконання Сторонами узятих на себе за цим Договором зобов»язань, у тому числі зокрема до повного повернення позики, сплати, передбачених цим Договором процентів за користування грошовими коштами, пені та штрафів. Крім того, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до детального розрахунку, наданого позивачем, який також перевірено судом, загальна сума заборгованості складає 13 343, 63 дол.США, з яких: 10 500 дол.США - сума основного боргу, 2 520 дол.США - розмір штрафу, 94,93 дол. США - 3% річних за період з 21.04.2013 р. по 08.08.2013 р., 228, 70 дол.США. - проценти від суми позики за період з 21.04.2013 р. по 08.08.2013 р. Вказаний розрахунок суд вважає належним та погоджується з ним, разом з тим звертає увагу на наступне. Відповідно до п. 14. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. 17.04.2014 року Національним Банком України встановлений наступний офіційний курс долару США до гривні: 1 долар США дорівнює 11 гривням 25 копійкам. З урахуванням наведеного, суд застосовує перерахунок визначеної та вказаної позивачем в його розрахунку суми заборгованості відповідача в іноземній валюті в українську за курсом, встановленим Національним банком України саме на день ухвалення рішення, а не на іншу дату. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи зазначене, перевіривши розрахунок позивача та враховуючи викладене в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі», а також враховуючи заяву позивача про збільшених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимоги позивача частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь відповідача заборгованості яка складається з заборгованісті відповідача за договором позики у розмірі в розмірі 13343(тринадцять тисяч триста сорок три) долари США 63 центи, з яких сума основного боргу - 10500 (десять тисяч п'ятсот) доларів США, штраф за порушення строку сплати - 2520 (дві тисячі п'ятсот двадцять) доларів США, 3% річних - 94(дев'яносто чотири) долари 93 центи США, проценти від суми позики - 228 (двісті двадцять вісім) доларів 70 центів США, що в еквіваленті національної грошової одиниці за офіційним курсом Національного Банку України станом на 17.04.2014 року становить 150115 (сто п'ятдесят тисяч сто п`ятнадцять) гривень 83 копійки. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-яких фактичних даних про те, що відповідач своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, а також що в рахунок погашення заборгованості, в тому числі за вказаним договором, [PERSON] передав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково і слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за договором № 3 від 20.06.2012 року 13343,63 дол.США, що станом на 17.04.2014 року становить 150115 (сто п'ятдесят тисяч сто п`ятнадцять) гривень 83 копійки. З огляду на викладене,

Outcome: partial