overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 22 листопада 1980 року зареєстрував шлюб з відповідачем в Отинійській селищній раді Коломийського району, актовий запис № 38. Зазначає, що від даного шлюбу в них неповнолітніх дітей немає. Вказує, що з початку спільного проживання в них були хороші сімейні відносини. З часом відносини в сім»ї зіпсувалися, почали виникати непорозуміння та конфлікти. Позивач зазначає, що сім"я розпалася, вони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, судові витрати просить покласти на нього. Позивач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив судові витрати залишити за ним. Відповідач повторно в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлялась про дату та час судового розгляду, поштовим зв'язком до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 1980 року сторони уклали шлюб у Отинійській селищній [PERSON] району, актовий запис № 38 (а.с. 3). Сторони сімейні відносини не підтримують, на розірванні шлюбу позивач просить. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, відповідачу залишити прізвище "Боровська", судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 26 липня 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем, у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 337. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Вказує, що з початку спільного проживання у них не склалися нормальні сімейні відносини, постійно виникали непорозуміння, суперечки через невідповідність їхніх характерів. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. Позивач зазначає, що сім"я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив щодо розірваня шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2016 року сторони уклали шлюб у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 337 (а.с. 4). Від даного шлюбу, у подружжя народилася дочка, [PERSON], [INFO](а.с.6) Сторони на розірванні шлюбу наполягають. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину слід залишити з позивачем, позивачу відновити дошлюбне прізвище "Михайлинин". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 26 лютого 1994 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №5. Зазначає, що від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Вказує, що з самого початку подружнього життя у них не склалися хороші сімейні відносини. Виявилось, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя. Позивач зазначає, що сім"я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема судовою повісткою. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 1994 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №5 (а.с.4). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 14 червня 2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб у виконкомі Сопівської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис №4. У шлюбі народилася одна дитина: дочка [PERSON] - [INFO]. На початку їхнього поружнього диття в їхній сім"ї склалися хороші сімейні відносини, які тривали не довгий час. На його думку спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов"язки, а також через розбіжності у веденні господарства та вихованні дитини. Між ним та відповідачкою виникли непорозуміння і конфлікти в присутності неовнолітньої дочки, що в майбутньому може погано позначитись на її вихованні. Вони з відповідачем не могли прийти до згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. По вказаним причинам їхня сім"я розпалася близько року тому, а тому просить шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб сторін від 14 червня 2018 року, копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], суд вважає що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки подружнє життя сторін не склалось, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. На підставі ст. 110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов обгрунтовує тим, що 22 вересня 2009 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, що еквівалентвно 239790 гривень (копія розписки міститься в матеріалах справи). Також позивач вважає, що з відповідача слід стягнути 3% річних за весь час прострочення (в порядку статті 625 ЦК України) - 24281,20 гривень, а також пеню (відповідно до ст.549 ЦК України) - 119382,57 гривень. Загальна сума до стягнення складає 383453 гривні 77 коп. Позивач в судове засідання з"явився, позов підтримав, вважав, що такий підлягає до задоволення. Відповідач в судове засідання з"явився, позов визнав. Судом йому було роз"яснено про наслідки визнання ним позову передбачені статтею 174 ЦПК України. Однак відповідач наполягав на визнання позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] уклали кредитну угоду, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30 травня 2014 року має заборгованість за кредитом 27493 грн. 44 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 6306 грн.83 коп.; - заборгованість за відсотками - 19401 грн. 21 коп.; - штраф - 500 грн. (фіксована частина), 1285 грн. 40 коп. (процентна складова). Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в звязку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За згодою позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. В зв'язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнго пристрою не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідач являється власником квартири [ADDRESS]. Договір на теплопостачання не заключив, так як не з»являється для його укладення, проте фактично користується тепловою енергією. Відповідач систематично порушує порядок оплати вартості наданої теплової енергії , і маючи житло площею 31,3 кв. м., не платить вчасно за спожиту теплову енергію. Станом на 01.05.2014 р. відповідач не сплатив кошти за теплову енергію в сумі 1282,02 грн. за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2014 р., які позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засіданні не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, а тому на підставі ст.. 224 ЦПК України та зі згоди представника позивачка, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає за вищевказаною адресою і між ним та позивачем договір про надання послуг з теплової енергії не укладався. Користуючись тепловою енергією при опаленні квартири загальною площею 31,3 кв.м., за опалення склалась заборгованість з 01.04.2013 р. по 30.04.2014 р. в сумі 1282,02 грн. Заборгованість була нарахована згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 246 від 17.11.2010 року «Про погодження тарифів на послуги централізованого теплопостачання». Тариф на опалення на місяць для м.Кагарлик становить вартість 1 Гкал з ПДВ для 1 група (населення) споживачів за 1 Гкал - 6,35 грн. Дана заборгованість в сумі 1282,02 грн. не погашена до цього часу. Відповідач на листи з проханням погасити дану заборгованість не реагує. Відповідно до ст. 526 ЦК України " зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ". Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК УРСР наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги На підставі ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію, а також сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що відповідає вимогам ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є двоє неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.10.2002 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1822. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку від якого у сторін є двоє неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем та залишити дітей на подальше проживання з матір'ю. В судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.03.2008 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №560. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є неповнолітня дочка. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.06.1996 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №663. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved