Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 13.08.2018 року за адресою: просп.Князя Володимира, 2-а, в м.Біла Церква Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «ЗАЗ ТF 69» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] померла. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв на дату завдання цієї шкоди. 13.08.2018 року за фактом настання ДТП було внесено відомості про подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018110030003397 з кваліфікацією по ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. 27.03.2019 року було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018110030003397 від 13.08.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Позивач зазначає, що в ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, та не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили чи умислом потерпілого. Також, підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за ст.286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода. Позивач є сином загиблої [PERSON] і у зв`язку із смертю матері йому спричинена моральна шкода. Законодавством України визначено досудовий порядок отримання грошової компенсації за спричинену шкоду третіми особами внаслідок ДТП майну, життю та/або здоров`ю, і такий порядок міститься у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позивач намагався у досудовому порядку врегулювати спір і отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду. 22.12.2020 року представником позивача було надіслано до ПрАТ «УАСК АСКА» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. З березня по квітень 2021 року представником позивача було направлено на адресу ПрАТ «УАСК АСКА» додаткові документи необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування. По теперішній час відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 79 171,00 грн., чим порушує законні права та інтереси позивача. А тому, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача страхове відшкодування, а саме: 44 676,00 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою; 25 600,00 грн. - страхового відшкодування понесених витрат на виготовлення надгробного пам`ятника; 8 895, 00 грн. - страхового відшкодування пов`язаних із витратами на поховання, що в цілому становить 79 171,00 грн., а також, позивач просив за рахунок відповідача відшкодувати понесені судові витрати по даній справі. Ухвалою суду від 30.06.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.70). 19.07.2021 року на адресу суду надійшло клопотання від представника ПрАТ «УАСК АСКА» про зупинення провадження у справі (а.с.73). Ухвалою суду від 21.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження (а.с.85,86). 08.09.2021 року представник позивача, адвокат Ієговська А.О. подала суду заяву про вступ як представника позивача (а.с.91). 08.09.2021 року представник позивача адвокат Ієговська А.О. направила заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 16.09.21 та 27.09.21 року було задоволено клопотання представника позивача, адвоката Ієговської А.О.про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. (а.с.97,98, 104,105). В судовому засіданні представник позивача, адвокат Ієговська А.О. підтримала позовні вимоги. Відповідач - ПрАТ «УАСК АСКА», в судове засідання не направили свого представника, 19.07.2021 року подали суду клопотання про зупинення провадження по справі, до набрання законної сили вироку суду у кримінальному провадженні відносно [PERSON] за обвинуваченням по ст.286 ч.2 КК України та подальший розгляд справи проводити без участі представника ПрАТ «УАСК АСКА». Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 13.08.2018 року за адресою: просп.Князя Володимира, 2-а в м.Біла Церква Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «ЗАЗ ТF 69» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід, [PERSON] померла. Встановлено, що позивач [PERSON] , приходиться сином загиблої [PERSON] , що підтверджується зібраними матеріалами справи (а.с.34). Встановлено, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача ПрАТ «УАСК АСКА», згідно полісу №АМ4287761, що діяв на дату завдання цієї шкоди (а.с.56). Встановлено, що 13.08.2018 року за фактом настання ДТП було внесено відомості про подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018110030003397 з кваліфікацією по ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. 27.03.2019 року прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури молодший радник юстиції Усенко Л.М. затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018110030003397 від 13.08.2018 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Розгляд кримінального провадження судом триває. З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2020 р. представником позивача по довіреності [PERSON] було подано до ПрАТ «УАСК АСКА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.08.2018 року із доданими документами, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування, заяву на виплату страхового відшкодування від 22.12.2020 року до відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, була заявлена вимога сплатити страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою (а.с.46,47). На даний час, відповідач не здійснив страхове відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] і, як слідує з позиції відповідача, що висловлена в клопотанні до суду, ПрАТ «УАСК АСКА» заперечує проводити будь-які виплати, оскільки, згідно ст. 36.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», перебіг для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування припинено до набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні відносно винуватця ДТП. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Оскільки судом встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON] , то він має право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Судом встановлено, що до цього часу страхове відшкодування позивачу не сплачено, страховик не прийняв рішення. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (статті 1167 ЦК України ). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної чи юридичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та визначені п. 35.2 цієї статті документи. Відповідно до п.35.2. вказаного Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. -у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і по страховому випадку не прийняв рішення та не виплатив позивачу страхове відшкодування протягом 90 днів від дати одержання всіх документів, які визначені ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, за встановлених обставин справи, ПрАТ «УАСК АСКА», як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, страховик набуває права зворотної вимоги до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Суд вважає, що в даному випадку, відповідач всупереч вимогам законодавства не прийняв жодного з передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішень за результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування. Слід зауважити, що обов`язок щодо звернення до страховика про виплату страхового відшкодування установлений законом для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами (позиція ВС у справі № 500/2095/15 у постанові від 10 січня 2019 року). Таким чином, суд приходить до переконання, що зупинення прийняття рішення про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАСК АСКА» через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування. З огляду наведеного, суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який становить 12 мінімальних заробітних плат - 44676,00 грн. (розрахунок: 3723,00 грн. х 12 = 44676,00 грн., де 3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата на момент ДТП; 12 мінімальних заробітних плат на дату ДТП = 44676 грн. -загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди), що відповідає сумі страхового відшкодування, яка заявлена представником позивача. Щодо відшкодування витрат на поховання своєї матері, позивач поніс витрати у розмірі 8895,00 грн., що підтверджується товарним чеком та розрахунком-замовлення №-010156 від 15.08.2018 року (а.с.58). Крім того, позивач поніс витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 25 600,00 грн. що підтверджується товарним чеком №4 від 15.08.2018 року на суму 3 600,00 грн., товарним чеком та видатковою накладною від 23.05.2019 року на суму 22 000,00 грн. (а.с.59,60). Заперечень чи доказів в спростування наведеного розрахунку та розміру витрат, відповідач не подав. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі ст.23, 1167, 1172, 1187, 1194, ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved