Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

09.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 02.09.2011 р., договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 3627 та виселити із зазначеної квартири [PERSON] та [PERSON] 14.10.2013 року позивач подав уточнену позовну заяву, якою доповнив позовні вимоги, а саме просив зобов'язати [PERSON] та [PERSON] повернути йому майно у вигляді квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на спірну квартиру. Ухвалою суду від 06.11.2013 року за клопотанням представника позивача [PERSON] залишені без розгляду. 10.12.2013 року позивач доповнив заявлені позовні вимоги та просить визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 02.09.2011 р., договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 3627 та виселити із зазначеної квартири [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним та зобов'язати ТОВ ЗМБТІ скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] від 20.09.2011 року за номером 33829303. запис в книзі реєстрації № 235 під номером 36338. 26.11.2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просять визнати їх добросовісними набувачами квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та визнати, що зазначена спірна квартира не може бути витребувана у них як у добросовісних набувачів, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20 січня 2014 року за заявою представника відповідачів [PERSON] заявлені позовні вимоги залишені без розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про відкладання не звертався. Представник позивача [PERSON] заявлені уточнені позовні вимоги відповідно до заяви від 10.12.2013 року підтримала у повному обсязі, вважає їх законними та обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню у повному обсязі, просить позов задовольнити, визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 02.09.2011 р., договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 3627, оскільки він укладений неналежною особою, яка не мала права на відчуження майна, та виселити із зазначеної квартири [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним та зобов'язати ТОВ ЗМБТІ скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] від 20.09.2011 року за номером 33829303. запис в книзі реєстрації № 235 під номером 36338. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON]- [PERSON] проти заявленого позову заперечує, вважає що правові підстави для задоволення позову відсутні, так як позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, просить у задоволені позову відмовити, оскільки підстав, передбачених законом для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 02.09.2011 р., позивачем та його представником не доведено; форма, зміст, воля учасників угоди відповідає нормам чинного законодавства. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник ТОВ ЗМБТІ у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень за позовом не надали, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. ст. 234, 235 ЦПК України, суд розглядає в порядку позовного провадження спори про право та встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності прав. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено: Квартира [ADDRESS] була видана 21.12.1979 р. на підставі ордеру [PERSON] на сім'ю з чотирьох чоловік, яка складалася з неї, [PERSON] та [PERSON], [PERSON] [INFO] р у [PERSON] народився син - позивач по справі - [PERSON] і був зареєстрований в цій квартирі та проживав в ній разом з мамою, яка загинула в ДТП [INFO] р. Розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації № 378 від 08.02.2000 року над [PERSON], встановлена опіка. Опікуном призначена [PERSON] Цим же розпорядженням за [PERSON] було закріплено частину житлового приміщення по [ADDRESS] про що було відомо дідькові позивача [PERSON], а також КП "ВРЕЖО № 8". [PERSON] знав, що [PERSON] 17.01.2011 р. виповнилося вісімнадцять років і він мав перейти мешкати постійну в спірну квартиру, але [PERSON] подав до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. 15 лютого 2011 року [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зобов'язати ВГІРФО Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2011 року у справі №2-831/2011р. позов [PERSON] задоволено. [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зобов'язано ВГІРФО Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. 23 травня 2011 року розпорядженням голови районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради №130р , заява [PERSON] про приватизацію квартири задоволена, та прийнято рішення про передачу квартири [ADDRESS] у приватну власність [PERSON]. На підставі вказаного розпорядження, 23 травня 2011 року видано свідоцтво про право власності на житло №44 серії САС №550832, яким районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району посвідчила, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], та що квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду» 16 червня 2011 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON], який в свою чергу 02 вересня 2011 року продав квартиру [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2011 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №2п-51/2011 року, за заявою [PERSON], заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2011р. у справі №2-831/2011р. скасовано, і рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2011 року у справі №2-2203/2011р., у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 січня 2012 року у справі №22-410/12 відхилена апеляційна скарга [PERSON] та рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2011 року залишено без змін. Крім того, 06 грудня 2011 року [PERSON] звернулась до Хортицького районного суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Але рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2012 року у справі №2/0825/341/2012р., у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю -відмовлено. Рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2012 року, справа №22ц-1799/12. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2012 р. приватизація квартири [ADDRESS] визнана недійсною свідоцтво про право власності № 44 від 23.05.2011 р. визнано недійсним. Таким чином на цей час квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади Запорізької Міської ради. [PERSON] в свою чергу , 02.09.2011 р. перепродав вказану квартиру [PERSON] та [PERSON] договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 3627. Рішенням Хортицького райсуду м. Запоріжжя від 18.06.2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 16 06.2011 р., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1204. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законом , а також із дій громадян та організацій. Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у різі його порушення або оспорювання. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною , так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири з підстав невідповідності вимогам закону. За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочин є не додержання в момент вчинення стороною правочину вимог, які встановлені ч.ч.-3,5.6 ст.203 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення. Зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, а якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. На підставі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужуване особою, яка не мала на це права. Добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо у відповідності до ст.ст.388,390 ЦК України майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача. Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом України, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст..ст.215,216 ЦК України. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. 14.10.2013 року в своїй уточненій позовній заяви позивачем [PERSON] були заявлені вимоги щодо зобов'язання відповідачів повернути належну йому спірну квартиру, але за його заявою від 16.10.2013 року ухвалою суду від 06.11.203 року зазначені позовні вимоги залишені без розгляду. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 16 06.2011 р., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1204 не можуть бути задоволені судом, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав. Позовні вимоги щодо виселення із спірної квартири [PERSON] та [PERSON] та визнання недійсним , зобов'язання ТОВ ЗМБТІ скасування реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] від 20.09.2011 року за номером 33829303, запис в книзі реєстрації № 235 під номером 36338, також задоволені судом бути не можуть, оскільки безпосередньо пов'язанні з визнанням недійсним правочину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed