Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до Волноваського районного суду Донецької області із вказаною заявою. Посилалася на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у м. Єнакієво, Донецької області, помер рідний брат її бабусі, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про смерть, причиною смерті став інфаркт правої півкулі головного мозку на фоні церебрального атеросклерозу. Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразку. Окрім того, з метою підтвердження родинних відносин заявник звернулася до Волноваського РВ ДРАЦС за отриманням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, однак їй відмовлено, оскільки дошлюбне прізвище записано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Відсутність вказаного свідоцтва перешкоджає заявнику отримати свідоцтво про смерть дідуся. Заявник у судове засідання не з`явився, у заяві зазначив, що просить розглянути справу без його присутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із наявної у матеріалах справи копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.04.2001 року Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку вбачається, що видано громадянці України [PERSON] , [INFO] . Стоїть відмітка про те, що остання 05.08.2000 року уклала шлюб з [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС м. Єнакієво Донецької області, актовий запис №417, [PERSON] народилася [INFO] у м. Єнакієво. Її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1951 року підтверджено те, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] . У відповіді Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №20.46-113/249 від 22.07.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі повторного свідоцтва про шлюб, оскільки згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб №237 від 05.08.2000 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області на [PERSON] та [PERSON] дошлюбне прізвище дружини зазначено як « [PERSON] ». Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] мала рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] у м. Єнакієво. Остання також мала рідного сина [PERSON] , у якого є донька [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Стверджували, що [PERSON] є онукою [PERSON] та внучатою племінницею [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, що передбачено п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України. Що ж стосується вимоги про встановлення факту смертіособи на тимчасово окупованій території України, суд зазначає наступне. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями ст.2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Ураховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з довідкою про причину смерті №338 від 25.03.2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Єнакієво, Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, через інфаркт правої півкулі головного мозку на фоні церебрального атеросклерозу. Заявник звернувся до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)для проведення державної реєстрації факту смерті, однак отримала відмову у проведенні реєстрації смерті у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Реалізувати своє право на отримання свідоцтва про смерть заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт її смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин у повному обсязі.

Outcome: approved