Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поновити строк позовної давності по захисту прав споживача з серпня 2016 року, встановивши початком строку позовної давності 07.11.2017 та стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі 3527,72 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 19 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дніпрогаз» укладено договір №218413 про надання послуг з газопостачання. [PERSON] був інвалідом І групи та мав пільгу у розмірі 100%. 27 листопада 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було підписано типовий договір про постачання природного газу, [PERSON] кожного місяця сплачував ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по особовому рахунку [NUMBER] за спожитий природний газ по показам лічильника. [PERSON] отримав від ПАТ «Дніпрогаз» попередження про припинення газопостачання у зв`язку з тим, що станом на 01.09.2015 за показами лічильника газу 17770 м.куб. на особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 3294,17 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року судом затверджено мирову угоду між [PERSON] та ПАТ «Дніпрогаз», за умовами якої позивач [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача ПАТ «Дніпрогаз» у вигляді ліквідації незаконно нарахованої заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] на 30.06.2015 у розмірі 3491,44 грн. Відповідач ПАТ «Дніпрогаз» робить перерахунок вартості наданих послуг з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] у розмірі 3193,47 грн. У зв`язку з чим, станом на дату підписання мирової угоди по вказаному особовому рахунку значиться поточна заборгованість у розмірі 50,38 грн. ПАТ «Дніпрогаз» було проведено корегування заборгованості [PERSON] , мінус 3193,47 грн., залишок заборгованості 50,38 грн. 23.10.2015 [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по особовому рахунку № [NUMBER] суму в розмірі 51 грн. Після цього [PERSON] сплачував поточні рахунки та 20 лютого 2017 року на його звернення ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було надано розрахунок заборгованості від 15.03.2017, відповідно до якого у [PERSON] станом на 28.02.2017 на показання лічильника газу 22900 куб.м. (з особистого кабінету) з урахуванням оплати 775,52 грн., що надійшла 07.03.2017 обліковується заборгованість за природний газ у сумі 1684,13 грн. Оплата, яка надійшла у серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016 року зарахована в рахунок боргу перед попереднім постачальником ПАТ «Дніпрогаз» станом на 01.07.2015. Вказані обставини встановлені рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, якою вказане рішення залишено без змін. Згідно квитанцій за період з серпня по грудень 2016 року включно сума оплат за споживання природного газу склала 1342,88 грн. Вважає, що вказані кошти незаконно перераховувались відповідачем на рахунок попереднього постачальника газу ПАТ «Дніпрогаз», оскільки станом на 01.07.2015 року у [PERSON] не було заборгованості перед ПАТ «Дніпрогаз». 04 вересня 2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією та вимогою прибути о 08-00 год. 07.09.2020 для складання акта-претензії, проте у вказані дату та час представник відповідача не з`явився, позивач склав акт-претензію, згідно якого збитки, які відповідач повинен повернути позивачу склали на час пред`явлення претензії 3200 грн. Вказаний акт-претензію було направлено позивачем 09.09.2020 на адресу відповідача поштовим відправленням рекомендованим листом. Згідно відповіді відповідача від 23.09.2020 вказаний акт-претензію було відхилено. Станом на 27.10.2020 розмір збитків, завданих відповідачем з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та подвійної облікової ставки НБУ складає 3490,72 грн., а також вартість конверта 2 грн. та рекомендованого поштового відправлення 35 грн. Крім того, в обґрунтування вимоги щодо поновлення позовної давності позивач зазначив, що власник особового рахунку № [NUMBER] , відкритого у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» [PERSON] помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, що до нього, як до спадкоємця перейшло право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцю у договірних зобов`язаннях між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Оскільки рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 у справі №206/5518/16-ц встановлено факт зарахування коштів [PERSON] в серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016 року на користь ПАТ «Дніпрогаз», вважає, що позовна давність по факту перерахувань коштів почалась з моменту вступу в законну силу вказаного рішення суду. Не погодившись із вказаним позовом, представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 та постановою Верховного Суду, позов [PERSON] до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Дніпрогаз», третя особа Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради про відновлення становища, яке існувало до порушення, зобов`язання виконати дії по звірці розрахунків задоволено частково, зобов`язано, зокрема ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провести звірку розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 08.09.2016 та видати [PERSON] примірник акта звірки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, отже права [PERSON] були захищені ще за його життя. Крім того, ще за життя, 09.11.2017 [PERSON] звернувся до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з питанням проведення звіряння фактичних показів лічильника газу та суми заборгованості, у зв`язку з чим, на виконання рішення суду ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надало відповідний акт звіряння. За таких обставин, вважають, що рішення суду від 17.07.2017 було виконано. Оскільки предметом розгляду в теперішній справі є вимоги про відшкодування збитків, які не були присуджені за життя спадкодавця, вважають, що такі вимоги не передбачають правонаступництва. Всі інші доводи позовної заяви були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції у справі №206/5518/16-ц, яким суди надали належне обґрунтування. Крім того, вважають, що застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. Якщо з судом встановлено, що відповідачем не порушено право позивача, то застосування строку позовної давності неможливе та необхідно відмовляти у задоволенні позовних вимог саме з підстав їх необґрунтованості. На підставі викладеного, просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повністю. (а.с. 35-36). В подальшому, представником відповідача також було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач не посилається на пункти договору, за якими ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» порушено умови та строки грошового зобов`язання у взаємозв`язку, зокрема попередніх договірних відносин з [PERSON] , а п. 4.9 типового договору взагалі визначає відповідальність самого споживача за порушення строків оплати у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Наданий позивачем розрахунок не обґрунтовується правовими доводами. Крім того, зазначили, що претензія позивача від 04.09.2020 на адресу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не надходила, а роздруківки електронної переписки не є належним доказом надсилання листів та вчинення сторонами дій, спрямованих на виникнення та виконання тих чи інших зобов`язань. Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та суду пояснив, що після укладення мирової уходи між його батьком та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було проведено корегування та сплачено залишок боргу у сумі 51 грн., отже станом на 2015 рік по особовому рахунку не було заборгованості. Згодом, вони з батьком виявили заборгованість вже перед новим постачальником газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Така ситуація склалася через те, що вони сплачували поточні платежі, а відповідач ці кошти безпідставно перераховував з особового рахунку в рахунок погашення заборгованості перед попереднім постачальником газу, якої взагалі не існувало. Після смерті [PERSON] позивач у даній цивільній справі [PERSON] є не лише спадкоємцем, а і правонаступником у взаємовідносинах з газопостачальною організацією. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у відзиві на позовну заяву. В подальшому, в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить відповідна розписка, яка долучена до матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, надавши належну оцінку доказам, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», треті особи: Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради, про відновлення становища, яке існувало до порушення, зобов`язання виконати дії по звірці розрахунків - задоволено частково. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» провести звірку розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 08 вересня 2016 року та видати [PERSON] примірник акта звірки. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» провести звірку розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 08 вересня 2016 року та видати примірник акта звірки [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.5-9) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року вказане рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 залишено без змін (а.с.10-13) Вказаними рішенням суду та ухвалою апеляційного суду встановлені наступні обставини. 22 жовтня 2015 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яка набрала законної сили 27 жовтня 2015 року судом затверджено мирову угоду між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз», провадження по справі закрито. За умовами мирової угоди позивач [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача ПАТ «Дніпрогаз» у вигляді ліквідації незаконно нарахованої заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] на 30.06.2015 року у розмірі 3491,44 грн. Відповідач ПАТ «Дніпрогаз» робить перерахунок вартості наданих послуг з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] у розмірі 3193,47 грн. У зв`язку з чим, станом на дату підписання мирової угоди (21 жовтня 2015 року) по вказаному особовому рахунку значиться поточна заборгованість у розмірі 50,38 грн. З довідки начальника управління обліку та балансів від 20.10.2015р. ПАТ «Дніпрогаз» вбачається, що проведено корегування заборгованості [PERSON] мінус 3193,47грн., залишок заборгованості 50,38грн. 23 жовтня 2015 року [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по особовому рахунку № [NUMBER] суму в розмірі 51грн. Отже, станом на 23 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] , перед постачальником ПАТ «Дніпрогаз» складала 0 грн. Крім того вказаними рішенням та ухвалою встановлено, що на звернення, позивача [PERSON] від 28.09.2015р. ПАТ «Дніпрогаз» 22.10.2015р. надали відповідь, що станом на 01.10.2015р. було проведено перерахунок суми боргу по особовому рахунку № [NUMBER] . Також повідомили, що з 01.07.2015р. постачання природного газу здійснює новостворене газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Також у зв`язку із зміною типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006р. № 938 (в редакції постанови КМУ від 02.03.2015р. № 74), з 01.07.2015р. з населенням укладається трьохсторонні договори про надання послуг з газопостачання, згідно яких ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є постачальником, а ПАТ «Дніпрогаз» - газорозподільним підприємством. Тому необхідно укласти новий договір, для чого необхідно звернутися на дільницю ПАТ «Дніпрогаз» за місцем проживання. [PERSON] звертався до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про надання письмової форми договору поставки природного газу та інформації по рахунку № [NUMBER] . 20 лютого 2017 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надали [PERSON] відповідь, типовий договір постачання природного газу побутовими споживачами та розрахунок заборгованості. З наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 15.03.2017 року вбачається, що у [PERSON] станом на 28.02.2017 року на показання лічильника газу 22900куб.м (з особистого кабінету) з урахуванням оплати 775,52грн., що надійшла 07.03.2017р. обліковується заборгованість за природній газ у сумі 1684,13грн. Оплата, яка надійшла у серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016р. зарахована в рахунок боргу перед попереднім постачальником ПАТ "Дніпрогаз" станом на 01.07.2015. Так, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовано нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Нормами вказаного закону також встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності Частиною 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Судом встановлено, що за наведеними судовими рішеннями [PERSON] був споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , які до 01 липня 2015 року надавались ПАТ «Дніпрогаз». Відповідно до п.4 Правил з надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року (надалі - Правила 2246), послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від 12.01.2015 року №9, та постанови НКРЕКП від 21.05.2015 року №1587 "Про анулювання ліцензій на постачання природного газу», ПАТ «Дніпрогаз» з 01 липня 2015 року не здійснює господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом. Пунктом 1 постанови КМУ від 27.12.2001 року №1729 «Про забезпечення споживачів природним газом» встановлено, що реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом, за цінами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01.07.2015 року постачання природного газу за регульованим тарифом на підставі відповідної ліцензії здійснює гарантований постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут». ПАТ «Дніпрогаз», як газорозподільне підприємство, зі свого боку, продовжує надавати послуги з розподілу (транспортування) природного газу розподільними газопроводами, технічного обслуговування газопроводів, газового обладнання та внутрішньобудинкових систем газопостачання, в тому числі виконання аварійних заявок на території здійснення ліцензійної діяльності з розподілу природного газу в порядку, встановленому чинним законодавством. Після припинення ліцензійної діяльності з постачання природного газу закрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання ПАТ «Дніпрогаз» для зарахування коштів, які надходили як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів. Отже, судом достовірно встановлено, що на виконання ухвали суду, якою затверджено мирову угоду між [PERSON] та ПАТ «Дніпрогаз» проведено відповідне корегування заборгованості по особовому рахунку споживача [PERSON] № [NUMBER] та після здійснення оплати залишкової суми, а саме з 23.10.2015 заборгованість по вказаному особовому рахунку перед попереднім газопостачальником ПАТ «Дніпрогаз» відсутня. Проте, під час здійснення наступних поточних платежів в рахунок оплати вартості послуг тепло та газопостачання вже на рахунок нового газопостачальника ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідач безпідставно перераховував платежі, які надійшли від споживача [PERSON] за період з серпня по грудень 2016 року включно на розрахункові рахунки попереднього постачальника ПАТ «Дніпрогаз» в рахунок боргу станом на 01.07.2015, якого фактично на той час і не існувало. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копіями відповідних квитанцій, які долучені до матеріалів справи, розмір грошових коштів, сплачених [PERSON] на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в рахунок оплати за спожитий газ за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року включно складає у загальному розмірі 1342,88 грн. (а.с. 22) За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сума у розмірі 1342,88 грн. дійсно підлягає поверненню постачальником споживачу, як безпідставно перераховані грошові кошти на поточні рахунки іншого постачальника. При цьому, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 2019 року позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , у тому числі з урахуванням Ѕ частки у спадщини, від якої відмовилася дочка померлого [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15) Отже, позивач є спадкоємцем померлого споживача [PERSON] та одночасно новим власником квартири, за якою зареєстровано особовий рахунок № [NUMBER] та надаються послуги з газопостачання відповідачем ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.. 1230 ЦК України До спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. Тобто, позивач, як спадкоємець померлого споживача має право на відшкодування збитків, завданих відповідачем неправомірним перерахуванням грошових коштів з особового рахунку. 04 вересня 2020 позивачем [PERSON] було складено претензію до відповідача, відповідно до якої запропоновано представнику ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з`явитися о 08-00 год. 07.09.2020 за адресою: [ADDRESS] для складання акта-претензії з питання повернення грошей [PERSON] , спадкоємцю [PERSON] (а.с. 23) Вказану претензію було направлено позивачем засобами електронного зв`язку на електронну адресу відповідача. (а.с.59-63) 07 вересня 2020 року позивачем [PERSON] було складено акт-претензію щодо сплати на його рахунок грошової суми у розмірі 1342,88 грн., сплачені по особовому рахунку № [NUMBER] за період з серпня по грудень 2016 року та незаконно перераховані постачальником, а також пеню за прострочку повернення грошей, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та суму нарахувань згідно ст. 625 ЦК України - індексу інфляції та 3% річних (а.с. 24). Зазначений акт-претензію було направлено позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 24-26) Як вбачається з листа ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 23.09.2020 вих.№497-Лв-6417-0920, розглянувши акт-претензію №3К-392-49701-0920 від 18.09.2020 зазначено, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017, яким зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провести звірку розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 08 вересня 2016 року та видати [PERSON] примірник акта звірки - виконано. (а.с.27) Відповідно до пп. 10 п. 5.1 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2500 споживач має право отримувати відшкодування збитків від постачальника, що понесені споживачем у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням постачальником своїх зобов`язань перед споживачем, відповідно до чинних нормативно-правових актів та/або цього Договору. Згідно пп. 9 п. 6.2 вказаного договору постачальник зобов`язаний приймати плату за надані послуги будь-яким із способів, що передбачені цим договором. Отже, зважаючи на те, що безпідставно перераховані відповідачем грошові кошти з особового рахунку № [NUMBER] підлягають поверненню споживачу, то у даному випадку має місце грошове зобов`язання відповідача перед споживачем з повернення вказаних коштів та у зв`язку з невиконанням вказаного зобов`язання (неповернення грошових коштів) наступає цивільно-правова відповідальність відповідно до норм ЦК України та умов типового договору. Так, згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При зверненні до суду із позовом позивачем надано обґрунтований розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та подвійної облікової ставки НБУ згідно умов договору, відповідачем вказаний розрахунок спростовано не було, а також не надано суду контр розрахунку, у зв`язку з чим суд приймає вказаний розрахунок до уваги та вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 3527,72 грн. Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261) Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. При цьому, зважаючи на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 встановлено факт неправомірного перерахування грошових коштів в рахунок минулого боргу, і позивач довідався про порушення свого права саме зі змісту вказаних рішень та ухвали судів, то початок перебігу позовної давності повинно бути встановлено саме з дати набрання законної сили ухвалою апеляційного суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині поновлення строку позовної давності також підлягають задоволенню. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 3527,72 грн. При цьому, суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки обґрунтовуючи свою позицію представник відповідача зазначив, що рішення суду про зобов`язання здійснити акт звіряння по особовому рахунку відповідачем виконано, в той час коли збитки, які просить стягнути позивач не мають жодного відношення до виконання чи не виконання вказаного рішення суду. Предметом даного спору є стягнення грошових коштів, які були сплачені споживачем [PERSON] в рахунок оплати поточних платежів та незаконно перераховані в рахунок погашення минулого боргу, якого фактично не існувало. Крім того, зважаючи на те, що відповідач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн.

Outcome: approved