Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

29.10.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення з нього аліментів на утримання синів. Вимоги позову мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2018. Від шлюбу мають спільних синів [PERSON] та [PERSON] , які наразі проживають разом з позивачем та її батьками. Відповідач жодним чином не цікавиться дітьми, не бере участі у їх вихованні, розвитку та матеріальному утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. 30.11.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.03.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач не скористався правом надання відзиву. Від позивача та її представника надійшла заява про здійснення в подальшому розгляду справи без участі сторони позивача, не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем проживанн, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в ході розгляду заяви від представника Органу опіки надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника та ухвалити рішення про задоволення позову. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] самоусунувся від їх виховання, більше шести років дітей не навідує, не допомагає матеріально, в свою чергу позивачка піклується про дітей, забезпечує всім необхідним. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подав до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2018. Від шлюбу сторони мають спільних синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та її батьками в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається та не спростовано під час судового розгляду, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх синів, не забезпечує дітей матеріально, не спілкуються з дітьми та не цікавляться їх життям. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідно до висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, від 10.03.2021 р. №102/02/38-1540 вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання синів, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню дітей. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 840, 80 грн., сплаченого останньою за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Зокрема, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved