Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.08.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому неодноразово змінювався. Договір укладено шляхом заповнення заяви-анкети, на підставі чого відповідач отримав кредитну карту для доступу до кредитного рахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. 26.08.2010 відповідачка ознайомилася з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», про що поставила свій підпис у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) - 3,0%, тобто 36% річних. Також в довідці було зазначено зазначено строк внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів. Свої зобов`язання з передачі грошових коштів банк виконав. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 10.09.2020 заборгованість відповідача перед банком складає 24\~686, 85 грн., яка складається з наступного: 17403,23 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 1273,97 грн. - заборгованості за простроченими відсотками на підставі ст. 625 ЦК України, 6009,65 грн. нарахована пеня. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість у вказаному вище розмірі та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.10.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію позову з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження відповідачем отримано 15.10.2020. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов, клопотань чи заяв відповідачем не заявлено. В зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікуванні з 11.11.2020 по 30.11.2020, у вказаний період часу справа не могла бути розглянутою. Дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Так, з матеріалів справи встановлено, що 26.08.2010 [PERSON] підписала анкету-заяву про отримання кредиту та про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг й ознайомлення з Тарифами банку (а.с. 16). Також 26.08.2010 [PERSON] під підпис була ознайомлена з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) - 3,0%, тобто 36% річних. Також в довідці було зазначено строк внесення щомісячних платежів, що складають 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і не більше залишку заборгованості - до 25 числа кожного місяця, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається із пеня(1) = базова процентна ставка по договору /30 - нараховується за кожен день прострочення; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочення по кредиту чи процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а.с. 17). До позову додано текст Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», розрахунок заборгованості та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, у яких відсутній підпис відповідачки, який би підтверджував її ознайомлення з даними документами (а.с. 18-41). Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість відповідача перед банком станом на 10.09.2020 складає складає 24\~686, 85 грн., яка складається з наступного: 17403,23 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 1273,97 грн. - заборгованості за простроченими відсотками на підставі ст. 625 ЦК України, 6009,65 грн. нарахована пеня. Згідно вказаного розрахунку, процентна ставка за відсотками неодноразово змінювалася, а саме: 01.01.2013 до 30 % річних, 01.09.2014 до 34,8 % річних, 01.04.2015 до 43,2 % річних, 01.06.2015 до 2,5 % на місяць, 27.08.2015 до 2,9 % на місяць, 25.03.2016 - до 3,6 % на місяць, (а.с. 4-12). Як вбачається з довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , останній неодноразово видавались кредитні картки за договором, востаннє 20.08.2017, яка діє до 07/21. Кредитний ліміт за договором б/н також неодноразово змінювався (дев`ятнадцять разів), востаннє -16.07.2019 до «0» грн. (а.с. 14,15). Згідно виписки по рахунку, відповідач користується наданими банком кредитними коштами за час дії договору кредиту (а.с. 52 - 64). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за відсотками нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на його сайті, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, в тому числі в порядку ст. 625 ЦК України, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, зокрема, у тому розмірі нарахування і порядку, зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви. Підписана відповідачем 26.08.2010 довідка про умови кредитування не містить положень про відповідальність особи за ст. 625 КК України, про односторонню зміну банку кредитного ліміту чи процентної ставки, що неодноразово відбувалось за час дії договору кредиту. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника від 26.08.2010, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Витяг з\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~в ПриватБанку\~та витяг\~з Тарифів\~обслуговування кредитних\~карт,\~які містяться\~в матеріалах\~даної справи,\~не містять\~підпису відповідача,\~тому їх\~не можна\~розцінювати як\~частину кредитного\~договору,\~укладеного між\~сторонами 26.08.2010\~шляхом підписання\~заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Також, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Оскільки в загальний розмір заборгованості позивачем включено і заборгованість за простроченими відсотками на підставі ст. 625 ЦК України, суд окремо зазначає, що передбачене ст. 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При їх обчисленні за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше - це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення - прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх. Наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і недоговірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. У даному випадку термін дії карточки № [NUMBER] , виданої відповідачу, ще не закінчився, договір кредиту не розірвано, відтак проценти за ст. 625 ЦК України згідно з розрахунком заборгованості нараховані до закінчення терміну дії карточки. За таких обставин, безпідставним є твердження про неправомірне користування відповідачем кредитними коштами в період часу, за який у позові нараховано відсотки за ст. 625 ЦК. Також суд зазначає, що наданий розрахунок заборгованості саме за відсотками за ст. 625 ЦК України не деталізований, борг в цій частині в 1273,97 грн. нараховано в заборгованість одразу на всю суму з 01.03.2020 (а.с.13), детального розрахунку саме вказаної суми суду не надано. Таким чином, позивачем не доведено ні правомірність нарахування процентів в порядку ст. 625 ЦК України, не обґрунтовано підставність нарахування таких процентів у вказаний вище період та не наведено окремого розрахунку вказаного виду заборгованості. Також суд враховує, що розмір процентів, зазначених в підписаній відповідачкою Довідці від 26.08.2010 не відповідає їх розміру, зазначеному в розрахунку заборгованості за договором, укладеному між Банком та [PERSON] . При цьому початкова процентна ставка в подальшому була неодноразово як зменшена і збільшена банком в односторонньому поряду, що унеможливлює перевірити правильність розрахунку заборгованості за ставками, зазначеними в довідці від 26.08.2010. Розрахунку боргу за кредитом із процентної ставки визначеної договором (зазначеним в підписаній довідці) 3% на місяць до позову не долучено. Також суд зауважує, що зі змісту доданої копії анкети-заяви слідує, що відповідач не заповнив та не обрав жодної опції. Тобто, із анкети-заяви від 26.08.2010 взагалі не вбачається, що відповідачем виявлено бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна». Опцію бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold відповідач також залишив незаповненою. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 6009,65 грн. та заборгованості за відсотками за прострочений кредит в розмірі 1273,97 грн. - відсутні, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами ту обставину, що відповідач був обізнаний із порядком нарахування відсотків за користування кредитом чи штрафних інших санкцій за договором кредиту та має нести відповідальність по їх несплаті саме в розмірі, зазначеному позивачем, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог Банку слід відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не оспорений, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів (заборгованості за тілом кредиту) в розмірі 17\~403, 23 грн. Таким чином, в суд приходить до висновку про стягнення з боржника суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в сумі 17\~403, 23 гривень. В іншій частині в позові слід відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1481, 82 грн. (17\~403, 23 грн. * 2102 грн. / 24\~686, 85 грн., де 17\~403, 23 грн. сума задоволених вимог, 2102 грн. розмір сплаченого судового збору, 24\~686, 85 грн. сума заявлених позовних вимог). На підставі ст. ст. 207, 525,\~526,\~549,\~626 ,628, 633,1048,1049,\~1054,1056-1 ЦК України\~та

Outcome: partial