Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом, та з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.10.2017 р., просить усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві приватної власності квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за цією адресою, та знявши [PERSON] з реєстрації місця проживання в цій квартирі. Вимоги мотивує набутим задоговором купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року правом власності на квартиру [ADDRESS]. 03 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва був укладений шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», з якою стали проживати в належній позивачу на праві власності квартирі разом з дітьми [PERSON] від попередніх шлюбів - [PERSON] та [PERSON]. У 2014 році стосунки з відповідачкою [PERSON] погіршились, у зв'язку з чим у листопаді 2015 року [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] виїхала з квартири [ADDRESS]. 05 липня 2016 року шлюб було розірвано. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] з листопада 2015 року не користуються квартирою № 135, не сплачують житлово-комунальні послуги за неї, взагалі цим житлом не цікавляться, жодного разу за цей тривалий час за місцем реєстрації не з'являлись, вони втратили право користування цим жилим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України. Також перешкоди позивачу як власнику створюються реєстрацією в квартирі невідомої особи - [PERSON], [INFO], оскільки згідно з довідкою з місця проживання сім'ї та реєстрації неповнолітня [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не зареєстрована. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 10.01.2017 р. провадження у справі відкрито. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 05.03.2018 року розгляд справи визначенийв порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомляли, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. і зареєстрований в реєстрі за № 1571. Право приватної власності на зазначену вище квартиру 07 жовтня 2008 року було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна і записано у реєстрову книгу № д. 690-49 за реєстровим № 526 (а.с.8, 9). 03 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва позивач уклав шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 4-6). 05 липня 2016 року шлюб розірвано у Святошинському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було складено відповідний актовий запис № 223 та видано свідоцтво Серії [NUMBER] (а.с. 10). Як вбачається з довідки за формою № 3, виданою Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» м. Києва», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник квартири) з 01.11.2005 р.; [PERSON] (колишня дружина) з 14.07.2009 р., [PERSON] (син дружини) з 14.07.2009 р., [PERSON] (дочка дружини) з 14.07.2009 р. (а.с. 11). Даний факт підтверджується також належним чином завіреною копією реєстраційної картки (форма А) та по квартирною карткою (форма Б), наданими начальником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Ґава Н. (а.с. 91, 92, 93). Відповідач [PERSON] у попередньому шлюбі [INFO] народила доньку - [PERSON], про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області в книзі записів актів громадянського стану про народження 04 грудня 2001 року було зроблено відповідний запис за № 99 та видано свідоцтво Серії [NUMBER] (а.с. 15). Спільних дітей позивач з [PERSON] не мають. Комунальний концерн «Центр Комунального Сервісу» м. Києва», що обслуговує будинок [ADDRESS], у відповідь на адвокатський запит надіслав лист, з якого вбачається, що у Концерна відсутня інформація щодо підстав реєстрації місця проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відомості щодо внесення виправлення в картку форми «Б» у Концерна відсутні також (а.с. 12-13). Той факт, що [PERSON] не існує взагалі, підтверджується листом, надісланим у відповідь на адвокатський запит Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Цей лист свідчить, що в архіві відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану актового запису про народження [PERSON] не виявлено (перевірка проводилась, починаючи з 1940 року по теперішній час) (а.с. 16-17). Оскільки [PERSON] не існує, суд задовольняє вимогу позивача про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] не проживають тривалий час без поважних причин за місцем своєї реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS], що підтверджується актами від 18.04.2016 р., 15.05.2016 р., 17.07.2016 р., 04.09.2016 р., 04.01.2017 р., 23.05.2017 р., 20.06.2017 р., 20.09.2017 р., 29.09.2017 р. (а.с. 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62). Даний факт підтверджений також показами свідків -[PERSON], [PERSON], [PERSON], які були надані в судовому засіданні 24.04.2018 р. (а.с. 84, 85, 86). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідачі порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловм приміщенням є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. Окрім того, визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачеві не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною. У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: partial