Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати, що інформація викладена в публікаціях газети Телегурман № 43 (488) від 30.10.2014 року в статті Передвиборчі пристрасті характери і брудні технології. Те, чим погрожували міському голові самообороновці здійснили ляшковці та № 49 (494) від 11 грудня 2014 року в статті У Конотопському РЕМ просять обмежитися користуванням електричними бойлерами, духовками плитами, чайниками, обігрівачами, а в соцмережах активно обговорюють проблеми, що виникли!є неправдивою, не перевіреною, такою, яка не відповідає дійсності та такою, що ганьбить його, як міського голову; зобов'язати відповідачів в газеті Терегурман опублікувати вибачення, шляхом наведення спростування надрукованої на шпальтах газет № 43 (488) від 30.10.2014 року та № 49 (494) від 11 грудня 2014 року неправдивої інформації шляхом опублікування в цій газеті та газеті Конотопський край, принести публічні вибачення; стягнути з відповідачів в солідарному порядку компенсацію за моральну шкоду в розмірі 6000 грн., судові витрати по справі та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2014 року на шпальтах Конотопської місцевої газети Телегурман № 43 (488) на четвертій сторінці була розміщена стаття під назвою Передвиборчі пристрасті характери і брудні технології. Те, чим погрожували міському голові самообороновці здійснили ляшковці. Автором цієї статті є [PERSON], який працює в редакції вказаної газети. Засновником та видавцем газети являється ФОП [PERSON] У вищевказаній статті наведені матеріали та викладені фотографії, які є неправдивими та шкодять його діловій репутації як міського голови, законно обраного територіальною громадою м. Конотопа в 2010 році. Такими матеріалами є викладена редакцією газети наступна інформація: Зараз у Конотопі разом з нашим кандидатом від Радикальної партії [PERSON] по 160 округу [PERSON] провели народну люстрацію міського голови [PERSON]. У Конотопі [PERSON] широковідомий своїми корупційними діями. На останніх народних віче громада міста одноголосно висловлювала [PERSON] недовіру. Міська рада двічі знімала його з посади, а продажні судді двічі його поновлювали. Вінець терпіння громади Конотопа переповнив випадок, коли [PERSON] і підконтрольні йому депутати, керівники фірми Флора, яка протягом останніх десяти років чудним дивом виграє тендери на озеленення в місті, фактично обікрали на 20 тисяч біженку з Криму, патріотку, яка обрала Україну в часи окупації її малої батьківщини. До цієї статті приєднані фотографії, де група чоловіків, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, вкинули його в сміттєвий бак. В цій же колонці міститься інша фотографія, що принижує його честь і гідність, на якій він стоїть у вищезгаданому баку для сміття в оточенні осіб. Також, у вказаній статті ставиться упереджена, ганебна та неправомірна оцінка діяльності судової гілки влади щодо захисту його порушених трудових прав, під час поновлення на роботі, яка в подальшому формує негативну стійку думку населення міста та району щодо подій, які відбуваються навколо нього. 11.12.2014 року на шпальтах Конотопської місцевої газети Телегурман № 49 (494) на другій сторінці була розміщена стаття під назвою У Конотопському РЕМ просять обмежитися користуванням електричними бойлерами, духовками плитами, чайниками, обігрівачами, а в соцмережах активно обговорюють проблеми, що виникли!. Також у вказаній статті визначено, що відповідно до інформації з сайту Інтернету Конотопские сплетни вказано про хаотичне відключення електроенергії без будь-якого обґрунтування. Вказана стаття, не маючи під собою ніякого підґрунтя, ганьбить його як міського голову, як керівника міста, який нібито не контролює діяльність підприємств енергопостачання. Вказаними діями всупереч антикорупційному законодавству, він надає перевагу мешканцям вул. [PERSON], тобто мешканцям елітного мікрорайону міста. В другій колонці цієї статті розташована його фотографія, на якій шляхом фотомонтажу відповідачами до його правої руки домальовано свічку, чим умисно принизливо, спотворили його зовнішність, чим виставили його на посміховище перед громадою міста, яка вважає його за поважну людину, яка являється не тільки організатором, а й господарником. Ця фотографія навмисно, неправомірно поширена відповідачами на першому шпальті газети широкому колу осіб, щоб привернути увагу мешканців міста та зганьбити його гідність, честь і ділову репутацію серед очолюваної громади. Крім того, відповідачі в статті під спотвореною фотографією виклали негативну, навмисно спотворену інформацію, що посягає на права і свободи, ганьбить його честі, гідність і ділову репутацію. Однак, засоби масової інформації не можуть розповсюджувати інформацію, яка ганьбить честь та гідність публічної особи, посилаючись на плітки, що є порушенням Конституції України, Закону України Про місцеве самоврядування. З огляду на вищевикладене, інформація, що була поширена відповідачами, абсолютно не відповідає дійсності, вона впливає на формування у населення, очолюваної ним громади, стійких негативних поглядів відносно нього як керівника міста, його особистих соціальних та економічних цінностей як людини, державного службовця і насамперед першої особи в місті. Формується невірна оцінка громадою міста щодо його адміністративно-господарських якостей під час керування містом і принижується його суспільна значимість як міського голови. Поширена негативна недостовірна інформація порушує його особисті немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації і підриває авторитет серед громади міста. Негативна інформація щодо нього, викладена на шпальтах газет відповідачами, має характер наклепу, така інформація не є оціночними судженнями, а отже підлягає спростуванню. Крім того, в своїх статтях відповідачі охарактеризували його, як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, корупціонера, як особу, яка не має високих моральних цінностей. У зв'язку з неправомірним поширенням широкому колу осіб недостовірної негативної інформації, він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. У нього різко знизилась працездатність, що в свою чергу негативно впливає на виконання трудових обов'язків та на повагу робочого колективу до нього. А також стало причиною порушення функції сну. Неправомірними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, він був ображений та принижений перед громадою міста та серед своїх підлеглих, примушений був виправдовуватися перед ними. Нанесену моральну шкоду оцінює в 6000 грн. Також просить стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 1900 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] проти позовних вимог заперечують в повному обсязі та, кожен окремо, просять в задоволенні позовних вимог відмовити в зв'язку з необгрунтованістю. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації СМ № 783/405ПР від 15.01.2014 року засновником газети Телегурман є [PERSON] Між засновником газети "Телегурман [PERSON] та будь-якими іншими юридичними чи фізичними особами не укладались договори на підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації, і тому, фактично, засновник об'єднав в одній особі редакцію, видавця та розповсюджувача як це передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні. [PERSON] є членом Національної спілки журналістів України та журналістом газети Телегурман. Сторонами не заперечується і це також підтверджується відповідними доказами, що громадою м. Конотопа [PERSON] був обраний міським головою і з 17.11.2010 року приступив до здійснення повноважень міського голови м. Конотопа. Таким чином, позивач, як міський голова м. Конотопа відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України Про місцеве самоврядування є головною посадовою особою територіальної громади міста. 30.10.2014 року в газеті Телегурман № 43 (488) була надрукована стаття під назвою Передвиборчі пристрасті характери і брудні технології. Те, чим погрожували міському голові самообороновці здійснили ляшковці, автором якої є журналіст [PERSON], в якій викладались дії щодо проведення сміттєвої люстрації. 11.12.2014 року в газеті Телегурман № 49 (494) була надрукована стаття під назвою У Конотопському РЕМ просять обмежитися користуванням електричними бойлерами, духовками плитами, чайниками, обігрівачами, а в соцмережах активно обговорюють проблеми, що виникли!, автором якої є журналіст [PERSON], в якій викладались обговорення дій позивача, як міського голови при відключенні електроенергії. Позивач вважає, що ряд висловів, викладених відповідачем [PERSON] в статтях, є завідомо неправдивими, інформація перекручена з метою приниження та підриву його авторитету і поваги у населення. Так, згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 229 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ст. 5 Закону України Про інформацію, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст. 30 Закону України Про інформацію, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суб'єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною. Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів встановлюються законами України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, Про телебачення і радіомовлення, Про інформаційні агенства та іншими. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.03.2005 року у справі Українська Прес-група проти України зазначено, що у своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненою і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Крім того, відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні журналістом редакції друкованого засобу масової інформації відповідно до цього Закону є творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для друкованого засобу масової інформації та діє на підставі трудових чи інших договірних відносин з його редакцією або займається такою діяльністю за її уповноваженням, а тому має право вільно користуватися та обирати у своїх публікаціях різномовні звороти, вживати гіперболи, алегорію, сатиру. Також, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2001 року у справі Тома проти Люксембургу зазначено, що журналістська свобода поширюється також і на певну міру перебільшення чи навіть провокування. Згідно п.п. 1,3 ст. 42 Закону України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень субєктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У звязку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст. 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст. 278 ЦК україни) тощо. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. П. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи передбачено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Аналізуючі зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що у статті під назвою Передвиборчі пристрасті характери і брудні технології. Те, чим погрожували міському голові самообороновці здійснили ляшковці, надрукованій 30.10.2014 року в газеті Телегурман № 43 (488) та статті під назвою У Конотопському РЕМ просять обмежитися користуванням електричними бойлерами, духовками плитами, чайниками, обігрівачами, а в соцмережах активно обговорюють проблеми, що виникли!, надрукованій 11.12.2014 року в газеті Телегурман № 49 (494), містяться висловлювання та думки громадян, взяті з Інтернет-порталів Конотопские сплетни, Типичный Конотоп, Facebook. Самі по собі висловлювання відповідача, які допущені в назві статті, розміщені фотографії, є правом журналіста вільно використовувати та обирати у своїй публікаціях різні мовні звороти, вживати гіперболи, алегорію, сатиру тощо, є оціночним судженням, які не можна вважати поширенням недостовірної інформації, що ганьбить (принижує) честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того, сам факт вчинення 24.10.2014 року хуліганських дій відносно позивача існував, проти чого не заперечував і сам представник позивача. Враховуючи вищевикладене, публічність посади позивача, обставини поширення негативної інформації щодо нього та її зміст, у суду відсутні підстави для задоволення позову, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Outcome: dismissed