Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначив, що [INFO] в с. Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області помер його батько [PERSON], який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Інша 1/2 частина квартири належить його матері, [PERSON]. Вказує, що після смерті батька він фактично прийняв спадщину, оскільки деякий період часу постійно проживав у квартирі з власною родиною, користувався предметами домашньої обстановки та вжитку. На момент смерті батька [PERSON] він вважав, що мати [PERSON] оформила квартиру на себе, про що мати повідомляла йому. Спадкодавець заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька є він [PERSON], оскільки мати з батьком були розлучені, а інших дітей батько не мав. Зазначає, що після поховання батька йому не було відомо про наявність спадкового майна. Батько за життя не розповідав про наявність спадкового майна, оскільки останні роки свого життя був тяжко хворий. У 2018 році мати розповіла йому про те, що квартира не переоформлена. Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті батька 16.05.2018 року отримав відмову. Раніше звернутися до суду перешкоджало відсутність відомостей про спадкове майно та впевненість матері щодо належнооформлених документів. Позивач просить поновити строк позовної давності для захисту невизнаного права та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні, просили поновити строк звернення до суду з поважних причин. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, з'ясувавши позицію представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в с. Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області помер [PERSON] (а.с. 8). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом управління майном району Шевченківської держадміністрації за [NUMBER] від 05.10.1998 року та зареєстрованого Шевченківським малим підприємством технічної інвентаризації за № 10/918 [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач, звернувшись з метою оформлення спадщини після смерті батька до нотаріуса,отримав офіційну відмову в зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16). Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO], до даних правовідносин застосовуються положення ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Положеннями статей 524, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Вимогами статей 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті спадкодавця спадщину фактично прийняв його син, [PERSON], проживаючи протягом деякого часу у квартирі з власною родиною, користуючись предметами домашньої обстановки та вжитку, тим самим вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак вважав, що квартиру оформила на себе мати [PERSON], про що вона повідомляла йому неодноразово. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV однією з підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Згідно довідці Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 731 від 27.03.2018 року за даними домової книги [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], до дня смерті [INFO], та мав наступний склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). У березні 2018 року позивач звернувся із заявою до комунального підприємства «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» з приводу виготовлення технічної документації на квартиру [ADDRESS], де 30.03.2018 року був виготовлений технічний паспорт за реєстраційним № 10/918 (а.с. 12, 13). За інформацією комунального підприємства «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № 50 від 02.04.2018 року квартира [ADDRESS] загальною площею 42,3 кв.м. зареєстрована в реєстровій книзі № 10 за № 918 станом на 31.12.2012 року, власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині майна за кожним на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 05.10.1998 року відділу управління майном району Шевченківської держадміністрації (а.с. 14). У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], сусіди сім"ї [PERSON], пояснили, що з 1985 року добре знають позивача [PERSON], знали його батька, [PERSON], який помер у 2002 році, та його мати [PERSON], мешкали з ними на одному сходовому майданчику, підтвердили проживання позивача у квартирі за адресою: : [ADDRESS] після смерті батька. Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори та заповіти відсутні (а.с. 25, 28). Позивач є сином [PERSON] (а.с. 17), спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Заповіту померлий не залишив. На момент смерті спадкодавця він був розлучений з матір'ю позивача, [PERSON] (а.с. ), про що позивач дізнався від матері лише у 2018 році. В цей же рік дізнався, що квартира після смерті батька не переоформлена. Інших дітей спадкодавець не мав. Звернувшись до приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. з метою оформлення спадщини після смерті батька, позивач отримав офіційну відмову в зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16). Зверненню до суду перешкоджала тяжка хвороба позивача та наявність інформації про те, що квартира після смерті батька переоформлена на матір, яка, в свою чергу, є людиною похилого віку, малограмотною, тяжко хворою, що підтверджується інформацією Шевченківської ЦРЛ (а.с. ). Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Outcome: approved