Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

07.03.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , що належать [PERSON] , шляхом виселення відповідача [PERSON] із вищевказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування вимог зазначила, що 30.09.2016 між нею та [PERSON] укладено спадковий договір, за умовою якого, у разі смерті [PERSON] позивач набувала право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. [INFO] [PERSON] помер, а тому позивач набула право власності на спірну квартиру. У цій квартирі проживала та була зареєстрована дочка померлого - [PERSON] . Остання перешкоджає [PERSON] користуватися та розпоряджатися її власністю. На прохання звільнити житло відповідач не реагує, натомість подала до суду позов про визнання спадкового договору недійсним. Наведені обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом прав. Ухвалою суду від 22.03.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.30-31). 21.06.2019 ухвалою суду відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.63). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1147 (а.с.11-12, 72-73). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.09.2016, вказаний договір зареєстрований у спадковому реєстрі за № 59583160 (а.с.13-74). Відповідно до умов спадкового договору на [PERSON] , як на набувача, покладено обов`язки передбачені пунктами 2.1 та 2.2 спадкового договору. В свою чергу, [PERSON] в разі смерті [PERSON] набуває право власності на належну останньому квартиру [ADDRESS] (пункт 1.1 спадкового договору). [INFO] [PERSON] помер, у зв"язку з чим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40990021 від 08.05.2018, (а.с.14, 70-71). З листа приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. № 139/01-16 від 01.08.2018 вбачається, що з часу посвідчення спадкового договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , сторони за розірванням цього договору не зверталися (а.с.15). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.07.2019 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішення суду на час розгляду справи законної сили не набрало (а.с.68-69). Відповідно довідки ОСББ «Космос -1971» №1227 від 23.10.2018, відповідач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.16). Згідно актів, складених комісією ОСББ «Космос -1971» від 31.07.2018 та 30.10.2018, відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.17-18). Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти що до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положеньст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Постановою Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 листопада 2017 року установлено, що захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб призведе до порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду. Оскільки позивач є власником квартири, то відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном - квартирою. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів для спростування обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги. Водночас, оскільки суд прийшов до висновку про правомірність спадкового договору, то позов щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з квартири є законним та обґрунтованим. А тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved