overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 серпня 1981 року у Новопетрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружжя припинило сімейні стосунки у серпні 2014 року на ґрунті постійних сварок та непорозумінь у сім"ї. З вказаних причин просила суд про задоволення позову. У судове засідання сторони не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін у порядку ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 1981 року у Новопетрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №21, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. На грунті частих сварок та конфліктів у сім'ї подружжя припинило сумісне проживання, з вересня 2014 року проживають окремо, між ними склалися неприязні стосунки. Кожний із них проживає своїм особистим життям, сумісне господарство не ведуть, один про одного не піклуються. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливим за фактичним її розпадом, а тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню на підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. На прохання позивачки відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

24 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 25 грудня 2012 року ПАТ "Дельт Банк" та відповідач уклали договір, згідно якого останньому було відкрито поточний картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] скористався кредитною лінією, але зобов"язання за договором належним чином не виконує, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість на загальну суму 21586,74 грн, яка виникла станом на 9 липня 2014 року. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача та відповідач, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги він підтримав в повному обсязі. Відповідач про причини неявки в суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України ). Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії, встановивши ліміт в сумі 15000,00 грн. Протягом часу з 28 грудня 2012 року по 9 квітня 2013 року [PERSON] періодично користувася кредитом, наданим позивачем, шляхом зняття готівки, однак, внаслідок несвоєчасного та неповного його погашення станом на 9 липня 2014 року утворився борг у розмірі 21586,74 грн, в тому числі: тіло кредиту - 11080,74 грн; прострочене тілу кредиту - 2757,54 грн; заборгованість за відсотками - 1949,84 грн; заборгованость за комісіями - 5798,62 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунком, наданим позивачем. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та частини 2 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача, щодо невиконання ним зобов'язань за кредитним договором, не спростовано, а тому майнові права ПАТ «Дельта Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

24 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 26 листопада 2012 року ПАТ "Дельт Банк" та відповідач уклали договір, згідно якого останньому було відкрито поточний картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] скористався кредитною лінією, але зобов"язання за договором належним чином не виконує, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість на загальну суму 8076,62 грн, яка виникла станом на 5 червня 2014 року. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача та відповідач, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги він підтримав в повному обсязі. Відповідач про причини неявки в суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України ). Судом встановлено, що 26 листопада 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії, встановивши ліміт в сумі 10000,00 грн. Протягом часу з 29 листопада 2012 року [PERSON] користувася кредитом, наданим позивачем, шляхом зняття готівки, однак, внаслідок несвоєчасного та неповного його погашення станом на 5 червня 2014 року утворився борг у розмірі 8076,62 грн, в тому числі: тіло кредиту - 3456,22 грн; прострочене тілу кредиту - 1072,60 грн; заборгованість за відсотками - 807,47 грн; заборгованость за комісіями - 2740,33 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунками, наданими позивачем. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та частини 2 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов'язань за кредитним договором не спростовано, а тому майнові права ПАТ «Дельта Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

24 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, де зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Від подружніх стосунків мають доньку- Стальну [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року, у шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає при матері. (а.с. 8,10) Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду. Згідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, є батьком дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, позивач бажає одержувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач [PERSON] працює водієм Комунального закладу охорони здоров"я "Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф" Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

24 грудня 2015 року [PERSON]. звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 29 листопада 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області за № 400; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на виховання для неї до його повноліття, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем проживають разом, однак їх сім'я фактично розпалася . Причиною розпаду сім'ї є те, що вони мають різні характери та різні погляди на життя. Крім того відповідач зловживає спиртними напоями , безпричинно ревнує її до інших чоловіків, влаштовує сварки під час яких ображає її в присутності дитини нецензурними словами . на її прохання змінити поведінку відповідач не реагує. Тому вона прийшла до висновку , що сім'я розпалася і шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де вона позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився і не повідомив про причину неявки, про час та місце рогляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням. Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивачка згідно заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу; миритись вона не бажає, відповідач ніяких заперечень щодо пред"явлених вимог не надав суду, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Так як спір про дитину відсутній, суд залишає неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на проживання для позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

24 липня 2015 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вони з відповідачем живуть окремо, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, домовитись з ним не вдається, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 520 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі у судове засідання не з"явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності Позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Всупереч положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, [PERSON] як батько ухиляється від виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не встановлено. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитини, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка, та визнав відповідач тобто по 520 (п"ятсот двадцять) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) на утримання трьох дітей через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судове засідання сторони не з"явилися, подавши письмові клопотання в порядку ст.158 ЦПК України, про розгляд справи за їх відсутності, які суд задовольнив. Відповідач письмово визнав заявлені вимоги і розмір аліментів до стягнення. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що суду надано свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №199268, видане на підставі актового запису №732, проведеного у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Харкова (а.с.7). Від спільного життя вони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується записами даних батьків у їх свідоцтвах про народження серії 1-ВЛ №288166, 056851, 1-ФП №218902, виданих на підставі актових записів №215 ВДРАЦС Київського районного управління юстиції міста Харкова, №2961 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, та №182 ВДРАЦС Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.3-5). Згідно довідки про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області №6494, діти проживає з матір"ю за адресою реєстрації в м.Снігурівка, станція Євгенівка[ADDRESS](а.с.6). Позивачка ствердила про те, що відповідач обов"язку утримання дітей не виконує. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дітей та відповідача, те, що власного майна діти не мають, відсутність у відповідача інших утриманців. Суд не встановив обставин, що мають істотне значення та могли б вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/2 частки його заробітку (доходу), починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

24 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 17 липня 2004 року, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивіль-ного стану Миколаївської обласного управління юстиції, актовий запис № 439. Мають малолітню [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося через різні погляди на життя та небажанням відповідача утримувати сім"ю. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки заперечував, вважав, що їх сім"ю зберегти можливо, однак після надання судом строку для примирення в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі прийшов до наступ-ного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 17 липня 2004 року, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської обласного управління юстиції, актовий запис № 439 та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 08 від 06 січня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Микола-ївського міського управління юстиції (а.с.6,8). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

24 лютого 2017 року [PERSON], звернулась до суду з даною позовною заявою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 13.11.2013. Від шлюбу мають доньку Єлену, [INFO]. Відповідач, як батько дитини, працює офіційно, може і повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (доходу) щомісячно, на утримання доньки Єлени, починаючи з дня подачі заяви до суду і до її повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, заявлені позовні підтримує повністю, і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач по справі у судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Про день час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 13.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 599, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони мають доньку Єлену, [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження є відповідач(а.с. 6). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в поданій позовній заяві зазначила, що дитина проживає з нею, тому суд,

Outcome: approved