Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просила встановити факт належності\~ свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської [PERSON] народних депутатів 1 лютого 1994 року на квартиру [ADDRESS] (попередня назва К.Лібкнехта) м. Кременчука - громадянці [PERSON] - як законному співвласнику вказаної квартири. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що в 1994 році згідно закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру [ADDRESS] було приватизовано гр.-нами [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міської ради народних депутатів від 01.02.1994 року, вказана вище квартира належить її співвласникам на праві спільної сумісної власності, але не є визначеною ідеальна частка кожного із співвласників квартири. 05 вересня 2009 року був укладений шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.09.2009р., після якого громадянка [PERSON] взяла прізвище [PERSON]. 18 жовтня 2010 року громадянка [PERSON] розлучилася з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І- КЕ №064292 від 18 жовтня 2010 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище - [PERSON]. 10 червня 2016 року померла донька заявниці - [PERSON], факт смерті підтверджено Свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №323103 від 18 червня 2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 11, та яка знаходиться у буд.29 по вул. Івана Приходька (попередня назва К.Лібкнехта) м. Кременчука. Оскільки заповіту на вказане майно [PERSON] не залишила, спадкоємцями першої черги за законом являються - її мати - [PERSON] та її малолітній син [PERSON]. У встановлений законодавством строк, відповідно до ст.1268 ЦК України заявниця прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 15 лютого 2018 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої доньки, оскільки у свідоцтві про смерть її ім'я вказано як «Альона», а у свідоцтві про право власності на житло, як «Олена». Хоча обидва документи сформульовані українською мовою, проте при видачі свідоцтва про право власності виконавець документа допустився описки. Дійсне ім'я доньки «Альона» - перенесено до свідоцтва про смерть згідно паспортних даних. Згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб,свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про народження дитини, доньку заявниці звали «Альона». У звязку із вищенаведеними обставинами нотаріус не має можливості оформити спадщину після померлої [PERSON]. Тому встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідне заявниці для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.. Представник заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Полтавської області в судовому засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Направили клопотання слухати справу без їх участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що дійсно дочку заявника [PERSON], яка померла в червні 2016 року, звали [PERSON]. Іншого імені у неї не було. Свідки [PERSON], [PERSON] дали аналогічні покази. Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення за наступних обставин. В 1994 році згідно закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру [ADDRESS] було приватизовано гр.-нами [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міської ради народних депутатів від 01.02.1994 року, вказана вище квартира належить її співвласникам на праві спільної сумісної власності, але не є визначеною ідеальна частка кожного із співвласників квартири. 05 вересня 2009 року був укладений шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.09.2009р., після якого громадянка [PERSON] взяла прізвище [PERSON]. 18 жовтня 2010 року громадянка [PERSON] розлучилася з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І- КЕ №064292 від 18 жовтня 2010 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище - [PERSON]. 10 червня 2016 року померла донька заявниці - [PERSON], факт смерті підтверджено Свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №323103 від 18 червня 2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 11, та яка знаходиться у буд.29 по вул. Івана Приходька (попередня назва К.Лібкнехта) м. Кременчука Оскільки заповіту на вказане майно [PERSON] не залишила, спадкоємцями першої черги за законом являються - її мати - [PERSON] та її малолітній син [PERSON]. У встановлений законодавством строк, відповідно до ст.1268 ЦК України заявниця прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 15 лютого 2018 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої доньки, оскільки у свідоцтві про смерть її ім'я вказано як «Альона», а у свідоцтві про право власності на житло, як «Олена». Хоча обидва документи сформульовані українською мовою, проте при видачі свідоцтва про право власності виконавець документа допустився описки. Дійсне ім'я доньки «Альона» - перенесено до свідоцтва про смерть згідно паспортних даних. Згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб,свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про народження дитини, доньку заявниці звали «Альона». Таким чином заявник [PERSON] не має іншої можливості підтвердити належність правовстановлюючого документу на квартиру. Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 293ч.2 п.5, ст. 315 ч.1п.6,\~ст. 319 ЦПК України, суди в порядку окремого провадження розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім"ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту вимог ст.315 ЦПК України, роз'ясненої в правовій позиції Верховного суду України, викладеної в узагальненні судової практики "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (вісник Верховного Суду України № 8/144), вбачається, що якщо законом визначено інший порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно, суди не повинні перебирати на себе повноваження інших державних органів та організацій. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб щодо встановлення факту, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON]. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved