Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 18 350 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США складає 475 604 грн. 89 коп. та 6 639 Євро,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до євро складає 194 924 грн. 37 коп.,процентів на загальну суму 60 284 грн. 20 коп., в рахунок погашення компенсації за користування коштами 16 652 грн. 69 коп. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 24 грудня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики,відповідно до якого він позичив останньому 18 350 доларів США та 6 639 євро,які зобов"язався повернути в січні 2014 року,про що написав розписку. Однак взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконав, кошти не повернув. З посиланням на ст.625 ЦК України просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на його корить 18 350 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США складає 475 604 грн. 89 коп. та 6 639 Євро,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до євро складає 194 924 грн. 37 коп.,проценти на загальну суму 60 284 грн. 20 коп., в рахунок погашення компенсації за користування коштами 16 652 грн. 69 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з посиланням на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] не заперечив,що дійсно 24 грудня 2013 року позичив у [PERSON] 18 350 доларів США та 6 639 Євро, про що написав відповідну розписку. Зобов"язання не виконані до повернення [PERSON] належного йому автомобіля. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так,як встановлено судом 24 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики,відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 18 350 доларів США та 6 639 євро,які зобов"язався повернути в січні 2014 року,про що написав розписку. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.610 ЦК України,порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги,позика має бути повернена протягом 30 днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. На вимогу [PERSON] повернути кошти [PERSON] не відреагував, кошти не повернув. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як доведено в судовому засіданні, [PERSON] від добровільного виконання зобов'язання ухиляється, на час розгляду справи позику не повернув, протилежного не довів, тому підстави для стягнення заборгованої суми боргу за рішенням суду наявні. Враховуючи офіційний курс НБУ гривні до долара США на час ухвалення судом рішення до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сума 18 350 доларів США,що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 427 331 грн. 94 коп. та 6 639 Євро, що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 168 708 грн. 24 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача процентів та компенсації за користування коштами,суд враховує положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині права позикодавців фізичних осіб на отримання від позичальників процентів за користування позикою. Оскільки [PERSON] отримав позику як фізична особа від фізичної особи, тому проценти за користування позикою нарахуванню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів та компенсації за користування коштами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із долученої до справи квитанції №173 від 26 лютого 2015 року, позивачем сплачено 3654 грн. 00 коп., тому підстави для стягнення на його користь з відповідача понесених витрат наявні. На підставі ст.ст.11,16,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: partial