Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 06 лютого 1991 року був прийнятий в члени колгоспу «Маяк», в подальшому реорганізаний в КСП «Маяк», працював на посаді слюсаря та на інших посадах, а 10 жовтня 1995 року звільнився, про що свідчить запис в трудовій книжці. В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, позивач був включений до списку додатку до державного акту КСП "Маяк", однак сертифікату він не отримував. Відповідно до Указу Президента України „Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку (пай) мають члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишилися членами цього підприємства. У зв'язку з юридичною необізнаністю позивач не знав, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це відомо лише в лютому 2015 року, коли він звернувся до Відділу Держземагенства в Краснокутському районі, де і дізнався, що його прізвище внесено до списку - додатку до Державного акту на землю. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташованих на території Краснокутської селищної ради, за межами населеного пункту. В відкрите судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак позов визнав та надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] з 06 грудня 1991 року перебував у трудових стосунках з колгоспом Маяк, в подальшому реорганізованого в колективне сільськогосподарське підприємство «Маяк», про що свідчать записи в його трудовій книжці. 10 березня 1994 року на підставі розпорядження Краснокутської РДА №18 було видано Державний акт про право власності на землю КСП «Маяк» серії [NUMBER] та до додатку №1 був включений позивач [PERSON], що підтверджується відповіддю відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 17.02.2015 року №31-07-475/2-15 та Державним актом про право власності на землю КСП «Маяк» серії [NUMBER] від 10 березня 1994 року. 10 жовтня 1995 року [PERSON] звільнений з роботи та з членів КСП «Маяк» за власним бажанням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач набув законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель працював в колгоспі, був членом КСП «Маяк» та був включений до списку осіб, доданого до державного акта. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Вислухавши пояснення представника позивача і перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved