Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з Відповідача на свою користь матеріальну шкоду з врахуванням виплаченого ліміту відповідальності страховика в сумі 247 736,74 гривень та 2 477 грн. судових витрат. Свої позовні вимоги Позивачка обґрунтувала тим, що 17 вересня 2016 року приблизно о 17 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , у м.Одесі на перехресті вул. Успенська та вул. Пушкінська, при повороті, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz ML», державний номер [NUMBER] , належним Позивачці на праві власності, під керуванням [PERSON] .. У результаті зіткнення автомобіль Позивача отримала ряд механічних ушкоджень, які встановлено актом огляду транспортного засобу, а саме: пошкоджені крила, деформовано капот, розтрощено бампер, підсилювач бампера, захист двигуна, фари, радіатор, двері та інші деталі.. Унаслідок ДТП позивачці було заподіяну матеріальну шкоду. Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення Відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено Постановою Приморського районного суду в м. Одесі від 02.11.2016р. № 522/19689/16 та підтверджено Постановою Одеського апеляційного суду від 01.03.2019 р. (номер провадження: 33/813/367/19). Згідно з висновком Звіту про оцінку колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz ML», державний номер [NUMBER] , від 01.12.2016 року №217/16 сума збитку, завданого автомобілю позивача, з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 172 844, 00 грн.. Сума відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 346 236, 74 грн.. Оскільки відповідачем не було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії, то за зверненням позивача МТСБУ згідно наказу №9659 від 07.12.2016 року виплатило позивачу відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн.. Однак, невідшкодованими позивачу залишились 247 736, 74 грн., а тому звернулись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 13.11.2019 року у м. Одеса було відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 12.12.2019 року, 22.01.2020 року розгляд справи відкладався. Ухвалою від 10.02.2020 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 19.03.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін 19.03.2020р. розгляд справи був відкладений на 10.06.2020 р.. У судове засідання 10.06.2020 року сторони не з`явились. були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представником Позивача, надано суду заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. На дату судового засідання поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, конверт повернувся до суду за «закінченням терміну зберігання». Станом на 10.06.2020 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходив, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.210 ЦПК України суд розглядає справи у порядку позовного провадження по суті протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі та протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 15.06.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 вересня 2016 року приблизно о 17 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , у м.Одесі на перехресті вул. Успенська та вул. Пушкінська, при повороті, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz ML», державний номер [NUMBER] , належним Позивачці [PERSON] на праві власності, під керуванням [PERSON] .. Автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одесі від 02.11.2016 р. по справі №522/19689/16, [PERSON] визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили та підтверджена Постановою Одеського апеляційного суду від 01.03.2019 (номер провадження: 33/813/367/19). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була, тому відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачка звернулась з заявою про отримання страхового відшкодування до МТСБУ. Згідно наказу №9659 від 07.12.2016 року на рахунок позивачки 09.12.2016 року було зараховано страхове відшкодування за даним страховим випадком в розмірі 100 000 гривень, що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" від 19.08.2019 року. Щодо права на звернення з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди, суд зазначає наступне: За загальним правилом, відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно наданої разом з позовною заявою копії свідоцтва про реєстрацію на автомобіль «Mercedes-Benz ML» державний номер [NUMBER] , вбачається що Позивачка є власником вказаного автомобіля, тобто є особою, якій завдано збитків внаслідок протиправної поведінки Відповідача. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду яка висловлена в постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц: Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином право позивачки на звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до відповідача є законним та обґрунтованим. Щодо визначення розміру заподіяної шкоди, суд зазначає наступне: За заявою позивачки було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz ML» державний номер [NUMBER] . Як вбачається з наданої разом з позовною заявою копії звіту про визначення вартості матеріального збитку №217 від 01.12.2016р. експерта-оцінювача [PERSON] (а.с.13-26), завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz ML» державний номер [NUMBER] , відповідач при огляді пошкодженого автомобіля не був присутній, будь яких зауважень ним в подальшому до результатів огляду зроблено не було. Звіт № 217/16 від 01.12.2016р. «Про оцінку колісного транспортного засобу«Mercedes-Benz ML» державний номер [NUMBER] " було виконано оцінювачем, кваліфікація якого підтверджується посвідченням, виданим Фондом Державного Майна України, МФ № 163-ПК від 02.09.2016 року, яке діяло на момент оцінки. Згідно звіту про оцінку вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, власнику автомобіля «Mercedes-Benz ML» державний номер [NUMBER] , складає 346 236 гривень 74 коп. Позивачка скористалась своїм правом на отримання страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих МТСБУ, відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки розмір заподіяної шкоди перевищував ліміт регламентної виплати, така виплата обмежилась вказаним лімітом. Моторно транспортне страхове бюро згідно Наказу № 9659 від 07.12.2016 року виплатило позивачу відшкодування у розмірі 100 000 грн. 00 коп., Розмір, завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, перевищує ліміт регламентної виплати МТСБУ ( 346 236 гривень 74 коп. мінус 100 000 грн. дорівнює 246 236,74 гривень.) За складання висновку позивачем сплачено 1500 грн. Отже, загальна сума невідшкодованої матеріальної шкоди Позивачу від ДТП становить - 247 736,74 гривень.. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тобто, згідно зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, суд вважає обґрунтованим розмір матеріальної шкоди, з врахуванням регламентної виплати від МТСБУ, яку позивачка просить стягнути з відповідача. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне: Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У своєму попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, позивачка зазначає про витрати позивачки по сплаті судового збору та по сплаті послуг експерта оцінювача, які судом не ставляться під сумнів, оскільки підтверджується відповідними квитанціями. Дослідивши всі повно та всебічно всі обставини справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved