Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що є власником квартири [ADDRESS] , у даній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , яка понад один рік у вказаній квартирі не проживає, не несе витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі, позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив на позов станом на 13.04.2021 не подала. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] з 23.02.2018 на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі довідки про внесення повної вартості квартири для оформлення права власності № 92 виданої 14.02.2018 року ОК «Житлово-будівельний кооператив «Лісогринівецький». Згідно довідки № 1-03-3135 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради 27.01.2021 в квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 18.09.2018 року відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки посвідченої головою ОСББ «Затишок на Озерній» (м. Хмельницький, вул.. Січових Стрільців, 9/1) [PERSON] у вказаній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з січня 2020 року. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та показами свідка [PERSON] , відповідач не сплачує комунальних послуг та наміру проживати в квартирі не має. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖУ України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачено втрату права на користування житлом члена сім"ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад один рік, позов про визнання її такою, що втратила право користування квартирою підлягає до задоволення.

Outcome: approved