Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-01 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Печерський А.Т., звернувся до суду із вказаними позовними вимогами і просив визнати виконавчий напис, який вчинено 10 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №GP-6405200 від 26.05.2014 року в сумі 74416,22 грн, таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 26 травня 2014 року між Позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений кредитний договір №GP-6405200, згідно умов якого позивачу надано кредит у сумі 30328,27 грн. Згідно статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал». АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надіслав на адресу Позивачу письмову вимогу (повідомлення) за №925 від 25.02.2019 року, якою вимагав виконання зобов`язання перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором, а саме: негайного погашення заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 49 610,38 грн. в строк до 04.03.2019 року. Але вказана вимога позивачем не отримувалась. 10 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7957, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором №GP-6405200 від 26.05.2014 року, укладеним із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за період з 09.04.2018 року по 09.04.2019 року, сума заборгованості складає 74416,22 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 27658,13 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 17093,92 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 4858,76 грн; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 24805,41 грн. За вчинення виконавчого напису, нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 500,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь АТ «Перший український міжнародний банк» складає 74 916,22 грн. 30.04.2019 року було відкрито виконавче провадження №59003770 з примусового виконання виконавчого напису №7957 та постановою приватного виконавця від 07.05.2019 року звернено до стягнення, постанову надіслано на виконання до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області, де позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису не були дотримані діючи норми законодавства, а саме ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року та пункти 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 №296/5. Зазначає, що безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису. Доказів направлення та отримання позивачем письмової вимоги відповідача за №925 від 25.02.2019 року не має та згідно поданих нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису, Відповідачем на підтвердження направлення йому вимоги, було надано нотаріусу лише аркуш з реєстром, який не містить відмітки про подання вимоги на поштове відділення. Тому позивач не мав змоги подати будь-які заперечення щодо суми боргу, а нотаріус оцінити їх. Позивач вказує, що зі змісту наданої відповідачем нотаріусу виписки з його рахунку вбачається лише розмір заборгованості за договором станом на 09 квітня 2019 року, тому нотаріус не могла встановити, на яку дату здійснювались платежі та на яку суму виникла заборгованість, а тому не могла й пересвідчитись в тому, що з дня виникнення права вимоги, яка обчислюється з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу, минуло не більше трьох років. Позивач зазначає, що на нього розповсюджується дія ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, а тому заборгованість за неустойкою у розмірі 24 805,41 грн., яка зазначена у розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 09 квітня 2019 року не підлягає стягненню з нього. Тобто, сума заборгованості, яка підлягала до стягнення за виконавчим написом не була безспірною. Окрім того, проценти та неустойка нараховані відповідачем після закінчення строку дії кредитного договору, а саме, з 28.05.2019 року по 09.04.2019 року, тому також не є безспірними, оскільки нараховані без законних підстав. На підставі зазначеного просить суд задовольнити позов. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року провадження у даній справі було відкрито. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяв про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Печерський А.Т, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Причини неявки відповідача в судове засідання, суду невідомі. Третя особа в судове засідання не з`явилась. На адресу суду надала клопотання про розгляд справи без її участі, в якому просила постановити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 26 травня 2014 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений кредитний договір №GP-6405200 (пропозиція укласти договори (оферта), згідно умов якого позивачу надано кредит у сумі 30328,27 гри., з яких: 27671,78 гри. З метою рефінансування, 2 656,49 грн. - на оплату договору страхування, строк кредиту 48 місяців, з розміром процентної ставки - 9,00 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,35%, шляхом банківського переказу на рахунок та графіком платежу до 27 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 27.05.2014 року по 27.05.2018 року, з сумою платежу за розрахунковий період 1164,33 грн. щомісяця та 1164,07 грн. останній місяць (а.с.63) Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №7957 (а.с.50), за яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», що є правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал», борг за кредитним договором №GP-6405200 від 26.05.2014 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал»», за період з 09.04.2018 по 09.04.2019 року, в розмірі 74416,22 грн, який складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 27 658,13 грн; простроченої заборгованості за комісією - 17 093,92 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 4 858,76 грн.; неустойки за порушення зобов`язань по кредиту - 24 805,41 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 500 грн, які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 10 квітня 2019 року. Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.04.2019 року (а.с.27), вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (ВП №59003770). 07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною винесено постанову по виконавчому провадженню №59003770 (а.с.28), згідно якої звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , відповідно до виконавчого напису №7957 від 10.04.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 74916,22 грн. З вказаного виконавчого напису (а.с.50) вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст.89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1. даної Глави Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до роз`яснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. (Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 від 13.01.95, N 12 від 01.11.96 ). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та постанові від 10.10.2018 року у справі №405/1015/17. Судом при розгляді вказаної справи встановлено, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису надавало нотаріусу документи, зазначені в заяві в якості додатків (а.с.61-62), а саме: 1)оригінал кредитного договору №GP-6405200 від 26.05.2014 року, 2)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазаначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, 3)документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. З виписки з рахунка [PERSON] (а.с.62) підтверджується, що заборгованість перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №GP-6405200 від 26.05.2014 року станом на 09.04.2019 року складає 74416,22 грн, в тому числі: - простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 27658,13 гривень; - простроченої заборгованості за комісією в розмірі 17093,92 гривень; - простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4858,76 гривень; - строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі 0 гривень; - строкова заборгованість за комісією в розмірі 0 гривень; - строкова заборгованість за процентами в розмірі 0 гривень; та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису; -неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 24805,41 гривень; В той же час слід зазначити, що вказаний розрахунок не містить відомостей, які б свідчили про час, з якого виникла вказана заборгованість у зазначених сумах. Відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження існування необхідного документа для обґрунтування стягнення, передбаченого п.2 Переліку № 1172, а саме, засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, свідчать про порушення нотаріусом вимог п.3.5. Глави 16 розділу ІІ Порядку. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] , для вчинення нотаріусом виконавчого напису, належним чином не була доведена. З копії кредитного договору №GP-6405200 від 26.05.2014 року (а.с.63) вбачається, що [PERSON] , за умовами даного договору зобов`язався погашати заборгованість по кредиту згідно з графіком платежів, який передбачав щомісячне погашення заборгованості, яка складається з платежу, в яку входить частина основного боргу, проценти а також щомісячна комісія. Детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору (з зазначенням суми щомісячної заборгованості, термінів її сплати) суду надано не було. Тому, враховуючи суму заборгованості за тілом кредиту, на яку був вчинений виконавчий напис (27658,13 грн), дату її утворення (09.04.2019 року), строк дії договору (48 місяців з 26.05.2014 року), встановлену дату погашення останнього щомісячного платежу (27.05.2018 року, згідно графіку платежів у Договорі), а також графік платежів, викладений у Договорі (а.с.63), який передбачає щомісячне погашення кредиту, суд приходить до висновку, що заборгованість за тілом кредиту виникла ще в червні 2014 року. Тобто, з дня виникнення права вимоги (станом на 10.04.2019 року минуло більше трьох років). Зміст кредитного договору №GP-6405200 від 26.05.2014 року (а.с.63) не містить положення, яким би змінювалась тривалість позовної давності. Враховуючи те, що виконавчий напис був вчинений 10.04.2019 року, а заборгованість, на яку вчинений виконавчий напис утворилась з червня 2014 року, суд приходить до висновку про те, що нотаріус вчинив виконавчий напис в супереч вимогам п.3.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року А отже стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, до якої входила в тому числі і заборгованість за тілом кредиту, яка утворилась з червня 2014 року, дає підстави зробити висновок про те, що сума заборгованості не була безспірною вже на момент вчинення виконавчого напису. Що стосується доводів позивача, про те, що на нього розповсюджується дія ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, а тому заборгованість за неустойкою у розмірі 24 805,41 грн. стягненню з нього не підлягає, суд при вирішені цього питання керується наступним. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 16.10.2007 року, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.8) та зазначено в кредитному договорі (а.с.63). Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України. Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 р. № 116/2018, яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році. Проте у назві Указу не йдеться про завершення АТО, а текст його не оприлюднений для громадськості. Таким чином, слід вважати, що антитерористична операція на території України не є завершеною. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м.Добропілля Донецької області, де зареєстрований позивач. Як вбачається з виконавчого напису (а.с.50), стягнення неустойки в розмірі 24805,41 грн. проводиться за період з 09.04.2018 по 09.04.2019 року, тобто в період дії заборони щодо нарахування неустойки (пені, штрафів), згідно ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved