Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба в справах дітей Богородчанської райдержадміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять, усунути перешкоду в спілкуванні з дочкою, надавши батькові право участі у вихованні малолітньої дитини та спілкуватись з нею встановивши графік: другий та четвертий тиждень місяця з 13 години п'ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька, а у канікулярний період - за додатковим погодженням із матір'ю. Відповідачка [PERSON], представник відповідачки [PERSON] позов не визнали, пояснивши, що оскільки дочка не бажає зустрічатися з батьком, через особливі стосунки, то спілкування з дитиною другий та четвертий тиждень місяця з 13 год. п'ятниці до 20 год. неділі за місцем проживання батька, а у канікулярний період - за додатковим погодженням із матір'ю, не можливе. Представники третьої особи органу опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації позов визнали частково, вважають, що на даному етапі зустрічі дитини з батьком можливі спільно з матір'ю дитини. Вислухавши сторони, свідка, думку неповнолітньої [PERSON] про небажання зустрічі з батьком, психолога, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 2009 року їх неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], залишилася проживати з матір'ю, у квартирі № 38 г/4 по вул. Шевченка в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області. До Богородчанської районної адміністрації (як орган опіки й піклування) звернувся позивач для вирішення питання перешкоди спілкуванню з дитиною колишньою дружиною та бабусею дочки, а також встановлення днів та часу спілкування. Розпорядженням Богородчанської районної адміністрації Івано-Франківської області №230, з урахуванням рекомендацій [PERSON] опіки та піклування, від 10 жовтня 2016 року, З врахуванням думки, дитини [PERSON], [INFO], і її небажання, на даному етапі, зустрічатися з батьком [PERSON], з метою забезпечення стабільного емоційного стану дівчинки та захисту її прав та інтересів, погодити спосіб і порядок участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] спільно з матір'ю дівчинки." Вказане розпорядження на час розгляду справи судом не було оскаржене у судовому порядку. Відповідно до ст. 158 Сімейного Кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідачі, посилаючись на особливі стосунки між батьком і дитиною, небажання [PERSON] зустрічатися з батьком та побоювання про спричинення насильства з боку позивача, вважають неможливим надання позивачу право участі у вихованні малолітньої дитини та спілкуватись з нею, перешкоджають у спілкуванні та вихованні доньки Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спального відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 р. "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 3 від 15.05.2006), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та розумів їх нормального виховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. У відповідності до частин 2-4\~статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Зі змісту положень ч. 4 ст. 155 СК України випливає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В свою чергу ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України\~зобов'язує того із батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та надати можливості брати участь у її вихованні. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної [PERSON] від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. При таких обставинах суд вважає, що необхідно надати батькові право участі у вихованні малолітньої дочки та спілкування з нею, що буде відповідати конституційним засадам рівності прав і обов'язків матері і батька. Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявну конфліктну ситуацію, що виникла між батьком та дочкою, небажання спілкуватися з батьком, враховуючи її вік, інтереси дитини, принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо неї, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні та вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька у вихованні спілкуватися з нею у присутності матері чи в супроводі іншої особи, за її дорученням. В зв'язку з обставинами справи, суд вважає доцільним перші п'ять зустрічей позивача та [PERSON] проводити у присутності матері чи в супроводі іншої особи, за її дорученням та за участі психолога районного центу соціальної служби сім'ї, дітей і молоді Богородчанської районної державної адміністрації. Зазначене спілкування позивача з дочкою відповідатимуть інтересам дитини та не суперечитимуть законним інтересам позивача і відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed