Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 28.07.2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення у квартиру [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі ордеру № 2815 від 10.12.1969 року [PERSON], разом з членами його сім'ї було надано право на зайняття 4-х кімнатної квартири [ADDRESS]. В даній квартирі в якості членів сім'ї наймача проживали також [PERSON] - дружина квартиронаймача та [PERSON], який є сином квартиронаймача. З травня 1992 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] З дозволу квартиронаймача та інших мешканців квартири, [PERSON] зареєструвала місце проживання в даній квартирі як член сім»ї наймача. [INFO] року у них з [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка з моменту народження і по сьогоднішній день проживає та зареєстрована в [ADDRESS] як член сім'ї наймача. В грудні 1994 року квартиронаймач [PERSON] помер. Рішенням ВК Соснівської районної ради народних депутатів № 288 від 19.04.1995 року, особовий рахунок на неприватизовану квартиру [ADDRESS] був переоформлений в зв'язку зі смертю [PERSON] на його дружину - наймача [PERSON] Позивачка [PERSON] вказує, що через погіршення сімейних стосунків між нею та сином наймача [PERSON] - [PERSON], 06.03.2007 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] і його матір'ю [PERSON] почали виникати сварки з приводу користування квартирою, тому [PERSON] та [PERSON] неодноразово намагалися в судовому порядку позбавити її з дочкою права користування спірною квартирою. 04.07.2012 року [PERSON] знявся з реєстрації в спірній квартирі та прописався за іншою адресою, проте все одно намагався будь-яким шляхом виселити її з дочкою з квартири. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.02.2014 року позивачів визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] м. Черкаси в зв'язку з тривалою відсутністю без поважних причин. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.07.2014 року зазначене рішення було скасовано, провадження по даній справі закрито. Таким чином, позивачі на законних підставах проживають та зареєстровані в спірній квартирі [ADDRESS] м. Черкаси як члени сім'ї наймача, користуючись даною житлової квартирою та оплачуючи вартість за користування комунальними послугами. Проте, позивачка дізналася, що [PERSON] [INFO] року після (смерті його матері, квартиронаймача [PERSON]) зареєстрував місце проживання в даній квартирі, та відповідно до наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 121 від 28.05.2014 року йому у власність, за складом сім'ї одна особа, була передана спірна чотирьохкімнатна житлова квартира [ADDRESS]. Своїми неправомірними діями відповідач позбавив позивачів права користування приміщенням, тому просять захистити права на користування жилою квартирою, а саме: зобов'язати [PERSON] усунути їм перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси шляхом вселення в зазначену квартиру. Також, позивачі вважають, що їм заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють у 5000 грн. Крім того, просили суд стягнути на їх користь понесені судові витрати по справі, витрати на правову допомогу. Заявою від 06.11.2014р. позивачі змінили предмет позову, збільшили обсяг позовних вимог, а також кількісний склад відповідачів. Вказаною заявою позивачки просять суд про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення у квартиру [ADDRESS], визнання нечинним наказу про приватизацію вказаної квартири, скасування свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування своїх вимог вказували, що наказом Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 121 від 28.05.2014р. [PERSON], передана у власність за складом сім'ї одна особа чотирьохкімнатну житлову квартиру [ADDRESS]. Після отримання свідоцтва про право власності на житлову квартиру, [PERSON] відчужив її шляхом укладення договору-дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 27.07.2014 року та подарував її своєму сину [PERSON], порушивши при цьому право позивачок на проживання в оспорюваній квартирі. [PERSON] 20.11.2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Соснівський РВ УМВС України у Черкаській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що після набуття права власності на квартиру ним було виявлено факт реєстрації сторонніх йому осіб - [PERSON] та [PERSON] які були зареєстровані у квартирі за згодою колишніх наймачів, а після припинення договору найму, після приватизації, і, навіть, після відчуження квартири, не визнають втрату ними права користування квартирою і оспорюють його вимоги про зняття їх з реєстрації місця проживання у квартирі, чим порушують його право власності. Враховуючи викладене, просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси; зняти позивачів з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] Представник позивачів за первісним позовом - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував. Суду пояснив, що колишня дружина відповідача [PERSON] - [PERSON] та їх донька [PERSON] були вселені та зареєстровані в спірній квартирі [ADDRESS] на законних підставах в якості члена сім'ї наймача. Саме по собі припинення сімейних стосунків не є підставою для втрати відповідачами права користування житлом. Позивачі беруть участь в оплаті комунальних послуг, постійно проживають в спірній квартирі, іншого постійного житла не мають. Заочне рішення суду про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, скасоване. Факт законної їх реєстрації у спірній квартирі неодноразово встановлювався судовими рішеннями. Таким чином, відповідач [PERSON], зловживаючи своїми правами, незаконно набув у власність шляхом приватизації спірну квартиру, а тому права позивачів підлягають відновленню. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на безпідставність факту реєстрації позивачів у квартирі [ADDRESS], право власності/право користування на яке у них відсутнє. У задоволенні первісного позову просив відмовити. Представник Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради за довіреністю - Літовкіна Л.В. проти позову щодо визнання нечинним наказу про приватизацію квартири заперечувала. Суду пояснила, що на момент приватизації спірної квартири був поданий повний пакет необхідних документів, невідповідність яких вимогам закону не була встановлена. У органу приватизації не було законних підстав для відмови [PERSON] у приватизації спірної квартири. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи Соснівський РВ УМВС України у Черкаській області в судове засідання не з»явився, скерували до суду заяву, якою просили розгляд справи проводити без участі представника. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються житловим та цивільним законодавством. Судом встановлено, що на підставі ордеру від 10.12.1969 року [PERSON] (батьку відповідача [PERSON].) надана квартира [ADDRESS]. Разом з членами його сім'ї було надано право на зайняття 4-х кімнатної за вказаною вище адресою. В даній квартирі в якості членів сім'ї наймача проживали: [PERSON] - дружина квартиронаймача та [PERSON], який є сином квартиронаймача та [PERSON] - донька квартиронаймача. З травня 1992 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] З дозволу квартиронаймача та інших мешканців квартири, [PERSON] зареєструвала місце проживання в даній квартирі як член сім»ї наймача. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], яка з моменту народження і по сьогоднішній день проживає та зареєстрована в [ADDRESS] як член сім'ї наймача. В грудні 1994 року квартиронаймач [PERSON] помер. Рішенням ВК Соснівської районної ради народних депутатів № 288 від 19.04.1995 року, особовий рахунок на неприватизовану квартиру [ADDRESS] переоформлений в зв'язку зі смертю [PERSON] на його дружину - наймача [PERSON] Через погіршення сімейних стосунків між [PERSON] та сином наймача [PERSON] - [PERSON], 06.03.2007 року шлюб було розірвано. 04.07.2012 року [PERSON] знявся з реєстрації в спірній квартирі та прописався за іншою адресою. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], квартиронаймач [PERSON], а подальшому і [PERSON], зверталися до суду з позовами про позбавлення права користування позивачів спірною квартирою. Так, рішенням Соснівського районного суду м,Черкас від 18.12.2012 року відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа КП «СУБ» ЧМР, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. Рішення набуло законної сили 26.02.2013 року. З вказаного рішення вбачається, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25.07.2007 року встановлено, що відповідачі ([PERSON], [PERSON].) вселилися та проживали у спірній квартирі саме як члени сім»ї. Вказане рішення щодо доведеності факту вселення та проживання [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в м,Черкаси не як тимчасових мешканців, а саме як членів сім»ї наймача є преюдиційним. Рішенням Соснівського районного суду м,Черкас від 05.03.2013 року відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], КП «СУБ» ЧМР, Черкаська міська рада, виконавчий комітет Черкаської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. Рішення набуло законної сили 10.04.2013 року. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] м. Черкаси в зв'язку з тривалою відсутністю без поважних причин. Вказане рішення скасоване ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.07.2014 року, згідно з якою висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі ([PERSON], [PERSON].) втратили право користування житловим приміщенням в зв»язку з тривалою відсутністю без поважних причин, є необґрунтованим, так як не підтверджений в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а отже заочне рішення є незаконним і не може залишатися в силі. Провадження по даній справі закрито у вз»язку із смертю [INFO] року позивачки [PERSON] Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не має право бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.64 Житлового Кодексу до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселились в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Вимогами ч 2 ст. 64 ЖК України, визначено, що члени сім'ї наймача мають рівні права несуть відповідальність нарівні з наймачем вищевказаного житлового приміщення. Відповідно до ч.3 ст. 64 ЖК України, якщо особи зазначені в ч.2 цієї статті, тобто дружина та дочка, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права та обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Таким чином, позивачі на законних підставах вселилися, проживають та зареєстровані в спірній квартирі [ADDRESS] м. Черкаси як члени сім'ї наймача, користуються даною житлової квартирою та оплачують вартість за користування комунальними послугами. Суд вважає дії [PERSON] щодо вчинення перешкод у користуванні [PERSON] та їх доньки у зазначеній квартирі незаконними, законність їх проживання в якості членів сім'ї наймача, встановлена наведеними вище судовими рішеннями, які набрали чинності. Суд вважає за необхідне зобов»язати [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловою квартирою [ADDRESS] в м. Черкаси [PERSON], [PERSON] шляхом їх вселення у вказану квартиру. За вимогами ч.2 ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла, наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. [INFO] року [PERSON] (після смерті його матері - квартиронаймача [PERSON]) зареєстрував місце проживання в квартирі, та відповідно до наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 121 від 28.05.2014 року йому передано у власність, за складом сім'ї одна особа, чотирьохкімнатна житлова квартира [ADDRESS]. Відповідно до п. 4, п.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Суд вважає, що даний наказ є протиправним, остільки приватизація квартири [ADDRESS] відбулася без згоди [PERSON] та [PERSON], які проживали та зареєстровані в даній квартирі, і визнає його таким, що підлягає до скасування разом із свідоцтвом про право власності на житло, видане на ім «я [PERSON] 27.07.2014 року на підставі договору-дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарував безоплатно [PERSON] квартиру [ADDRESS] Пунктом 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Враховуючи той факт, що [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] на підставі протиправного наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 121 від 28.05.2014 року, суд вважає, що укладений ним у подальшому договір-дарування спірної квартири є недійсним. [PERSON] без достатніх правових підстав набув право власності на спірну квартиру, а тому не мав права на розпорядження нею. На підставі наведено, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.07.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], р.№2870. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. До стягнення на користь позивачів підлягають понесені ними судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката. Згідно з ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн. Тобто, граничний розмір оплати роботи адвоката складає 487 грн. за годину роботи. Виходячи з цього, оцінивши обсяг проведеної роботи та наданої правової допомоги, враховуючи предмет позову, загальну тривалість судових засідань (2 години), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачів витрати на правову допомогу на загальну суму 1948 грн. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки не обґрунтовані на вимогах закону та не знайшли свого об»єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Соснівський РВ УМВС України у Черкаській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд вважає за необхідне відмовити в позові через його необґрунтованість та безпідставність. Як вбачається з матеріалів справи, правомірність проживання [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] встановлювалась відповідними судовими рішеннями.

Outcome: partial