Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] позов мотивував тим, що 14.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було видано виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником є ТОВ "Кредитні ініціативи") та [PERSON], в сумі 751 377,88 грн. за період з 01.05.2014 року по 22.06.2016 року. Вважає, що виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому не підлягає виконанню. У виконавчому написі не зазначено, які документи стали підставою для його вчинення, чи є вимоги безспірними, коли виникло право вимоги у кредитора тощо. Про те, що вимоги не є безспірними, свідчить факт, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року у справі № 127/20937/14-ц стягнуто з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року в розмірі 371 983,22 грн. При цьому, сума боргу розрахована станом на 01.09.2014 року. Дане рішення було оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області і відповідно до рішення від 09.02.2015 року в задоволенні позову про стягнення боргу відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.04.2016 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на заочне рішення суду від 28.10.2014 року та ухвалу апеляційного суду від 25.02.2016 року в цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року було зупинено до закінчення касаційного провадження у справі. Таким чином, виконавчий напис від 14.08.2016 року не стосується безспірної заборгованості, оскільки заборгованість з 01.05.2014 року по 01.09.2014 року була предметом розгляду в цивільній справі № 127/20937/14, а справа на той час перебувала в провадженні касаційної інстанції. Враховуючи наведені обставини позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 14.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі 15568, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року в сумі 751 377,88 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] (довіреність на а.с. 170) приймав участь в режимі відеоконференції. Позов підтримав у повному обсязі, просив врахувати, що сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі за період з 01.05.2014 року по 22.06.2016 року не є безспірною, оскільки справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення цього ж боргу перебувала в провадженні суду. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача - Пономаренко Д.Ю., що діяв на підставі довіреності № 424 від 09.10.2017 року (а.с. 61), позов не визнав. Пояснив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» подало нотаріусу документи для видачі виконавчого напису, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року і порушень нотаріус не допустив, тому позов задоволенню не підлягає. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання повторно не з'явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією завчасно, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до ст. 223 ЦПК України справа розглянута у відсутність третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису, виданого 14.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., стягнуто з [PERSON], і.н. [NUMBER] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи" заборгованість, що виникла по кредитному договору № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року, право вимоги за яким 28.11.2012 року було відступлено стягувачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на підставі договору факторингу, якому право вимоги було відступлено 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» на підставі договору факторингу № 15. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.05.2014 року по 22.06.2016 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 543 302,98 грн.; заборгованості за відсотками - за користування кредитом - 208 074,90 грн. Загальна сума заборгованості становить 751 377,88 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 5). Заява про вчинення даного виконавчого напису подана представником ТОВ «Кредитні ініціативи» Матяшем С.М. 14.08.2016 року (а.с. 135). В додатку до заяви надані оригінал кредитного договору № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року (а.с. 136-142); виписка з рахунку боржника (а.с. 143), з якої вбачається, що заборгованість нарахована за період з 01.06.2014 року по червень 2016 року; вимоги про усунення порушень, направлені [PERSON] тощо (а.с. 144-153). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що виконавчий напис вчинений щодо стягнення заборгованості, яка не є безспірною, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року передбачено, що захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік). Пунктом 2 Переліку визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд приймає до уваги, що станом на день вчинення виконавчого напису в провадженні судів перебували справи з приводу правовідносин, які виникли між сторонами внаслідок укладення кредитного договору від 17.08.2008 року і заборгованості по кредитному договору, що свідчить про наявність спору. Так, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року № 127/20937/14-ц (а.с. 6-7) стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 026/0806/88-013 від 17.08.2006 року в розмірі 371 983,22 грн., яка виникла станом на 01.09.2014 року. Дана сума заборгованості складається з: заборгованості по тілу кредиту - 286 227,56 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 36 154,82 грн.; пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору - 49 600,84 грн. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2015 року апеляційну скаргу представника відповідача задоволено. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року № 127/20937/14-ц скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 8-9). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.04.2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25.02.2016 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Касаційною інстанцією зупинено виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 року до закінчення касаційного провадження у справі (а.с. 10). В судовому засіданні представники сторін повідомили, що касаційною інстанцією скарги у даній справі ще не розглянуті. Суд враховує, що розрахунок боргу за період з 01.05.2014 року по 22.06.2016 року, наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу (а.с. 143), а також направлення вимоги [PERSON] про погашення заборгованості, не є достатніми доказами, що підтверджують безспірність вимог стягувача. Інших належних доказів, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність або відсутність заборгованості за певний період, а також встановлювали розмір заборгованості, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» стягувачем надано не було. Наявність судових проваджень про стягнення боргу свідчить про існування спору про право та розміру заборгованості і ця обставина спростовує висновок нотаріуса про безспірність вимог стягувача. Також у виконавчому написі відсутні відомості про те, коли настав строк платежу по кредитному договору і коли боржником допущено прострочення платежів. Главою 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. була порушена процедура вчинення напису і не перевірено факт безспірності заборгованості, отримання позичальником вимоги стягувача щодо погашення заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд застосовує висновок Верховного Суду України від 04.03.2015 р. у справі № 6-27цс15. При зверненні до суду з позовом представник позивача [PERSON] на підставі довіреності від імені [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 18), а також 320 грн. за заяву про забезпечення позову (а.с. 25), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь представника позивача.

Outcome: approved