Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

16 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. За життя батько склав заповіт, яким заповів все своє майно своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] - позивачці по справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії І-СМ 3 014483. Мати позивачки - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на момент його смерті, має право на обов'язкову частку у спадщині, але дій щодо оформлення своїх спадкових прав вона не вчиняла. Своєчасно спадщину після смерті батька [PERSON] позивачка не прийняла у зв'язку з тим, що не мала достатньо коштів для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Коли вона звернулась до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини після смерті померлого на себе, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, надавши суду письмові заяви про підтримання позовної заяви та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 27-28 ). Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 26 ). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 24 ). Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. На спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] не претендують і відмовляються від неї на користь позивачки (а. с. 29-30). Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Воронине Білопільського району Сумської області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 21 квітня 1998 року (а. с. 4-5). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було укладено 01 лютого 1952 року (а. с. 10). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками позивачки [PERSON], яка народилась [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], тобто третьої особи, є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу позивачці [PERSON] після укладення шлюбу 25 листопада 1978 року було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 6). Наведене вище свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON], тобто батько позивачки, помер [INFO] (а. с. 12). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області 10 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 355, [PERSON] все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] - позивачці по справі (а. с. 11). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014483, виданого Кальченківською сільською радою 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 496, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 3,835 гектарів (ріллі) в межах згідно з планом (а. с. 13). У відповідності до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 98 228 грн. 36 коп. (а. с. 14). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 10 лютого 2015 року № 84-02-20/1 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживав на території Кальченківської сільської ради за адресою: [ADDRESS] разом із своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON], який посвідчувався Кальченківською сільською радою за № 355 від 10 грудня 2003 року, не змінювався і не відмінявся. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина (а. с. 16). Згідно інформаційної довідки Білопільської державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заводились (а. с. 25 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті батька, однак вона не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі змістом інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у зв'язку з тим, що після смерті батька вона знаходилась у скрутному фінансовому становищі, не мала достатньо коштів для оформлення спадкової справи. Суд вважає причини пропуску позивачкою встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер [INFO], тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved