Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє своїх інтересах та в інтересах малолітньої сестри [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є батьком позивача та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю [PERSON]. Відповідач не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, а також не сплачує аліменти. У зв'язку з чим просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. 17 листопада 2017 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON], який діє в інтересах малолітньої сестри [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 13 березня 2018 року протокольною ухвалою суду замінено третю особу Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на третю особу Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. 24 вересня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимог з підстав, викладених у прозові. Представника позивача [PERSON] підтримав пояснення позивача. Додатково пояснив, що у 2015 році рішенням суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки батько дітей обіцяв змінити своє відношення до виховання дітей. Однак до теперішнього часу його поведінка не змінилася. Законний представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що з 2015 року поведінка відповідача щодо участі у вихованні дітей не змінилася. Відповідач не цікавиться життям дітей, не приймає участі в утриманні. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Він не відвідує батьківські збори, не цікавиться здоров"ям дітей, ухиляється від утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач є батьком позивача та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, а також не сплачує аліменти. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом висновку органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] вбачається, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній рівень дітям, не турбується про стан їх здоров'я . Тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 92-93). Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє позивачу у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо (а.с.14, 15, 17, 18, 19, 21-22). При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про засідання комісії питань захисту прав дитини, а також про розгляд справи в суді, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об'єктивно могли би бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дітей, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Отже, вище наведені встановлені обставини в своїй сукупності вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відсутність будь-яких виняткових обставин чи обставин щодо покращення ситуації. Тому суд приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. З огляду на викладене, позивач не має права на захист прав та інтересів у суді малолітньої сестри [PERSON], [INFO]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн. відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial