Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] звернулась з позовом до Служби автомобільних доріг в Одеській області, в якому просила стягнути з відповідача збитки, завдані їй самовільним захопленням частини земельної ділянки площею 0,6655 га , яка розташована на території Єгорівської сільської ради і яка належить їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, в сумі 126445,00 грн. Земельна ділянка [PERSON] межує з землями Служби автомобільних доріг України і без вилучення у встановленому законом порядку захоплена відповідачем і використана під реконструкцію автомобільної дороги Київ -Одеса.(а.с.3 т.1) В травні 2015 року [PERSON] після проведення по справі експертизи подала уточнену позовну заяву (а.с.51 т.2), в якій просила стягнути з відповідача на її користь збитки, заподіяні самовільним зайняттям належної їй частини земельної ділянки площею 3218 кв.м. в розмірі 126982,28 грн та судові витрати по справі. Відповідач Служба автомобільних доріг в Одеській області позов не визнали. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. суду пояснила, що її довірительниці [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка [NUMBER] масив [NUMBER] площею 9,28 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Єгорівської сільської ради і яка межує з землями відповідача, по яким проходить а/д Київ-Одеса . Дану земельну ділянку вона придбала по договору дарування в 2006 році у [PERSON] Однак при виготовленні нової технічної документації на землю, було встановлено, що частина її земельної ділянки під час реконструкції дороги Киїів-Одеса самовільно захоплена відповідачем, тобто без вилучення землі в установленому законом порядку і без згоди власника. Відповідач даний факт використання частини земельної ділянки в зв'язку з будівництвом транспортної розв'язки на км 19+385 автошляху Київ-Одеса спочатку визнавав, а на теперішній час заперечує. Вважає, що дану земельну ділянку відповідач незаконно захопив і використовує для обслуговування автошляху , а тому просила стягнути на її користь завдані їй збитки в зв"язку з самовільним захопленням частини її земельної ділянки, розмір яких визначений на підставі висновку експертизи в розмірі 126 445 грн, так як іншого способу захисту її прав , ніж отримання компенсації за самовільно зайняту земельну ділянку, не має. Можливість повернути незаконно вилучену ділянку в натурі відсутня. Відповідач Служба автомобільних доріг в Одеській області заперечували проти позову, надали суду письмові заперечення і суду пояснили, що Служба автомобільних доріг в Одеській області з 1999 року є постійним користувачем земельної ділянки під автошляхом Київ -Одеса на території Роздільнянського району Одеської області загальною площею 124,33 га. Інвентаризація земель була проведена на підставі рішення Роздільнянської районної ради від 22.12.1999 року за №86, 27.12.1999 року актом про встановлення в натурі меж земельної ділянки було проведено встановлення меж земельної ділянки, що знаходилась в користуванні Одеського облавтодору. 29.06.2000 року було виготовлено Державний акт на право постійного користування землею. Однак в період виготовлення Державного акту Єгорівська сільська рада, будучи обізнаною про виконані роботи по виготовленню документації на земельну ділянку автодороги , прийняла рішення від 24.05.2000 року [NUMBER] , яким надала у власність і виділили в натурі земельну ділянку (пай) гр. [PERSON] Частина цієї земельної ділянки вже раніше була надана Одеському облавтодору. В подальшому [PERSON] подарував земельну ділянку [PERSON] Вважають, що накладення земельних ділянок мають місце з боку [PERSON] , так як спірна земельна ділянка спочатку була надана Одеському облавтодору 27.12.1999 року , а потім [PERSON] лише 11.05.2000 року. Тому просили в позові [PERSON] відмовити, так як вони є законними землекористувачами смуги відведення автомобільної дороги Київ -Одеса, а позивач право власності на земельну ділянку набула пізніше. Ухвалою суду від 08.05.2015 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії та Роздільнянську районну державну адміністрацію.(а.с.54 т.1) Третя особи по справі - Роздільнянська районна державна адміністрація, ДП «Центр державного земельного кадастру» про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, однак в судове засіданні не з»являлись, Роздільнянська районна державна адміністрація надала суду заяву про слухання справи без участі їх представників.(а.с.75 т.2) Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів 25 вересня 2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], масив [NUMBER], за межами населеного пункту на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, наданої для ведення особистого селянського господарства.(а.с.6 т.1) План меж земельної ділянки є додатком до державного акту. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER].(а.с.7 т.1) Вказана земельна ділянка межує з землями Служби автомобільних доріг в Одеській області, яка належить їм на підставі Державного акту про постійне користування землею [NUMBER], виданого 29.06.2000 року.(а.с.51 т.1) При виготовленні плану меж земельної ділянки [PERSON] в 2008 році проектною організацією ПП [PERSON] після виїзду на місцевість було виявлено, що Служба автомобільних доріг в Одеській області зайняла частину земельної ділянки, власником якої є [PERSON] і використовує її під ділянкою автошляху Київ - Одеса. Будь-які рішення стосовно вилучення частини земельної ділянки у [PERSON] та передачі відповідачам для реконструкції автомобільної дороги Київ-Одеса компетентними органами не приймалось. Дані обставини та межі самовільного захоплення зазначено на плані земельної ділянки, який виготовлявся ПП Жуковим при виготовленні технічної документації на земельну ділянку [PERSON] ( а.с.9). [PERSON], після виявлення даних порушень її прав землевласника, звернулась до Служби автомобільних доріг з заявою про відновлення її порушених права. Листом від 30.07.2007 року Служба автомобільних доріг в Одеській області повідомила [PERSON] про свою згоду на компенсацію вартості вилученої земельної ділянки згідно з експертною грошовою оцінкою. Також в вказаному листі підтвердили факт самовільного захоплення земельної ділянки без її вилучення компетентними органами. (а.с.8) [PERSON] вперше звернулась до Роздільнянського районного суду з позовом до Споживчого товариства «Хаджибей-3», Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор», Служби автомобільних доріг про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку. Щодо позовних вимог до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор», Служби автомобільних доріг, справа не вирішувалась. Рішення Роздільнянського районного суду від 13.07.2011 року щодо позовних вимог до Споживчого товариства «Хаджибей-3» було скасовано та винесено рішення апеляційного суду Одеської області від 20.09.2011 року, зокрема з тих підстав що не було встановлено та не було притягнуто до участі у справі орган, який вправі здійснювати право власності стосовно земельної ділянки, якою користується відповідач. В ході слухання даної справи була проведена судова земельно-технічна експертиза, висновком №273 від 08.12.2010 року якої було підтверджено наявність фактичного накладення земельних ділянок під автодорогою «Київ-Одеса» та земельної ділянки [PERSON] і площа накладення визначена в розмірі 0,6655 га.(а.с.105 т.1) Дані обставини повністю підтверджуються висновком №38-14 комплексної судової земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеним 03.03.2015 року товарною біржею «ПРОФІ-Т» (а.с.12 т.2), якою було встановлено, що : - фактичні межі землекористування [PERSON] не відповідають межам її Державного акту в районі перетину з землями автодороги Київ -Одеса 442-443 км; - встановити межі земельної ділянки автодороги «Київ-Одеса», належної їй на підставі Державного акту про право постійного користування землею серії [NUMBER] від 29.06.2000 року, не було можливості, так як відповідачем не було надано експерту каталоги координат даної земельної ділянки в системі координат СК-63; - встановлено наявність фактичного накладання земельної ділянки автомобільної дороги «Київ-Одеса», яка належить на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 29.06.2000 р., та земельної ділянки [PERSON]№12 масив [NUMBER], яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів 25.09.2006 р., площею 0,3218 га. - ринкова вартість 1 кв.м земельної ділянки [PERSON] [NUMBER] масив [NUMBER], яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів 25.09.2006 р., станом на 03.03.2015 р. складає 39,46 грн. Тобто даним висновком експертизи повністю підтверджено факт використання відповідачем частини земельної ділянки [PERSON] під автодорогою Київ-Одеса. Відповідач не надав суду достовірних та допустимих доказів, які б спростовували дані факти і підтверджували доводи відповідача про те, що мало місце захоплення [PERSON] частини земельної ділянки Служби автомобільних доріг в Одеській області . Правовстановлюючі документи [PERSON] є дійсними і чинними на момент розгляду даної справи. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння і користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. У відповідності до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У відповідності до п.»г» ч.1. ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно з п."б" ч.1 ст.211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як самовільне зайняття земельних ділянок. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.п. 12,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування,забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства, шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22,623,1166,1172,1192 ЦК особами, що її заподіяли. Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі та землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.156 ЗК, статті 1166 ЦК України така шкода відшкодовується в повному обсязі . У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала. Згідно зі ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і в такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Отже, оскільки відповідачем самовільно, без вилучення к встановленому законом порядку, зайнято частину земельної ділянки [PERSON],повернути цю частину земельної ділянки неможливо, Служба автомобільних доріг в Одеській області повинна відшкодовувати [PERSON] вартість зайнятої земельної ділянки в розмірі 126982,28 грн виходячи з розрахунку , дані в якому визначені згідно висновку експертизи, зокрема: площа самовільно зайнятої земельної ділянки - 3218 кв.м., вартість 1 кв.м. земельної ділянки - 39,46 грн:(а.с.12 т.2) 3 218,00 кв.м х 39,46 грн. = 126982,28 грн. Тому з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути в рахунок відшкодування збитків, завданих самовільним захопленням земельної ділянки [PERSON] в розмірі 126982,28 грн. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по справі за проведення експертизи в розмірі 12200 грн(а.с.60 т.2), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1385 грн (а.с.1,2т.1). На підставі ст.96, 211 ЗК України, ст.321, 373, 1166, 1192, ЦК України, п.12,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved