Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 9 липня 2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивачем в відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України неодноразово змінювалися позовні вимоги. З позовної заяви про зміну позовних вимог, прийнятої до розгляду ухвалою суду від 10 жовтня 2014 року, вбачається, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 25 липня 1992 року. Від цього шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 3 жовтня 2011 року їхній шлюб було розірвано та з цього часу вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. Позивач вказує, що за час проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] ними було спільно придбано житловий будинок з господарськими будівлями: який розташований на земельній ділянці площею 0,1531 га, трактор марки Т-16 М, 1979 року випуску, автомобіль марки ВАЗ 21204, д.н. [NUMBER], 2007 року випуску. Позивач [PERSON] зазначає, що вона неодноразово пропонувала відповідачу [PERSON] добровільно поділити майно, але отримала відмову. Позивач [PERSON] просить суд виділити їй 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, визнати за нею право власності на цю частину, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1531 га, що розташована в [ADDRESS], та визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ 21204 , д.н. [NUMBER], 2007 року випуску . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилались на обставини, що викладені в обґрунтуванні первинної позовної заяви і просили уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов [PERSON] визнав, згодний з таким розподілом майна подружжя. Суд, заслухавши пояснення сторін, детально дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності і, давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] від 10 жовтня 2014 року щодо реального розподілу майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності, підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 3 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.5). Сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). В свідоцтві про його народження батьком записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON]. В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі відповідачем [PERSON] згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний № Тд-343т був придбаний трактор марки Т-16М, 1979 року випуску , д.н.. [NUMBER], та легковий автомобіль ВАЗ -21104 д.н. [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], 2007 року випуску (а.с.а.с.7-9). Житловий будинок що розташований в [ADDRESS], який згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.11.2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кротівщинської сільської ради від 19 листопада 2002 року за № 48 , зареєстрований за [PERSON], придбаний подружжям під час проживання в зареєстрованому шлюбі (а.с.а.с.10-11). Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями за [PERSON] також підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 вересня 2008 року, що видані ПП МПТІЕ "Інвентаризатор" (а.с.11). Той факт, що дане домоволодіння було придбано і добудовано спільно подружжям в період перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами по справі не заперечується. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] складається в цілому з житлового будинку - літ. "А-1", літньої кухні -літ. "Б", "б", гаража -літ. "В", сараю -літ. "Г", колодязя літ. "№1", огорожі -літ. "№2-3", 2000 року побудови. Загальна площа житлового будинку становить 78.3 кв.м., з них жила площа становить 38.5 кв.м.(а.с.а.с. 12-14). Отже, виходячи з досліджених доказів, що подані сторонами, та з обґрунтування заявленого позову та поданих уточнених позовних вимог, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ПЛ №095846 належить земельна ділянка площею 0,1531 га, що розташована в [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Цей державний акт зареєстрований за № 696 25 листопада 2005 року (а.с.33). Станом на 18 серпня 2014 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 1531 кв.м., що розташована в [ADDRESS] , становить 86011 грн. 58 коп. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв до 01.01.2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом або з інших причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя їх частки визнаються рівними. В ст.70 Сімейного Кодексу України зазначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З матеріалів справи вбачається, що з позивачем проживає син [PERSON], 1982 року народження, який продовжує навчання. Відповідач не заперечує, що аліменти на утримання сина, який продовжує навчання , він не сплачує. Відповідно до ч. 3 ст. 71 Сімейного Кодексу України «за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка , за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування». Правовідносини, які виникли між подружжям до 01.01.2004 року регламентуються Кодексом про шлюб та сім'ю України , а правовідносини, які виникли після 01.01.2004 року - Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України "у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення". Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом при розгляді даної цивільної справи встановлено, що будь-якої угоди (договору) щодо часток майна як колишнього подружжя в спірному домоволодінні, поділу цього домоволодіння між сторонами не укладалось. Заперечень щодо вартості спірного майна, яку зазначила в позові [PERSON] , у відповідача [PERSON] не має. Він погоджується з тим, що дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 40000 грн., земельної ділянки - 86011 грн. 58 коп., трактора -15000 грн., автомобіля - 37000 грн., всього вартість спільного майна подружжя, що підлягає розподілу, складає 178011 грн. 58 коп., отже доля кожного з подружжя в грошовому виразі складає 89005 грн. 79 коп. Позивач [PERSON] просить, враховуючи те, що на її утриманні з часу розірвання шлюбу в 2011 році знаходиться повнолітній син, який продовжує навчання , збільшити її частку у спільному майні подружжя до 100005 грн. 79 коп., виділити їй та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, 1/2 частину земельної ділянки і автомобіль та не стягувати на її користь судові витрат з відповідача. Відповідач [PERSON] . уточнений 10.10. 2014 року позивачем [PERSON] позов визнав в повному обсязі і погодився з таким розподілом. Сторони також домовилися щодо питання про збільшення частки [PERSON] у спільному майні подружжя, враховуючи, що на її утриманні перебуває їх спільний син [PERSON], який продовжує навчання. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. " При таких обставинах коли визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved