Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

06 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, який 30 січня 2019 року позивачем було уточнено. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 05 вересня 2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 281. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2018 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження родини неможливе, просила шлюб розірвати. Також зазначила, що дитина проживає разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з цим [PERSON] просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада", тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи зі змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 05 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 281, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 58. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 30 січня 2019 року, головою ОСБЖБ «Морський-60», неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір"ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суді. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України ,розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, враховуючи, що відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню дитини та не сплачує аліменти на її утримання, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та також підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень на користь позивача [PERSON] , сплачений останньою при зверненні до суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, а також судовий збір в сумі 704,80 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів - на користь держави, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви.

Outcome: approved