Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить провести реальний поділ майна подружжя, набутого в шлюбі з відповідачем, шляхом присудження їй грошової компенсації в розмірі ? частки коштів, сплачених нею спільно з відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним під час шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні, позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, зменшила обсяг позовних вимог в частині суми компенсації до розміру 6 664 грн., яку, з посиланням на вимоги ст.ст. 60-72 СК України просить стягнути з відповідача в порядку поділу майна подружжя. Відповідач позов не визнав, зазначивши, що грошову компенсацію належних [PERSON] коштів в сумі 12 000 грн. заплатив їй добровільно, що доводить випискою по банківській карті та показаннями свідка, який був присутній під час передачі коштів в сумі 8000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші, надані ними на обгрунтування заявлених вимог та заперечень докази, вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі протягом періоду з 19 липня 2010 року до 30 січня 2012 року (а.с. 5,9). Проводячи поділ майна в межах заявлених позивачем вимог, суд визначаючи обсяг спільно нажитого ними майна та джерело і час його придбання, виходить з наступного: Сторони не заперечували тієї обставини, що в грудні 2011 року за рахунок кредитних коштів, отриманих на підставі укладеного з ПАТ «Укргазбанк» кредитного договору ними була придбана у власність трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 25-27), яка після розлучення залишилась в користуванні відповідача. Протягом шлюбу подружжям була оплачена частина придбаної квартири, яка становить суму 21 288 грн. (а.с.43-55) і у відповідності до положень ст. 60 СК України визнається спільною сумісною власністю та підлягає розподілу між сторонами. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, та приймаючи до уваги, що предметом спору між сторонами є частина квартири, придбаної за кредитні кошти, суд вважає, що реальний поділ майна подружжя за умов, як на них наполягає позивач та її згоди на отримання відповідної компенсації є можливим з таких підстав: Поділ спільного майна подружжя здійснюється судом за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України. Рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності передбачена ст.63 СК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п.21 Постанови ПВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", "зазначений підхід застосовується у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу за рахунок заробітної плати, стипендії, інших доходів подружжя. Ці вклади, незалежно від їх виду та того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст.61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України). Отже, приймаючи до уваги, що майно сторін, яке підлягає поділу, складається з частини сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту коштів сумою 21 288 грн., частки якого у відповідності до положень ч.1 ст.70 СК України для сторін є рівними, суд при вирішення згаданого спору,

Outcome: approved