Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

07 жовтня 2021 року позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В позовні заяві позивач зазначив, що07 жовтня 2019 року [PERSON] була підписана заява про приєднання №447212/200318 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якої Банк надав відповідачу кредит у розмірі 27000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,00% річних. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 09.09.2021 рік утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 24 220 грн. 77 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 19016 грн. 36 коп., заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 2 323 грн. 08 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 0,10 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 644 грн. 40 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 82 грн. 96 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 1924 грн. 96 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 228 грн. 91 коп. Позивач та його представник [PERSON] були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду надали заяву в якій просять розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, не подав відзиву на позовну заяву, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Заяву про приєднання №447212/200318 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок надав Позичальнику кредит в розмірі 27 000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 38% річних та сплачується щомісячно (а.с. 24-26). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п. 3.11 розділу ІІІ ДКБО, укладаючи Договір Клієнт погоджується з умовами та способом надання Послуг та розміром винагород за надані Послуги, що передбачений Тарифами Банку. Банк пропонує надання послуг на умовах та у спосіб, передбачений Договором, перелік послуг не є вичерпним і в процесі діяльності Банку може бути змінений, Клієнт погоджується з такою умовою, укладаючи Договір. Пунктом 4.2 розділу ІV ДКБО передбачено, що укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймаючи на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором . Підписанням Заяви про приєднання клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до Договору, а також отримав примірник Договору. Згідно п. 1.18.4 розділу ХХІІ ДКБО Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни визначенні цим Договором та додатками до нього, для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу/ мінімального платежу по кредиту, якщо це вимагається умовами надання Кредиту, передбаченими умовами відповідного Банківського продукту та в Умовах користування кредитною лінією, що є Додатком 1 до цього Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1.23 розділу ХХІІ ДКБО будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору та додатків, що є його невід`ємною частиною породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором та невід`ємними частинами. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, згідно з п. 1.21 ДКБО, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є обґрунтованими і також підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту та не спростована відповідачем. Згідно з разрахунком заборгованість відповідача за Заявою про приєднання №447212/200318 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 07.10.2019 складає 24 220 грн. 77 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 19016 грн. 36 коп., заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 2 323 грн. 08 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 0,10 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 644 грн. 40 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 82 грн. 96 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 1924 грн. 96 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 228 грн. 91 коп. Таким чином, оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2270 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням (а.с. 5). На підставі наведеного та

Outcome: approved