Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Представник заявника - адвокат Скиртач Сергій Вікторович звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що заявник [PERSON] з 03 травня 1963 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Заявник з часу укладення шлюбу і до смерті чоловіка проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку в Марківському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Луганської області та отримували пенсію за віком. На момент смерті чоловіка заявника єдиним суттєвим джерелом існування їх сім`ї була пенсія померлого чоловіка. Заявник підприємницькою діяльністю не займається, додаткових доходів не отримує. [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію, яка майже в шість разів менша ніж пенсія її чоловіка. Так, згідно листа Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 06.10.2020 року, пенсія заявника за липень 2020 року склала 2737,95 грн., а пенсія її чоловіка за цей же місяць складає 15282,42 грн. Тому основним і постійним джерелом засобів до існування була допомога чоловіка, тобто заявник перебувала на його утриманні. Встановлення даного факту їй необхідно для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Просить суд встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , як особи, яка у зв`язку з його смертю втратила постійне і основне джерело засобів до існування. Заявник та її представник - адвокат Скиртач С.В. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник Марківського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, надав на адресу суду відзив на заяву, в якій заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі та розглянути справу без участі представника Управління (а.с. 44-45). Заявник [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суду пояснила, що разом з померлим чоловіком вони разом прожили близько 60 років. Розмір її пенсії був незначним, близько 2700 грн. Її чоловік [PERSON] був шахтарем на підземних роботах та отримував пенсію у середньому близько 15200 грн. Її чоловік помер [INFO] у м. Суходольську та вона особисто займалася його похованням. Основним джерелом доходу родини була пенсія чоловіка, а пенсії яку вона отримує не вистачає навіть на найнеобхідніше. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є сином заявника. Вказав, що батьки прожили разом близько 50 років до дня смерті батька. Йому відомо, що мати отримує незначну пенсію, приблизно 2700 грн. та має проблеми зі здоров`ям. Коштів, які вона отримує не вистачає навіть на медикаменти. Його батько отримував пенсію, яка була значно більшою ніж пенсія його матері, близько 15000 грн. Після смерті батька, якість життя його матері значно погіршилася. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідка та дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Поповською селищною радою Антрацитівського району Луганської області (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] в м. Суходольську Сорокинського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.08.2020 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 12). Як вбачається з відповіді Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Луганської області № 29/01.1-13 від 03 вересня 2020 року, [PERSON] звернулася до управління з заявою про призначення пенсії та їй було рекомендовано у разі відсутності документів, що підтверджують факт перебування особи на утриманні померлого чоловіка, встановити такий факт у судовому порядку (а.с. 32-33). Згідно довідки № ОР 909250124234 від 08 жовтня 2020 року, виданої Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, [PERSON] з січня 2019 ріку по липень 2020 року отримав пенсію у сумі 262582,02 грн. (а.с. 21-22). Як вбачається з довідки № ОР 909250124233, виданої 06 жовтня 2020 року, виданої Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, [PERSON] з січня 2019 ріку по жовтень 2020 року отримала пенсію у сумі 50289,90 грн. (а.с. 19-20). Начальником управління по життєзабезпеченню м. Суходольська та Сорокинського району на ім`я заявника було видано довідку № 23 від 28 вересня 2020 року про те, що [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] по день смерті останнього - [INFO] (а.с. 13), що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день смерті № 27 від 18 серпня 2020 року, завіреного начальником відділу соціальної роботи та господарського забезпечення управління по життєзабезпеченню м. Суходольська та Сорокинського району (а.с. 14). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії [PERSON] у декілька разів перевищував розмір пенсії заявника [PERSON] . Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявника. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Стосовно доводів представника Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про недоведеність надання чоловіком заявника їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування та факт отримання заявником доходу у меншому розмірі ніж у померлого не є підставою для задоволення заявлених вимог, суд зазначає наступне. За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу. Довідка № 23 від 28 вересня 2020 року та Акт про фактичне місце проживання з померлою особою на день її смерті № 27 від 18 серпня 2020 року, видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірені печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містять в собі відомості про спільне проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] за однією адресою (а.с. 13, 14). Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у Довідці з місця проживання та Акті про фактичне місце проживання з померлою особою на день її смерті, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку. Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню. Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого. З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику [PERSON] її чоловіком [PERSON] була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного,

Outcome: approved