Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач Публічно акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" через свого представника, за довіреністю № 3913-О від 25.10. 2012 року Сафір Ф.О. ( а.с. 39) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 24.03. 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банкіських послуг, підписавши анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку « Універсальна». 13.11. 2011 року [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку « Gold» відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 15 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку « Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1,1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст, ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за Вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 39 396, 02 грн,, яка складається з наступного: - 22 824, 43 грн. - заборгованість за кредитом; - 13 301, 77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 917, 63 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1852, 19 грн. - штраф (процентна складова). Виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". В судове засідання позивач не з»явився, про те, від представника банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Д.В. Стаднікова надійшла письмова заява, яка зареєстрована в загальній канцелярії за вх. № 17078 від 06.04. 2015 року про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач заперечував проти заявлених вимог, надавши свої усні та письмові пояснення, та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши письмові пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] з 24.03. 2011 року є клієнтом ПАТ КБ « Приватбанк» подавши анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку « Універсальна», яку 13.11. 2011 року переоформлено на картку « Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. На підтвердження вимог позивач надав суду в якості доказів: - копію Анкети -заяви про приєднання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПриватБанку ( а.с. 9); - довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] ( картковий рахунок [NUMBER] від 29.10. 2011 року) ( а.с. 8); · розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13. 11. 2011 року ( а.с. 6-7); · роздруківку з сайту Тарифи по престижним картам Visa ( а.с. 10-11); - витяг із Умов та Правил надання банкіських послуг затверджені наказом від 06.03. 2010 року № СП-2010-256, зазначаючи, що при укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідач [PERSON] заперечуючи проти факту укладання з ним та позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору № б/н від 13.11. 2011 року та надання йому банком грошових коштів за таким договором, пославшись як на добросовісного позичальника, клієнта банку та законослухняного громадянина має інші кредитні відносини, по яким відсутня будь-яка заборгованість, а отже у суду відсутні наявні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості станом на 31.12.2014 року , яка складає 39 396, 02 грн. за кредитним договором, який, на думку суду, помилково прикладений до позовної заяви. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності і справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов»язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Про те, похзивач ПАТ КБ «Приватбанк доказів укладання з відповідачем [PERSON], як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/н від 13. 11. 2011 року в письмовій формі, та надання відповідачу банком йому примірника, як то встановлено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суду не надано. Водночас, доказів надання відповідачу банком грошових коштів за наданим до суду , кредитним договором, суду також не надано. За таких обставин, у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні будь-які підстави для пред»явлення до відповідача вимог про стягнення заборгованості по неіснуючому кредитному договору чи нікчемному правочину. Посилання позивача у позовних вимогах на той факт, що між відповідачем та банком був укладений договір про надання банкіських послуг у Приватбанку, за яким, 24.03. 2011 року було видану кредитну картку « Універсальна» переоформлену банком на картку « Gold», не можуть бути прийняті як доказ укладання з відповідачем в письмовій формі кредитного договору б/н від 13. 11. 2011 року. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, 24.03. 2011 року відповідачем до ПАТ КБ «Приватбанк» дійсно було подано анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПриватБанку, в частині надання відповідчу послуг з отримання платіжної карти кредитка « Універсальна», з кредитним лімітом в розмірі 15 000, 00 гривень, на умовах кредитування встановлених банком для цієї картки. На підставі вищезазначеної заяви з банком був укладений кредитний договір SANDN50000042832699, що підтверджується довідкою від 24.03. 2011 року про умови кредитування з використання картки « Універсальна», яка є частиною цього договору ( а.с.8). На разі, інших кредитних договорів з банком не укладалось, доказів їх укладання суду позивач не надав. Водночас, в довідці про зміну умов кредитування позивач посилається на кредитний договір SANDN52000052326124 від 29.10. 2011 року, а в розрахунку заборгованості на кредитний договір № б/н від 13.11. 2011 року ( а.с.6-7). Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банкіських послуг, затверджені наказом від 06.03. 2010 року № СП-2010-256, на які посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис відповідача. що останній ознайомлений з вказаними правилами та не є частиною укладеного відповідачем з банком 24.03. 2011 року договору ( а.с. 12 - 26). Відповідно до ч.1 ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, тереграмах, якими обмінялися сторони. При цьому ч.2 ст. 208 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Вимоги до оформлення документів, в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 « Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обов»язковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій. Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 « Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявнеість додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи. Наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банкіських послуг, затверджені наказом від 06.03. 2010 року № СП-2010-256 підписаний лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», підпис відповідача [PERSON] на ньому відсутній. З письмових заперечень відповідача від 24.04. 2015 року та усних пояснень у судовому засіданні, відповідач в категоричній формі повідомив суд, що при укладанні кредитного договору 24.03. 2011 року вказані умови йому для ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з ним не узгоджувалися, їх примірник ним не підписувався та ним не отримувався, докази на це суду позивачем не надані. За вказаних обставин, вказані умови не є складовою частиною укладеного відповідачем з банком договору, а їх положення не є обов»язковими для сторони відповідача та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідна правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 11 березня 2015 року у справі 6-16 цс 15 та є обов»язковою до застосування при розгляді справ іншими судами. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed