Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просить в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 62791,05 дол. США, що згідно курсу НБУ складає501888, 86 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11056813000 від 13.10.2006, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, місцезнаходження застави: [ADDRESS] , загальна площа 44,6 кв. м., житлова площа 30,5 кв. м., (на підставі Договору іпотеки (житлове приміщення) № 31681 від 13.10.2006) шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (ЄДРПОУ: 34047020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, Київська обл., 01001) права власності на вказане майно. Позивач стверджує, що 13.10.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11056813000, відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 40000,00 дол. США, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 13.10.2021 р. або достроково зі сплатою 10,30 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, місцезнаходження застави: [ADDRESS] , загальна площа 44,6 кв. м., житлова площа 30,5 кв. м., що підтверджується Договором іпотеки (житлове приміщення) № 31681 від 13.10.2006, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . В позовній заяві зазначено, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Позивач вказує, що 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. На думку позивача, через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у відповідача станом на серпень 2014 р. утворилась заборгованість у розмірі 62791,05 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 501888,86 грн., яка складається з: 34692,86 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 277300,03 грн. заборгованість за кредитом; 28098,19 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 224588,84 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Представником позивача до суду подано заяву про зміну способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі ст. 49 ЦПК України, в якій останній просить в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 11056813000 від 13.10.2006, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 44,6 кв. м., житлова площа 30,5 кв. м., шляхом продажу на прилюдних торгах. Сторони у справі в судове засідання повторно не з`явились, судом про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод,\~\~яка відповідно до ч.1\~ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства,\~\~та\~ст. 41 Конституції України\~та ст.ст.\~321,\~328,\~330,\~334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка немала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з положень ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.546, 549, 551 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Положеннями ст.3 Закону України «Про іпотеку» (на далі «Закон») передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до\~положень ст.7\~Закону,\~ за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Як вбачається з положень ст.33 Закону та ст.ст.589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з положеннями ст.35 Закону, у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як вбачається з ч.1 ст.591 ЦК України та ст.39 Закону, задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку може здійснюватися виключно шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", де зазначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Відповідно до положень ч.1 ст.41\~Закону, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. В правовій позиції постанови Верховного суду України від 28 вересня 2016 року у справі 6-1243цс16 зазначено, що відповідно до ч.3 ст.33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Судом достовірно встановлено, що 13.10.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11056813000 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 40000,00 дол. США, цільове призначення кредиту: придбання двокімнатної квартири [ADDRESS] , зі сплатою 10,3 процентів річних за використання кредитних коштів, встановлений термін повернення кредиту 13.10.2021 р. (додаток № 1 до договору). Відповідно до п. 2.1 у забезпечення виконань зобов`язань відповідачем за даним договором кредиту прийнято заставу нерухомості (двокімнатної квартири) за адресою: [ADDRESS] , згідно договору іпотеки № 31681 від 13.10.2006 р., укладеного з відповідачем, а також укладено договір поруки № 49593 від 13.10.2006 р. з [PERSON] - третьою особою у справі. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем 13.10.2016 р. було укладено договір іпотеки № 31681 (житлове приміщення) посвідчений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Київської області Нещасною Т.М.. Предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, місцезнаходження (адреса): [ADDRESS] , загальна площа 44,6 кв.м., жила площа 30,5 кв.м. На виконання ухвали суду від 15.06.2016 р., Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області суду надано копію заяви-згоди дружини відповідача - [PERSON] , на передачу в іпотеку її чоловіком - [PERSON] квартири [ADDRESS] , АКІБ «УкрСиббанк», за договором іпотеки № 31681 від 13.10.2006 р. Згідно з п. 1.1 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмету іпотеки на день укладення даного договору складає 277750 грн. 00 коп. Згідно п. 2.1.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. З п. 4.5 договору іпотеки вбачається, що звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України. Судом достовірно встановлено, що 13.10.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки № 49593. Згідно з п. 1.3 договору поруки\~ поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення повної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Згідно витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011року, та акту від 04.04.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору № 11056813000 від 13.10.2006 року, та договором іпотеки № 31681, позичальник [PERSON] , поручитель [PERSON] , договір поруки № 49593. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 24.12.2014 року вбачається наступне. Об`єкт нерухомого майна - двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 44,6 кв.м., жила площа 30,5 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу 2-2453 від 13.10.2006 р. посвідченого державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори. Тип обтяження іпотека, підстава обтяження: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 р., боржник за основним зобов`язанням - [PERSON] , код [NUMBER] , розмір основного зобов`язання 40000 дол. США, строк виконання 13.10.2021. Згідно звіту про оцінку майна від 13.04.2016 р., вартість двокімнатної квартири загальною площею 44,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , становить 534495,00 грн. Відповідно до розрахунку, станом на серпень 2014 р. за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 62791,05 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 501888,86 грн., яка складається з: 34692,86 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 277300,03 грн. заборгованість за кредитом; 28098,19 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 224588,84 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови вищезазначеного кредитного договору. З п. 2.1.1 договору іпотеки вбачається, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в частині, а також у інших випадках,передбачених цим договором, договором про іпотечний кредит або чинним законодавством України, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань у строки, які визначені кредитним іпотечним договором, виникла заборгованість зі сплати кредиту та відсотків за користування кредиту, а тому позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved