Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], а відповідачі проживають у кватирі №15 вказаного житлового будинку, яка знаходиться поверхом вище його квартири та розташована безпосередньо над його житлом. 27.01.2017 року відбулось затоплення належної йому квартири [ADDRESS] та відповідним актом КЖРЕП №9 від 03.04.2017 року встановлено, що на стелі кухні наявні жовті плями біля люстри, на стіні, що межує з кімнатою, виявлено сліди заливу по висоті приміщення у двох місцях (від вентканала та ближче до дверей). Вказував на те, що затоплення його квартири відбулось з вини відповідачів та мало систематичний характер, оскільки повторювалось час від часу, у звязку з чим він звертався в Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та за наслідками такого звернення була проведена перевірка. Вказаною перевіркою встановлено, що причиною затоплення його квартири був прорив каналізаційної мережі в квартирі №15, проте відповідачі відмовились надати доступ до каналізаційної мережі для усунення прориву. Зазначав, що вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття його квартири становить 2746 грн. та така шкода підлягає відшкодуванню. Окрім матеріальної шкоди він також зазнав моральних страждань, оскільки затоплення його квартири мало негативний вплив на його психологічний стан, він був змушений звертатись в різні установи, проводити ремонт, що є утруднено, враховуючи пенсійний вік. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 2000 грн. На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідачів на його користь майнову шкоду в сумі 2746 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а також судові витрати по справі, зокрема судовий збір в розмірі 640 грн. та витрати на оплату звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 300 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у ньому. В подальшому в судове засідання по справі не зявились, позивач причини неявки не повідомив, а від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав, які судом визнанні не поважними, оскільки розгляд кримінального провадження Апеляційним судом Чернівецької області, в якому представник позивача приймає участь, призначено на 14 год. 00 хв. 11.10.2017 року, а розгляд даної справи був призначений на 15 год. 00 хв. цього ж дня, при чому дата судового засідання повідомлялась учасникам процесу завчасно. Відповідачі в судове засідання не зявились, в їх інтересах діяв представник, який позов не визнав та пояснив, що затоплення квартири позивача не могло відбутись з вини відповідачів, оскільки їх квартира має інше планування ніж квартира позивача та над його кухнею, де виявлено сліди затоплення, знаходиться житлова кімната квартири відповідачів, де відсутні будь-які водопровідні чи каналізаційні сполучення. Крім того, за участю працівників КЖРЕП №9 неодноразово проводилась перевірка та будь-яких неполадок, які могли б призвести до затоплення кухні позивача не встановлено. Просив відмовити в задоволенні даного позову. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що причини затоплення квартири позивача не встановлено, а проведеної перевіркою в квартирі відповідачів не знайдено неполадок водопровідних та каналізаційних систем. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON].М. показав, що він є батьком відповідача [PERSON], який на протязі тривалого часу проживає в [INFO]. Після того, як позивач повідомив його сина про затоплення квартири, вони неодноразово проводили перевірки власних водопровідних та каналізаційних систем, розбирали паркет, проте витоку води так і не знайшли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він працював на посаді сантехніка КЖРЕП №9 та проводив ряд перевірок в квартирі відповідачів, проте витоку води не виявив, що засвідчив у відповідних актах. Також вказав, що можливість затоплення кухні позивача з каналізаційних чи водопровідних труб в квартирі відповідачів виключається, оскільки планування квартир різні та над кухнею позивача знаходиться житлова кімната відповідачів. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS] (а/с 6,7). Відповідно до довідки КЖРЕП №9 від 04.04.2017 року, відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі №15 вказаного будинку (а/с 11). Квартира відповідачів знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. Дана обставина визнана сторонами в судовому засіданні. Судом встановлено, що у квартирі позивача відбулось затоплення. З тексту позовної заяви вбачається, що таке затоплення мало місце 27.01.2017 року, проте така дата не підтверджена наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Разом з тим, з пояснень позивача та показів свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що затоплення квартири позивача дійсно мало місце та відповідно до листа ДЖКГ ЧМР від 14.02.2017 року №Г-281/0-03/01 було затоплено стелю, стіну на кухні площею близько 4х2 нечистотами із каналізаційної мережі з квартири №15. Причиною затоплення є порив каналізаційної мережі в квартирі №15, проте отримати доступ до квартири №15 з метою усунення пориву не представилось можливим. Факти затоплення також підтверджено актом КЖРЕП №9 від 03.04.2017 року, без вказівки на причину такого затоплення (а/с 10, 13). Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу від 24.04.2017 року встановлено вартість матеріального збитку в сумі 2746 грн. Вказаний звіт сформований на підставі відомостей, відображених в акті КЖРЕП №9 від 03.04.2017 року. За таких обставин, судом не може прийматись вказаний звіт як належний та допустимий доказ розміру матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок дій відповідачів, оскільки лист ДЖКГ Чернівецької міської ради, який містив посилання на порив каналізації в квартирі №15 датований 14.02.2017 року, а звіт сформований 24.04.2017 року на підставі відомостей, відображених в акті від 03.04.2017 року, при цьому з тексту позовної заяви вбачається, що затоплення відбулось 27.01.2017 року та до цього мало систематичний характер. Таким чином, відсутня логічна послідовність вказаних доказів, яка б вказувала що вони стосуються однієї і тієї самої події. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що остання передбачає презумпцію вини правопорушника, у звязку з чим на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Як вбачається з актів КЖРЕП №9 від 30.06.2017 року та від 27.07.2017 року, при обстежені в квартирі [ADDRESS] внутрішньо квартирної каналізаційної мережі методом зливу води з зливного бачка в унітаз та зливу з наповненої водою ванни, а також з умивальника на кухні витоків у квартирі №7, яка розміщена поверхом нижче не виявлено. При загальному обстежені внутрішньоквартирних мереж водопроводу та каналізації в квартирі №15 витоків води з даних мереж не виявлено, на ситсемах у квартирі №7 було сухо. Крім того, в акті сантехніка КАЖРЕП №9 [PERSON] від 24.06.2017 року зазначено, що сантехніка у квартирі №15 справна. Такі обставини також підтверджені [PERSON] в судовому засіданні під час його допиту в якості свідка. Крім того, у вказаному акті [PERSON] допускає, що в квартирі №7 могло відбуватись затоплення у звязку з проведеним у вказаному житловому приміщенні ремонтом та кріпленням гіпсокартону на металевий каркас, який кріпиться до стін. Таке кріплення металевого каркасу могло пошкодити каналізаційну трубу. Таким чином, вина відповідачів в затопленні квартири позивача не доведена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed