Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач 16.07.2020 року звернувся до суду з названим позовом, вказуючи, що 07.05.2019 року між відповідачем та ТДВ « СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту US-00024 відносно транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] . 06.11.2019 року сталася ДТП за участі застрахованого транспортного засобу - автомобіля Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу - автомобіля ДАФ (DAF) державний номерний знак [NUMBER] . 27.11.2019 року постановою Святошинського районного суду м. Києва водія автомобіля ДАФ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. 12.11.2019 року до страхової компанії звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, згідно передбачених умов страхового договору. 28.11.2019 року ТДВ « СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 43972,63. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована АТ «СК «КРАЇНА», дана страхова компанія здійснила відшкодування шкоди заподіяної третім особам та виплатила 32 967,14 грн, залишилась не відшкодованою різниця у виплаті , яка становить 11005,49 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільну виплату різниці 11005,49 грн сплаченого страхового відшкодування, однак станом на час звернення до суду виплата таких коштів не відбулась. Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ", посилаючись на вищевикладене та на ст. ст. 530, 993, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ « « Про страхування» , ст. ст. 9, 12, 22, 29, 36 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 28, 175, 177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача відшкодування шкоди у розмірі - 11005,49 грн та сплачений судовий збір 2102,00 грн і судові витрати. 29.07.2020 року судом відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали із додатками було направлено сторонам для відома. 17.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив ( а.с. 61-69), яким відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та вважає їх такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Посилаючись на ст.ст. 11, 12, 15, 16, 22, 512, 526, 979, 990, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 16,27 Закону України « Про страхування», ст.ст. 1, 3, 5, 6, 9, 22, 28, 29, 33, 36, 37, 38 Закону України « Про обов`язки страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 42, 43, 46-49, 76, 77-79, 81, 83, 102, 141, 178, 182, 183, 263 ЦПК України. Просить суд в задоволенні позову відмовити . 25.08.2020 року позивач надіслав відповідь на відзив, яким обґрунтовує свої вимоги та не погоджуюється з відзивом відповідача ( а.с.83-87). Третя особа Акціонерне товариство « Страхова компанія «Країна» надіслало пояснення на позовну заяву, де зазначило, що у випадку обґрунтованості заявлених позовних вимог та їх розміру, вони підлягають стягненню безпосередньо з особи, яка застосувала свою цивільну відповідальність ( а.с.90-100). 24.09.2020 року суд задовольнив заяву відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 30.10.2020 року. 01.10.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, яку він обґрунтовує тим, що Володарський районний суд Київської області розташований територіально віддалено від с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, місця розташування АТ « Страхова компанія « Країна». Просив суд врахувати труднощі забезпечення явки представника позивача в судові засідання. Обов`язок забезпечення проведення відеоконференції покласти на Києво-Святошинський районний суд Київської області. Вирішуючи питання за клопотанням представника позивача суддя дійшла висновку про задоволення даної вимоги та проведення розгляду справи в режимі відеоконференції. В подальшому суд: 02.10, 30.10, 17.11, 04.12, 22.12. 2020 року та 15.01, 29.01, 12.02. 2021 року суд судові засідання проводив в режимі відеоконференції. 12.02.2021 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2021 року о 10:00 годині у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Володарського районного суду Київської області в режимі відеоконференції. Однак зазначений розгляд справи не відбувся, оскільки головуюча суддя захворівши короновірусною хворобою (Covid-19), починаючи з 15.03.2021 року перебувала на самоізоляції. Судовий розгляд справи було відкладено на 05.04.2021 року на 11 годину. 29.03.2021 року, на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача, яким він просить суд відкласти судовий розгляд справи призначений на 05.04.2021 року, оскільки він перебуває на амбулаторному лікуванні та не має можливості прибути в судове засідання ( а.с.235). 05.04.2021 року суд врахувавши клопотання представника відповідача судовий розгляд відклав на 11 годину 13.05.2021 року. 13.05.2021 року у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені відзиві та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Своїми письмовими поясненнями (а.с. 90-100) роз`яснили порядок розрахунку, розмір та проведення виплати страхового вішкодування на користь позивача. Суд, ознайомившись із позовною заявою, відзивом , відповіддю на відзив , письмовими поясненнями третьої особи, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача та представника відповідача викладені під час судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали матеріалів надані позивачем вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 07.05.2019 року між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту US-00024, предметом якого є страхування транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] (а.с.4-10). 06.11.2019 року в м. Київ по вул. Велика кільцева дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого позивачем автомобіля Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу - автомобіля ДАФ (DAF) державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.17). 12.11.2019 року до позивача звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту US-00024 (а.с.14). 20.11.2021 року було проведено оцінку майна, а саме визначення вартості збитку заподіяного власникові в результаті аварійних ушкоджень колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] . За результатами перевірки експерт прийшла до наступних висновків ( а.с. 18-28): 1. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) на дату ДТП становить 51161,45 гривень; 2. Ринкова (дійсна) вартість колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke), без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП з урахуванням ПДВ становить 282112,06 гривень; 3. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) на дату ДТП становить 37827,29 гривень. 28.11.2019 року на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту US-00024, предметом якого є страхування транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» , на підставі рахунку № ІСзС-0022257 від 12.11.2019 року (акт виконаних робіт); заяви про виплату страхового відшкодування від 12.11.2019 року; страхового акта № 4848 від 21.11.2019 року ( а.с.12-15) здійснило виплату [PERSON] - 43972,63 гривень ( платіжне доручення № 5510 (а.с.16). 27.11.2019 року постановою Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме, що 06.11.2019 року в м. Київ по вул. Велика кільцева дорога сталася ДТП за участі автомобіля Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу - автомобіля ДАФ (DAF) державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження на винну особу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с.161а). Постанова суду не оскаржувалася відповідачем та набрала законної сили 10.12.2019 року. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована третьою особою у даній справі АТ «СК «Країна», поліс № АО/ 1185160 (а.с. 93). 16.04.2020 року АТ «СК «Країна» здійснило виплату на вимогу ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» у розмірі - 32967,14 гривень ( а.с.94-95), з розрахунку: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (Свр) - Свр = 43972,63 гривень з ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу (Ез) - Ез=0,3603, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу на запасні частини (Сврз) - Сврз = 13427,28+30545,35*(1-0,3603)=32967,14 грн з ПДВ. В досудовому порядку 20.05.2020 року позивач ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до відповідача [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди, зокрема просили провести в добровільному порядку виплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою проведену АТ «СК «Країна» у розмірі 11005,49 гривень ( а.с.37-39). Відповідач таку виплату не провів. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить із наступних міркувань. Відповідно до п. п. 3, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що цивільна Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована третьою особою у даній справі АТ «СК «Країна», поліс № АО/ 1185160 (а.с. 93) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100 000 грн. та нульовою франшизою (обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страхова компанія зобов`язана провести виплату страхового відшкодування по ОСЦВ власників ТЗ). На цій підставі позивач звернувся з регресною вимогою до АТ «СК «Країна» , яке здійснило виплату на вимогу ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» у розмірі - 32967,14 гривень ( а.с.94-95). Отже різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, сплаченою страховиком винуватця ДТП, становить 11005,49 гривень ( а.с.37-39). За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Аналіз наведених норм матеріального закону в сукупності з іншими положеннями ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодування матеріальної шкоди у винуватця дорожньо-транспортної пригоди, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, виникає лише у разі, якщо у страховика у визначених законом випадках не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (такі випадки визначені, зокрема, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). У справах, що виникають із заподіяння шкоди, до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься, зокрема, розмір завданих збитків. Судом встановлено, що 20.11.2021 року було проведено оцінку майна, а саме визначення вартості збитку заподіяного власникові в результаті аварійних ушкоджень колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] . За результатами перевірки експерт прийшла до наступних висновків : вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) на дату ДТП склала 51161,45 гривень; вартість матеріального збитку заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) на дату ДТП становила 37827,29 гривень. на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту US-00024, предметом якого є страхування транспортного засобу Ніссан Жук (Nissan Juke) державний номерний знак [NUMBER] ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» , на підставі рахунку № ІСзС-0022257 від 12.11.2019 року (акт виконаних робіт) здійснило виплату [PERSON] у розмірі 43972,63 гривень ( платіжне доручення № 5510 (а.с.16). За умовами укладеного між позивачем та [PERSON] договору страхування розмір страхованого відшкодування визначається без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тобто страховик зобов`язаний відшкодувати страхувальнику вартість фактично завданих збитків, який визначається як вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Такі умови договору страхування не суперечать Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Положеннями статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Судом установлено, що позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, реалізував своє право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і у зв`язку з недостатністю одержаної від останнього суми для повного відшкодування завданих збитків звернувся до суду з даним позовом. Отже ураховуючи, що розмір сплаченого позивачем страхового відшкодування не перевищує розмір страхової суми, зазначеної у страховому полісі відповідача (ліміту відповідальності), позивач повинен довести, що у страховика ( АТ «Страхова компанія «Країна») цивільної відповідальності відповідача не виник обов`язок з відшкодування усієї заявленої до стягнення суми або її частини. За положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оцінка шкоди є обов`язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування, при цьому шкода, пов`язана з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховиком не відшкодовується (стаття 32), а відтак наявні підстави вважати, що ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» визначало розмір регресної виплати за результатами проведеної оцінки. Відповідно до законодавства належним доказом вартості збитків, завданих пошкодження транспортного засобу у ДТП, є акт автотоварознавчого дослідження (звіт, висновок), складений особою, що має відповідну кваліфікацію, спеціальні знання у галузі автотоварознавства та відповідний сертифікат оцінювача або статус судового експерта. Згідно з абз. 10 ч. 2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Розрахунок завданих збитків здійснюється суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 р. За №1074/8395. Згідно п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (далі - Методика), у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року N142/5/2092). Згідно із пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики). У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. З наданих позивачем доказів вбачається, що огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу відбувся 20.11.2021 року однак відповідача [PERSON] на огляд запрошено не було, його навіть не було повідомлення про проведення такого, що суперечить вимогам Методики ( а.с. 61- 69). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В даному випадку визначений розмір матеріальної шкоди не може вважатись об`єктивним, оскільки на огляд пошкодженого транспортного засобу винуватець аварії не викликалася, що в свою чергу слід трактувати, як порушення його права на захист. Отже таких доказів позивач не надав, а відтак не довів наявність у страховика цивільної відповідальності відповідача ( АТ «Страхова компанія «Країна») законних підстав для зменшення обсягу його відповідальності перед позивачем. З огляду на те, що позивач не довів правомірність стягнення майнової шкоди з відповідача, а у спірних правовідносинах обов`язок відшкодування завданих збитків закон покладає на страховика, вимоги до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди суд визнає необґрунтованими і недоведеними та відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed