Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В судовому засідання позивачка [PERSON] свої позовні вимоги уточнила . Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з жовтня 1983 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться з листопада 2011 року. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «Нечитайло». В період шлюбу ними було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами розташований в с. Сохацьке по вул. Польовій, 37 Миргородського району, свідоцтво про право власності на який вона отримала на своє імя в січні 2015 року. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га., право власності на яку вона отримала на своє імя в грудні 2014 року. Крім того в період шлюбу ними було придбано наступне майно: швейна машинка, тумбочка, телевізор, стінка меблева, мякий куточок, стіл журнальний, кухонна меблева стінка, 2 столи розсувні, холодильник «Мінськ», меблева стінка для вітальні, стіл, 2 килима розміром 2.м. на 2,5 м. , килим розміром 1,5 м. на 2,5 м., килим розміром 2.м на 3 м., медогонка, зварювальний апарат електричний, бідон алюмінієвий молочний 10 літрів, бідон алюмінієвий молочний 5 літрів, банки 60 штук. Вартість рухомого майна між нею та відповідачем узгоджено, як узгоджено і те кому з них і яке майно повинне відійти. Просить суд відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи поділити між нею і відповідачем житловий будинок розташований в с. Сохацьке по вул. Польовій 37 Миргородського району. При цьому виділити їй у власність відповідно до варіанту №1 висновку будівельно-технічної експертизи квартиру №2, що становить 12/25 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами (відображено голубим кольором в додатках №4,5 до висновку). Відповідачеві виділити відповідно до варіанту №1 висновку будівельно-технічної експертизи квартиру №1, що становить 13/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ( як відображено жовтим кольором в додатках №4, 5 до висновку). Стягти з відповідача на її користь 1710 грн. грошової компенсації в звязку із зміною розміру виділених в натурі часток. Зобовязати як її так і відповідача провести визначені в висновку будівельно-технічної експертизи перебудови в житловому будинку відповідно до отриманих ними частин з метою створення двох окремих квартир. Розподілити між нею і відповідачем земельну ділянку. Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: с. Сохацьке, вул. Польова, 37 Миргородського району по варіанту №1 висновку судової земельно-технічної експертизи ( земельну ділянку відмічено блакитним кольором в додатку №3 експертизи) , а відповідачеві виділити у власність ? частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: с. Сохацьке, вул. Польова 37 Миргородського району по варіанту №1 висновку судової земельно-технічної експертизи (земельну ділянку відмічено жовтим кольором в додатку №3 експертизи). При цьому в їхньому спільному з відповідачем користуванні залишити земельну ділянку площею 8,8 кв.м., та 2,6 кв.м., 1 кв.м., 1 кв.м. варіанту №1 висновку земельно-технічної експертизи. Дані земельні ділянки відмічені штрихом в додатку №3 експертизи. Крім того, в порядку розподілу спільного майна подружжя, виділити їй у власність рухомого майна на загальну суму 2490 грн., а саме: швейну машинку, стіл розсувний, меблеву стінку для вітальні, стіл, килими розміром 2 м. на 3 м. 2 штуки, бідон алюмінієвий 10 л., банки 60 штук. Відповідачу виділити у власність рухомого майна на загальну суму 3755 грн., а саме: тумбочку, телевізор, стінку меблеву, мякий куточок, стіл журнальний, кухонну меблеву стінку, стіл розсувний, холодильник «Мінськ», килим 2.м. на 3м. килим 1,5м на 2,5 м., медогонку, зварювальний апарат, бідон алюмінієвий 5л. Також просить стягнути з відповідача на її користь всі документально підтверджені судові витрати по справі. Представник позивачки адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги позивачки просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, в частині розірвання шлюбу та розподілу рухомого майна, оскільки вони узгодили з позивачкою ціну та конкретне майно, що повинно перейти кожному з них відповідно до заяви-узгодження. Шлюб просить розірвати, оскільки вони з позивачкою спільно не проживають з 2011 року. Вважає, що ні житловий будинок, ні земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку не підлягає розподілу, оскільки позивачка підробила всі документи на дане майно, а такі правовстановлюючі документи повинні бути визнанні незаконними. Позов про визнання правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку ним до суду на даний час не подавався, але буде подаватися. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов в цій частині підлягає до задоволення. Також судом встановлено, що за позивачкою [PERSON] зареєстровано право власності на будинковолодіння розташоване в с. Сохацьке по вул. Польовій, 37 Миргородського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічним паспортом (а.с.15). Позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5323283410:10:001:0015, що розташована в с. Сохацьке по вул. Польовій,37 Миргородського району. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (присадибна земельна ділянка) (а.с.16-20). Судом розяснювалося відповідачеві право на звернення до суду з відповідним позовом про визнання недійсними правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. Станом на час розгляду судом справи по суті, відповідач [PERSON] не звертався до суду з таким позовом. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Спірне будинковолодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.12). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За таких обставин, суд на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи приходить до висновку щодо презумпції спільності майна подружжя, в силу якої зворотне доводить особа, яка вважає, що майно не є подружнім та щодо того, що юридичне оформлення права власності не змінює статусу цього майна, як набутого у шлюбі. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи експертом запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку та господарських споруд розташованих в с. Сохацьке по вул. Польовій 37 Миргородського району (а.с.22-56). Позивачка наполягала на першому варіанті розподілу визначеному у висновку експертизи. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивачки [PERSON] щодо поділу житлового будинку та господарських споруд розташованих в с. Сохацьке по вул. Польовій 37 Миргородського району є правомірними. Погоджується суд і із запропонованим позивачкою варіантом розподілу житлового будинку (№1 висновку будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи) , оскільки він має найменший відступ від ідеальних часток і найменший розмір компенсації внаслідок невідповідності часток. Також судом враховується інвалідність позивачки. Отже позивачці слід виділити квартиру №2, а відповідачеві квартиру №1 відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи, варіант розподілу №1. При цьому зобовязати сторони провести відповідні перебудови та переобладнання в будинку необхідні для створення двох самостійних квартир, як це зазначено у варіанті №1 висновку будівельно-технічної експертизи. Стосовно розподілу земельної ділянки, суд приходить до наступного переконання. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, 377 ЦК України. Тому, за даних обставин, частина земельної ділянки, одержаної одним із подружжя у порядку приватизації, відійде у власність іншого із подружжя разом із частиною житлового будинку, який поділений між подружжям. Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи надається три варіанта поділу спірної земельної ділянки ( а.с. 58-72). Позивачка наполягає на першому варіанті розподілу і цей варіант узгоджується із запропонованим нею варіантом розподілу житлового будинку та господарських споруд, не призведе до порушення прав відповідача, а тому суд вважає необхідним погодитися з позивачкою та прийняти саме запропонований нею варіант розподілу земельної ділянки. Стосовно розподілу рухомого майна, суд приходить до наступних переконань. Ст. ст. 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визнано домовленістю між ними. Відповідно до положень постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" судом перевіряється наявність майна на час припинення спільного ведення господарства, яке позивач просив розділити, обсяг спільно нажитого майна та з'ясував джерело і час його придбання. Сторонами підписано заяву-узгодження щодо наявності рухомого майна, яке підлягає поділу та його вартості, дійшли сторони і згоди про те, кому і яке майно відійде (а.с. 97), а тому уточнений позов і в цій частині підлягає до задоволення. Оскільки частка рухомого майна, яке відходить до позивача є більшою, ніж частка, яка передається позивачці, [PERSON] повинна отримати від відповідача грошову компенсації вартості різниці таких часток. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою доведено понесені нею витрати по оплаті вартості експертиз (а.с.1-2), витрати по оплаті послуг адвоката (а.с. 94-95 ). Дані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved