Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, упущеної вигоди та компенсації моральної шкоди. Свій позов мотивував тим, що він проживає у [ADDRESS]. У підсобному господарстві він мав три корови, одна з яких Лебединської породи, 05.07.2001 р.н. Вранці 31.07.2014 р. його дружина- [PERSON] відігнала корів до місця, де їх збирає пастух та передала для випасання відповідачу- [PERSON]. Між власниками корів існує усна домовленість про порядок чергування, щодо випасання корів, тобто кожний власник повинен чергувати таку кількість днів, скільки має голів корів. 31.07.2014 р. в порядку черговості стадо випасав [PERSON]. Увечері цього ж дня, робітники сільгосппідприємства «Зоря» повідомили його дружині про те, що біля р.Десна, на пасовищі лежить їх поранена корова. Після цього також до них додому приходив відповідач, який підтвердив що корова поранена та залишилась на місці випасання. Тобто на момент пригону стада відповідач вже знав, де знаходиться корова сім'ї [PERSON]. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, хоча дружина [PERSON], по телефону зв'язувалася з відповідачем того ж дня та пропонувала відшкодувати завдану шкоду, пов'язану із загибеллю корови. Позивач вважає відповідача винним у неналежному виконанні своїх обов'язків, що призвело до загибелі корови та просив стягнути з [PERSON] відшкодування збитків (реальних) спричинених загибеллю корови, збитків компенсації втраченої вигоди та моральної шкоди і судових витрат. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, подав суду заяву про збільшення позовних вимог у частині відшкодування збитків, спричинених загибеллю корови, з посиланням на доводи, викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні підтримав позов та доповнив, що більше тридцяти років між мешканцями [ADDRESS] існує усна домовленість про почергове випасання корів в загальному стаді. Всі мешканці знають свою чергу по випасанню та дотримуються її. Кількість днів випасання кожною сім'єю залежить від кількості голів худоби у господарстві відповідної особи. 31.07.2014 року після випасання корів за чергою [PERSON], одна з корів [PERSON]. не повернулась до господарства. З цього приводу дружина позивача зверталась до відповідача особисто з питання виплати компенсації після загибелі корови, але відповідач не визнав своєї вини та відмовився сплачувати кошти, рекомендувавши звернутися до суду. Цього ж дня сім'я [PERSON], знайшовши на березі р. Десна поблизу с.Леньків поранену корову, у якої були поранення не сумісні із життям, намагались запросити приватних закупівельників для проведення реалізації тварини, але корова померла до прибуття останніх. 01.08.2014 року вони звернулися до ветеринарної лікарні у м.Новгород-Сіверський, для проведення розтину тіла тварини з метою встановлення причини її загибелі. 01.08.2014 року ветеринарні лікарі Новгород-Сіверської районної ветеринарної лікарні комісійно у присутності свідків провели розтин тварини та склали відповідний документ, у якому зазначили що загибель тварини настала від механічного пошкодження черевної порожнини, розриву стінки черевної порожнини. Тому сім'я [PERSON] вирішила звернутися до суду з приводу відшкодування завданих збитків у результаті порушення зобов'язання пастухом [PERSON] Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно між мешканцями села Леньків, Новгород-Сіверського району більше сорока років існує усна домовленість про почергове випасання корів у загальному стаді. 31.07.2014 року була черга випасати худобу його сім'ї тому він приймав зранку більше ніж п'ятдесят корів від мешканців села у тому числі три корови сім'ї [PERSON]. Випасають корів недалеко від села Леньків близько, на відстані у один кілометр. При собі він мав лише годинник, а мобільного телефону у нього не було. Коли корови напились з р.Десна води і вийшли на берег, то біля нього проходили мешканці села на прізвище «Дубовець», які повідомили йому що одна корова з стада поранена. Він побачивши що корови вийшли із водойми, а одна залишилась у річці і у неї з черевної порожнини було видно частину кишечнику, вигнав корову з річки на берег, але не знав чия саме це корова тому близько 19 годин 40 хвилин розпустив інших корів та побіг до села кликати на допомогу. Після встановлення власника пораненої корови, він одразу ж після 20 години 00 хвилин пішов додому до [PERSON], де зустрівся з [PERSON] та повідомив його про те що сталось, на що [PERSON] відповів що дружина вже поїхала до річки. Винуватим себе не вважає, оскільки корова отримала поранення у результаті отримання проколу черевної порожнини рогом іншої корови і врятувати тварину було неможливо, оскільки була сильна кровотеча та з черевної порожнини через отвір випала частина кишечника. Адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON], взагалі не винен, можливості запобігти загибелі тварини у нього не було і коли корови «бодаються» пастух нічого не може вдіяти. Свідок [PERSON], у судовому засіданні дав показання про те, що він працює ветеринарним лікарем Новгород-Сіверської райветлікарні та за викликом 01.08.2014 року із с.Леньків проводив з колегами виїзд до вищевказаного села з метою встановлення причини загибелі корови, що належала [PERSON] Розтин тіла тварини вони проводили у присутності свідків на пасовищі поблизу с.Леньків та після проведення розтину було встановлено, що одна корова рогом ударила у черевну порожнину іншу корову та було виявлено розрив черевної порожнини, розрив тонкого і товстого кишечника, втрата великої кількості крові, про що було складено відповідний документ та додав, що біля місця, де лажав труп тварини були наявні плями засохлої крові. При таких механічних пошкодженнях тварину врятувати неможливо і максимальний час життя після отримання такого пробиття 30-40 хвилин. Також на запитання адвоката [PERSON], з приводу заповнення графи «В п.4» Протоколу розтину тварини (по чиїй провині сталася загибель тварини) підтвердив, що дійсно він особисто написав, що пастух [PERSON], не догледів за твариною що призвело до загибелі, але це не входило до його компетенції встановлювати винуватця у даному випадку. Свідок [PERSON], у судовому засіданні дала покази про те, що при події яка відбувалась 31.07.2014 року у їх селі Леньків вона присутня не була, але у даного пастуха [PERSON], на його чергуванні це не перший випадок подібного роду. Колись в їх селі при чергуванні [PERSON], корова [PERSON] також постраждала та причиною на її думку таких випадків є те, що [PERSON], завжди сам пасе корів, а у стаді більше 50 голів і тому йому неодноразово робили зауваження з цього приводу. Підтвердила той факт, що багато років між власниками корів усталеною є практика випасу худоби у порядку чергування, довіряючи випасати своїх корів пастуху. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показала, про те що вона дружина [PERSON], -власника загиблої корови. 31.07.2014 року вона особисто між 06-00 год. та 06-30 год., ранку виганяла трьох своїх корів з двору для випасання та передала їх пастуху -[PERSON]. Вечором цього ж дня після 19-30 год., додому повернулись дві корови, а одна не прийшла. Їй на мобільний телефон подзвонила [PERSON] яка повідомила про те, що бачила особисто поранену корову за селом біля р.Десна. Їх син одразу ж пішов шукати корову, а [PERSON], приходив до її чоловіка та повідомив про те, що корова отримала пошкодження несумісне із життям та що необхідно хоча б здати її на м'ясо. Їх сім'я також мали намір хоча б дорізати корову, але корова загинула. Вона особисто біля 22-30 год., телефонувала [PERSON], та повідомила про смерть корови, але він відповів, що ні в чому не винен та відшкодовувати шкоду відмовився порекомендувавши їй звернутися до суду. Також зранку 01.08.2014 року вона ходила додому до [PERSON], але він повторно сказав що ні в чому не винен і порекомендував їй звернутися до суду. На її думку [PERSON], винен у тому, що вчасно не повідомив про випадок з їх коровою та неналежним чином виконував обов'язки по випасанню корів. Вона впевнена, що коли корови починають «бодатись» їх можна було розігнати. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [ADDRESS], та більше 16 років працює дояркою ТОВ «Зоря». Також вона має у своєму господарстві власних корів. У їх селі існує звичай про випасання корів мешканцями села у порядку черговості у залежності від кількості голів. 31.07.2014 року близько 19 години до неї додому прибігла [PERSON] та повідомила про те, що мабуть колгоспна корова лежить поранена на пасовищі біля р.Десна. Вона разом з [PERSON] та [PERSON] одразу ж відправились на пасовище, по дорозі зустріли колгоспних пастухів: [PERSON], [PERSON] і підійшовши до корови [PERSON] одразу ж впізнала, що корова належить сім'ї [PERSON]. Звідти вони зателефонували [PERSON] та повідомили про випадок з її коровою. Пастуха [PERSON]. біля корови не було, корова ще дихала, а навколо були засохлі плями крові. Також на місце прибув [PERSON]. При цьому зауважила, що хоча вона і має досвід догляду за коровами, коли черга випасання її сім'ї вони обов'язково випасають корів по двоє-троє осіб. У її практиці були випадки, що корови починали «бодатись» і оскільки вона не одна пасла корів, то разом вдавалось розігнати корів. Виявити у стаді поранену корову можна, оскільки на неї починають кидатися інші корови і тварини стають дуже агресивними і починають голосно ревти тому навіть якщо пастух іде попереду стада він обов'язково це почує. У випадку з коровою сім'ї [PERSON] підкреслила, що на траві були несвіжі плями крові біля тварини що свідчить про сплин значного проміжку часу від отримання поранення твариною. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показала, що вона проживає у [ADDRESS] і особисто тримає у господарстві одну корову. 31.07.2014 року вона зранку вигнала корову та передала пастуху [PERSON], черга якого попадала цього дня випасати корів. Близько 14-00 години до неї додому зайшла сусідка- [PERSON], яка передала що їй необхідно піти на пасовище. Коли вона зі співмешканцем пришла на луг, то побачили, що пастух [PERSON], знаходиться приблизно у двох кілометрах від стада, хоча повинен був бути біля стада. Стадо у цей час знаходилося біля р.Десна і годину поки вона забирала свою корову, [PERSON] до стада не підходив, а вечором вона бачила вже після 20-00 години, як син [PERSON] шукав свою корову яка не повернулася додому. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що він є мешканцем [ADDRESS] та 31.07.2014 року на велосипеді поїхав купатися на р.Десна з братом. По дорозі зустріли пастуха [PERSON]. він був на відстані близько 200-300 метрів від корів. Через годину покупавшись та повертаючись додому біля р.Десна на березі він побачив, що лежала о 17-30 год. корова, а біля неї плями крові, одразу ж він під'їхав до пастуха [PERSON] та повідомив про те, що на березі лежить поранена корова. Також додав, що впевнений коли саме за часом точно це побачив, оскільки вже о 18-00 годині дістався дому. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що він проживає все життя у [ADDRESS] та працює пастухом у ТОВ «Зоря». 31.07.2014 року після 19-00 години він їхав на луг перевірити інших пастухів ТОВ «Зоря», о 19-30 год. на лугу він зустрів [PERSON], який повідомив, що на березі р.Десна лежить поранена корова мабуть колгоспна, але [PERSON] розпізнала що корова належить сім'ї [PERSON]. Біля пораненої корови він бачив плями крові і впевнений, що у таких випадках коли корови починають «бодатися» їх необхідно розігнати. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, та не спростовується сторонами, що позивачу [PERSON], на праві власності належала корова по кличці „Зорька" породи „Лебединська" (а.с.8). За звичаєм та усною домовленістю між жителями [ADDRESS] в тому числі між позивачем та відповідачем існує усна угода про почерговий випас корів, що підтверджується поясненнями позивача, відповідача та показаннями свідків. Суттєвими умовами угоди являвся обов'язок осіб, які випасають стадо корів відповідати за зберігання корів та повернення їх неушкодженими після випасу. 31.07.2014 року була черга випасати стадо корів, в якому знаходилась також корова позивача з кличкою „Зорька"-відповідача [PERSON] Випас худоби позивач довірив відповідачу [PERSON] Останній не здійснив належний догляд за тваринами, у результаті чого корова, що належить сім'ї [PERSON] отримала механічне пошкодження у виді розірвання з правого боку черевної порожнини, розриву тонкого та товстого кишечника, втрати великої кількості крові, що підтверджується протоколом розтину тварини за №18 від 01.08.2014 року та що стало причиною загибелі тварини (а.с.9). Згідно ст.526 ЦК України- зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 614 ч.1 ЦК України- особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Стаття 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов'язання настають відповідні правові наслідки, в тому числі відшкодування збитків та моральної шкоди. Обговорюючи питання невизнання відповідачем [PERSON], позову, суд вважає його поведінку як таку, що спрямована на уникнення відповідальності за неналежне виконання ним зобов'язання. За встановлених вище обставин, суд остаточно приходить до висновку у необхідності стягненні з відповідача [PERSON] на користь позивача шкоди, завданої неналежним виконанням зобов'язання по випасанню корови, що призвело до загибелі корови позивача. Обговорюючи питання розміру відшкодування завданої матеріальної шкоди, суд виходить з середньої ваги корови у Новгород-Сіверському районі 450 кг. (а.с.10) помноженої на середню вартість корови молочної породи продуктивного віку 20-22 грн. за 1 кг. живої ваги (а.с.35), що становить 9000 гри. Водночас, враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем у розмірі 8500 гри., позов в цій частині має бути задоволений в межах позовних вимог у повному обсязі у частині стягнення матеріальної шкоди. Обговорюючи питання про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вона підлягає частковому відшкодуванню відповідачем, оскільки внаслідок неналежного виконання ним зобов'язання і позивач змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, що призводило до постійних переживань сім'ї [PERSON]. Водночас, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 2000 грн. є завеликою та підлягає зменшенню до 1000 грн. Позов у частині стягнення у якості відшкодування збитків (упущена вигода), компенсації втраченої вигоди у розмірі 2513 грн. 76 коп, за висновком суду задоволенню не підлягає.

Outcome: partial