Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

Згурівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щодо яких вона є одинокою матір`ю. Відповідачка більше року не проживає разом з дітьми, залишила їх проживати у своєї матері, бабусі дітей [PERSON] . Місце перебування відповідачки невідомо. Відповідачка вихованням дітей не займається, морально дітей не підтримує, їх здоров`ям не цікавиться. Відповідачкою не створені умови для проживання дітей. Відповідачка свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір покласти на відповідачку. В судове засідання учасники справи не з"явились. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Представники позивача Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування - Лобода Т.О., Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації - Лобода Т.О., Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Отцевич О.Ю., направили до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву та заперечень проти позову до суду не направила. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце розгляду справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка учасників справи не перешкоджає слуханню справи. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с.5,6, копії Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України - а.с.7,8). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою фактично не проживає. Неповнолітні діти також зареєстровані за вказаною адресою (довідки - а.с.11,13,14). Зареєстрованого нерухомого майна відповідачка у власності не має. Рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради від 25.02.2011 року № 25 відповідачці [PERSON] , як багатодітній, позачергово було надано дві кімнати у гуртожитку по [ADDRESS] , також був вручений ордер про вселення у житлове приміщення ( довідка - а.с.12). За місцем проживання відповідачки відсутні належні житлово-побутові умови, в будинку брудно, в кімнатах важке повітря, запас продуктів недостатній, діти не в повній мірі забезпечені одягом (копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї - а.с.20). Діти знаходяться на повному утриманні бабусі [PERSON] , яка за станом здоров`я, не може повністю забезпечити дітей всім необхідним та займатись їх вихованням. Відповідачка навчанням і вихованням дітей не цікавиться, на запрошення класного керівника не з`являлась (інформація навчального закладу - а.с.19). Рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Згурівського району Київської області від 17 вересня 2020 року № 49, визнано стан виконання батьківських обов`язків відповідачкою [PERSON] незадовільним (копія рішення - а.с.9). За місцем проживання відповідачка [PERSON] характеризується негативно (характеристика - а.с.10). Відповідачка не працевлаштована, до центру зайнятості з питання працевлаштування не зверталась (довідка Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості - а.с.21). На обліках у лікарів нарколога, психіатра та дерматовенеролога відповідачка не перебуває (медичні довідки - а.с.16-18). Згурівською районною державною адміністрацією затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей (Висновок - а.с.22). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідачка [PERSON] свідомо не виконує батьківські обов"язки щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не займається їх вихованням, морально не підтримує та матеріально не забезпечує. Відповідачкою не створені умови для проживання дітей. Поважні причини для невиконання батьківських обов`язків відповідачкою судом не встановлені. На даний час діти повністю знаходяться на вихованні та утриманні бабусі, яка через вік та за станом здоров`я неспроможна належним чином дбати про дітей. Відповідачка інтересу до долі синів не виявляє, не відвідує їх більше року. З огляду на це, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Після позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , суд вважає за необхідне передати неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , для опікування органу опіки та піклування для її подальшого влаштування. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved