Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М. Паращука та просив скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі на посаді завідувача гуртожитку Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В обґрунтування вимог вказує, що з 27.11.2000 року працював на посаді завідувача гуртожитку Тернопільського вищого професійного училища №4 в ім. М. Паращука. 12.11.2014 року був звільнений із вказаної посади на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Вважає, що дане звільнення є незаконним, оскільки факт перебування його у нетверезому стані є надуманим та не підтверджується належними доказами. Посилаючись на наведене просить позов задовольнити У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача Снігурська І.Г. позов не визнала та суду пояснила, що звільнення позивача з посади за п. 7 ч. 1 ст.40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані відбулося за наявності установлених законом підстав. Факт перебування [PERSON] на робочому місці у робочий час в нетверезому стані підтверджується актом від 11.11.2014 року, показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, [PERSON] направлявся для проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, однак від його проходження відмовся. Крім того, позивачем не представлено суду будь-яких доказів, які підтверджують протилежне та спростовують доводи відповідача. Посилаючись на наведене, просить відмови у задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.11.2000 року працював на посаді завідувача гуртожитку Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М. Паращука. Відповідно до акту «Про перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані», складеного 11 листопада 2014 року працівниками Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М. Паращука, [PERSON], [PERSON], Снігурською І.Г., [PERSON], [PERSON] встановлено, що 11 листопада 2014 року о 14 .00 год [PERSON] перебував на своєму робочому місці в нетверезому стані, про що свідчив різкий запах алкоголю, неадекватна поведінка, підвищення голосу, бурхлива розмова. [PERSON] було запроновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння за направлення адміністрації та в супроводі заступника директора з господарської частини [PERSON], що підтверджується актом «Про перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані» від 11 листопада 2014 року та направленням Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М. Паращука за №715 від 11.11.2014 року. Однак, [PERSON] відмовився проходити медичний огляд, про що не заперечив позивач у судовому засіданні. 12 листопада 2014 року виконувачем обов'язків директора ТВПУ №4 ім. М. Паращука видано наказ № 123-к про звільнення позивача із займаної ним посади з 12.11.2014 року на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Факт появи [PERSON] 11 листопада 2014 року на роботі у робочий час в нетверезому стані підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що 14 год. 00 хв. 11 листопада 2011 року на території училища був затриманий позивач [PERSON] із різко виявленими ознаками алкогольного сп'яніння, зокрема, різкий запах алкоголю, неадекватна поведінка, підвищення голосу, бурхлива розмова. Останньому було запропоновано надати пояснення щодо перебування на робочому місці у нетверезому стані та проти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння. Однак, [PERSON] відмовився. 11.11.2014 року у присутності [PERSON] у кабінеті директора училища був складений акт від 11.11.2014 року про перебування у нетверезому стані, який був оголошений позивачу. [PERSON] від підпису та отримання даного акту відмовився. Свідок [PERSON] надала суду аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 11 листопада 2014 року він був запрошений у кабінеті директора училища, де також був присутній позивач, для складення акту про перебування [PERSON] на робочому місці у робочий час у нетверезому стані та відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. У [PERSON] візуально були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема, різкий запах алкоголю, неадекватна поведінка, бурхлива розмова. [PERSON] пропонувалось надати пояснення та пройти огляд на стан сп'яніння, на що він відмовився. Відповідно, був складений акт про перебування позивача 11.11.014 року у нетверезому стані, який був оголошений позивачу. [PERSON] від підпису та отримання даного акту відмовився. Встановлено, що [PERSON] не є членом профспілкової організації ВПУ №4, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, у тому числі покази свідків, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами п.7 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року , суди вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст.40 КЗпП, повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку." Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання підтверджено факт перебування [PERSON] 11 листопада 2014 рок у робочий час о 14 00 год. на території училища в нетверезому стані, а тому позивач був звільнений з роботи за п.7 ст.40 КЗпП України згідно вимог чинного законодавства. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи суд вважає, що звільнення [PERSON] з посади за п. 7 ч. 1 ст.40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані відбулося за наявності установлених законом підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника, а тому позов до задоволення не підлягає. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він не перебував 11.11.2014 року у робочий час на робочому місці у нетверезому стані, що йому не пропонувалось пройти медичний огляд та він не був ознайомлений із актом від 11.11.2014 року, як такі, що спростовуються наявними матеріалами справи, показами свідків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивачем не подано суду будь-яких доказів на підтвердження власних доводів та спростування доказів відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Безпідставними є посилання позивача на відзнаки за високоефективну працю одержані ним за весь час роботи в училищі, оскільки дані заохочення не мають значення для вирішення даної справи.

Outcome: dismissed