overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому зазначає, що з 04.09.1999 року до 20.07.2010 року він перебував у шлюбі з відповідачкою Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07.02.2014 року було визначено місце проживання їх неповнолітньої доньки, а саме з ним. Відповідачка проживає від дитини окремо, ухиляється від виконання свого обов"язку щодо утримання доньки. В даний час відповідачка не працює, що не дає йому можливості визначити частку від заробітку для сплати аліментів. Тому, він звернувся до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1286,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка до суду не з"явилась, не скористалась своїм правом надати пояснення, підтвердити чи споростувати обставини викладені в позовній заяві; причини неявки не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 04.09.1999 року перебував в шлюбі з відповідачкою. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.07.2010 року шлюб між ними розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07.02.2014 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO] з позивачем [PERSON] (а.с. 10). Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1286,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1991 року. З часу придбання будинку він зареєстрував у ньому свого сина [PERSON], який жив з ним та на той час був неповнолітнім. В 1999 році син поїхав в м. Київ де вступив до вищого навчального закладу. З 2004 року, тобто з часу закінчення навчального закладу, син в будинку не живе, речей його в будинку не має. Він пенсіонер, отримує незначну пенсію та не може оформити субсидію оскільки в його будинку зареєстрований працездатний син, який дуже рідко приїздить до нього в гості та не може знятися з реєстраційного обліку за браком часу. Просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідач більше року не проживає в його будинку без поважних причин. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав з підстав, зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився, 25.07.2014 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, проти позову не заперечує, в заяві зазначає своє місце проживання м. Київ. Від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшла заява про слухання справи у відсутність представника управління. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1991 року, що підтверджується договором (а.с.5-6). Згідно виписки з домової книги та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області відповідач зареєстрований в будинку позивача (а.с.7,9). Ті обставини, що відповідач не мешкає в будинку позивача з 2004 року, підтверджуються актом квартального комітету (а.с.8), ці обставини не заперечує і сам відповідач, який визнав позов. Позивач, являючись пенсіонером, не може оформити субсидію оскільки в його будинку зареєстрований працездатний син. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між нею та відповідачем 09 квітня 2010 року Відділі реєстарції актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області \~, актовий запис № 67. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку Анастасію, [INFO].\~Шлюбні стосунки з відповідачем були припинені з 2013 року, в звязку несумісністю характерів та відсутністю взаємопорозуміння.Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позов. \~ \~В судовому засіданні \~позивач позовні вимоги підтримала. Строк для примирення їй не потрібен. Після розірвання шлюбу просила зазначити дошлюбне прізвище " Кокшарова" . Відповідач в судове засідання не з"явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку,заяви про розгляд справи у його відсутність та запереченнь проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON]. є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу заначити дошлюбне прізвище «Кокшарова». Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу так як їх сімейне життя не склалось. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки. Сторони по справі не підтримують сімейних та подружніх стосунків, проживають окремо один від одного. Позивач вважає, що їх шлюбні відносини існують формально, шлюбних стосунків вони не підтримують. Спору про розподіл спільно нажитого майна між ними не має. Просить неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]. Сторони до суду не з"явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.01.2007 року. Одруження виявилось невдалим, вони втратили почуття кохання та взаємоповаги . На даний час не підтримують сімейних та подружніх стосунків. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: шлюб розірвати; неповнолітнього [PERSON] [INFO] залишити проживати разом з матір'ю [PERSON]; залишивши прізвище відповідачу після розірвання шлюбу "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Володимир-Волинської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві посилається на ту обставину, що [INFO] помер його дядько [PERSON]. На випадок смерті заповіту він не залишив, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, а саме на належну йому 50/100 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 350 м.кв., яка розташована по [ADDRESS] Він є спадкоємцем першої черги за законом і має право на спадкування даного майна. Вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки доглядав свого дядька, здійснив його поховання та звернувся у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім нього спадкоємців немає. На даний час він бажає оформити спадщину, однак у нотаріальній конторі йому у цьому відмовляють через те, що покійний не виготовив за життя правовстановлюючих документів на належну йому частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Те, що 50/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 350 м.кв. по [ADDRESS] належали його покійному дядькові [PERSON], стверджується свідоцтвом про його смерть, технічним паспортом на об"єкт нерухомого майна, роз"ясненням державного нотаріуса, копією реєстраційного посвідчення, копією державного акту на право приватної власноті на землю. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO], право власності на 50/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 350 м.кв. по [ADDRESS]. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, Представник відповідача [PERSON] у попереднє судове засідання не з»явилася, проте подала заяву про повне визнання позову та просить розглядати справу у її відсутність. Перевіривши матеріали справи, роз»яснивши наслідки визнання позову, з урахуванням безумовного визнання позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та є безумовним, суд задовольняє позов повністю. На підставі ст.328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Даниловобалківської сільської ради Ульяновського району, [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилаються на те, що в с. Данилова Балка Ульяновського району проживала спадкодавець - [PERSON] яка мала спадкове майно - земельну ділянку ( пай) № [NUMBER] розміром 4.05. га , яка розташована на території Даниловобалківської сільської Ради Ульяновського району. За життя [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях кожному, яким заповідала зазначену земельну ділянку . [INFO] року [PERSON] - померла. На даний час оформити право на спадщину в нотаріуса позивач не може, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Своєчасно заяву не подав через те, що вважав, що для прийняття спадщини достатньо наявності в нього заповіту. Позивач в судове засідання не з"явився , направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності , позов підтримую в повному обсязі. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю 3 місяці. Представник відповідача Даниловобалківської сільської ради Ульяновського району в судове засідання не з'явився, але направив суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, справу просить розглянути в його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але направили до суду письмову заяву, в якій позов визнають повністю, справу просять розглянути в їх відсутності. Суд , оцінюючи докази, рахує, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті 09.03.2010 року склала заповіт, який посвідчений секретарем Грушківською сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, і заповіла все належне їй майно в рівних долях на ім"я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент її смерті заповіт не змінено і не відмінено. Таким чином, позивач являюється спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав, що для прийняття спадщини достатньо наявності в нього заповіту. За таких обставин суд рахує причину пропуску позивачами строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини поважною і вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на 3 місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво посилаючись на те, що він на території свого домоволодіння збудував лазню , розміром 3,35 х 4,10 м. за адресою: [ADDRESS], та гараж з погребом, розміром 4,00 х 6,00 м., за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на ст. 376 ЦК України, просить визнати право власності на самочинне будівництво. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, просить розглянути справу у його відсутність, проти позову заперечень не надав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає,що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належать житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS], Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2014 року, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 3-469 на земельну ділянку, площею 0,0479 га; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2014 року, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 3-467 на земельну ділянку, площею 0,1000 га; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2014 року, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 3-463 на житловий будинок з надвірними будівлями ( а.с. 22-27). Згідно висновків комунального підприємства "Проектне бюро міста Ізюма" від 02.04.2009 року, самочинно збудовані позивачем будівлі, виконанні з порушенням ДБН, без відповідного дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, дозволу виконкому Ізюмської міської ради, оформлення технічної документації.( а. с. 7-8). Письмова згода сусідів для оформлення будівництва не потрібна. Відповідно до ст. 376 ч.3 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці ,що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 статті 376 ЦК України, встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Права інших осіб не порушуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Промбуд-2» про визнання незаконною відмови у виготовленні документів для приватизації квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.81 року, Московським виконкомом міста Харкова, на сім'ю позивача було видано ордер № 0832 на право зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS]. У теперішній час в зазначеній квартирі мешкає з сином [PERSON], третьою особою у справі. В лютому 2010 року [PERSON], звернувся до ПАТ "Промбуд-2" на балансі якого знаходиться будинок, з письмовою заявою про оформлення приватизації вищевказаної квартири. Позивачеві було відмовлено в задоволенні його вимог на підставі того, що цей будинок є сімейним гуртожитком, а кімната в гуртожитку приватизації не підлягає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач та третя особа у судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно, у зв»язку із чим суд розглядає справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ордеру № 0832 від 07.07.1981 року [PERSON] було надано право на зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно наданої суду довідки, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON]. Судом встановлено, що зазначена квартира була надана позивачу в якості кімнати у гуртожитку на час знаходження [PERSON] в трудових відносинах з ВАТ «Промбуд-2», а в постійне користування - згідно ордеру № 0832 від 07.07.81 року, виданому Московським РВК м. Харкові зі зняттям позивача з квартирного обліку. Згідно п. 4 ст.5 Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію державного житлового фонду отримують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах або перебували на квартирному обліку тих, що потрібують поліпшення житлових умов до введення в дію дійсного закону. На підставі того, що судом встановлено постійне, з 1981 року, проживання [PERSON] квартирі [ADDRESS]; квартира була передана позивачеві в постійне користування, суд не вбачає правових підстав для відмови у виготовленні документів для приватизації зазначеної квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "УСК "ГАРАНТ-ЛАЙФ" про захист прав споживача страхових послуг зі страхування життя. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв 24 грудня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі та зобов"язання поновити електропостачання. Оскільки складання повного тексту рішення вимагає значного часу, суд обмежується складанням та оголошенням його вступної та резолютивної частини. На підставі наведеного, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 15-16, 714 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2007 року о 16 год. 30 хв. по вул. Любецькій в м. Чернігові [PERSON] керуючи автомобілем «Опель» реєстраційний номер [NUMBER] під час виїзду з місця стоянки та зміни напрямку свого руху ліворуч проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась перед початком свого руху та зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що даний маневр буде безпечним, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався у попутному напрямку, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під його керуванням. В результаті ДТП автомобілю марки «Skoda Oktavia» завдані механічні пошкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпечених транспортних засобів та за спільною згодою між ним та [PERSON] щодо обставин її скоєння,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи", в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 960 грн. 56 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працював у відповідача на посаді начальника цеху фарбування автобусів. 05.04.2013 року був звільнений з роботи згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. На дату звільнення з роботи відповідач не провів остаточний розрахунок в частині компенсації невикористаних 82 дні відпустки, а тому заборгованість становить 5 960 грн. 56 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою позов з уточненням підтримав, просив вимоги задоволити та проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 квітня 2011 року працював в ТзОВ «Львівські автобусні заводи». 05.04.2013 року звільнений з роботи із посади начальника цеху фарбування автобусів, у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, відповідно до записів у трудовій книжці. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суму виплачених доходів за період 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. вбачається, що за I квартал 2013 року ТзОВ «Львівські автобусні заводи» позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 7160,56грн. та виплачено 1200грн., а відтак сума заборгованості перед позивачем становить 5 960 грн. 56 коп., яка підлягає стягненню в користь позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в силу положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved