Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за місцем своєї реєстрації фактично не проживає більше десяти років, комунальні платежі не сплачує, станом будинку не цікавиться. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до приписів ч. 5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивачі не заперечували проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачів та допитавши свідків, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до Договорів дарування частини будинку з надвірними будівлями б/н від 08.04.2015 та 09.04.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1189 та № 1208 відповідно, [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON], прийняв у власність 2/3 та 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] передав безоплатно , а [PERSON], прийняв у власність 2/3 та 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с. - 3, 4/. Відповідно до Довідки - по квартирної картки з місця проживання про склад сім'ї та прописку за формо. №17 від 09.10.2015 року, виданої Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в харківській області, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Копією домової книги житлового будинку [ADDRESS], згідно якої відповідач значиться зареєстрованим в даному домоволодінні. /а.с - 5-8/. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, [PERSON] більше десяти років за адресою: [ADDRESS], не з'являється, комунальні послуги не сплачує, будинком не цікавиться. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, повідомили суду, що [PERSON] не мешкає у будинку [ADDRESS] близько десяти років, його особистих речей в будинку немає. При цьому, свідки наголосили, що перешкод у проживанні відповідача у вказаному будинку ніхто не чинив. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація -внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно зі ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved