Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто домовленості відносно місця проживання дітей, вважає, що діти повинні проживати з матір"ю, а відповідача слід стягувати аліменти на їх утримання . [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вказує, що матір ухиляється від виховання дітей, тому дітей слід залишити проживати саме з батьком та стягувати аліменти на утримання дітей з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що [PERSON] не надає їй достатніх коштів на утримання дітей. Всю свою заробітну плату відповідач - позивач витрачав на власний розсуд, ухиляється від належного виконання своїх батьківських обовязків. Враховуючи, що відповідач - позивач немає постійного місця роботи, на його утриманні немає інших неповнолітніх дітей, просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею та стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Представник позивача -відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, викладених в позові , в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити. [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях, зустрічний позов просив задоволити, з підстав, викладених в зустічному позові. Додатково вказав, що звільнився з роботи через те, що доглядав дітей, додав, що [PERSON] отримує регулярно заробітну плату і має доходи від іншої комерційної діяльності, але останній рік - не займається вихованням, не дбає про матеріальне забезпечення, не надає кошти на утримання, не оплачує відпочинок і лікування дітей, зловживає материнськими правами чим шкодить дітям. Представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала повністю, в задоволенні зустрічних позовних вимог просила задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі із 14 жовтня 2007 року по 02 липня 2015 року, від\~\~ шлюбу сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками якої в свідоцтві про народження дитини записані сторони в справі, місце проживання якої за рішенням суду про розірвання шлюбу від 02 липня 2015 року в справі № 569/9006/15-ц залишене не визначеним. Рішенням Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до положень ст.ст.\~141,157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 161 ч.ч.1,2 СК України\~передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 24.12.2015 року №08-2661 за доцільне визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] П.6 Декларації прав дитини вказує, що малолітня дитина не повинна, крім виключних обставин, відокремлюватись від матері. В поясненнях та письмових доказах, наданих [PERSON] суд не вбачає наявності виключних обставин. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 17\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до\~\~вимог\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду\~\~кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються\~\~у частці від доходу\~\~її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд приходить до переконання, що враховуючи положення ст.ст. 160-161 СК України\~\~ малолітні діти мають проживати із матірю, що буде позитивно впливати на їх розвиток та виховання. На підставі викладеного,

Outcome: approved