Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі міністерства Внутрішніх Справ України та національної академії Національної гвардії України до [PERSON], просить стягнути 46 131 грн. 30 коп. витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 27 липня 2017 року по 13 грудня 2017 року [PERSON] навчався на посаді курсанта на контрактних умовах, контракт з ним було укладено 27.07.2017 року. Під час навчання відповідач перебував на державному забезпеченні, але не дотримався умов договору і 13.12.2017 року контракт про проходження громадянами України військової служби, укладений між МВС України в особі начальника Академії та ним [PERSON] був достроково розірваний. Тому наказом від 13.12.2017 року № 281 с/ч відповідач був виключений із списку особового складу Академії та всіх видів забезпечення. Витрати внутрішніх військ, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, становлять 46 131грн. 30 коп. З огляду на наведене, прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь Національної академії Національної гвардії України витрати в сумі 46 131грн. 30 коп та судові витрати у справі. Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначені у позові вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач вимоги визнав. Звернувши увагу суду, що він з жовтня по грудень 2017 року не перебував на котловому забезпеченні, тому нарахування в цій частині безпідставні. Дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між Міністерством внутрішніх справ України в особі командувача внутрішніх військ МВС України генерал-майором Соколовським С.А. та [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України. Контракт набрав чинності 27 липня 2017 року. Цього ж числа наказом № 167 с/ч відповідача зараховано в списки особового складу навчального центру та всі види забезпечення з 27.07.2017 року. Як слідує з витягу з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України № 281 с/ч від 13грудня 2017 року [PERSON] виключено зі списків перемінного складу курсантів Академії через його небажання продовжувати навчання. Відповідно до п.10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку». Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно розрахунку відшкодування фактичних витрат курсанта [PERSON] вбачається, що витрати пов'язані з грошовим забезпеченням - 30 300,16 грн., витрати, пов'язані з продовольчим забезпеченням 8 050,44 грн., витрати, пов'язані зносом предметів, матеріалів, обладнання, інвентарю - 5 194,02 грн.; медикаментами - 131,69 грн. комунальними послугами - 2454,99 грн., інших послуг - 2,88 грн. Всього належить відшкодувати 46 131,30 грн. Відповідно до п. 5 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних х їх утриманням у вищих навчальних закладах» (далі Порядок) затверджений Постановою КМУ від 12.07.2006 року №964 витрати відшкодовуються у повному розмірі особами курсантського або офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" - за весь період навчання. Відповідно до п.7 Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Отже, спір між сторонами виник з приводу відшкодування вартості навчання тільки в частині харчового забезпечення, яке визначено в розмірі 8 050 грн. Згідно ст. 191 ч.2 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк і без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року відповідачу надавався п'ятнадцятиденний строк для направлення відзиву на позов з долученням доказів. Відповідач цим правом не скористався. Доказів того, що він не користувався в жовтні - грудні 2017 року харчуванням в Академії не додав, відзив не надіслав. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наданих позивачем доказів, а саме - розрахунку витрачених коштів на продукти харчування. Відповідно до цього розрахунку курсант [PERSON] харчувався з липня по грудень 2017 року із розрахунку 56,94- 60.17 грн. в день і на харчування витрачено 8 050,44 грн. На переконання суду наведені позивачем докази відповідають вимогам ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тому оцінюються судом, виходячи із визнання відповідачем основного позову. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Отже, за відсутності доказів, які б свідчили про часткове харчування відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву прокурора в повному обсязі та відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача сплачений прокурором судовий збір.

Outcome: approved