Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

В лютому 2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.01.2012 у розмірі 131881,66 грн, яка складається з 1991,41 грн заборгованості за кредитом та 129890,25 грн процентів за користування кредитом з 27.01.2012 по 29.06.2018. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2012 між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та сплатою 30% річних. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 17.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Вивичивши матеріали справи суд критично відноситься до розрахунку заборгованості ( на а.с. 5- 7) вважає його не допустимим доказом. Так В наданому позивачем розрахунку не відображено чи використовував відповідач грошові кошти ( зняття готівки чи сплата по в системі інтернет платежів). Колонка розрахунку "суми погашення за наданим кредитом" свідчить про те, що відповідачем кошти не вносились, про те сума заборгованості збільшувались і зменшувались , сума боргу за кредщмитом визначена в колонці 2 748.03 тоді як в кінцевому висмновку - 1991.41 грн. Судом встановлено, що анкета-заява підписана ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не містить ознак кредитного договору, зокрема умов, що відповідачеві встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 2000 грн. Також у ній не прописаний розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом (на 8 а.с.). Згідно колонки "погашення ав як кредит. вбачається, що відповідачем заборгованість не погашалась, що також свідчить до кредитний договір між сторонами не укладався (на 5-7 а.с.). Судом відхиляються в якості доказів Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (на 9 а.с.) та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» (на 10-33 а.с.), оскільки не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як домовленість сторін про надання банківського кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи відсутність доказів укладення 27.01.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № б/н в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed