Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який уточнив 08.04.2020 року, просив суд визначити місце проживання його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказав, що від шлюбу з відповідачкою [PERSON] мають доньку [PERSON] , після розірвання шлюбу, дитина спочатку залишилась жити з матір`ю. Через деякий час [PERSON] вийшла заміж та народила ще двох дітей. Відповідачка офіційно не працює, періодично працює за межами країни, залишаючи дітей на незнайомих людей. Відповідачка вихованням дітей не займається, з другим чоловіком живуть окремо. Він, як батько, заперечує проти такого способу виховання дитини та наполягає на постійному місці проживання дитини з ним - батьком дитини. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12.03.2020 року ухвалою суду залучено третю особу - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради, надано час для складення та направлення на адресу суду письмового висновку щодо визначення місця проживання дитини. 12 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач також пояснив, що донька [PERSON] від народження і до трьох років мешкала з ним у м. Дніпрі, а після розлучення відповідачка повернулась з донькою у Кривий Ріг, де одружилась з іншим чоловіком, у них народились двоє дітей, які мають вади розвитку. Навесні 2019 року позивач забрав доньку до себе у м. Дніпро, де вона з ним мешкала до січня 2020 року, потім відповідачка знову забрала до себе доньку у м. Кривий Ріг, але згодом він дізнався, що відповідачка перебуває за кордоном, а доньку виховує її другий чоловік, тому в липні 2020 року він знову забрав [PERSON] до м. Дніпро, де вона готувалась до школи і восени 2020 року пішла в перший клас. Проте з метою реабілітації двох молодших дітей відповідачка у січні 2021 року виїхала до м. Києва, забравши з собою також спільну доньку [PERSON] без його згоди. На час судового розгляду місце проживання у Києві відповідачка приховує, умови проживання дитини йому невідомі. Позивач вважає, що відповідачка не може належним чином забезпечити старшій дитині умови виховання та проживання, оскільки хворі молодші діти потребують її уваги. Крім того, більшу частину свого життя донька провела з батьком за його адресою і він може належним чином піклуватись про дитину, при цьому жодних перешкод матері у спілкуванні з дитиною він ніколи не чинив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, правом подання відзиву на позовну заяву та особистої участі в судовому розгляді не скористалась, про зміну свого місця проживання суд не повідомляла. Треті особи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона являється матір`ю позивача по справі, вказала, що її син [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу питання про місце проживання дитини добровільно вирішено між батьками не було, дитина по черзі проживала з батьком та з матір`ю. До дитячого садочку донька ходила в м. Кривому Розі та проживала з матір,ю, а перед школою проживала разом з батьком в м. Дніпрі, де і пішла до школи у перший клас. Дитина була завжди рада мешкати разом з батьком в м. Дніпрі, а до матері їздити на канікули, оскільки народилася та виросла в м. Дніпрі, де в неї є багато друзів. Для дитини у житлі батька створені належні умови для проживання та виховання. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 914. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.6). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2013 року. Рішенням Саксаганського районного суму м. Кривого Рогу від 04 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.57). Згідно довідки завідуючої КЗ «Дошкільної освіти (Ясла-садок) Комбінованого типу №60 КМР від 25 лютого 2020 року № 17, зазначено, що дитина [PERSON] , [INFO] відвідувала КЗДО КТ №60 КМР (гр.№6) з 19.02.2018 року по 31.05.2019 року (а.с.15). Згідно характеристики завідуючої КЗ «Дошкільної освіти (Ясла-садок) Комбінованого типу №60 КМР від 25 лютого 2020 року, зазначено, що дитина [PERSON] , відвідувала заклад з 13.08.2018 по 01.06.2019 рік. Батьки дитини розлучені, на момент перебування в закладі дівчинка проживала з матір`ю та вітчимом. Приводили та забирали дівчинку переважно мати та вітчим, інколи батько. Мати дівчинки, надала до закладу нотаріально завірену заяву, в якій дає згоду, в період її тимчасової відсутності, вирішувати питання щодо виховання та розвитку її доньки [PERSON] , вітчиму - [PERSON] . Мати приділяла достатньо увагу вихованню дитини, цікавилися питанням навчання доньки, відвідувала святкові ранки. Батько, [PERSON] , звертав увагу на стан здоров`я дівчинки, брав участь у вихованні, відвідував свята. (а.с. 26). Згідно довідки ТОВ «Навчально-розважального центру «Айдентіфай» м.Дніпро, дитина [PERSON] відвідувала заняття підготовки до школи з 03.04.2019 року по 25.05.2019 року, також з 01.09.2019 року навчалась на курсах «підготовка до школи та англійська мова», плата проводиться батьком в термін. (а.с. 30). Згідно характеристики ТОВ «Навчально-розважального центру «Айдентіфай» м.Дніпро, у квітні місяці 2019 року до школи прийшла [PERSON] . В школу зазвичай приводила та забирала дитину бабуся. Бабуся завжди цікавилась успіхами і поведінкою [PERSON] на заняттях. Виконанням домашнього завдання, з дівчинкою також займається бабуся. Кілька разів дитину забирав тато. Мама жодного разу не приходила. Також [PERSON] ніколи не згадувала про маму, розповідала лише про тата та бабусю.(а.с.31). Згідно повідомлення Криворізького відділу поліції Покровського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, вказано, що за даними інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал НПУ» гр. [PERSON] , 1985 р.н. до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області звертався з письмовою заявою про притягнення до відповідальності його дружини [PERSON] яка перешкоджає в спілкуванні з дитиною, звернення гр. [PERSON] зареєстровано до Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 7100 від 12.05.2016 року. Вказане звернення було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян» та списано до номенклатурної справи № 9/1-22.(а.с.27). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 09.12.2017 року, відповідачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 58). Від шлюбу з [PERSON] відповідачка має двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.71,72). Відповідно до акту, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженому головою правління ОСББ «КР Каштан 41», у квартирі [ADDRESS] з липня 2017 року по теперішній час проживає сім,я [PERSON] у складі: чоловік - [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , (від першого шлюбу матері), син - [PERSON] , син - [PERSON] . Житлові умови 5-ти кімнатної квартири, загальною площею 101,3 м.кв., яка перебуває в особистій приватній власності [PERSON] , відповідають усім необхідним санітарно-гігієнічним умовам, технічним нормам та іншим побутовим умовам, необхідним для комфортного проживання.(а.с.73). Відповідно до характеристики голови ОСББ «КР Каштан 41», від 24.02.2020 року, у квартирі [ADDRESS] проживає сім,я [PERSON], які за три роки проживання у будинку, зарекомендували себе виключно з позитивної сторони. Батьки дітей ведуть правильний спосіб життя, не зловживають спиртними напоями, привітливі із сусідами, ні з ким не конфліктують. Батьки сумлінно займаються вихованням дітей. Спілкування біологічного батька із старшою донькою [PERSON] за весь період проживання в цьому будинку не спостерігалося. (а.с.75). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, виданого Покровським районним відділом у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №1227-2027445-2018 від 18.09.2018 року, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с.62). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 12.03.2019 року № 4786 Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.03.2019 року по теперішній час (а.с.66). Згідно заяви, засвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою І.І., [PERSON] , згідно п. 2 ст. 151 СК України, у зв`язку з тимчасовим виїздом на роботу за кордон в період з 08 січня 2018 року по 08 січня 2019 року, надає згоду вирішувати питання щодо виховання та розвитку її малолітньої доньки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 69). 12 червня 2019 року відповідачка [PERSON] уклала індивідуальний трудовий договір з ТОВ «Промаркер», що знаходиться у провінції Західна Фландрія Нідерланди, за умовами якого прийнята на роботу з 08 липня 2019 року по 07 липня 2021 року у якості працівника з логістики (а.с.7-81). Позивач [PERSON] працює бетонярем 5 р. в ТОВ «Будівельна компанія Ольвія» (а.с.14), його дохід за період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року склав 55213,70 грн., за місцем роботи характеризується з позитивного боку (а.с.145,146). Згідно довідки КЗО «Середня загальноосвітня школа №119» Дніпровської міської ради №4-1 від 20.01.2021 року, [PERSON] , дійсно навчалась в КЗО «Середня загальноосвітня школа №119»ДМР з 01.09.2020 року по 12.01.2021 року, вибула на підставі довідки Боярського академічного ліцею «Гармонія», Київської області, наказ №2 від 12.01.2021р. (а.с.149). Згідно Висновку Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 7/01-29/2201 від 01.07.2020р. про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з одним із батьків, вказане питання з`ясовувалось за участі обох батьків. За наслідками розгляду органом опіки та піклування зроблено висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини як з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так і з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 99-100). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи встановлені судом обставини справи та досліджені докази, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що саме позивач як батько дитини здатний найбільшою мірою забезпечити належний її догляд, виховання та повноцінний розвиток, що можливо у випадку проживання дитини саме з батьком. Суд також враховує, що протягом усього часу судового провадження у вказаній справі, відповідачкою не було надано до суду жодних заперечень щодо заявлених вимог, з,явившись в підготовче судове засідання, відповідачка будучи обізнаною про розгляд справи більше на неодноразові виклики усіма можливими засобами зв`язку не реагувала, до суду не з,являлась, направивши лише одну заяву, в якій вказала, що її два сини мають синдроми РАС, ЗПРР та СДВГ, потребують термінової допомоги та з 21.01.2021 року відповідачка з ними мусить проходити адаптацію у закладі «Дитина з майбутнім» у м. Києві. Крім того, суд враховує, що відповідачка з 08.01.2018 року по 08.01.2019 року перебувала на роботі за кордоном, залишивши доньку проживати разом з вітчимом, а також на час розгляду справи в суді відповідачка має відкритий трудовий контракт з підприємством у Нідерландах строком до липня 2021 року, а отже суд погоджується з позивачем щодо необхідності визначення місця проживання дитини з батьком, який інших дітей не має, має постійне місце роботи та проживання в м. Дніпрі, що буде відповідати інтересам дитини. При цьому, суд враховує також, що дитина більшу частину свого життя мешкала з батьком за його адресою у м. Дніпрі, де відвідувала курси дошкільної підготовки, після чого вступила до першого класу. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо порядку спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням з урахуванням думки самої дитини. Виходячи з результату вирішення спору, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved