Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Київського відділу поліції у місті [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області про стягнення з Держави Україна, за рахунок коштів Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в Одеській області, шляхом списання в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку, на користь позивачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. В подальшому позивачі подали уточнену позовну заяву від 25.01.2018 року до Київського відділу поліції у місті [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, в якій просили стягнути з рахунків [PERSON] управління національної поліції в Одеській області на користь позивачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог в позові посилався на те, що йому та його родині завдано моральної шкоди, яка виражається у стражданнях, які були понесені у звязку з невчасним внесенням посадовими особами Київського відділу поліції у м.Одесі ГУНП в Одеській області даних до ЄРДР щодо вчинення стосовно нього та його родини кримінального правопорушення, а також у звязку з участю в судових засіданнях на що витрачено його особистий час. 20.06.2017 року до Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області позивачем було подану заяву про скоєне у відношенні нього та членів його родини кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.190 КК України. Подану заяву про скоєне кримінальне правопорушення, у встановлений строк не було внесено до ЄРДР, що стало приводом для звернення до Київського районного суду міста [PERSON] зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.06.2017 року по справі № 520/7266/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області та зобовязано посадових осіб Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відповідні відомості, викладені в заяві від 20.06.2017 року. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.01.2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду на 20.02.2018 року. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи за їх відсутності. До суду надійшло клопотання від представника [PERSON] управління національної поліції в Одеській області [PERSON] від 12.02.2018 року, в якому він посилаючись на норми ст.ст.175,177,185 ЦПК України просить залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, однак питання відкриття провадження по справі не відноситься до повноважень [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, оскільки Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.01.2018 року провадження по справі відкрито та ухвала може бути оскаржена лише в частині недотримання правил підсудності, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає танабирає законної сили з моменту її підписання суддею. Будь-яких заяв від представника [PERSON] управління національної поліції в Одеській області [PERSON], відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства та зокрема ст.ст.178,187 ЦПК України, якими відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача,через канцелярію суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON], який виступає від свого імені та є представником [PERSON] та [PERSON] до судового засідання зявився, підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні судом було розяснено [PERSON] право позивачів на уточнення позовної заяви в частині зміни відповідачів та вимог позовної заяви, однак позивач [PERSON] наполягав на розгляді уточненої позовної заяви, яку він надав до суду 25.01.2018 року, пояснивши, що вимоги, заявлені як у першій позовній заяві так і в уточненій є однаково вірними, але в уточненій позовній заяві конкретно вказано орган, який повинен відшкодувати моральну шкоду та у разі задоволення позову виконання рішення буде здійснюватись шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а органами казначейства його права не порушені, та вони не повинні бути відповідачами по справі, в обґрунтування своїх доводів [PERSON] посилається на ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Представник відповідача ГУНП в Одеській області [PERSON] до судового засідання не з"явився, належним чином повідомлявся, заяв або клопотань про відкладення слухання справи за його відсутності до суду не надходило. Представник відповідача Київського ВП ГУНП в Одеській області не зявився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача [PERSON] та [PERSON] як представника [PERSON] та [PERSON], суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2017 року особисто [PERSON] звернувся до Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєне кримінальне правопорушення [PERSON] відповідальність за яке, передбачено ч.4 ст. 190 КК України. Подану заяву про скоєне кримінальне правопорушення, у встановлений строк не було внесено до ЄРДР, що стало причиною для звернення до Київського районного суду міста [PERSON] зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.06.2017 року у справі № 520/7266/17 задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті [PERSON] ГУНП в Одеській області. Зобов'язано відповідних посадових осіб Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON], яка була прийнята 20.06.2017 року до ЄРДР та розпочати досудове розслідування /а.с. 3/. Позивачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] посилаються на те, що внаслідок незаконної бездіяльності посадових осіб Київського ВП в місті [PERSON] ГУНП в Одеській області їм завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 5000 грн. та в повному обсязі просять стягнути з відповідачів. Позивачами в уточненій позовній заяві було обрано спосіб виконання рішення суду згідно з яким у разі набрання рішення чинності - стягнути з рахунків [PERSON] управління національної поліції в Одеській області на користь [PERSON],[PERSON],[PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Правовим обґрунтуванням позову є посилання на ст.56 Конституції України, ст.ст.23, 1174 ЦК України та ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до законодавства шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами /статті 1173, 1174 цього Кодексу/. Оскільки у справі, яка переглядається, зясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалою суду протиправна бездіяльність відповідних посадових осіб Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області в частині невиконання своїх службових обовязків, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. Відповідна правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16 - шкода завдана фізичній особі бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України, незалежно від вини цієї особи. Положеннями \~Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розяснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної\~\~ громадянинові\~\~ незаконними\~\~ рішеннями,\~\~ діями\~\~ чи бездіяльністю\~\~ органу\~\~ державної\~\~ влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом необхідно притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. \~Казначейство здійснює безспірне списання коштів Державного бюджету для відшкодування (компенсації) - шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень та інше. Для забезпечення безспірного списання коштів Державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку у Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Разом з тим, суд не погоджується з визначеними вимогами уточненої позовної заяви про стягнення з рахунків [PERSON] управління національної поліції в Одеській області на користь [PERSON],[PERSON],[PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки шкода повинна відшкодуватись не за рахунок коштів [PERSON] управління національної поліції в Одеській області, а за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, тому вимоги позивачів є безпідставними, оскільки відповідно до вимог статті 1174 ЦК України обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Вказана правова позиція, висловлена Верховним Судом від 14.02.2018 року у справі № 521/10640/15-ц про те, що відповідно до вимог статті 1174 ЦК України обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Аналогічна позиція зазначена і в ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в уточненому позову, однак позивач [PERSON] невірно трактує вказану статтю спираючись тільки на останню фразу «шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу» без охвату повністю смислу статті 3 вказаного Закону. Окрім того, суд вважає, що бездіяльністю посадових осіб Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання 20.06.2017 року заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, завдано моральну шкоду саме позивачу [PERSON], який безпосередньо звертався з заявою до органів поліції, тому вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] є безпідставними і тому не підлягаючими задоволенню. Крім того, суд зауважує, що Головне управління Національної поліції України в Одеській області наділений державно-владними повноваженнями, має певний обсяг прав та обовязків, має статус юридичної особи, а Київський ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області як структурний підрозділ [PERSON] управління Національної поліції України в Одеській області не є самостійним учасником правових відносин. Фактично, судом не заперечується факт порушення прав [PERSON], однак суд розглянув справу в межах заявлених позивачами вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета та підстав спору на власний розсуд та у спосіб захисту прав, визначений безпосередньо ними. Відмова в задоволенні позову з таких підстав не позбавляє позивачів права звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади за умов визначення коло належних позивачів та відповідачів, формулювання вимог позову у відповідності з предметом спору, обрання належного способу захисту прав та інтересів, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного\~ та

Outcome: dismissed