Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] з позовом до Полицької сільської ради Володимирецького району про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем ІІ черги за законом згідно ст.1262 ЦК України, яка прийняла спадщину. При оформленні спадкових прав на спадковий будинок виникли проблеми, які перешкоджають оформленню спадщини, а саме відсутність державної реєстрації права власності на спірний будинок. Відповідно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори №727/01-16 від 14.05.2019 року. Так, спірний будинок був подарований чоловіку спадкодавиці - [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, [PERSON] , якій він належав на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На даний час, право власності на спірний житловий будинок так і зареєстровано за [PERSON] , тобто за Дарувальником. Отже, обдаровуваним [PERSON] не було зареєстровано своє право власності на спірний житловий будинок в порядку ст.227 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення правовідносин. [INFO] [PERSON] помер, на момент його смерті з ним проживала його дружина - спадкодавиця [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак у встановленому законом порядку не оформила її. Оскільки після смерті [PERSON] не було заведено спадкову справу, а його спадкоємиця - дружина [PERSON] на даний час теж померла, то відсутня можливість на підставі її заяви завести спадкову справу після смерті [PERSON] та подати заяву до державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за померлим. У зв`язку з цим нотаріусом і було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі наведеного, позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] рідної сестри - [PERSON] , якій він належить на праві власності, набутому в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка - [PERSON] . Ухвалою суду від 21 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відзив не подано, клопотань не заявлено. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Від Полицької сільської ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: [INFO] померла спадкодавиця - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] , виконавчим комітетом Полицької сільської ради Володимирецького району. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем ІІ черги за законом, згідно ст.1262 ЦК України як рідна сестра спадкодавиці, яка прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39493972 від 30.01.2015 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та спадкодавицею - [PERSON] , підтверджується: свідоцтвом про одруження [PERSON] , серії [NUMBER] , де зазначено її дівоче прізвище « [PERSON] »; свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , де її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] , серії [NUMBER] дівоче прізвище спадкодавці « [PERSON] »; свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , де батьками спадкодавиці записані [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво заповнене російською мовою). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, виданій державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненеської області №727/01-16 від 14.05.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Так, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , був подарований чоловіку спадкодавиці - [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 17 12.2003 року, серія [NUMBER] , [PERSON] , якій він належав на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 11.11.2003 року Володимирецькою державною нотаріальною конторою за №1319. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 22.03.2019 року №1395 і на даний час право власності на спірний житловий будинок так і зареєстровано за [PERSON] , тобто за Дарувальником. Отже, обдарованим [PERSON] не було зареєстровано своє право власності на спірний житловий будинок в порядку ст.227 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення правовідносин. Як зазначено в ч.7 п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Згідно ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Отже, на момент укладення договору дарування спірного майна, виникнення права власності не пов`язувалося з моментом державної реєстрації договору. Відповідно до п.2 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з такої умови: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Враховуючи вищевикладене, право власності [PERSON] визнається дійсним. Крім того, право власності [PERSON] на спірне майно підтверджується: випискою з погосподарської книги Полицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 21.01.2015 року №103, де зазначено, що спірний житловий будинок рахується за [PERSON] ; технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовлений станом на 22.03.2019 року, на ім"я [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Полицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Згідно довідки, виданої Полицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області №574 від 05.03.2019 року, на момент смерті [PERSON] з ним проживала [PERSON] , Таким чином, спадкодавиця - [PERSON] , як дружина власника спірного майна, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , прийняла спадщину, оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого Кодексом, він не заявив про відмову від неї. А тому, [PERSON] , як спадкоємиця, набула право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка, однак у визначеному законом порядку не оформила його. [INFO] [PERSON] померла. На даний час у [PERSON] відсутня можливість оформити право власності на спадкове майно за спадкодавицею, оскільки згідно п. 66. Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Оскільки після смерті [PERSON] не було заведено спадкову справу, що підтверджується довідкою Володимирецької районної державної нотаріальної контори №728/01-16 від 14.05.2019 року, а його спадкоємиця- дружина на даний час теж померла, то відсутня можливість на підставі її заяви завести спадкову справу після смерті [PERSON] та подати заяву до державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за померлим. У зв`язку з цим нотаріусом і було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А як зазначено в ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Спадкоємці інших черг спадщину не приймали, оскільки не подавали заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори та не проживали на час смерті із спадкодавицею, що стверджується вище наведеними доказами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті сестри, до складу якої входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. Як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved