Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він [PERSON], починаючи з 28 червня 1990 року проживає разом зі своєю родиною в житловому будинку за адресою: Синельниківський район, с. Знаменівське вул. Туполева, буд. 21. З 20.06.1989 р. він працював в колгоспі ім. XXI з'їзду КПРС на посаді бригадира тракторно - польової бригади №3. Йому, як молодому спеціалісту, рішенням правління було вирішено купити житло. На підставі договору купівлі продажу від 25 червня 1990 року між [PERSON] та правлінням колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС придбано житловий будинок глинобитний, обкладений цеглою, жилою площею 23.8 кв.м. сарай Б-1, погріб П-1, вбиральня Е-1, паркан №1,2. Даний будинок відповідно до виписки з протоколу № 11 засідання правління колгоспу ім. XXI з'їзду КПРС Синельниківського району було придбано йому - [PERSON]. В протоколі було вирішено доручити головному бухгалтеру оформити документально даний будинок. Але рішення залишилося не виконаним. Починаючи з дати укладення договору купівлі - продажу з його заробітної плати стягувалися відрахування за придбання йому житлового будинку. Після здійснення всіх виплат він не звернувся до виконкому Іларіонівської селищної ради для оформлення на своє ім'я будинку, так як відповідно до договору купівлі - продажу від 25.06.1990 року він був уповноваженою особою по довіреності, яка посвідчена Роздорською селищною радою народних депутатів за реєстровим №98 від 25.10.1989 року укладати даний договір на придбання йому житла. Він вважав, що має всі права на даний будинок. В березні 2009 році у зв'язку з виконанням ремонтних робіт та будівництвом гаражу у нього виникла потреба в оформленні технічної документації на його житловий будинок та на господарські будівлі. Він звернувся до КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення йому технічної документації та правовстановлюючих документів. 26.03.2009 року йому видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на житловий будинок власником якого вказано «Правління колгоспу ім. XXI з'їзду КПРС», тому йому було відмовлено в оформлені документів на його ім'я. Керівництвом КП СМБТІ було рекомендовано йому звернутися до підприємства «Колос» для переоформлення будинку. На підставі розпорядження представника президента по Синельниківському району від 29.12.1992 року «Про перереєстрацію колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС» в зв'язку зі зміною назви та основних положень статуту колгосп ім. XXI з'їзд КПРС перейменовано на колективне сільськогосподарське пайове підприємство «Колос». Він звернувся до керівництва КСПП «Колос», для оформлення документів та врегулювання права власності на будинок, але також отримав відмову в зв'язку з відсутністю в архіві підприємства будь-яких документів на дане житло і господарських будівель, які на той час були збудовані ним особисто. Для підтвердження факту сплати внесків за житловий будинок, господарські будівлі та споруди та інформації щодо правонаступників колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС він звернувся до голови Синельниківської районної Державної адміністрації та голови Синельниківської районної ради. 24.07.2015 року від Синельниківської районної ради отримав відповідь з трудового архіву щодо сплати внесків (відрахувань) від заробітної плати [PERSON], що в документах архівного фонду колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС, СГ КСПП «Колос» Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровьської області у відомостях нарахування заробітної плати працівникам інформація щодо сплати внесків від заробітної плати [PERSON] за період 1999-2000 років відсутня. 23.07.2015 року від Синельниківської районної державної адміністрації отримав відповідь, що його запит про отримання інформації по правонаступникам колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС потребує додаткового розгляду в зв'язку з великою кількістю інформації та його буде проінформовано додатково в строк до 05.08.2015 року. В зв'язку з відсутністю врегулювання у встановленому законом порядку даного питання він вимушений звернутися до суду. Весь цей час починаючи з 28 червня 1990 року він відкрито володіє, доглядає, користується, здійснює ремонти житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою: Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, буд.21. Про що свідчить виписка з погосподарської книги виданої Іларіонівською селищною радою. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. І. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа. Свої позовні вимоги пред'являє до Іларіонівської селищної ради, так як земельна ділянка ним не приватизована та знаходиться в комунальній власності. Об"єкт майна, тобто житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, на який він хоче визнати право власності не зареєстровано за колективним сільськогосподарським пайовим підприємством «Колос», так як КСПП «Колос» було приєднано до СФГ «Союз» у 1999 році. Свій позов не може направити до СФГ «Союз», оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області Б24/317-08 від 09.04.2009 року винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи Селянське ( фермерське) господарство «Союз», яке зареєстровано [INFO], код ЄДРПО 30580922. Починаючи з 28 червня 1990 року він, [PERSON], разом зі своєю родиною: дружиною [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON] фактично проживали в житловому будинку по вул. Туполева, 21, с.Знаменівське. Він добросовісно, відкрито, безперервно володіє, користується та розпоряджається чужим майном, а саме: житловим будинком загальною площею 69.0 кв.м. (А-1), літньою кухнею загальною площею 25.4 кв.м. (Б-1), сараєм загальною площею 18.7 кв.м. (В-1), гаражем загальною площею 38,1 кв.м. (Г-1), вбиральнею (Е-1), погрібом загальною площею 17,6 кв.м. (П-1), літнім душем (Д-1) має всі підстави для оформлення на своє ім'я право власності за набувальною давністю, так як проживає в ньому більше 25 років. Даний факт підтверджується довідкою з Іларіонівської селищної ради. Також викладені в позовній заяві, факти можуть підтвердити свідки: [PERSON], працювала головним економістом КСПП «Колос» та проживає с.Лозуватка, [PERSON], працювала головним бухгалтером КСПП «Колос» та проживає [INFO], [PERSON] сусід, проживає [INFO]. У звязку з чим просить суд визнати за ним, право власності за набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 69.0 кв.м. (А-1), літню кухню загальною площею 25,4 кв.м. (Б-1), сарай загальною площею 18.7 кв.м. (В-1), гараж загальною площею 38,1 кв.м. (Г-1), вбиральню (Е-1), погріб загальною площею 17,6 кв.м. (П-1), літній душ (Д-1) по вул. Туполева, 21, с.Знаменівське, Синельниківського району, Дніпропетровської області. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У відкрите судове засідання представник відповідача не зявилася, але до його початку надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, просить прийняти рішення в межах чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомої суду причини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача з 1989 року, коли він переїхав до них у село він був бригадиром у с. Знаменівське, вона була головним економістом колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС. [PERSON] проживає у будинку, який він і придбав в с. Знаменівське. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 1989 році позивач приїхав до них у с. Знаменівське, потім купив хату з дружиною, він навіть допомагав йому по ремонту будинку. В той період він тоді працював трактористом, а позивач бригадиром. Вони працювали в одному колгоспі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач приїхав з дружиною та дитиною до с. Знаменівське у 80-х роках, взяв ссуду у них у колгоспі і купив будинок, працював бригадиром на хуторі Знаменівський в колгоспі ім.ХХІ з'їзду КПРС, [PERSON] погасив ссуду в тому ж році, коли брав. Вона на той час також працювала в колгоспі з [PERSON] бухгалтером-касиром. Таким чином, суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 25.06.1990 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності Роздорської селищної ради народних депутатів та [PERSON] від імені правління колгоспу ім.. 21 з»їзду КПРС, вбачається, що правління колгоспу ім.. 21 з»їзду КПРС придбало житловий будинок за адресою: с. Знаменівське, Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Туполева, 21 на землі колгоспу ім..21 з»їзду КПРС. (а.с.8). Згідно копії виписки з протоколу №11 засідання правління колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС від 18.06.1990 року, вбачається, що було задоволено прохання бригадира бригади №3 [PERSON] про купівлю йому житлового будинку в с. Знаменівка вул.. Туполева, 21. (а.с.9). Згідно копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.03.2009 року вбачається, що власником житлового будинку за адресою: Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, 21 є правління колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС на підставі договору купівлі-продажу б/н р.№151 від 25.06.1990 року.(а.с.6). В матеріалах справи є копія технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою Синельниківський район, с. Знаменівське, вул. Туполева, 21, виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 13.03.2009 року, в якому власника зазначено правління колгоспу ім.. 21 з»їзду КПРС. (а.с.13-15). Згідно довідки Синельниківської районної ради №ІІІ-265, вбачається, що в документах архівного фонду колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС, СГК ПП «Колос» Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області у відомостях нарахування заробітної плати працівникам інформація щодо сплати внесків (відрахувань) від заробітної плати [PERSON] за період 1990-2000 років відсутня. (а.с.24). В матеріалах справи є довідка видана виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району від 16.10.2015 року, вбачається, що [PERSON] дійсно з 1990 року проживає за адресою: [INFO] разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON], згідно з даними по господарської книги.(а.с.27). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - п. 10 додатка 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, який передбачає, що рішення суду про встановлення факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна; - ч. 1 ст. 344 ЦК України, передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність); - ч. 3 ст. 344 ЦК України, визначає, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять років; - ч. 4 ст. 344 ЦК України, визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. У ЦК набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2\~\~ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Цей строк відповідно до\~\~ст. 344 ЦК\~\~ для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п'ять років. Інші строки за набувальною давністю встановлені на випадки, коли особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, але після закінчення строку договору власник не пред'явив вимоги про повернення майна. У цьому випадку право власності за набувальною давністю виникає через 15 років на нерухоме майно та через п'ять років на рухоме (ч. 3\~\~ст. 344 ЦК). Цей строк обчислюється з дня спливу позовної давності, протягом якої власник мав право витребувати своє майно. Перерви у володінні таким майном (ч. 3\~\~ст. 344 ЦК) не впливають на перебіг строків набувальної давності, якщо володілець протягом одного року пред'явить вимоги про повернення майна або фактично поверне своє майно. За загальним правилом право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу строків, визначених у частинах 1, 3\~\~ст. 344 ЦК. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~статті 344 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок належить на праві власності правлінню колгоспу ім.ХХІ з'їзду КПРС з 28 червня 1990 року, з свідчень позивача та свідків вбачається, що [PERSON] брав кошти у колгоспі ім.ХХІ з'їзду КПРС на придбання спірного будинку. Набувальна давність поширюється на випадки, фактичного, без титульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад договору найму, оренди, зберігання, тощо, виключає застосування набувальної давності. Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна (наприклад, покупець, купуючи річ у продавця, не знав, що той не мав права її продавати, а обставини купівлі-продажу не давали підстав для сумніву в правомірності такого правочину). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки в даних спірних правовідносинах відсутня така необхідна умова визнання права власності за набувальною давністю, як безпідставне набуття майна, а в даному випадку вбачаються договірні відносини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed