Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій з урахуванням уточнень, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (на момент смерті 20.04.2018) за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: : [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з нею була зареєстрована та проживала [PERSON] донька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З метою оформлення права власності на спадкове майно, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу. 29.01.2019 було отримано постанову приватного нотаріуса, якою [PERSON] було відмовлено у відкритті спадщини за законом з підстав не надання підтвердження фактичного прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , [PERSON] вступила у спадщину шляхом фактичного проживання з померлою на день її смерті, проте отримати спадщину та переоформити її на себе не виявляється можливим. У судовому засіданні 11 грудня 2019 року заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Просила задовольнити. У судове засідання 12 грудня 2019 року заявниця не з`явилася, але від її представника адвоката Левадного О.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягає. Представник заінтересованої особи - Головного управління\~пенсійного фонду\~України в\~Запорізькій області у судове засідання не з`явився, але від нього надійшов відзив на заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення заявлених вимог. У відзиві зазначив, що згідно з копією довідки від 29.05.2015 року № 2314-4334 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявника зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; а місцем фактичного проживання/перебування є [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого [INFO] [PERSON] померла в м. Донецьк, Донецької області. Жодних доказів того, що заявник проживав разом з пенсіонером на день його смерті до заяви про встановлення юридичного факту не надано. Зазначив, що сума пенсії, що належала матері заявника - [PERSON] , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, буде виплачена заявнику за умови надання свідоцтва про право на спадщину за законом. У судовому засіданні 11 грудня 2019 року заперечували щодо задоволення. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить вимоги заявниці задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні було встановлено, що\~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її донька [PERSON] . Факт того, що [PERSON] є донькою [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу /а.с.5,6/. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2314-4334 від 29.05.2015 зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] /а.с.8/ Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2314002448 від 22.12.2014 зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] ./а.с.9/ Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1436-1994920-2018 від 07.09.2018 місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ./а.с.10/. Відповідно до наданої заявником довідки адміністрації Куйбишевського району м. Донецьку №424 від 01.03.2019 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на дату смерті з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] чоловік, та [PERSON] , [INFO] донька. Що стосується довідки наданої заявницею з реквізитами окупаційної влади, суд виходить з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Зі змісту інформації яка зазначена у відповідній довідці вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на дату смерті з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] чоловік, та [PERSON] , [INFO] донька. З метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднова О.А. Постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднова О.А. від 29.01.2019, [PERSON] відмовлено у відкритті спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з ненаданням підтвердження фактичного прийняття спадщини /а.с.11/ Згідно наданої Мелітопольською державною нотаріальною конторою Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.11.2019 відсутня заведена спадкова справа на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Допитані в\~ході судового\~розгляду свідки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~підтвердили обставини\~того,\~що [PERSON] \~на час\~смерті її\~мами [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , здійснювала за нею догляд. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] в інтересах [PERSON] , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення юридичного факту обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved