Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

11.07.2014 року ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати інформацію про неї поширену через мережу Інтернет стосовно здійснення діяльності приватного дитячого навчального закладу без реєстрації та контролю та з порушенням санітарних норм недостовірною та такою, що порушує її особисте немайнове право на недоторканість її честі, гідності та ділової репутації; зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про неї; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100000 грн.; стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.06.2014 року ХМП "Городской дозор" через мережу Інтернет поширено інформацію у вигляді статті, у якій поширені відомості, які не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність, ганьблять ділову репутацію як фізичної особи - підприємця. У зазначеній статті автор з посиланням на інформацію надану Головним державним санітарним лікарем міста Харкова [PERSON]., вказує, що вона в жилому приміщенні (квартирі) здійснювала діяльність з надання освітніх послуг у формі дошкільного навчального закладу приватної форми власності без будь-якого контролю та реєстрації. Проте дана інформація не відповідає дійсності, оскільки вона зареєстрована у якості ФОП з початку своєї діяльності, сплачує всі податки та обов'язкові державні платежі, своєчасно здає звітність, та не здійснює освітньої діяльності. Проведення перевірки санітарно-епідеміологічною службою було проведено з численними порушеннями, а результати перевірки є необ'єктивними, безпідставними та незаконними. Позивач здійснює діяльність щодо надання послуг дозвілля. Дана діяльність не пов'язана з навчанням або вихованням дітей або підлітків, а являє собою організацію відпочинку дітей, а тому нічого спільного з дошкільним навчальним закладом не має. Поширена інформація не відповідає дійсності та принижують її честь та гідність, ділову репутацію як суб'єкта господарської діяльності фізичної особи - підприємця, звинувачення у здійсненні нею протиправної господарської діяльності негативно впливає на її діяльність, оскільки створює у партнерів та клієнтів, в тому числі й потенційних, негативне враження від діяльності, побоювання мати з нею ділові стосунки. Своїми незаконними діями - поширенням інформації, що не відповідає дійсності, відповідачі принизили її ділову репутацію, чим завдали моральну шкоду підприємству, яку вона оцінює у 100 тис. грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Харківського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області позов не визнав повністю, надав письмові заперечення. Представник ТОВ «Хостмайстер» не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник ХМП «Городской дозор», [PERSON] не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 10.07.2012 року, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 11) Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку від 16.07.2012 року, [PERSON] як суб'єкт господарювання (з 01.08.2012 до 01.07.2014) здійснювала такі види господарської діяльності: Дошкільна освіта, Інші види освіти, н.в.і.у., Допоміжна діяльність у сфері освіти (а.с. 87). Відповідно до акту №496 перевірки дотримання вимог санітарного законодавства, складеного 10.02.2014 року Державною санітарно-епідеміологічною службою України при проведенні обстеження об'єкта ФОП [PERSON] з приводу епідобстеження у зв'язку з реєстрацією двох випадків кишкової інфекції у дітей, які відвідують заклад розвиваючих занять ФОП [PERSON], були виявлені численні порушення санітарного законодавства, зокрема, встановлено відсутність групової ізоляції дітей, медичного кабінету, природного освітлення в одній кімнаті для занять, приміщенні для прийому їжі та спальній кімнаті, холодної та гарячої проточної води в кімнаті для прийому їжі тощо. Виявлено порушення пунктів 18,29,32,35,39,48,50,51,53,56,62,63,70,82,98,99,102 СанПін №3231-85 «Санітарних правил влаштування та утримання дитячих дошкільних закладів» (а.с. 62-64) Згідно з вказаним актом, заклад розташований на першому поверсі з тильної сторони житлового багатоповерхового будинку за адресою: м. Харків, [ADDRESS], у приміщенні загальною площею 157,9 м.кв. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2014 року, яка залишена без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року, адміністративний позов Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області задоволений у повному обсязі; застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду шляхом повного зупинення надання освітніх послуг ФОП [PERSON] за місцем провадження господарської діяльності: м. Харків, [ADDRESS] (а.с. 56-60) Вказаними рішеннями судів встановлено, що діяльність відповідача ФОП [PERSON] щодо надання послуг дозвілля індивідуального творчого розвитку дітей має ознаки дошкільного навчального закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, встановлені вказаними судовими рішеннями обставини на підставі ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до Висновку №1-12/06 експертного дослідження телекомунікаційних систем та засобів, складеного 12.06.2014 року Українським центром судових експертиз за заявою [PERSON], 05.06.2014 року через мережу «Інтернет» на сайті ХМП «Городской дозор» розмішено статтю під назвою «[INFO]», з зазначенням автору [PERSON]. В цій статті міститься текс наступного змісту: «Харьковский окружной административный суд поддержал иск ГУ СЭС с требованиями запретить предоставление образовательных услуг ЧП [PERSON]. Как рассказала корреспонденту «Дозора» главный государственный санитарный врач Харькова [PERSON], фактически в квартире в жилом доме на [ADDRESS] действовал частный детский сад. Однако его работа никем не контролировалась и он не был нигде зарегистрирован. Помещения, в которых находились дети, не соответствовали санитарным требованиям. Так, в спальне вообще не было освещения. Сложная ситуация была и с питанием детей. Руководитель детсада оправдывалась, что еду приносят сами родители, а она ее только разогревает. О наличии подобного детсада в СЭС узнали случайно, когда в больницу обратился один из воспитанников этого детсада. 27 марта постановлением Харьковского окружного административного суда иск Главного управления Госсанэпидслужбы в Харьковской области о применении мер реагирования в сфере государственного надзора к физическому лицу - предпринимателю [PERSON] удовлетворен в полном объеме. Судом применены к ФЛ-П [PERSON] меры реагирования в сфере государственного надзора путем полной остановки предоставления образовательных услуг. 20.05.2014 постановлением Харьковского апелляционного административного суда апелляционная жалоба ФЛ-П [PERSON] оставлена без удовлетворения, постановление Харьковского окружного административного суда от 27.03.2014 оставлено без изменений» (а.с. 15-17). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав як фізична особа-підприємець; поширення інформації через мережу «Інтернет» відбулось саме з приводу здійснення ФОП [PERSON] господарської діяльності. Відповідно до п. 15 Постанови ПВСУ від 27.02.2009 N 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Позивач посилається на те, що відповідачами поширено недостовірну, перекручену інформацію про те, що вона в жилому приміщенні здійснювала діяльність з надання освітніх послуг у формі дошкільного навчального закладу приватної форми власності ("частими детский сад») без будь-якого контролю та реєстрації, проте, на її думку, дана інформація не відповідає дійсності, оскільки вона зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця з початку своєї діяльності, сплачує всі податки та обов'язкові державні платежі, та не здійснює освітньої діяльності. Однак, вказані посилання позивачки не заслуговують на увагу. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2014 року, яка залишена без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року, встановлено, що діяльність відповідача ФОП [PERSON] щодо надання послуг дозвілля індивідуального творчого розвитку дітей має ознаки дошкільного навчального закладу. В оспорюваній статті, розміщеній на сайті ХМП «Городской дозор», зазначено: «Как рассказала корреспонденту «Дозора» главный государственный санитарный врач Харькова [PERSON], фактически в квартире в жилом доме на [ADDRESS] действовал частный детский сад. Однако его работа никем не контролировалась и он не был нигде зарегистрирован. Помещения, в которых находились дети, не соответствовали санитарным требованиям». Таким чином, враховуючи, що судовими рішеннями було встановлено, що діяльність відповідача ФОП [PERSON] має ознаки дошкільного навчального закладу, то поширена інформації про те, що «фактически … действовал частный детский сад», відповідає дійсності, тобто вважається достовірною інформацією. Враховуючи, що діяльність ФОП [PERSON] мала ознаки дошкільного навчального закладу, однак вказана діяльність не була зареєстрована у встановленому законодавством порядку, то інформація про те, що «… его работа [дошкільного навчального закладу] никем не контролировалась и он не был нигде зарегистрирован», не може вважатися недостовірною. Відповідачі не поширювали інформацію про те, що позивачка не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не сплачувала податки тощо. Посилання позивачки на те, що вона не здійснювала освітньої діяльності, безпідставне твердження відповідачів про невідповідність приміщень санітарним вимогам, проведення перевірки санітарно-епідеміологічною службою з численними порушеннями, незаконні результати перевірки, - суд до уваги не приймає, оскільки вони є обґрунтуванням позивачки своєї незгоди з актом перевірки та судовими рішеннями, які є чинними. Зазначення в статті про те, що «Помещения, в которых находились дети, не соответствовали санитарным требованиям. Так, в спальне вообще не было освещения. Сложная ситуация была и с питанием детей» - є достовірною інформацією, яка зафіксована в акті №496 перевірки дотримання вимог санітарного законодавства, складеного 10.02.2014 року Державною санітарно-епідеміологічною службою України. Інша інформація, яка вказана в оспорюваній статті, підтверджується вказаним актом перевірки та Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2014 року, яка залишена без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року. Представник позивача зазначив, що діяльність відповідача відбувалась у нежитловому приміщенні, в офісі, що не відповідає відомостям зазначеним у статті. В оспорюваній статті зазначено: «… фактически в квартире в жилом доме на [ADDRESS] действовал частный детский сад. … Помещения, в которых находились дети, не соответствовали санитарным требованиям». Представник відповідача Держсанепідслужби зазначив, що у статті не вказано, що діяльність відповідача відбувалась в житловій квартирі, а малось на увазі у приміщенні, без зазначення - житлове чи нежитлове приміщення. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, представник позивача посилаючись на те, що діяльність відповідача відбувалась у нежитловому приміщенні, в офісі, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Зокрема, в акті перевірки вказано про приміщення, без визначення які це саме приміщення - житлові чи нежитлові. У зв'язку з цим, підстави для ствердження щодо недостовірності вказаних відомостей - відсутні. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності (ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України). Крім того, відсутні докази того, що яким саме чином зазначення в статті відомостей у «квартирі» чи «приміщенні» «фактически … действовал частный детский сад», порушує особисті немайнові права позивачки, що відповідно до п. 15 Постанови ПВСУ від 27.02.2009 N 1 є необхідною обставиною юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). На підставі викладеного, відсутні підстави стверджувати, що відповідачами поширено недостовірну інформацію відносно діяльності позивачки як фізичної особи-підприємцем, а тому відповідно до вимог ст. 277 ЦК України відсутні й підстави для спростування інформації, яка не є недостовірною. Відповідно до п. 20 Постанови ПВСУ від 27.02.2009 N 1, з огляду на положення статті 32 Конституції України, судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК, порушених у зв'язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Тобто, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Встановивши при вирішенні таких спорів факт поширення інформації про приватне життя позивача, що відповідає дійсності та не порочить його гідність, честь чи ділову репутацію, а також факт відсутності згоди позивача на поширення цієї інформації, суд повинен захистити його право на таємницю приватного життя та може зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно зі ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Таким чином, особисте немайнове право, зокрема, право на повагу до гідності та честі, притаманне для фізичної особи у сфері свого приватного життя. У зв'язку з цим, інформація поширена відносно фізичної особи-підприємця [PERSON], яка безпосередньо пов'язана зі здійсненням нею господарської діяльності, не може вважатися такою, що належить до особистих немайнових прав фізичної особи в розумінні ст. 270 ЦК України, тобто до інформації про приватне життя позивачки. Таким чином, даний спір не пов'язаний зі справою про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК, порушених у зв'язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Враховуючи, що діями відовідачів не були порушені честь, гідність, ділова репутація позивача, то вимоги про відшкодування шкоди, які є похідними від вказаних вимог, задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання інформації про неї поширену через мережу Інтернет стосовно здійснення нею діяльності приватного дитячого навчального закладу без реєстрації та контролю та з порушенням санітарних норм недостовірною та такою, що порушує її особисте немайнове право на недоторканість її честі, гідності та ділової репутації; зобов'язання спростувати недостовірну інформацію про неї; стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди - задоволенню не підлягає в повному обсязі. Враховуючи, що у задоволенні позовних відмовлено в повному обсязі, то вимоги про стягнення судових витрат з відповідачів задоволенню не підлягають. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed