Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Турійська районна державна адміністрація Волинської області звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в с.Бобли Турійського району Волинської області разом із сином [PERSON], який є дитиною-інвалідом і перебуває в Іваничівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат на неповному державному утриманні. Оскільки, в червні 2013 року, після закінчення навчального року, [PERSON] не забрала сина на канікули додому, на телефонні дзвінки вихователів не відповідала, за місцем реєстрації була відсутня, то [PERSON] тимчасово було влаштовано у Рожищенський притулок для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації. Однак, відповідно до висновоку служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації Волинської області [PERSON] було повернуто на навчання в Іваничівську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат. Так як [PERSON] протягом тривалого часу не цікавиться життям та вихованням сина, не відвідує його та не виявляє будь-якого піклування про нього, то просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню. Представник позивача - органу опіки та піклування Божко Т.П. у судове засідання не з'вилася, однак подала адресовану суду письмову заяву про те, що вона повністю підтримує позов з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу за даним позовом розглядати за її та відповідача відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Зі згоди представника позивача та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задовольненню. Так, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 12 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, видно, що, [PERSON] народився [INFO] року і його матір'ю є [PERSON] (а.с.3). За відомостями Турійського районного сектору УДМС України у Волинській області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: с.Бобли Турійського району Волинської області (а.с. 19 ). Як вбачається й з довідок Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області, виданих 25 червня 2013 року №631, 04 грудня 2013 року №1258, 10 грудня 2013 року №1280, 22 січня 2014 року №105, що [PERSON] дійсно зареєстрована в с.Бобли Турійського району Волинської області, однак за вищевказаним зареєстрованим місцем проживання не проживає і місцеперебування її невідоме (а.с. 5-7). З акта обстеження умов проживання дитини від 25 червня 2013 року видно, що [PERSON] навчається в Іваничівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат, а [PERSON] за місцем реєстрації в с.Бобли Турійського району Волинської області не проживає і місцеперебування її невідоме (а.с. 11-12). Та обставина, що [PERSON] виховується в Іваничівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат і відповідач [PERSON] з червня 2013 року не бере участі у вихованні свого сина, не відвідує його та не допомагає йому матеріально, стверджується й повідомленнями вищевказаної школи-інтернат від 27 червня 2013 року № 227 та від 28 серпня 2013 року № 266 (а.с.14-15). Наведені у зазначених вище повідомленнях обставини об'єктивно підтверджуються і висновком комісії з питань захисту прав дитини Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 05 березня 2014 року № 0513/32/2-14, з якого вбачається, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] є доцільним, так як вона вихованням дитини не займається, проживає окремо від неї, за місцем проживання її навідує, не цікавиться життям та навчанням сина, не турбується про його здоров'я і не допомагає йому матеріально (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, на підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що, оскільки [PERSON] вихованням власної дитини не займається, проживає окремо від неї, за місцем проживання її не відвідує, не цікавиться життям та навчанням сина, не турбується про його здоров'я і не допомагає йому матеріально, хоча має реальну можливість робити це, то вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, а тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], так як для цього є законні підстави. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 243.60 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати у відповідності з п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved