Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

в червні 2018 року позивач ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що будинок № 6-а по провулку Задорожному в м. Києві знаходиться у нього на балансі. [ADDRESS] у вказаному багатоповерховому будинку належить на праві власності відповідачу [PERSON], яка є власником особового рахунку, а тому зобов"язана утримувати майно, що їй належить, та сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. У зв"язку з невиконання своїх зобов"язань, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги та додаткові послуги , яка станом на 30.04.2018 року становить 6687,85 грн., а тому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборнованості Представник позивача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити в повному обсязі з викладених в позові, а також в запереченнях на відзив підстав. Відповідач в судове засідання не з»явилась. Суду подала письмовий відзив на позов та просила в задоволенні позовних вимог відмовити, в зв»язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, просила суд взяти до уваги зокрема те, що в зв»язку з винними діями позивача їй не була нарахована субсидія, а тому вона не повинна сплачувати за надані послуги. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.11). Балансоутримувачем та організацією, яка повинна надавати житлово-комунальні послуги у вказаному житловому будинку є ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» (а.с.6, 7-10). Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Судом встановлено, що позивач у цій справі є організацією, яка уповноважена надавати житлово-комунальні послуги в будинку № 6-а, який розташований по провулку Задорожному в м. Києві, а також з організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб'єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачу послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких позивач є, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги. Між позивачем та відповідачем укладено відповідний договір № 603 від 08.04.2014 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для обов»язкової оплати за надані житлово-комунальні послуги. Споживання відповідачем [PERSON] житлово-комунальних послуг та наявність у неї заборгованості станом на квітень 2018 року, підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.28). Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у справі 6-110цс12: з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Твердження відповідача про те, що з вини позивача не було встановлено тариф на послугу з утримання будинку, а тому вона недоотримала субсидію, а відтак правомірно не сплатила заборгованість та в позові має бути відмовлено з цих підстав, суд відкидає, оскільки стороною позивача в ході розгляду справи суду не було надано належних та допустимих доказів визнання дій або бездіяльності позивача в цій частині неправомірною, а також вказана позиція не ґрунтується на вимогах закону, відповідно до якого, зокрема, договірні зобов»язання мають виконуватись належним чином та сторони договору не мають права відступити від його положень і врегульовувати свої відносини на власний розсуд. Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року, в задоволенні позову [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» про зобов»язання вчинити дії щодо призначення субсидії, було відмовлено, а тому законних та обґрунтованих підстав для відмови у сплаті за житлово-комунальні послуги відповідач немає. Наданий позивачем розрахунок заборгованості в повній мірі відображає перелік наданих відповідачу житлово-комунальних послуг та застосовані при цьому тарифи, з боку відповідача розмір заборгованості не спростовано. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачем, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг, як і не надано доказів необгрунтованості та безпідставності позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 6687,85 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved