Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном та вселення, посилаючись на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. Окрім нього ? частина квартири належить [PERSON], яка зареєстрована та проживає в даній квартирі. Відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні вищевказаним житловим приміщенням, що полягають у тому, що він не має доступу до квартири, ключів від вищезазначеної квартири у нього немає. На його усні та письмові звернення [PERSON] не реагує. 14.01.2014р. позивач подав заяву про зміну предмету спору, в якій просить вселити його та членів його сім»ї: дружину [PERSON], дочок [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні ? частиною спірної квартири. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві. Крім цього, пояснив, що ? частини квартири [ADDRESS] належить йому на праві власності. В даній квартирі зареєстрований він, його дружина та двоє дочок. Оскільки відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні спірної квартирою він із сім'єю на даний час проживає в квартирі, що належить батькам дружини. Він та члени його сім'ї мають намір вселитися у квартиру [ADDRESS], ? якої належить йому на праві власності, іншим житлом він та члени його сім'ї не забезпечені. Питання щодо викупу відповідачкою його частки у спірній квартирі на даний час він не розглядає. Відповідачка, та адвокат [PERSON] на стороні відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що відповідачка пропонувала позивачу викуп його частки в квартирі [ADDRESS], однак останній запросив вартість, яка на їх думку перевищує ринкову. Відповідачка також пояснила в судовому засіданні, що позивач немає ключів від спірної квартири, вона їх йому не давала, оскільки вважає, що квартира є малою, а тому в ній не може проживати позивач зі своєю сім'єю та її сім'я. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що ? частина квартири [ADDRESS] В. у м.Львові належить на праві власності [PERSON], що вбачається із договору дарування ? частини квартири (а.с.3) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4). Як вбачається із листа від 30.09.2013р. [PERSON] звертався до [PERSON] із проханням надати йому доступ до 1/2 частини спірної квартири, шляхом передачі дублікатів ключів (а.с.5), що стверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштого відправлення (а.с.5). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON] та члени його сім"ї - дружина [PERSON] та неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON], про що свідчать записи в будинковій книзі для пропи ску громадян, які проживають в [ADDRESS] (а.с.32-33). У судовому засіданні встановлено, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, не допускаючи його до помешкання, ключ від квартири у позивача є відсутній, що не заперечила [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась17.07.1997р. відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачає право власника квартири на використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Власник, права якого порушені, має право звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій особою, які порушують його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК України). Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved