Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

АТ "СК «АХА Страхування» у квітні 2017 року заявили позов про стягнення з [PERSON] 35 664,38 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, в порядку регресу. 27.08.2018 року було постановлено заочне рішення про задоволення позовних вимог. 08.11.2018 року, було подано заяву про перегляд заочного рішення. 31.01.2019 року, ухвалою суду було скасовано заочне рішення суду від 27.08.2018., а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягав. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, представник відповідача просив застосувати строки давності. Судом встановлено таке. 03.04.2014 р. в м. Києві на вул. Жилянській відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «Ауді», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ssang Yong», д.н. [NUMBER] , водій [PERSON] , в наслідок якої вказані ТЗ отримали механічні пошкодження. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2014 р. винним в ДТП визнано водія [PERSON] Власник автомобіля «Ауді», д.н. [NUMBER] , на час ДТП , діючого страхового полісу не мав. Відповідно до договору добровільного страхування від 27.05.2013 року №136409Га/13кАС, майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Ssang Yong», д.н. [NUMBER] , були застраховані в АТ "СК «АХА Страхування». АТ "СК «АХА Страхування» визнали ДТП страховою подією і на підставі страхового акту від 26.05.2014р. здійснили виплату страхового відшкодування в сумі 35 664,38 грн. на користь вигодонабувача ТОВ «АІС Сітроен Центр», що підтверджується платіжним дорученням № 110339 від 27.05.2014р. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, як це встановлено ст. 1187 ч.2 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно з ст. 1191 ч. 1 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 15.07.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про відшкодування страхової виплати. Однак, така вимога залишилась без задоволення. Проте, як вбачається із рахунку-фактури №.18500005468 від 20.05.2014р. що був сформованим ТОВ «АІС-СІТРОЕН- ЦЕНТР» з метою ремонту ушкодженого транспортного засобу, вбачається невідповідність ушкоджених елементів які підлягають ремонту. Так представниками станції технічного обслуговування, до переліку фактично ушкоджених елементів транспортного засобу додані елементи які не мають відношення до дорожьо-транспортної пригоди з відповідачем, а саме: міст задній вартістю 24 075,83 грн. з ПДВ, гальмівна рідина вартістю 140,64 грн. з ПДВ., масло вартістю 144,00 грн. з ПДВ. Тобто сума рахунку-фактури, завищена на суму 24360.32 грн. з ПДВ. Таким чином реальна сума фактичних збитків становить 11304,06 грн. Саме така сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків давності, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Як вбачається з конверту, штамп здачі позову до поштового віділення для направлення позову до суду стоїть дата 03.04.2017 року (а.с. 45), тобто встановлено, що позивач до суду звернувся в установлені строки, строк позовної давності застосуванню не підлягає. В зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає. На підставі наведеного приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судові витрати, за вказаного рішення, суд відносить на рахунок відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial