Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

21.07.2021 заявник звернувся до суду із зазначеною заявою про встановлення факту смерті. Вказана заява мотивована тим, що чоловік заявниці [PERSON] , перебуваючи разом з нею у м. Тирасполь Придністровської Молдавської Республіки, помер [INFO] , про що свідчить медичне свідоцтво про смерть №955, видане 28.12.2020 року Республіканською клінічною лікарнею м. Тирасполь Міністерства охорони здоров`я Придністровської Молдавської Республіки. Чоловік заявниці [PERSON] [INFO] був громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України. Заявниця звернулась до Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з питання державної реєстрації смерті чоловіка [PERSON] , однак отримала відмову, оскільки відповідно до ч.1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрації актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документі встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою, затвердженої Наказом МОЗ України 08.08.2006 року №545. На підставі викладеного, заявниця просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Тирасполь Придністровської Молдавської Республіки. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.07.2021 року вказана заява про встановлення факту була залишена без руху. 18.08.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла уточнена заява про встановлення факту смерті. Ухвалою суду від 03.09.2021 року провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження. (а.с.26-27) Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої заяву про встановлення факту підтримує в повному обсязі, просить суд її задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - начальник Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідух Т. надала суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти розгляду справи без участі представника заінтересованої особи, відповідно до чинного законодавства. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані заявником докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до медичного свідоцтва про смерть №955 від 28.12.2020 року, виданого ГУ РКБ м. Тирасполь вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Тирасполь Придністровської Молдавської республіки. (а.с.5) Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 10.09.2002 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України. (а.с.6,7) Відповідно до довідки голови Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 06.07.2021 року №669, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації в [ADDRESS] . З довідки голови Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 06.07.2021 року №670 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно похований на кладовищі в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого міським відділом РАГС м. Тирасполь [INFO] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.02.1988 року, актовий запис №120. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». (а.с.11) Так згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно роз`яснень п. 13 зазначеної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності з ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. З листа начальника Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідух Т. №1647/68-64 від 13.07.2021 року вбачається, що провести реєстрацію смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тирасполь Придністровської Молдавської Республіки неможливо, у зв`язку з поданням медичної документації невстановленої законодавством України форми, оскільки відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою у формі, затвердженій Наказом МОЗ України 08.08.2006 року № 545. Державна реєстрація смерті можлива тільки на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.(а.с.9). Окрім того, вказаним листом зазначено, що Україна не визнає правосуб`єктності самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки та органів влади регіону, і загальнообов`язковим суб`єктом міжнародного права є Республіка Молдова, складовою частиною якої є Придністровський регіон. Отже, медичні документи, видані на території самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки, не можуть бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. ( а.с.9). Суд вважає, що дійсно заявник надав достовірні відомості, які підтверджують факт смерті [PERSON] на території іншої держави. Видане йому лікарське свідоцтво про смерть медичним закладом цієї держави не є підставою для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] на території Україні, так як є документом невстановленої законодавством України форми, органи реєстрації надали заявнику письмову відмову у проведенні реєстрації смерті [PERSON] , а тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. Суд, крім іншого враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України - рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved