Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.04.2013 року та визначити аліменти у розмірі 1/8 частини. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.04.2013 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 05.03.2013 року и до повноліття дитини. Однак, у зв`язку із змінами в сімейному стані, народженням дитини в другому шлюбі, знаходженням дружини у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, він позбавлений можливості сплачувати аліменти в вищезазначеному розмірі, тому просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Повторно надала до суду заяву про відкладення судового засідання, посилаючись на виїзд за межі міста, проте доказів на підтвердження вказаної обставини до суду не надала. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із народженням другої дитини та погіршенням матеріального стану платник аліментів може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Суд, враховуючи той факт, що у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , [INFO] , його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та також перебуває на утриманні позивача; враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved