Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа Відділ державної виконавчої служби Вовчанського РУЮ, про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, посилаючись на те, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.05.2010 року по справі № 2-27/10 присуджено стягнення аліментів із [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усих видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що місячно на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 24.11.2009 року і до досягнення нею повноліття. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти, які присуджені та станом на 29.05.2015 року заборгованість складає 2 327 грн. 20 коп.За її розрахунками за період з 01 січня 2015 року по 01 серпня 2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь, складає 4933 грн. 24 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважав їх незаконними безпідставно заявленими , оскільки, згідно наданої Вовчанським ВДВС останньої довідки від 03.08.2015 року уточнені розміри нарахованих аліментів та при визначенні суми заборгованості враховано розмір фактично виплачених ним аліментів в квітні, травні місяці і з їх урахуванням заборгованість за період з 24.01.2015 року по липень включно 2015 року визначена в розмірі 2327,20 гривень. Проти стягнення зазначеної суми заборгованості він не заперечує. Але вважає, що вимога про стягнення заборгованості по аліментам не підсудна суду , оскільки порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Щодо розміру нарахованої позивачкою пені за несвоєчасну виплату їй аліментів за період з 24.01.2015 року по липень місяць 2015 року, він вважає, що оскільки відповідно правовій позиції, висловленої Верховним Судом України розмір пені обчислюється , виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. До суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається сума за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати. Фактично сума заборгованості створилася за період з 24.01.2015 року по липень включно 2015 року і розмір пені відповідно правильного розрахунку за зазначений період складає:січень 2015 року- за 10 днів прострочки 12.50 грн ,лютий 2015 року - за 28 днів прострочки 108.53 грн,березень 2015 р. -за 31 день прострочки 171.79 гри., квітень 2015 р. - за 12 днів прострочення 33,75 грн.,травень 2015 року - за 16 днів прострочення 69,19 грн.,червень 2015 року за 15 днів прострочення 64,87 грн.,липень 2015 року за 4 дні прострочення -4,40 грн., всього 465,03 грн.. Також відповідач зазначив, що вказана в позові [PERSON], пеня не підлягає стягненню, оскільки затримка виплати аліментів виникла не з його вини.Також, відповідач зазначив, що до 21.01.2015 року він регулярної в повному розмірі сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] згідно виконавчого листа, що знаходився на виконанні в Вовчанському ВДВС , стягнення аліментів проводилося з його заробітної плати, яку він отримував в ГУ ДСНС у Харківській області. В зв"язку з мобілізацією на підставі повістки військового комісара 21.01.2015 року був звільнений з роботи в зв"язку з призовом на строкову службу і направлений в розпорядження військового комісара, де проходив відповідну підготовку , після якої наказам від 13.03.2015 року був направлений для проходження військової служби до команди № 382/16 , де він поновив сплату аліментів на користь Старосільстької .Таким чином, затримка у виплаті аліментів виникла не з його вини, а по тій причині, що в зв"язку з мобілізацією він був звільнений з роботи і за період проходження підготовки з 21.01.2015 року до 13.03.2015 року не мав ніякого доходу. При цьому, не дивлячись на зазначені матеріальні труднощі він продовжував самостійно утримувати їх сумісну з позивачкою старшу доньку, яка на період свого навчання потребує матеріальної допомоги, не звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини на період навчання до виповнення 23 років, на що він має підстави і передбачене законом право. Представник третьої особи, ВДВС Вовчанського РУЮ в судовому засіданні , заявив, що позовні вимоги позивача залишає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов'язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість творилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.05.2010 року по справі № 2-27/10 присуджено стягнення аліментів із [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усих видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що місячно на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 24.11.2009 року і до досягнення нею повноліття.(а.с. 2) Із довідки-розрахунку заборгованості по аліментам представленої відділом державної виконавчої служби від 03.08.2015 року за № 3960, суд вбачає, що станом на 01.08.2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] до повноліття сумісної дитини доньки [PERSON], 2003 року народження, становить 2327 грн. 20 коп. (а.с.23) Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, що не спростовується наданими доказами. Оскільки відповідно правовій позиції, висловленої Верховним Судом України розмір пені обчислюється , виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. До суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається сума за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати. Фактично сума заборгованості створилася за період з 24.01.2015 року по липень включно 2015 року і розмір пені відповідно правильного розрахунку за зазначений період складає: Січень 2015 року- за 10 днів прострочки 12.50 грн Лютий 2015 року - за 28 днів прострочки 108.53 грн Березень 2015 р. -за ЗІ день прострочки 171.79 гри., всього - 292,82 грн. Квітень 2015 р. - за 12 днів прострочення 33,75 грн. Травень 2015 року - за 16 днів прострочення 69,19 грн. Червень 2015 року за 15 днів прострочення 64,87 грн. Липень 2015 року за 4 дні прострочення -4,40 грн., таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів складає 465,03 грн.. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Відділ державної виконавчої служби Вовчанського РУЮ, про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року в сумі 465,03 грн. Крім того, на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. в дохід держави оскільки позивач за законом звільняється від його сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial