Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (заступника Директора-головного лікаря Київського пенсіонату ветеранів праці) про захист честі, гідності та ділової репутації. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований та проживає в Київському пансіонаті ветеранів праці, за адресом: [ADDRESS] , являється пенсіонером та інвалідом 2-ї грп., має великі проблеми зі здоров`ям, зокрема пов`язані з онкологією та опорно-руховим апаратом, на якому вже переніс чотири операції. Позивач зазначає, що мешкаючи в Пансіонаті веде активну громадську діяльність, являється Головою правління Громадської організації «Ветеранів праці та війни, інвалідів», Головою Громадської Ради при КПВП. Внаслідок активної громадської діяльності, отримав люту ненависть директора Київського пансіонату ветеранів праці [PERSON] , який для того щоб припинити його активну громадську діяльність за права Громади Пансіонату, по боротьбі з корупцією та самоуправством, «готовий на все», занапастити, знищити його, вбити, отруїти і т.д. Не нехтуючи ніякими злочинними методами, щоб виключити позивача із цієї активної громадської діяльності вирішив, законослухняного громадянина, спокійну, скромну та толерантну людину, зробить психом, недієздатною особою. Для цієї мети задіяв [PERSON] заступника директора - головного лікар Київського пансіонату ветеранів праці (КПВП). Підтримуючи свого керівника директора КПВП [PERSON], [PERSON] почав паплюжити позивача, розповсюджувати відносно нього неправдиву інформацію, оббріхувати, підтасовувати проти нього документи, про неправдивий психічний стан позивача, при тому, що почав фальсифікувати всілякі неправдиві факти. Яскравим тому свідченням є його пояснення, відносно позивача, Онлайн трансляція ПК Здоров`я [INFO] при розгляді скарг та заяв Громадської Ради при КПВП, де на думку позивача він, як голова ГР повинен бути доповідачем, яка транслювалась та знаходиться на каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO]. В своєму поясненні він стверджує, що позивач: не є членом Громадської Ради при Київському пансіонаті ветеранів праці, перебрав на себе повноваження, скриває своє соціальне становище, соціальний стан, де мешкав та працював, фальсифікував документи, в яких начеб то значиться [PERSON] , а не [PERSON] , намагався приватизувати приміщення, в якому мешкає позивач, а саме кімнату № [NUMBER] та прилеглі до нею приміщення, перебуваючи в Громадській Раді при Київській міській держаній адміністрації, мається на увазі склад 2015-2018 р., за неподобаючу поведінку був виключений, для уникнення від відповідальності скарги та Заяви подає тільки в електронному вигляді, скривався від виконавчої служби у зв`язку з платою аліментів за малолітнього сина. При цьому, «вишенькою на торті» слугувала Заява до Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 754/3679/21 від 17.03.2021, про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку, від 11.03.2021 року, яку організована [PERSON] , як головним лікарем КПВП та подана прилеглим та виконавцем лікарем -психологом [PERSON] , в якій стверджувалось, що у [PERSON] присутній тяжкий психічний розлад. Позивач зазначає, що таким чином, по суті справи [PERSON] , як заступник директора - головного лікаря Київського пансіонату ветеранів праці (КПВП) в соціальній мережі каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO], в перше розповсюджує брехливу, непрофесійну та злочинну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а відтак останній звернувся до суду з вказаним позовом, зі змісту якого просить суд: визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, сфальсифіковану і розповсюджену [PERSON] , як заступником директора - головня лікарем Київського пансіонату ветеранів праці, нижче названу інформацію; зобов`язати заступником директора - головним лікарем Київського пансіонату ветеранів праці [PERSON] наступну поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом озвучення в засобах масової інформації, в газетах «Вечірній Київ», «Київ та Влада», на сайті Київської міської державної адміністрації та на сторінці сайту КМДА, які відбудуться після набрання судовим рішенням не пізніше 1 (одного) місяця, в даній справі, наступного тексту спростування: « В поясненні Онлайн трансляції ПК Здоров`я [INFO] при розгляді скарг та заяв Громадської Ради при КПВП, на якому доповідачем був [PERSON] ; я стверджував, що [PERSON] : не є членом Громадської Ради при Київського пансіонату ветеранів праці, незаконно перебрав на себе повноваження члена та голови цієї організації, скриває своє соціальне становище, соціальний стан, де мешкав та працював, фальсифікував документи, в яких начеб то значиться [PERSON] , а не [PERSON] , намагався приватизувати приміщення, в якому він мешкає, а саме кімнату № [NUMBER] та прилеглі до нею приміщення, перебуваючи в Громадській Раді при Київській міській держаній адміністрації, склад ГР при КМДА 2015-2017 р., за неподобаючу поведінку був виключений, для уникнення від відповідальності скарги та Заяви подає тільки в електронному вигляді, скривався у 2018 р. від виконавчої служби у зв`язку з платою аліментів за малолітнього сина, що у [PERSON] присутнє тяжкий психічний розлад, стверджував, що у нього виявлені експлозивні та паранояльні розлади з вербальною та фізичною агресією. Вимушений признати що вище зазначені мої неправомірні дії були викликані тиском на мене директора Київського пансіонату ветеранів праці [PERSON] з метою опорочити, занапастити [PERSON] , зробить його недієздатним» Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 07.06.2021 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач по справі належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду. 06.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позову заяву зі змісту якого відповідач просить відмовити в позові з огляду на те, що за період перебування позивача в пансіонаті до адміністрації Пансіонату надходили заяви, скарги, доповідні та службові записки підопічних та працівників пансіонату щодо неправомірних дій підопічного [PERSON] . За результатом розгляду отриманих заяв скарг від працівників та підопічних було винесено питання на розгляд культурно -побутової комісії і відповідно до Протоколу № 3 від 01.02.2018 Збору Київського пансіонату ветеранів праці, адміністрації та культурно -побутової комісії винесено рішення на Колегію Департаменту щодо переведення його до іншої інтернатної установи за систематичне порушення Порядку перебування в пансіонаті з додатками до протоколу. На підставі рішення Культурно - побутової комісії Київський пансіонат ветеранів праці звернувся до Департаменту соціальної політики про переведення [PERSON] 1949 року народження до іншої інтернатної установи, за підписом директора [PERSON]. Департаментом соціальної політики. 22.11.2019 року за №278 було розглянуто на засіданні колегії Департаменту та враховуючи рішення Колегії Департаменту [PERSON] було виписано путівку №31 для поселення його до Київського центру соціальної адаптації престарілих, інвалідів та осіб, які не мають постійного місця проживання, про що було проінформовано службовим повідомленням Пансіонат. З огляду на зазначене, саме Позивачем створюються неприпустимі умови для перебування підопічних в пансіонаті, своїми діями приводить до порушення Порядку перебування в Пансіонаті. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини четвертої статті 34 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України). У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Зі змісту позовної заяви позивач посилається на те, що в соціальній мережі каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO], розповсюджена брехлива, непрофесійна та злочинна інформація, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] , а саме: в онлайн трансляції ПК Здоров`я [INFO] при розгляді скарг та заяв Громадської Ради при КПВП, стверджувалось, що [PERSON] : не є членом Громадської Ради при Київського пансіонату ветеранів праці, незаконно перебрав на себе повноваження члена та голови цієї організації, скриває своє соціальне становище, соціальний стан, де мешкав та працював, фальсифікував документи, в яких начеб то значиться [PERSON] , а не [PERSON] , намагався приватизувати приміщення, в якому він мешкає, а саме кімнату № [NUMBER] та прилеглі до нею приміщення, перебуваючи в Громадській Раді при Київській міській держаній адміністрації, склад ГР при КМДА 2015-2017 р., за неподобаючу поведінку був виключений, для уникнення від відповідальності скарги та Заяви подає тільки в електронному вигляді, скривався у 2018 р. від виконавчої служби у зв`язку з платою аліментів за малолітнього сина, що у [PERSON] присутнє тяжкий психічний розлад, стверджував, що у нього виявлені експлозивні та паранояльні розлади з вербальною та фізичною агресією. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пункт 18 цієї Постанови закріплює положення про те, що позивач має довести те, що внаслідок поширеної відповідачем інформації було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так частина перша ст. 10 Конвенції, зокрема, передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лінгенс проти Австрії" від 08 липня 1986 року суд зазначив про необхідність розрізняти факти та оціночні судження, оскільки наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень ні. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Отже, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши онлайн трансляцію на каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO], встановив, що на засіданні комісії кворуму КМР з питань охорони здоров`я та соціальної політики, було розглянуто питання «Про повторний розгляд звернень Голови громадської ради при Київському пансіонаті ветеранів праці [PERSON], щодо створення робочої комісії стосовно перевірки діяльності Київського пансіонату ветеранів праці та інших питань та розгляд звернень громадської ради при Київському пансіонаті ветеранів праці». На даному засіданні [PERSON] була оголошена наступна інформація « [PERSON] не був ніколи і не є членом громадської ради Київського пансіонату ветеранів праці, тобто його звернення як від Голови громадської ради є безпідставними, він на себе прийняв повноваження дійсно існуючої громадської ради, яка вже працює в пансіонаті з 2012 року і більше того [PERSON] до 2016 року був членом громадської ради при КМДА і рішенням КМДА від 21.10 за порушення п. 2.3 положення про громадську раду КМДА був виключений з неї, тобто [PERSON] одноосібно проголосив себе Головою громадської ради, видав для себе якийсь незрозумілий офіційний лист, що він Голова громадської ради і від імені мешканців він до сьогоднішнього дня виступає, як Голова громадської ради, жодного відношення до цього не має, це така маленька ремарка. За останній рік від [PERSON] , ще зауважу, він скрізь себе позиціонує, як « [PERSON] » хоча за паспортом він є « [PERSON] », по друге жодне зі звернень він не підписує особисто, а тільки скасованим підписом для того щоб потім неможливо було якимось чином впливати на те, що він це зробив і всі листи він надсилає тільки електронною поштою, тобто власноруч він жодного листа не пише і не підписує, це теж ставить під сумнів, більше того, за весь час перебування в пансіонаті, а це з 2014 року [PERSON] неодноразово звертався до суду, спочатку це була приватизація його «жиліща» тобіш тої кімнати яка не є в нас взагалі в пансіонаті ветеранів праці, не є житловою кімнатою або квартирного фонду і він хотів приватизувати свою житлову кімнату із прилеглими приміщеннями, тобто розпоряджатись єю як приватною власністю на що було спочатку суддею першої інстанції йому відмовлено, потім в Апеляційному суді теж згодом було відмовлено. Не дивлячись на те, що були багаторазові звернення до керівництва, як Департаменту так і міського Голови від мешканців пансіонату, у [PERSON] це постійно викликає збільшення агресивного його стану, проявів соціопатії і після цього він ще більше починає скаржитись в різні інстанції. Минулого року, за рік, у нас була перевірка Департаменту соціальної політики, двічі була перевірка за скаргами [PERSON] уповноваженого Верховної ради з прав людини, буцім то на зазіхання його здоров`я, власність і т.д…. Жодна зі скарг не була підтверджена. Після цього іде прогресуюче зростання чисельності скарг до СБУ, прокуратури, органів національної поліції, Міністерства соціальної політики, уповноваженого Верховної Ради з прав людини, до Голови Верховної Ради, до Президента та ін. Це розцінюється як прояви кверолянства, як патологічного скаржника, жодного підтвердження на ті скарги та ті доводи, що він наводить в своїх скаргах не надходили, більш того може дати ще характеристику патологічного стану лікар-психіатр» Надаючи оцінку змісту позовної заяви та наданих пояснень [PERSON] під час онлайн - трансляції, інформація, яку просить спростувати позивач викладена в іншій формі, ніж пояснення наданні особисто відповідачем під час онлайн - трансляці. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно дослідивши подані сторонами у справі докази, суд приходить до висновку, що інформація, розповсюджена [PERSON] під час онлайн трансляції від [INFO] на каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO] не відповідає тексту інформації, сформованого безпосередньо позивачем, щодо спростування якої звернувся позивач з вказаним позовом до суду. Таким чином, розглянувши вказану справу, в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, розповсюджену [PERSON] , заступником директора головного лікаря Київського пансіонату ветеранів праці нижче названу інформацію та зобов`язання заступником директора - головним лікарем Київського пансіонату ветеранів праці спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію шляхом озвучення в засобах масової інформації, в газетах "Вечірній Київ", "Київ та Влада" на сайті Киїської міської державної адміністрації та на сторінці сайту КМДА, спростування сформованого позивачем у наступному вигляді « В поясненні Онлайн трансляції ПК Здоров`я [INFO] при розгляді скарг та заяв Громадської Ради при КПВП, на якому доповідачем був [PERSON] ; я стверджував, що [PERSON] : не с членом Громадської Ради при Київського пансіонату ветеранів праці, незаконно перебрав на себе повноваження члена та голови цієї організації, скриває своє соціальне становище, соціальний стан, де мешкав та працював, фальсифікував документи, в яких начеб то значиться [PERSON] , а не [PERSON] , намагався приватизувати приміщення, в якому він мешкає, а саме кімнату № [NUMBER] та прилеглі до неї приміщення, перебуваючи в Громадській Раді при Київській міській держаній адміністрації, склад ГР при КМДА 2015-2017 р., за неподобаючу поведінку був виключений, для уникнення від відповідальності скарги та Заяви подає тільки в електронному вигляді, скривався у 2018 р. від виконавчої служби у зв`язку з платою аліментів за малолітнього сина, що у [PERSON] присутнє тяжкий психічний розлад,, стверджував, що у нього виявлені експлозивні та паранояльні розлади з вербальною та фізичною агресією. Вимушений признати що вище зазначені мої неправомірні дії були викликані тиском на мене директора Київського пансіонату ветеранів праці [PERSON] з метою опорочити, занапастити [PERSON] , зробить його недієздатним» не підлягає задоволенню судом, оскільки викадений у вимозі текст спростування не відповідає тексту промови, озвученої відповідачем [PERSON], заступником директора головного лікаря Київського пансіонату ветеранів праці, під час онлайн трансляції від [INFO] на каналі YouTube на сторінці Київської міської Ради: [INFO]. Стаття 1167 ЦК України визначає, що за завдану моральну шкоду фізичній особі покладає відповідальність за завдану моральну шкоду та обов`язок її відшкодувати на особу, яка її завдала. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у абзацу 2 пункту 11 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам слід мати на увазі, що у справах про спростування відомостей, поширених засобами масової інформації (в пресі, по радіо і телебаченню), як відповідачі до участі притягаються автор, орган засобу масової інформації, що їх поширив, а у передбачених законом випадках, і відповідна службова особа цього органу, які й несуть обов`язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди відповідно до ступеня вини кожного з них. Якщо позивач не бажає притягати когось з них до відповідальності, на решту заподіювачів моральної шкоди покладається обов`язок по відшкодуванню тієї її частини, яка відповідає ступеню їх вини. В разі, коли орган масової інформації не називає автора, суд виходить з того, що вину за поширення зазначених відомостей цей орган взяв на себе. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи це тим, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до позивача. Разом з тим, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні вимог про визнання недостовірною інформації у викладеній ним формі та у її спростуванні, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed