Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

комунальне підприємство «Житловик» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних виог позивач вказує, що підприємство надає житлово-комунальні послуги споживачу [PERSON] та членам його сім'ї. Порушуючі зобовязання передбачені ч.3 ст. 20 закону України «Про житлово-комунальні послуги" відповідач допустив заборгованість з оплати за послуги в сумі 3530,15 гривень за період з січня 2012 року по березень 2015 року, відмовляючись укладати договір. Листами споживач був повідомлений про цю заборгованість із пропозицією відшкодувати її добровільно, однак на попередження про погашення заборгованості не відреагував. Борг відповідач визнає оскільки, періодично проплачує КП "Житловик" певну суму боргу. Неодноразово були направлені на адресу відповідача повідомлення з вимогою укласти договір про забезпечення житлово-комунальними послугами, але жодних реагувань від відповідача до підприємства не надходило.Оскільки за відсутності договору вдповідач здійснює споживання житлово-комунальних послуг, чим проявляє добровільність волевиявлення,а тому в нього виникає зобов'язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуї «Житловик». Щомісяця підприємство виконувало по будинку, в якому розташована кв відповідачів повний комплекс житлово-комунальних послуг, претензій щодо якості або кількості послуг вдповідачем не пред'являлося. Виходячи з цього бухгалтерія КП «Житловик» виконувала нарахування розміру оплати житлово-комунальних однак і зобов'язання по оплаті відповідачем не виконувались.. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути солідарно з відповідачів 3530,15 грн, відстрочити термін сплати судового збору в зв'язку з важким матеріальним становищем підпри, витрати по судовому зборі віднести на рахунок відповідача. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду відповідач пояснив, що квартира в якій проживає не приватизована, крім нього в ній зареєстровані син та колишня дружина; не укладав договір з позивачем договір на надання йому комунальних послуг, ним періодично сплачуються підприємству кошти за послуги які фактично отримує(за вивіз сміття, освітлення сходинкових кліток, обслуговування ліфта, електроенергію ліфта); інші послуги підприємство йому не надає, особистого підвалу в будинку не має, горищем будинку не користується; в квартирі тривалий час проживає сам оскільки сини після одруження проживають з сімями окремо, з [PERSON]В, розлучений, остання більше пяти років перебуває за кордоном на заробітках. Відповідач [PERSON]В, в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду відповідач пояснив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, но фактично не проживає з березня-квітня 2012 р. так як живуть із дружиною окремо, іноді заходить в гості до батька; в підвалі будинку підсобного приміщення батько не має, жодного разу не був на горищі; в підїзді прибирає жінка яку винаймають жильці; мати тривалий час перебуває за кордоном; вважає вимоги позивача до себе безпідставними. Відповідач [PERSON]В, в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась судовими повістками, причини неявки суду не повідомила, суд вважає за можливе справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює майстром в КП «Житловик», відповідачі є її сусідами; по будинку підприємством проводиться необхідні ремонтні роботи, роботи по обслуговування будинку та при будинкової території; скарг від відповідачів в ЖП «Житловик» не поступало. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO]. Вказаний будинок перебуває на балансі позивача який надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався. Квартира в якій проживають відповідачі не приватизована. В силу п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); є різновидом житлово-комунальних послуг. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 1875-ІV). Пунктами 1 і 5 частини 3 статті 20, пунктом 1 частини 2 статті 21 Закону № 1875-ІV визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення з відповідачів заборгованості за фактично спожиті відповідачами послуги оскільки згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачами. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. П.2 та п.3 ч.1 ст. 7 Закону № 1875-ІV встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням. Судом встановлено, що нарахування плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивачем проводилось відповідачам згідно рішень виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради № 1928 від 23.12.2010 р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» та № 629 від 16.05.2013 р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.11.2012 р. № 2179 «Про встановлення скоригованого тарифу на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів» та внесення змін до рішення виконавчого комітету від 23.12.2010 р. № 1928 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» виходячи із 2-го класу будинку. Відповідачами плата за надані позивачем послуги здійснювалася періодично та в неповному обсязі. Згідно наданих відповідачем [PERSON] копій квитанцій плата вносилась ним тільки за послуги з вивозу сміття, освітлення сходинкових кліток, обслуговування ліфта, електроенергію ліфта. Заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги з а період з січня 2012 р. по березень 2015 року становить 3530,15 грн. П.6 ч.1 ст. 20 Закону № 1875-ІV встановлено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зверталися до позивача із заявами про зняття їх з реєстрації місця проживання, про ненарахування плати за комунальні послуги в звязку з їх тимчасовою відсутністю по місцю проживання. В звязку з цим [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст..64 ЖК УРСР несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність з основним наймачем [PERSON] за зобов'язаннями, що випливають із договору найму житла, в т.ч. і щодо сплати платежів за комунальні послуги які надає позивач. П. 5 ч.1 ст. 20 Закону № 1875-ІV передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Ст.18 Закону № 1875-ІV встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Як встановлено судом відповідачі по справі не зверталися до позивача із скаргами та заявами щодо надання підприємством послуг неналежної якості, або їх ненадання. В звязку з цим у суду відсутні підстави щодо зменшення, перерахунку розміру заборгованості за надані позивачем послуги. Заперечення відповідача [PERSON] що ним не оплачувались послуги які позивачем не надались суд оцінює критично оскільки факт надання відповідачем послуг підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями балансів будинку за 2012-2015 роки, відомостями про проведення ремонтних робіт в будинку за червень 2015 р., поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги з а період з січня 2012 р. по березень 2015 року становить 3530,15 грн. Відповідачем [PERSON] заявлено вимогу до застосування судом строку позовної давності до вимог позивача. Оскільки позивач з позовом до суду звернувся 18.05.2015 р., а тому до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за надані позивачем послуги в межах заявлених позовних вимог з 18.05.2012 р. по 28.02.2015 р. включно. Крім цього суд враховує, що рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2010 р. по справі № 2-426/10 за позовом комунального підприємства «Житловик» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в задоволенні позову було відмовлено, рішення суду набуло законної сили. Зазначеним рішенням було відмовлено в стягненні заборгованості по квартирній платі в сумі 372,95 грн. за період з 01.10.2006 р. по 01.11.2009 р. В обґрунтування розміру боргу позивачем надано виписку по особовому рахунку № 006901 по квартирі [ADDRESS], основним квартиронаймачем якої є [PERSON] Станом на 01.05.2012 р. за вказаною квартирою рахувалася заборгованість в сумі 2129,33 грн. За травень 2012 р. позивачем було нараховано квартплату в сумі 54,83 грн. Розмір квартплати яка підлягає до стягнення за період з 18.05.2015 р. по 31.05.2012 р. за 14 днів (31-17=14) становить 24,76 грн.(54,83 грн. : 31 дні х 14 днів = 24,76 грн.) Розмір квартплати яка підлягає стягненню за період з 01.06.2012 р. по 28.02.2015 р. з врахуванням сплаченим відповідачем [PERSON] за цей період коштів становить 1345,99 грн.(3530,15 грн. 2184,16 грн. = 1345,99 грн.). Загальна сума коштів заборгованості яка підлягає до стягнення з відповідачів становить 1370,75 грн.(1345,99 грн. + 24,76 грн.= 1370,75 грн.). З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачів підлягає до стягнення в солідарному порядку заборгованість в сумі 1370,75 грн., а не 3530,15 грн. як просив позивач в позовній заяві. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з сторін пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved