Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною - донькою [PERSON], [INFO], зобов'язавши [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою; визначити наступні способи його участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO], -надати йому можливість систематично спілкуватися з дитиною щотижня, по 3-4 години кожну суботу або неділю з визначенням конкретних годин за попередньою домовленістю з [PERSON], приймаючи до уваги специфіку його роботи, в громадському місці чи за місцем його проживання, можливість спільного відпочинку; стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору у розмірі 640 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він та відповідач, [PERSON], є батьками [PERSON]. [INFO]. В шлюбі з відповідачем вони не перебували, але проживали однією сім'єю та разом виховували доньку [PERSON] до лютого 2016 року. При реєстрації народження доньки [PERSON], на підставі їх спільної заяви, відповідно до ч. 2 ст.125 СК України він був записаний батьком дитини, дитині було визначено прізвище батька, тобто "[PERSON]". До лютого 2016 року сторони разом виховували доньку [PERSON], він повністю утримував родину, піклувався про доньку, виконував всі батьківські обов'язки. В березні 2016 року їх стосунки погіршились, і вони стали проживати окремо, хоча він продовжував піклувались про доньку, купляв необхідні речі, продукти харчування, іграшки, одяг. В жовтні 2016 року за рішенням суду з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON], які утримуються з його заробітної плати. До червня 2107 року він бачився з донькою [PERSON], брав участь у її житті та вихованні, бажає й надалі приймати участь у житті доньки, виховувати її, піклуватись про неї. На даний час він проживає з іншою жінкою, має намір створити сім'ю. Їх стосунки з [PERSON] погіршились, вона почала перешкоджати йому бачитись з донькою та приймати участь у її вихованні. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права та, в першу чергу, права та інтереси їх дитини, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач також зазначив, що він працює завідувачем анестезіологічної групи - лікарем анестезіологом Новопсковського РТМО, його робота дуже специфічна та відповідальна, так як він працює практично цілодобово, його в будь-який час доби можуть викликати на роботу, тому він просить врахувати особливості його роботи при визначенні часу, який буде визначено для спілкування з донькою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, а саме згодна визначити наступні способи участі позивача у вихованні доньки [PERSON], [INFO], а саме: надати йому можливість систематично спілкуватися з донькою щотижня по 3-4 години кожну неділю з визначенням конкретного часу, в громадському місці чи за місцем його проживання: [ADDRESS], за умови задовільного стану здоров'я дитини, обов'язкового повідомлення матері дитини -[PERSON] про місце перебування дитини, обов'язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Пояснив, що питання визначення способів участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при Новопсковській РДА Луганської області. З батьками дитини проведені бесіди, роз'яснені права [PERSON] на спілкування з ними. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні доньки: щонеділі в громадському місці або за місцем проживання батька з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.21). Сторони у шлюбі не перебували. Відповідно до положень статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається з матеріалів справи позивач, [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №1050, виданою виконавчим комітетом Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 11.07.2017 (а.с.19), та є власником будинку за вказаною адресою на підставі договору купівлі -продажу серії ВКО №533567 від 07.08.2008, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21066235 від 27.11.2008, виданим Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації (а.с.9) та витягом з державного реєстру правочинів №6052779 від 07.06.2008, виданим приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу [PERSON], договором купівлі -продажу серії ВКО №533567 від 07.06.2008 (а.с.10-11). Відповідач [PERSON] та донька сторін [PERSON], [INFO], проживають окремо від позивача за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області №1210 від 05.09.2017. З ними також проживають син [PERSON] -[PERSON], [INFO], та її дідусь [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст.8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що вона дійсно чинила перешкоди у спілкуванні позивача з їх спільною дитиною - малолітньою [PERSON] Відповідно дост.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Суд враховує також, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки дівчинки необхідне спілкування з батьком. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При вирішенні спору суд враховує також, що згідно побутової характеристики з Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області від 10.07.2017 № 1044 [PERSON] за час проживання в [ADDRESS] характеризується з позитивної сторони, до людей відноситься з повагою, в побуті і громадських місцях поводить себе гідно, з односельцями перебуває в гарних відносинах, алкогольними напоями не зловживає. Скарг на поведінку [PERSON] до Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області не надходило (а.с.14). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного депутатом Риб'янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області Коноваленко М.Д. та секретарем ради Буйновою Р.І., будинок в якому проживає [PERSON] складається з 2-х житлових кімнат, площа будинку складає 80 м2. Умови для проживання задовільні. Будинок газифікований, облаштований меблями. В кімнатах чисто. В наявності є продукти харчування, дитячі іграшки, книги (а.с.18). Згідно довідки з Новопсковського районного територіального медичного об'єднання [PERSON] працює в Новопсковському РТМО на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічної групи з 02.07.2012 (наказ № 651-к від 02.07.2012) в режимі 6-денного робочого тижня з чергуванням на дому та чергуванням по лікарні в цілодобовому режимі (а.с.15). Відповідно до виробничої характеристики з Новопсковського районного територіального медичного об'єднання [PERSON] за час роботи в Новопсковському районному територіальному медичному об'єднанні зарекомендував себе дисциплінованим, відповідальним працівником, до виконання обов'язків ставиться з відповідальністю, постійно працює над підвищенням свого фахового рівня, має другу кваліфікаційну категорію, своєчасно виконує накази та вказівки керівництва, серед колег та пацієнтів користується повагою, від пацієнтів неодноразово отримував подяки (а.с.16). Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року (справа ЄУ № 420/1927/16-ц, провадження № 2/420/939/16) з громадянина [PERSON], [INFO], на користь громадянки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі % частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2016 року до повноліття дитини. Відповідно до довідки з Новопсковського РТМО від 10.07.2017 № 393 [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться (а.с.20). Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Новопсковської РДА Луганської області №21-7/8-2332 від 03.08.2017 на комісії з питань захисту прав дитини при Новопсковській райдержадміністрації розглянуте питання про вирішення спору між громадянами [PERSON] та [PERSON] щодо участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], (протокол № 10 від 31.07.2017). З батьками дитини проведені бесіди, роз'яснені права [PERSON] на спілкування з ними. Враховуючи права та інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області вважає за доцільне визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON]: щонеділі в громадському місці або за місцем проживання батька з 09.00 години до 13.00 години. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свою доньку якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у її вихованні, спілкуватися із нею. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування та заяву [PERSON] про часткове визнання вимог позивача, та те, що сторони не заперечували проти графіку, зазначеного у висновку органу опіки та піклування, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме необхідно визначити такі способи участі позивача у вихованні доньки [PERSON], [INFO], а саме щонеділі в громадському місці або за місцем проживання батька з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. В решті позовних вимог [PERSON] до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 12.09.2017 від відповідача до суду надійшло клопотання про звільнення її від сплати судового збору, обґрунтоване тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, а її дохід складає 860 грн. на місяць, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №11694 від 30.08.2017 та довідкою Новопсковської РДА №440 від 07.09.2017. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Тобто звільнення або відстрочення сплати судового збору можливе під час звернення до суду із заявою або позовною заявою, тому в задоволенні клопотання відповідача про звільнення її від сплати судового збору слід відмовити. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно вимогам позивача, задоволеним судом, тобто 320 грн.

Outcome: partial