Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що [INFO] вона (позивач) зареєструвала шлюб в з відповідачем, та [INFO] у них народився син - [PERSON], який на даний час проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні, при цьому, за час спільного проживання з відповідачем останній постійно нехтував своїми обов'язками щодо дитини, втратив будь-яку зацікавленість до його долі та стану здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, постійно був безробітним, більш того вживав алкогольні на наркотичні засоби, під впливом яких постійно вчиняв сварки. Вказала, що з травня, 2016 року ведення спільного господарства та проживання між ними припинено, крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після припинення спільного проживання всі питання по вихованню дитини вирішувалися нею (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, відповідач повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не провідує сина, не опікується здоров'ям, інтересами та потребами сина, не спілкується з ним, матеріально та морально не підтримує дитину. Дитина не знає відповідача як батька, не має до нього родинних почуттів. Позивач також зазначила, що впродовж всього часу, що вони не живуть разом, коли її та її сина не було вдома, відповідач неодноразово проникав до будинку по [ADDRESS], в якому псував та викрадав майно, речі та продукти харчування, після чого неодноразово вона (позивач) та власник будинку писали заяви до органів поліції про проникнення та крадіжку. Також вказала, що [PERSON] був раніше неодноразово засуджений за проникнення в будинки та крадіжки: 14.06.1999 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, 28.01.2004 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 09.09.2008 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 28.07.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 19.09.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області призначено підготовче судове засідання за ч. 3 ст. 185 КК України, та така аморальна та невідповідальна поведінка, на її (позивача) переконання є не зразковою для сина. Крім того, дитина [PERSON] на теперішній час не зареєстрований ні за місцем реєстрації матері, ні батька, так як для цього потрібна згода двох батьків, або довідка з місця реєстрації одного з батьків про те, що дитина там не зареєстрована. Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 164 СК України, позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за останньою відомою суду адресою його місця проживання, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]., не заперечував, підтримав висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Зазначив, що відповідач не з'являється за місцем проживання сина, відмовився від утримання та виховання малолітнього сина, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, при цьому, всі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини забезпечує мати дитини - позивач по справі. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу, який було зареєстровано [INFO], та який 03.11.2016 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було розірвано, сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 57, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «[PERSON]» та мати «[PERSON]». Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно з характеристикою за підписом голови квартального комітету № 12 Ленінського району м. Кіровограда Шевченко В.К. від 27.10.2016 року проживає по [ADDRESS] з сином [PERSON], 2016 року народження, одна, батько не приймає участі у його вихованні. Згідно з довідкою квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницький від 05.12.2016 року № 788 [PERSON] в період з 14.09.2014 року по 30.04.2016 року проживав за адресою [ADDRESS]. Згідно відомостей з трудової книжки відповідача [PERSON], останнім місцем роботи якого є ПАТ «Металіт» (юридична адреса: м. Кіровоград, вул. Мєдвєдєва, буд. 1, корп. 2, офіс 201). Крім того, відповідно до виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 03.11.2016 року (справа № 404/3054/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 18.05.2016 року до [INFO]. Відповідно до довідки № 2097 від 06.12.2016 року, виданої Фортечним ВДВС ГТУЮ м. Кропивницький, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 18.05.2016 року по 30.11.2016 року, згідно виконавчого листа № 404/3054/16-ц від 03.11.2016 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 18.05.2016 року і до [INFO]. Відповідно до довідки № 2259-03 від 07.11.2016 року, виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда», дитина [PERSON], [INFO], проживає за адресою [ADDRESS], знаходиться під наглядом КЗ «ЦПМСД № 1 м. Кіровограда» АЗПСМ № 9. Відвідування лікаря, догляд за дитиною та виконання лікарських призначень здійснює мати дитини [PERSON] Крім того, відповідно заяви [PERSON], від 24.10.2016 року, підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., зареєстровано в реєстрі за № 661, поданої до компетентних органів та всім, кого це стосується, він ([PERSON].), [INFO], відмовляється від утримання та виховання малолітнього сина і цим самим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS]. Крім того в заяві, просив суд розглядати справу про позбавлення його батьківських прав без його участі. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 30.05.2017 року № 2830/49-05-14 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24.05.2017 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], при цьому, встановлено, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано у листопаді 2016 року, батько дитини [PERSON] з 13.09.2014 року по 01.05.2016 року проживав у [ADDRESS], що підтверджено довідкою голови квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницького від 15.05.2017 року № 247. У своїй заяві від 24.10.2016 року [PERSON], підпис якого завірено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., відмовився від утримання та виховання малолітнього сина [PERSON], [INFO], і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Мати [PERSON], згідно з характеристикою від голови квартального комітету № 12 Ленінського району м. Кіровограда Шевченко В.К. від 27.10.2016 року, проживає по [ADDRESS] з сином одна, батько не приймає участі у його вихованні. Відповідно до листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 07.11.2016 року № 2259-03 дитина [PERSON] знаходиться під наглядом вказаного закладу, відвідування лікаря, догляд за дитиною та виконання лікарських призначень здійснює мати. Факт ухилення громадянина [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина письмово підтверджують громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, згідно з довідкою Фортечного ВДВС м. Кропивницький від 10.05.2017 року № 722, громадянка [PERSON] не отримувала аліменти від громадянина [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у період з 18.05.2016 року по 21.04.2017 року. Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], пояснили, зокрема, свідок [PERSON] про те, що близько десяти років вона проживає за адресою [ADDRESS] по сусідству з позивачем, відповідач за даною адресою вже давно не проживає, позивач проживає одна з сином, самостійно займається його вихованням та доглядом, їй допомагають мама і бабуся, відповідача за даною адресою не бачила більше року. Вказала, що навіть коли позивач була вагітна, відповідач їй не допомагав, постійно ходив п'яний, крав у позивача гроші з гаманця. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1995 року вона проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідкою позивача. Вказала, що позивач з відповідачем проживали разом не довгий час, при цьому, проживаючи разом, між ними були постійні сварки, під час який викликали поліцію, батьків, крім того, коли позивача не було вдома, відповідач проникав до будинку, перестрибуючи через паркан (забор) та крав у будинку майно, цінні речі, гроші. Зазначила, що відповідача вона (свідок) практично не бачила, до дитини він також не приходив, вихованням та доглядом за дитиною займається позивач одноособово. Свідок [PERSON] пояснив, що він є власником будинку [ADDRESS], та близько п'яти років тому назад він надав дозвіл на проживання в будинку позивачу, та десь близько півтора роки тому назад за вказаною адресою разом з позивачем проживав і відповідач, він (свідок) бачив його (відповідача) в обличчя, з ним (відповідачем) склалися недобрі відносини, так як він вчинював крадіжки, в т.ч. і його (свідка) майна, з приводу чого він неодноразово звертався в поліцію, на даний час в будинку проживає лише позивач з малолітнім сином, яка займається вихованням та доглядом за дитиною. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є хрещеними батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., при цьому, свідок [PERSON] пояснив, що відповідача він не знає та ніколи його не бачив, не бачив також батька ні на хрестинах дитини, ні на перший день народження дитини, та коли бачилися з позивачем вона завжди була одна, без відповідача, також позивач одна займається вихованням сина, здійснює за ним догляд та в цьому їй допомагає її (позивача) мама. Свідок [PERSON] повідомила суду, що відповідача знає, неприязних відноси з останнім не має, з позивачем знайома з 2009 року, та до народження дитини вони (позивач і відповідач) проживали майже рік, зазначила, що відповідач не цікавиться дитиною - сином [PERSON], дитина йому не цікава, та чим він (відповідач) може займатися, так це - красти гроші у позивача, та здавати металобрухт, також, він (відповідач) то зникав, то з'являвся, про народження сина йому (відповідачу) відомо, після народження дитини, він зник на певний час, зловживає алкогольними напоями, погрожував позивачу по телефону, ніякої допомоги позивачу не надає. Вважає, що від такого батька треба якомога далі триматися. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої (неповнолітньої) дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовувала тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, свідомо нехтуючи ними (батьківськими обов'язками), ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в житті сина, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєння дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що в сукупності можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, при цьому відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, крім того, йому (відповідачу) не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у вихованні дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Поряд з цим, судом встановлено, що відповідач жодним чином не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], більш того, в заяві, написаній останнім власноручно 24.10.2016 року, він відмовився від утримання та виховання його малолітнього сина та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав щодо дитини. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відмова відповідача від утримання та виховання його малолітнього сина є нікчемною, так як така відмова не передбачена положеннями Сімейного кодексу України, при цьому, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для розвиту дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності, при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, спілкування з дитиною. Окремо судом відзначається, що наявність заборгованості відповідача по аліментах не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, а тому зазначені доводи позивача судом до уваги в цій частині не приймаються. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини [PERSON], [INFO], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання ним (відповідачем) батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини - малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за клопотанням позивача, залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved