Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2004 року по 05.03.2019 року; визнати за спадкоємцем четвертої черги за законом [PERSON] право на спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] ; усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] ; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказано, що з січня 2004 року [PERSON] та [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] , були в теплих стосунках, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, створений від спільної праці, влаштовували свята, на яких поводились як чоловік та дружина, в побуті були пов`язані спільними обов`язками, разом відпочивали, відвідували родичів та друзів тощо. [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2004 року по 05.03.2019 року в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. Позивач пояснив, що починаючи з 2009 року [PERSON] хворіла та неодноразово проходила лікування в нейрохірургічному відділені Житомирської обласної клінічної лікарні. В 2014 році [PERSON] було діагностовано онкозахворювання. Призначене їй лікування було платним, тому воно було оплачено за кошти спільного бюджету. Починаючи з 2014 року по 2018 рік включно, [PERSON] в супроводі позивача та за його кошти проходила лікування двічі на рік в ТОВ «Санаторій «Боржава» та Санаторій «Куяльник». На початку лікування та придбання медичних препаратів здійснювалося за зароблені спільно кошти, а в подальшому позивач був вимушений позичати кошти. 25.02.2019 року позивачу було надано згоду на догляд за хворою та зберігання наркотичних, психотропних речовин та/або прекурсорів засобів. На підставі чого, позивач вважає, що протягом останніх 5 років життя [PERSON] , вони не лише проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а й протягом тривалого часу позивач опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу [PERSON] , яка через зазначену вище хворобу була у безпорадному стані. [INFO] [PERSON] померла, її похованням займався виключно позивач, оскільки у останньої були лише батьки, які є особами похилого віку і самі потребують догляду. Рідна донька [PERSON] [PERSON] , з моменту виявлення тяжкої хвороби і по момент смерті [PERSON] не приймала участі у догляді за матір`ю, не надавала будь-якої допомоги у лікуванні та утриманні спадкодавця, як фінансової так і моральної, не була присутня на похоронах матері. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. 26.12.2019 року приватним нотаріусом Примою Н.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної. Позивач зазначив, що з урахуванням викладеного є всі підстави для застосування до спірних правовідносин положення статті 1259 ЦК України і визнання за позивачем права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Сіра А.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Левчук Т.В. в судовому засіданні не визнали позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні 24.03.2021 року [PERSON] вказала, що з матір`ю [PERSON] не спілкувалась з 18 років, через сімейні обставини. В ході розгляду справи від відповідачів не надходило відзиву на позовну заяву. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Позивач стверджує, що він та [PERSON] проживали з 2001 року в цивільному шлюбі, без фактичної реєстрації шлюбу. Як вбачається із наданих копій фотокарток [PERSON] та [PERSON] разом відпочивали у 2001, 2006, 2013 року, що не заперечувалось відповідачами. Згідно ряду медичних документів з медичних діагностичних центрів та установ, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] проходила довготривале лікування у зв`язку з виявленим онкологічним захворюванням. У довідці із амбулаторної карти №14454 вказано, що [PERSON] перебуває ж Житомирському обласному онкологічному диспансері на обліку з 25.01.2016 року, хворіє з 1998 року, оперована в ТМО в 209, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015 року; в 2015 році отримала п/о курс променевої терапії на лінійному прискорювачі м. Рівне, з 2017 року проведено оперативне лікування (а.с. 28). Згідно відповіді ТОВ «Санаторій «Боржава» від 20.01.2021 року №2, у 2016 році послуги санаторію було надано [PERSON] , 1959 року народження та [PERSON] , 1954 року народження, які перебували в санаторії з 04.07.2016 року по 22.07.2016 рік, проживали в одному номері, [PERSON] було сплачено санаторію 5\~700,00 грн (а.с. 184). Згідно довідки серії 12ААб №027334 від 13.02.2018 року, [PERSON] встановлено першу групу інвалідності без терміново, встановлено, що [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 26). 25.02.2019 року [PERSON] надано дозвіл головним лікарем Центру ПМСД Житомирської міської ради на здійснення догляду, отримання наркотичних засобів, психотропних речовин та/або прекурсорів і виконання призначень лікаря для хворого [PERSON] (а.с. 44). Зі змісту свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11). Згідно довідки КП «ЦПМСД» Житомирської міської ради від 05.03.2019 року, причиною смерті [PERSON] інтоксикація та злоякісне новоутворення шкіри голови, лікарем зазначено, що приблизний час між захворюванням і смертю становить 5 років (а.с. 12). 05.03.2019 року [PERSON] , після смерті [PERSON] , вжито заходів для організації її поховання, що встановлено згідно Договору №1-12710 на організацію та проведення поховання, Договору №1-1508 від 05.03.2019 року (а.с. 60). На підставі договору купівлі-продажу, 24.02.2000 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). 24.12.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. із заявою про видачу йому, як спадкоємцю четвертої черги, свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , з якою він проживав у цивільному шлюбі з 2001 року та по день смерті [PERSON] . Спадщина складається з квартири [ADDRESS] та 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Пріми Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що одержання спадкоємцями за законом права на спадкування не змінювалась нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців чи рішенням суду, а тому вчинення нотаріальної дії суперечитме законодавству України (а.с. 9-10). За життя [PERSON] не складала заповіту. 24.03.2021 року за клопотанням позивача було допитано свідків. Свідок [PERSON] дільнича медична сестра за місцем проживання [PERSON] пояснила, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, їздили в санаторії, [PERSON] займався лікуванням [PERSON] , отримував консультації щодо її лікування. Свідок [PERSON] знайома по спільні роботі, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 року проживали разом в одній квартирі, вели спільне господарство, кохали один одного, їздили в санаторій, позивач здійснив ремонт квартири, де вони разом проживали. Мати та дочка не злійснювали догляду за [PERSON] . З дочкою [PERSON] не спілкувалась, оскільки мала на неї обіду. Свідок [PERSON] фельшер швидкої допомоги пояснив, що останні десять днів перед смертю [PERSON] він ставив їй капельниці, в квартирі було чисто та охайно, за [PERSON] постійно доглядав [PERSON] , останні робив [PERSON] внутрім"язові уколи. Свідок [PERSON] знайомий [PERSON] по роботі, пояснив, що багато разів був за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] та вважав, що вони перебувають в шлюбі, позивач доглядав за [PERSON] під час хвороби. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , пояснила, що знає обох з першого ж дня, відколи вони поселились у квартирі [ADDRESS] , а саме з 2000 року та зазначила, що вони проживали як подружжя, мали спільне господарство, разом готували, прибирали та інш. Позивач робив ремонт у квартирі, під час хвороби доглядав за [PERSON] робив перевязки, возив до лікарів та завдяки [PERSON] Є [PERSON] довше прожила. Свідок зазначила, що ніколи не чула претензій від [PERSON] до [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої\~статті 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 25 СК України\~,\~жінка та\~чоловік можуть\~одночасно перебувати\~лише в\~одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно ч. 1 \~ст. 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У\~постанові від 17.06.2020 року №755/18012/16 Верховний Суд\~зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Оцінюючи викладені вище, встановлені обставини за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що в сукупності викладені докази дозволяють дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 05.03.2019 року, вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Суд дійшов висновку про встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по [INFO] , оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 1 січня 2004 року. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Статтею 1258 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування позачергово. Кожна\~ наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від їх прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до\~статей 1261-1265 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 року у справі № 453/968/17. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] доведено, що він до дня смерті [PERSON] проживав разом з нею однією сім`єю, допомагав їй, займався її лікуванням, а тому суд дійшов висновку, що у [PERSON] виникло право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою\~статті 1259 ЦК України. Статтею 1224 ЦК України передбачено підстави для усунення від права на спадкування. Позивач вважає, що [PERSON] слід усунути від права на спадкування після смерті [PERSON] , посилаючись на частини 3, 6 ст. 1224 ЦК України, оскільки [PERSON] ухилялася від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. В ході розгляду справи [PERSON] не заперечувала, що не спілкувалась з матір`ю [PERSON] . Статтями 202, 203\~СК\~встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до ч. 5 ст. 1224\~ЦК\~за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред`явлена лише після смерті спадкодавця. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214\~ЦПК\~повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224\~ЦК\~ має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. \~ \~ \~ \~ Суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що безпорадний стан спадкодавця виразився в тому, що вона мала 1 групу інвалідності та померла від тяжкої хвороби, внаслідок злоякісного утворення, оскільки майже до останніх днів [PERSON] працювала, сама облаштовувала своє життя. \~ \~ \~ \~З пояснень свідків не вбачається, що спадкодавиця потребувала сторонньої допомоги доньки чи знаходилася в безпорадному стані, потребувала матеріальної допомоги, вимагала допомоги від відповідача [PERSON] , оскільки за місяць до смерті з показів свідків власне пересувалась, мила сходинкову клітину в під"їзді, готувала та прибирала в квартирі та не зазначала про необхідність допомоги від інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] зазначила, що з 18 річного віку не спілкувалась з матір"ю [PERSON] , проживала окремо від матері разом з неповнолітньою дитиною, перебувала на обліку в центрі зайнятості, отримувала соціальну допомогу на утримання дитини, про те, що мати хворіла та в подальшому померла її відомо не було, оскільки тривалий час з нею не спілкувалась, з чого можна зробити висновок, що відповідач проживаючи окремо від спадкодавця могла не знати про хворобу матері, тобто умисно не уникала від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. \~ \~ \~ \~Позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що відповідач [PERSON] була обізнана про стан матері, усвідомлювала свій обов`язок щодо утримання, надання допомоги, що відповідач мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, умисно ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, так само як і не доведено про перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі, хоча відповідно\~до норм\~ ЦПК\~України це\~є обов`язком\~позивача,\~за таких\~обставин,\~ суд\~відмовляє в\~задоволені позову\~в частині\~позовнихвимог щодо\~усунення [PERSON] від права на спадкування.

Outcome: partial