Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просила скасувати обмеження дієздатності її онуки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи заяву тим, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 07.03.2018 року останню визнано недієздатною за її (заявниці) заявою. Підставою позбавлення дієздатності був висновок судово-психіатричної експертизи № 424 від 26.12.2017 року, за яким встановлено, що, [PERSON] страждає легкою розумовою відсталістю з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю; дане захворювання позбавляє її можливості усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керуватися ними. Заявниця ставить під сумнів рішення суду, яким встановлена недієздатність її онуки та стверджує, що на даний момент [PERSON] повністю видужала, так як проходила курс лікування, а тому може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою судді від 17.01.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку окремого провадження за участю присяжних. Ухвалою суду від 01.03.2020 року витребувано з Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2, що розташована за адресою: 54000, Миколаївська область Миколаївський район с.Сапетня вул. Північна, 14, медичну документацію (амбулаторну картку, медичну картку стаціонарної хворої\~ [PERSON] за період її лікування 09.08.2017 року - 15.09.2017 року). Ухвалою суду від 02.09.2020 року клопотання представника заявниці [PERSON] задоволене частково, в справі призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза для визначення психічного стану [PERSON] , [INFO] . На вирішення судово-психіатричної експертизи поставлені питання: Чи страждає [PERSON] психічним захворюванням, якщо так, то яким саме? Чи розуміє [PERSON] значення своїх дій та чи може ними керувати? Проведення експертизи доручено експертам комісії амбулаторних судово-психіатричних експертиз обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської області, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький район, с. Гейківка, вул. Вишнева, б. 31-а. Ухвалою суду від 23.10.2020 року, у зв`язку з поверненням без виконання ухвали суду про призначення судово-психіатричної експертизи, провадження у цивільній справі, поновлене. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та особа, в інтересах якої вона звернулась до суду , [PERSON] , заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заявниці, адвокат Ляшенко М.Д., заяву підтримав, вказавши, що не наполягає на проведенні судово-психіатричної експертизи, зазначивши, що скасування рішення суду по визнання особи недієздатною можливе за процесуальних підстав за умови нез`явлення до суду на розгляд особи, яку, в подальшому визнано недієздатною, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 195/1605/16-ц (провадження № 61-9500св20), а тому, неповідомлення [PERSON] та не виклик її до суду на розгляд справи № 481/1356/17 за заявою [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, на думку представника, є підставою для скасування судового рішення та поновлення дієздатності особи. Представник органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області Бондаренко Н.В. заперечувала проти задоволення заяви, мотивуючи тим, що на час розгляду справи дія рішення суду від 07.03.2018 року закінчилась, у зв`язку зі спливом строку, на який особа визнана недієздатною, тому підстав для скасування такого не має, а дієздатність [PERSON] автоматично поновлена. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON] , особи, в інтересах якої розглядається заява, [PERSON] , представника [PERSON] , представника органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області Бондаренко Н.В., вивчивши матеріали цієї справи і матеріали справи № 481/856/18 за заявою\~\~ [PERSON] , заінтересована особа, орган опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна над недієздатною особою, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області по справі № 481/856/18 від 07.03.2018 року [PERSON] , [INFO] , визнана недієздатною, встановлено над нею опіку і призначено\~\~ [PERSON] її опікуном (а.с. 8). Частиною 1 статті 30 ЦК України\~передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Частиною 1 статті 36 ЦК України\~встановлено, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до \~ч. 1,2 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом Украни. Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1,3 Конституції України). Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права. Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша третя статті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Згідно із частиною першою статті 42 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч.3, 6 ст. 300 ЦПК України скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до частини четвертої статті 300 ЦК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною. Виходячи з приписів ч.4 ст.300 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду про визнання особи недієздатною є відповідний висновок судово-психіатричної експертизи, за яким особа видужала або її психічний стан значно поліпшився. Як роз`яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року, громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання. За правилами ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи при розгляді зазначеної категорії цивільних справ є з`ясування наявності чи відсутності підстав для визнання фізичної особи недієздатною, а саме: встановлення наявності або відсутності психічного розладу у особи; з`ясування, чи є психічний розлад здоров`я конкретної особи стійким і хронічним або тимчасовим, а також визначення ступеня впливу цього розгляду на здатність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Як зазначалось вище, судом у цій справі було постановлено ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи, для встановлення психічного стану [PERSON] на теперішній час, але експертиза не була проведена на території Миколаївської області у зв`язку з недовірою заявниці до експертів Миколаївського відділення філії "Центру судово-психіатричної експертизи Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України", за висновками якого в 2017, 2019 роках [PERSON] була визнана такою, що не може усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керуватися ними, а найбільш територіально-наближений до місця проживання заявниці Обласний комунальний заклад «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської області експертизу не провела через припинення такої діяльності з 1.03.2020 року. Як видно з матеріалів справи, висновок судово-психіатричної експертизи судом не здобутий, у зв`язку з відмовою заявника та її представника від проведення вказаної експертизи з мотивів зміни обґрунтувань заяви. Крім того, як встановлено під час судового розгляду, заявниця та її представник переслідували мету не доведення перед судом факту видужання [PERSON] та у зв`язку з цим поновлення її дієздатності, а хотіли переконати суд в помилковості висновку експерта № 424 від 26.12.2017 року та тому, що на час постановлення рішення від 07.03.2018 року, остання могла розуміти значення своїх дій і керуватись ними. Тобто вони, фактично ставили під сумнів вказане рішення суду, наполягаючи на його скасуванні не з підстав, визначених ч.3, 4 ст.300 ЦПК України, а з процесуальних підстав (неповідомлення особи, інтересів якої стосується судовий розгляд про такий та не заслуховування в процесі розгляду її думки). Вказана позиція сторони заявниці, на думку суду, не може бути підставою для скасування рішення суду, в порядку ст.300 ЦПК України, але може бути висловлена шляхом оскарження такого рішення в апеляційному чи касаційному порядку, відповідно до приписів Розділу V ЦПК України. Крім того, на теперішній час рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 07.03.2018 року, яким визнано [PERSON] недієздатною, вичерпало свою дію в часі, а дієздатність вказаної особи, за відсутності клопотань про продовження строку дії рішення, поновлена автоматично, що також не дає, з урахуванням вимог ч.6 ст.300 ЦПК України, підстав для скасування такого рішення. Виходячи з викладених вище обґрунтувань, заява [PERSON] про скасування рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною, підлягає залишенню без задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed