Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

23.01.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає,угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій справу просить розглядати за її відсутності, без проведення фіксації судового процесу та не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути за його відсутності, без проведення фіксації судового процесу. Також, відповідачем надані письмові заперечення, згідно яких, відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів, однак посилаючись на те, що він звільнений з роботи за власним бажанням, має нерегулярний, мінливий дохід, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій у розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом батько проживає окремо від дитини, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обов'язок брати участь у його утриманні. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 80, ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти визначається судом (ст.ст. 80, 183 СК). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1. стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2. стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3. наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4. інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 7 Закону України „Про Державний бюджет на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року у розмірі 1689,00 грн. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина проживає разом з матір'ю, відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, однак не заперечує про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., а також враховуючи, що позивач погодилася з зазначеним розміром аліментів, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2017 року до його повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial