Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

06.09.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 145 000 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час машиністом конвеєра на ПрАТ нею отримані хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова з помірними статико-динамфічними порушеннями та шийна з нерізко вираженими статико-динамічними порушеннями, з нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ст.) остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФС першого ст.) та колінних суглобів (справа: ПФС першого ст., зліва : ПФС першого-другого ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), група «А», ЛН першого ст., які відповідно до акту розслідування від 22.06.2016 р. виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 08.08.2016 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 35 % , з них: 25% радик., 10 %-ХОЗЛ.Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, вона відчуває постійний біль в суглобах, турбує кашель, обмежена в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує її нормальні життєві звязки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник ПрАТ за довіреністю [PERSON] позов не визнав, надала письмові заперечення згідно яких, у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач уклала трудовий договір з ПрАТ та свідомо обрала професію зі шкідливими умовами праці, була попереджена та обізнана з вказаними умовами, користувалася пільгами та гарантіями і у всякий час могла змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці, недосконалості технологій. З вказаного видно, що діяльність ПрАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, а позивач недбало ставилася до свого здоровя свідомо продовжуючи роботу в шкідливих умовах. Крім того позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди, розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим та завищеним. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.4-7, що позивачу 21.06.2016 р. встановлені хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова з помірними статико-динамфічними порушеннями та шийна з нерізко вираженими статико-динамічними порушеннями, з нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ст.) остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФС першого ст.) та колінних суглобів (справа: ПФС першого ст., зліва : ПФС першого-другого ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), група «А», ЛН першого ст. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 % по вказаним захворюванням висновком МСЕК від 09.08.2016 р. по 01.07.2017 р. а.с.8. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування встановленохронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: перевищення допустимих показників небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, аерозоль переважно фіброгенної дії, який перевищує гранично допустимі показники. Умови праці машиніста конвеєра на виробничій дільниці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, вадкість праці перевищує гранично допустимі норми. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на ПрАТ впродовж 15 років. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.18 Акту, начальнику рудозбагачувальної фабрики №1 ПрАТ, забезпечити контроль за застосуванням засобів механізації при переміщенні жінками вантажів вагою більше 7 кг., забезпечити машиністів конвеєрів ЗІЗ органів дихання в повному обсязі згідно галузевих норм та посилити контроль за їх використанням. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в суглобах, задухою, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та можливість самого позивача змінити роботу на менш шкідливу у будь- який час. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.5-17, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обовязкових платежів, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з ПрАТ на користь держави згідно, ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial