Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з 12.08.1998 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей, повнолітню доньку [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через непорозуміння та сварки, шлюбні відносини припинені. На примирення з відповідачем не згодна. У судове засідання сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач подала заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Оскільки відповідач подав письмову заяву про визнання позовних вимог, тому суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 12.08.1998 року між [PERSON] та Мовчан [PERSON] урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №337. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони у письмових заявах підтвердили той факт, що спільне життя між ними не склалося, сімейні відносини припинено, на примирення не погоджуються. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України вказує, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, а шлюб має формальний характер. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як відповідач їх визнав повністю та просив розірвати шлюб, що не шкодить інтересам сторін. Щодо розподілу судового збору суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому судовий збір в розмірі 352,40 грн слід повернути позивачу, іншу частину судового збору в розмірі 352,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України - покласти на відповідача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved