Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємця [PERSON], Приватного акціонерного товариства "Страхова група" ТАС" третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 26 квітня 2014 року приблизно о 14 годині 10 хвилин належний на праві власності автомобіль Volkswagen Transporter T-5, колір жовтий, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.. Кільцева дорога - вул. Трублаїні в м. Києві потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої належний позивачу автомобіль отримав пошкодження задньої частини внаслідок удару ззаду іншим транспортним засобом. Інший транспортний засіб, учасник пригоди автомобіль - «MAN» державний номерний знак [NUMBER] з причепом «Kogel» державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності приватному підприємцю СПД [PERSON], зазначені обставини підтверджуються Довідкою ВДАІ Святошинського РУГУ МВС України №9380094. Вказаний автомобіль «MAN» використовується СПД [PERSON] в якості засобів здійснення підприємницької діяльності, на момент пригоди за кермом автомобіля знаходився [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з СПДФО [PERSON] та виконував покладені на нього трудові обов'язки по перевезенню. Позивач зазначив, що згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11.06.2014 року №3/759/2568/14 водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] з причепом «Kogel» державний номерний знак [NUMBER], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення. Позивач зазначив, що відповідно до звіту №268 від 18 липня 2014 року про оцінку пошкодження завданих внаслідок ДТП автомобілю Volkswagen Transporter T-5, колір жовтий, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], розмір завданої шкоди складає 110308,06 грн. Внаслідок звернення до страхової компанії ТАС, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «MAN» позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 40283,98 грн., що підтверджується листом ПрАТ «Страхова група» «ТАС» від 24.10.2014 року, які були витрачені на ремонт автомобіля. Проте, вартість відновлювального ремонту, який позивач змушений витратити складає 110308,06 грн., таким чином недоплата по відшкодуванню збитків складає 70024,08 грн. Також за виготовлення звіту, позивачем було сплачено на користь суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] суму в розмірі 750,00 грн., що підтверджується Актом здачі-прийняття виконаних робіт від 21 липня 2014 року. Крім того, позивачем у січні 2017 року подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій Позивач посилається на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача-1 була застрахована, що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] від 24.05.2013 року то страховик в особі - ПАТ «Страхова Група «ТАС» має бути залучений співвідповідачем, вважає позивач. Також позивач зазначає, що внаслідок проведення судової авто товарознавчої експертизи (висновок №52/15 від 27.09.2016 року) експертом було визначено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Volkswagen Transporter T-5, колір жовтий, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 79 784,84 грн. Позивач зазначив, що у зв'язку з отриманням цього висновку позовні вимоги в частині стягнення шкоди підлягають зменшенню, виходячи з наступного: цивільна - правова відповідальність відповідача - 1 щодо шкоди, завданої майну, була застрахована на суму 50 000 грн. з франшизою в сумі 950 грн., при цьому позивач вже отримав від страхової компанії відшкодування в сумі 40 283,98 грн., різниця між розміром завданої матеріальної шкоди та отриманим відшкодуванням становить: 79 784,84 - 40 283,98 = 39 500,86 грн., таким чином з відповідача -2 на користь позивача підлягає стягненню наступна сума: 50 000 - 950 -40 283,98 =8 766,02 грн., а тому з відповідача - 1 на користь позивача підлягає стягненню сума : 39 500,86 - 8 766,02 = 30 734,84 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача -1 грошові кошти в сумі 5 000 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання з'явилися, проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач - 1 надав до суду заперечення в яких посилається на те, що відповідачем-1 було оформлено на належний йому автомобіль поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності [NUMBER] від 24.05.2013 року до вирішення питань, пов'язаних з ДТП було залучено страхову компанію ПрАТ «Страхова Група «ТАС», якою визначено матеріальний збиток завданий транспортному засобу [PERSON], на рівні 69094,81 грн., та з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових, проведено 11 липня 2014 року виплату страхового відшкодування на рівні 40283,98 грн., про що зазначає сам позивач. З даною сумою матеріального збитку та розміром страхового відшкодування повністю погодився позива по справі, надавши ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву-погодження, підписану 13 травня 2015, якою [PERSON] погоджується із вартістю відновлювального ремонту згідно калькуляції страховика на суму 69094,81 грн., та з тим, що при визначенні вартості матеріального збитку, вартість запасних частин, що змінюються може бути зменшено на величину фізичного зносу. Відповідач зазначає, що після погодження вартості ремонту та отримання страхового відшкодування з метою заробляння додаткових коштів [PERSON] самостійно замовлено та проведено оцінку належного йому автомобіля, що підтверджує додана до позовної заяви копія Звіту №268 про оцінку автомобіля ФОП [PERSON] від 18.07.2014 року, що не може вважатися належним та допустимим доказом по справі. Відповідач зазначив, що на виконання даної умови закону на належний йому транспортний засіб, що був учасником дорожньо-транспорної пригоди 26.04.2014 року було оформлено в ПАТ «СГ «ТАС» поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності [NUMBER] від 24.05.2013 року, що був дійсний на день ДТП. За таких обставин, при вирішенні питання про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки обов'язково підлягає врахування судом порядок проведеної виплати страхового відшкодування та рішення позивача по справі. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду, але жодним належним та допустимим доказом не підтверджено понесені моральні переживання та страждання. Відповідач вважає, що користування загальним транспортом в період ремонту автомобіля [PERSON] не може відноситись до ознак, що вказують на нанесення моральної шкоди, оскілки такий транспорт в Україні є загальновизнаним та ним користується більша частина населення України, і це не є ознакою моральних переживань. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2014 року приблизно о 14 годині 10 хвилин належний на праві власності позивачу автомобіль Volkswagen Transporter T-5, колір жовтий, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.. Кільцева дорога - вул. Трублаїні в м. Києві потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої належний позивачу автомобіль отримав пошкодження задньої частини внаслідок удару ззаду іншим транспортним засобом. Інший транспортний засіб, учасник пригоди автомобіль - «MAN» державний номерний знак [NUMBER] з причепом «Kogel» державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності приватному підприємцю СПД [PERSON], зазначені обставини підтверджуються Довідкою ВДАІ Святошинського РУГУ МВС України №9380094. Судом встановлено, що згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11.06.2014 року №3/759/2568/14 водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] з причепом «Kogel» державний номерний знак [NUMBER], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення. Судом встановлено, що внаслідок проведення судової авто товарознавчої експертизи (висновок №52/15 від 27.09.2016 року) експертом було визначено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Volkswagen Transporter T-5, колір жовтий, кузов [NUMBER], 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 79 784,84 грн. Судом встановлено, що шкода, завдана майну, була застрахована на суму 50 000 грн. з франшизою в сумі 950 грн., при цьому позивач вже отримав від страхової компанії відшкодування в сумі 40 283,98 грн., різниця між розміром завданої матеріальної шкоди та отриманим відшкодуванням становить: 79 784,84 - 40 283,98 = 39 500,86 грн., таким чином з відповідача -2 на користь позивача підлягає стягненню наступна сума: 50 000 - 950 -40 283,98 =8 766,02 грн., а тому з відповідача - 1 на користь позивача підлягає стягненню сума : 39 500,86 - 8 766,02 = 30 734,84 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача -1 грошові кошти в сумі 5 000 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України Норми, що регулюють правовий режим відповідальності власників наземних транспортних засобів та розмір заподіяної шкоди/страхового відшкодування містяться також у спеціальному законодавстві, зокрема Законах України: «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; «Про страхування»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»; «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Правилах добровільного страхування транспортних засобів «КАСКО», затверджених Укрстрахнаглядом 25.03.1997 р. № 19-1; постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження розмірів страхових платежів за договорами міжнародного обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 06.01.2005 р. №5; Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 р.; Директиві Ради ЄЕС від 24.04.1972 р. «Щодо зближення законів держав-членів стосовно страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та виконання зобов?язання про страхування такої відповідальності», та в інших нормативно-правових актах, що регламентують спірні правовідносини. За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Це означає, що за володільця відповідних джерел підвищеної небезпеки обов?язок відшкодування завданої шкоди потерпілому несе страховик в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування). При вирішення питань про відшкодування шкоди, завданої майну особи внаслідок ДТП, та визначенні розміру такої шкоди, слід ураховувати положення ст.1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст.22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). На підтвердження визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортних засобів позивачі долучають, як правило: звіти, висновки, акти товарознавчого дослідження тощо, складені суб?єктами підприємницької діяльності, що мають відповідні ліцензії та дозволи на проведення автотоварознавчих досліджень, висновки державних експертних установ.Надання таких доказів не суперечить вимогам ст.ст. 57, 212 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.64 цього Кодексу письмовими доказами є будь-які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов доведений та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України., що підтверджено квитанціями ( а.с.1, 201). На підставі викладеного та

Outcome: approved