Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська автобаза "Дунайводбуд" про визнання права власності. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, слухати справу в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав письмові пояснення, з яких вбачається, що згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Одеська автобаза «Дунайводбуд», оформленим протоколом № 3 від 13.08.2013 року ухвалено продати зазначену Автоколону № 6 (АК-6) співзасновнику товариства (позивачу по справі) [PERSON]. Відповідно до технічної документації та відомостей первинної бухгалтерської документації вказаний об'єкт, а саме Автоколона № 6 (АК-6) в цілому складається з наступних будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] - адміністративно - побутової будівлі, 1985 року побудови, літ. «Б» - адміністративної будівлі, літ. «Г» - профілакторію, 1985 року побудови, літ. «Д» - зварювального цеху, 1979 року побудови, літ. «Є» - вбиральні, 1978 року побудови, літ. «Ж» - заправочної станції, 1987 року побудови, літ. № 1 - огорожі, літ. № 2 - ворота, літ. № 3 - хвіртка, літ. № 4 - ємкість для палива літ. «В» - навісу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого иемайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Позивач [PERSON] є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська автобаза «Дуиайводбуд», що підтверджується статутом товариства, зареєстрованим державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради 05.02.2013 року, номер запису [NUMBER]. Між позивачем та товариством «Одеська автобаза «Дуиайводбуд» 21 серпня 2013 року досягнуто згоди про те, що відповідач продасть йому будівлі та споруди колишньої автоколони № 6, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та в цілому складаються з: літ. «А» - адміністративно побутової будівлі, 1985 року побудови, літ. «Б» - адміністративної будівлі, літ. «Г» - профілакторію, 1985 року побудови, літ. «Д» - зварювального цеху, 1979 року побудови, літ. «Є» - вбиральні, 1978 року побудови, літ. «Ж» - заправочної станції, 1987 року побудови, літ. № 1 огорожі, літ. № 2 ворота, літ. № 3 хвіртка. літ. № 4 - ємкість для палива, літ. «В» - навісу. На виконання вищезазначеної згоди, 21.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідний договір купівлі-продажу будівель та спору. За умовами договору купівлі - продажу від 21.08.2013 року відповідач передав у власність, а позивач прийняв будівлі та споруди по [ADDRESS], що розташовані на земельній ділянці площею 0,7 га., яка знаходиться в користуванні відповідача на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №124-ХХІV від 31.10.2002 року. Об'єкт продажу належав відповідачу як правонаступнику ВАТ«Одеська Автобаза Дунайводбуд», якому це майно в процесі корпоратизації передано у статутний фонд на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державної і» майна України по Одеській області № 1013 від 20.06.1995 року, що підтверджується випискою з відомостей результатів інвентаризації майна ВАТ «Одеська Автобаза Дунайводбуд» про об'єкти нерухомості, що передані у статутний фонд. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 618 від 22.08.2006 року «Про надання юридичної адреси ВАТ «Одеська автобаза Дунайводбуд» по вул. К. Маркса» об'єктам нерухомого майна товариства надано окрему адресу - [ADDRESS]. За досягнутою з відповідачем домовленістю, продаж зазначеного майна вчинено за 80 000 гривень, які позивач повністю виплатив, що підтверджується наявним розрахунковим документом, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордеру № 59 від 17.11.2016 року. Вказаний правочин вчинено на виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ «Одеська автобаза «Дунайводбуд» оформленого протоколом № 3 від 13.08.2013 року Згідно зазначеного рішення, загальними зборами товариства вирішено здійснити відчуження будівель та споруд по [ADDRESS] (автоколони № 6) на користь порзивача за 80 000 гривень, оскільки інших покупців на даний об'єкт не знайшлося. Факт укладання вказаного правочину та факт передачі позивачу товариством власність будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS] підтверджується також актом приймання-передачі будівель за споруд від 24.08.2013 року. Вищезазначеним договором купівлі-продажу від 21.08.2013 року передбачалися умови щодо його наступного нотаріального посвідчення та державної ресстрації прав на нерухоме майно, яке є предметом купівлі - продажу (п.7. 9 Договору). Пунктом 10 договору купівлі-продажу від 21.08.2013 року закріплено, що право власності у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору в установленому порядку, яку сторони зобов'язуються здійснити на протязі 40 банківських днів від дня підписання цього договору, але не раніше сплати позивачем (покупцем) ціни майна. Однак, незважаючи на те, що позивач з свого боку виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та повністю оплатив відповідачу вартість майна за укладеним з ним договором купівлі - продажу від 21.08.2013 року, відповідач в свою чергу під різними предлогами до теперішнього часу не здійснив державної реєстрації вказаного договору. Крім того, після вчиненого між позивачем та відповідачем правочину з 24.08.2013 року та до теперішнього часу позивач використовує придбані будівлі та споруди по [ADDRESS] та несе необхідні витрати на його утримання, як власник цього майна. За майже п'ять років володіння позивачем вказаного майна, жодна особа не пред'являла будь-яких прав або претензій на вказане спірне майно. Згідно ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст.190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права визнаються речовими правами. Частиною 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Необхідною умовою для переходу права власності на об'єкт нерухомості в порядку купівлі-продажу є набуття зазначеного права та його державна реєстрація у встановленому законом порядку за продавцем. Оскільки право власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а ні за відповідачем, ні за його попередниками в державному реєстрі речових прав не реєструвалося, то позивач набув лише визначені майнові права, які належали останнім на час відчуження на його користь цього нерухомого майна. У правовому висновку, викладеному в постанові ВСУ від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, вищий судовий орган зазначає: «Закон України «Про оціню майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінним від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги (ст.3 Закону). Отже майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому». З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не здійснив державної реєстрації свого права власності на будівлі та споруди по [ADDRESS] та не забезпечив державної реєстрації укладеного правочину, то позивач на даний час позбавлений можливості отримати правовстановліоючі документи на вказані будівлі та споруди і захистити своє майнове право в інший спосіб, а ніж шляхом звернення із даним позовом про визнання майнового права на вказані об'єкти нерухомого майна. Заходи досудового врегулювання спору в формі переговорів на протязі тривалого часу із керівництвом відповідача позитивного результату не дали, що змушує позивача звернутися за захистом мого майнового права та охоронюваного законом інтересу до суду. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого иемайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved