Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПТ «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія», в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заподіяної йому матеріальної шкоди, пов'язаної з придбанням телефону та лікуванням у ЧМЛ № 1 м. Чернігова у розмірі 5297,52 грн. та суму заподіяної йому моральної шкоди 10000,00 грн., а також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги - 1000 грн. Позовні вимоги мотивує наступним. Відповідно до договору № ДОН 2670000455 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 між позивачем та відповідачем в особі ДП «Дон кредит» ломбардне відділення № 267 м. Чернігова, позивач придбав у відповідача мобільний телефон марки Samsung Galaxy J1 IMEI № [NUMBER] та № [NUMBER] вартістю 1913 грн. 00 коп. 03.02.2016 працівниками поліції м. Чернігова у нього вилучено вказаний мобільний телефон, який виявився викраденим у громадянина [PERSON] Користуючись правами споживача, позивач звернувся до відповідача у особі ДП «Донкредит» ломбардного відділення № 267 м. Чернігова з проханням відшкодувати йому вказану суму, але йому відмовили. Посилаючись на норми п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 708 ЦК України, вважає, що має право на відшкодування від відповідача заподіяних йому збитків. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Також додатково позивач зазначив, що договір № ДОН 2670000455 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 є договором купівлі-продажу за яким він придбав телефон, що виявився краденим. Вважає, що відповідач винний в тому, що продав крадений телефон запевнивши його у зворотньому. В результаті вилучення працівниками поліції телефона, допитів працівниками поліції у нього стався нервовий стрес з проявом сильних головних болей у зв"язку з чим він вимушений був за рекомендацією лікаря приймати препарат "Фінлепсин", що викликав алергічну реакцію, в результаті чого він змушений був проходити курс стаціонарного лікування. Сума матеріального збитку складає 1913 грн.- вартість придбаного телефону, 3384 грн. 52 коп. - вартість лікування, 10000 грн - моральна шкода, 1000 грн. - витрати на правову допмогу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на невизначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду. Відповідачем було укладено договір фінансового кредиту та застави № ДОН 2670000455 від 17.01.2016 з [PERSON] Предметом застави був мобільний телефон марки Samsung. Оскільки позичальник не виконав свої зобов'язання за договором фінансового кредиту та застави, між відповідачем та новим кредитором [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, який має всі ознаки цивільно-правового договору про заміну сторони у зобов'язані та не містить жодної ознаки договору купівлі-продажу. Вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Позивачем в судовому засіданні не було доведено, що в придбаному ним товарі ним було виявлено істотні недоліки протягом встановленого гарантійного строку, які виникли з вини відповідача, або фальсифікації ним товару. Діяльність ломбардів визначена Положенням про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №565/10845 від 14 травня 2005 року (надалі за текстом - Положення) та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Як встановлено в п.1.2. Положення, ломбард - фінансова установа, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик фінансових кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на визначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду; супутні послуги ломбарду - послуги, які є передумовою надання фінансового кредиту або випливають з його надання; відокремлені підрозділи ломбарду - філії та відділення, що розташовані поза місцезнаходженням ломбарду та здійснюють усі або частину його функцій з надання фінансових та супутніх послуг ломбарду; фінансовий кредит ломбарду - надання ломбардом коштів у позику, забезпечених заставою, на визначений строк та під процент. Пунктами 2.1.4. та 3.3 Положення, передбачено обов'язок ломбарду в діяльності по наданню фінансових послуг керуватись, наряду з вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Положення, внутрішніми положеннями, а також при укладанні договору фінансового кредиту ознайомлювати з ними клієнтів. Як випливає з п.3.3.1. Положення, договір фінансового кредиту, зокрема, має містити посилання на договір застави, який забезпечує зобов'язання за договором фінансового кредиту та відмітку про ознайомлення позичальника з внутрішніми правилами чи положенням про надання фінансових послуг ломбардом. Як роз'яснює ст. 1 ч.1 п.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Ломбард надає клієнтам кошти у позику на умовах фінансового кредиту відповідно до приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року тощо. Судом встановлено, що 17.01.2016 між ПТ «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія», яке виступало Кредитодавцем, та [PERSON], як Позичальником, було укладено договір про надання фінансового кредиту та застави № ДОН2670000285, згідно якого Кредитодавець надає, а Позичальник одержує фінансовий кредит готівкою строком до 17.01.2016 в сумі 1311,75 грн. під 0.01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, та сплатою пені за користування кредитом у розмірі 0.01 % від суми кредиту за кожен день прострочення. В рахунок забезпечення зобов'язання по даному договору Позичальником в заклад надано телефон Samsung Galaxy J1 00Н( а.с. 42). Відповідно до п. 4 договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН2670000285, Позичальник (Заставодавець) гарантує, що він є власником Предмета застави та повноважний розпоряджатися ним, що Предмет застави не заставлений за іншими договорами, будь-яким чином не обтяжений і не є об'єктом спору. Згідно п. 8 договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН2670000285, у разі невиконання Позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту та/або процентів за користування ним у строк, передбачений цим Договором, Кредитодавцем (Заставодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною першою статті 574 та частини першої статті 576 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ст.. 44 ЗУ «Про заставу» одним з видів застави є заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що кладає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку. Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до договору № ДОН 2670000455 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 між Повним товариством «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» - Первісний Кредитор, і [PERSON]-Новий Кредитор, уклали договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора в зобов'язанні), згідно якого Первісний Кредитор набуває право вимоги, що належить Первісному Кредитору за договором фінансового кредиту та застави № ДОН 2670000285, укладеного між Первісним Кредитором та Боржником. Новий Кредитор сплачує Первісному Кредитору компенсацію за відступлення прав вимог в розмірі непогашеної Боржником суми кредиту, виданого Боржнику Первісним Кредитором, а також процентів за користування кредитом відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту та застави в сумі 1 913,00 грн. ( а.с. 4). Згідно до квитанції № ДОН 2670000455 про проведення розрахунку згідно фінансового кредиту було сплачено на користь ДП «Донкредит» 1913,00 грн. ( а.с. 4). Таким чином, між позивачем та Повним товариством «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» було укладено договір про заміну кредитора у зобов'язанні предметом застави за яким є телефон, а не договір купівлі - продажу, а отже твердження позивача про те, що йому було спричинено матеріальну шкоду та моральну шкоду, внаслідок саме реалізації позивачем телефону, який є предметом кримінального правопорушення, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи, що між сторонами існують інші договірні правовідносини, ніж договір купівля-продажу, отже є безпідставним посилання позивача на ст.. 708 ЦК України. Згідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'', шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки в судовому засіданні не було доведено, що саме дії Повного товариства «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» були неправомірними, між ними і шкодою, завданою позивачу, є безпосередній причинний зв'язок, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити. Згідно ч. 1ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, вимоги щодо стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з наданням позивачу правової допомоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed