Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третя особа Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом, а саме житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], загальною площею 70,6 кв.м., що залишилося після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO], який по день смерті був зареєстрований та проживав у даному будинку. Він звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що залишився після смерті батька. Вказуючи на вищевикладене, а також те, що факт приналежності житлового будинку його батька підтверджується відповідними довідками Катеринівської сільської ради і просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Представник Катеринівської сільської ради в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. В.о. начальника реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з"явилась, але надала суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] свого батька [PERSON] (а.с.29). Як вбачається з довідок Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], який був зареєстрований у ньому з 1958 року і до дня смерті (а.с. 9, 10). Згідно довідки комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] право власності не оформлено та не зареєстроване (а.с.12). Однак, враховуючи, що житлові будинки, побудовані до 5 серпня 1992 року,згідно діючого на той час законодавства, не потребували вводу в експлуатацію, суд виходить з правомірності набуття померлим [PERSON] права власності на спірний будинок. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України у разі спадкування за заповітом воля спадкодавця виражається у заповіті, а також відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. А тому,

Outcome: approved