Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Як видно з позовної заяви, 04.04.2007р. між ВАТ « Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-22/2596-70 про надання кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 20200,00 доларів США строком до « 04» квітня 2027року із сплатою 13,25 % річних, і позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. Надання кредитних коштів проводилось шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 15-го числа кожного місця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 04.04.2017р. Крім того, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,25 % річних. Згідно ст. ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України відповідач зобов'язаний свої обов"язки виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак станом на 06.08.2013р. відповідач одержану суму кредиту не повернув, встановлену договором оплату за користування кредитом в повному об'ємі не погасив, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту в розмірі 2 159 966,93грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 15739,79доларів США, що за курсом 7,9930 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 125808,14грн.м, заборгованість по відсоткам за користування кредитом -4856,08доларів США, що за курсом 7,9930 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 38814,65грн., пені за невчасну сплату кредиту та відсотків-1 995 344,14грн., та судові витрати . У судове засідання представник позивача Іванісов В.С. не з»явився, в своїй заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просить справу розглянути без нього. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і зазначив, що судом вже розглядалася справа про стягнення з відповідача суми боргу, борг був стягнутий і на теперішній час це рішення вже виконане, крім того, при нарахуванні пені за несплачений борг позивач перевищив термін в рік в своїх розрахунках і пеня набагато перевищує суму заборгованості. Розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення учасника процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: 04.04.2007р. між ВАТ « Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-22/2596-70 про надання кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 20200,00 доларів США строком до « 04» квітня 2027року із сплатою 13,25 % річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. Надання кредитних коштів проводилось шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 15-го числа кожного місця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 04.04.2017р. Крім того, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,25 % річних , що підтверджується копіями наданих документів. Згідно п. 6.5 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків, позивач, має право достроково стягнути суму виданого кредиту і відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом. Станом на 06 сепрня 2013 року заборгованість відповідача перед банком по кредитному договору згідно розрахунку позивача складає 2 159 966,93грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 15739,79доларів США, що за курсом 7,9930 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 125808,14грн.м, заборгованість по відсоткам за користування кредитом -4856,08доларів США, що за курсом 7,9930 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 38814,65грн., пені за невчасну сплату кредиту та відсотків-1 995 344,14грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача. Як встановлено у судовому засіданні, позивач в 2008році звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за цим кредитним договором і рішенням Бердянського міськрайсуду від 13 листопада 2008р. позов було задоволено і стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом станом на 10.06.2008р. в сумі 20715,0 доларів США, або 100447,04грн., в тому числі 19249,29доларів США - сума неповернутого кредиту, 871,92доларів США -заборгованість за відсотками, 28,27 доларів США - неспачена пеня на заборгованість, 566,18доларів США - неспачена пеня на заборгованістьза відсотками. Рішення набрало чинності 24.11.2008року. Позивач пред»явив виконавчий лист від 25.12.2008року до виконання і 29.04.2013року виконавче провадження було закрите у зв»язку з повним фактичним виконанням рішення суду, що підтверджується копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.04.2013р., копією листа позивача на адресу ВДВС Бердянського МРУЮ від 15.04.2013р. Статтями 10, 60 ЦПК передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування, як зазначено у частині четвертій статті 60 ЦПК, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Виходячи з того, що рішенням Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 13.11.2008 року позивачу була стягнута з відповідача сума заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі, а також сума заборгованості за відсотками та пеня станом на 10.06.2008р., то суд приходить до висновку, що позов щодо стягнення знову з відповідача заборгованості за тілом кредиту , відсотків та пені за період станом на 10.06.2008 року є таким, що задоволенню не підлягає. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за відсотками станом на 06.08.2013р. в сумі 3324,58доларів США, що за курсом 7,9930 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 26572,73грн., виходячи з того, що загальна сума заборгованості за відсотками за позовом складає 4856,08 доларів США, 871,92доларів США стягнуто за рішенням суду від 13.11.2008р. , 659,66доларів США нараховані за період з 16.04.2013р. по 15.08.2013р., тобто за той період, коли згідно листа банку до ВДВС заборгованість за тілом кредиту вже була пошагена. (4856,08 - 871,92- 659,66 =3324,58) Також позивач просить стягнути з відповідача нараховану пеню станом на 06.08.2013р. в сумі 1 995 344,14грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішен-ням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин , які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач у встановлений договором термін не повернув позивачу суму боргу за відсотками, а також враховуючи, що сума пені набагато перевищує суму боргу за відсоткам( 26572,73грн.), а також враховуючи , що частина пені була сплачена за рішенням суду від 13.11.2008року, суд розцінює ці обставини такими, які мають істотне значення і вважає можливим позов задовольнити частково, знизивши суму пені до суми боргу за відсотками в сумі 26572,73грн і всього стягнути з відповідача заборгованість в сумі 53145,46грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial