Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 жовтня 2004 року, запис № 11, неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2004 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу в них народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі цього, в їх сім`ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з травня місяця 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведуть, спір про спільне майно відсутній. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка Кобльовська. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов задовольнити, оскільки вони з чоловіком не проживають разом чотири роки, шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити з нею, прізвище після розрівняння шлюбу їй не змінювати та судові витрати покласти на відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні розписки про отримання поштових відправлень (а.с.14,20) та інформація з офіційного сайту Укрпошти про відстеження відправлень, відповідно до якої повідомлення вручено відповідачу особисто (а.с.22-24), причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 19.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 29.07.2019 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. 6 вересня 2019 року від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона проситьсправу розглядати у її відсутності, позов задовольнити. Вказала, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від відповідача будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 06.09.2019 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 16.10.2004, який зареєстрований Тростянецькою сільською радою, запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2004 Долинським відділом РАЦС (а.с.3). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.03.2006 відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.09.2012 виконкомом Тростянецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час спільного проживання у сторін народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно (а.с.8,7). Відповідач жодних доказів на спростування обгрунтувань позивачки не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачка просить залишити проживати з нею. Відповідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце поживання, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце поживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В даному випадку суд враховує, що одному з синів, [PERSON] , [INFO] виповнилося 14 років, а тому він вправі самостійно обрати з ким із батьків проживати. Відносно [PERSON] , [INFO] , якому станом на 30.08.2019 виповнилося 7 років, суд вважає, що його слід після розірвання шлюбу залишити проживати з матір`ю, при цьому враховує, що будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача до суду не поступало. Також позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище Кобльовська їй не змінювати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з викладеного, беручи до уваги, що сторони спільно чотири роки не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] , прізвище якій після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, згідно змісту якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved