Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

26 квітня 2021 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 33177 грн. 25 коп. та судові витрати. Обгрунтовано позов тим, що 11.05.2020 приблизно о 22 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті проспекту Миру - вул. М. Загривного, що поряд з будинком № 190 по проспекту Миру у м. Чернігові сталася ДТП за участю автомобіль марки «TOYOTA» модель «AVENSIS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та мотоциклом марки «HONDA» модель «TRANSALP 600», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, крім того, внаслідок ДТП мотоцикл «HONDA» модель «TRANSALP 600», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.08.2020 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «TOYOTA» модель «AVENSIS», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно до звіту про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 4287 від 03 серпня 2020 року, який замовив АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», матеріальний збиток завданий позивачу сктановить 74577 грн. 25 коп. АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» частково виплачено страхове відшкодування, розмір якого, з вирахуванням безумовної франшизи в сумі 2600 грн., становить 38800 грн. Позивачем було направлено до страхової компанії претензію про виплату недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 33177 грн. 25 грн., проте вимоги вказаної претензії не були виконані, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідач надіслав до суду відзив на позовну, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 03.09.2020 між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та [PERSON] було підписано угоду про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, відповідно до умов якої сторони погодили суму страхового відшкодування у розмірі 41400 грн., які були виплачені позивачу в сумі 38800 грн. (за мінусом франшизи 2600 грн.). Представник відповідача зазначає, що підписанням цієї угоди позивач погодився з її розміром, крім того, відповідно до п. 3 Угоди після отримання від страховика повної суми страхового відшкодування за Полісом, потерпіла особа гарантує, що не буде мати до страховика жодних інших майнових або немайнових претензій чи вимог, пов`язаних із подоланням будь-яких негативних наслідків ДТП, в тому числі і вимог щодо відшкодування моральної шкоди, вимог щодо можливої сплати пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та будь-яких інших штрафних чи фінансових санкцій. Також, у п. 4 Угоди сторони підтверджують та гарантують, що оцінений розмір заподіяної потерпілій особі шкоди та порядок її відшкодування повністю відповідає інтересам сторін, не суперечить чинному законодавству, не порушує та не обмежує прав сторін; вони не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (автомобіля); ця Угода не вчинена під впливом тяжкої обставини чи примусу. Враховуючи те, що АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» зобов`язання щодо сплати грошових коштів в розмірі 38800 грн. було виконано протягом 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування, а тому вимоги позивача щодо нарахування та стягнення страхового відшкодування в розмірі 33177 грн. 25 коп. є необгрунтованими, незаконними та безпідставними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог, в тому числі і стягнення витрат на правничу допомогу. Також представник відповідача зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і неспівмірним. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, надіслав до суду відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.05.2020, приблизно о 22 годині 15 хвилин, автомобіль марки «TOYOTA» модель «AVENSIS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , рухався у м. Чернігові по проспекту Миру зі сторони вулиці Громадська в напрямку вулиці М. Загривного. Рухаючись у вказаному напрямку та під час виконання маневру лівого повороту на нерегульованому перехресті проспекту Миру - вул. М. Загривного, що поряд з будинком № 190 по проспекту Миру у м. Чернігові, водій [PERSON] перед зміною напрямку руху вліво з головної на другорядну дорогу вул. М.Загривного проявив неуважність, не врахував зміни дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з мотоциклом марки «HONDA» модель «TRANSALP 600», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по проспекту Миру, зі сторони вул. Кільцева, в напрямку вул.Громадська, прямо у зустрічному напрямку руху з автомобілем під керуванням [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, крім того, внаслідок ДТП мотоцикл «HONDA» модель «TRANSALP 600», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13), отримав механічні пошкодження. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.08.2020 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 9-12). Згідно звіту про оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу № 4287 від 03 серпня 2020 року, зробленого на замовлення АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», матеріальний збиток, завданий власнику мотоцикла марки «HONDA» модель «TRANSALP 600», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 74577 грн. 25 коп. (а.с. 14-26). У звіті зазначено, що вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу, оскільки відновлювальний його ремонт є економічно не доцільним. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля марки «TOYOTA» модель «AVENSIS», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Позивач звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування і згідно листа АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» № 01-10/4 від 01.10.2020 [PERSON] було повідомлено про прийняте рішення сплати страхове відшкодуванння відповідно до Угоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування від 03.09.2020 у розмірі 41400 грн. (а.с. 27), які були виплачені позивачу в сумі 38800 грн. (за мінусом франшизи 2600 грн.) (а.с. 28, 29, 30, 31). 03.09.2020 між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та [PERSON] було підписано угоду про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, відповідно до умов якої сторони погодили суму страхового відшкодування у розмірі 41400 грн., які були виплачені позивачу в сумі 38800 грн. (за мінусом франшизи 2600 грн.). Представник відповідача зазначає, що підписанням цієї угоди позивач погодився з її розміром, крім того, відповідно до п. 3 Угоди після отримання від страховика повної суми страхового відшкодування за Полісом, потерпіла особа гарантує, що не буде мати до страховика жодних інших майнових або немайнових претензій чи вимог, пов`язаних із подоланням будь-яких негативних наслідків ДТП, в тому числі і вимог щодо відшкодування моральної шкоди, вимог щодо можливої сплати пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та будь-яких інших штрафних чи фінансових санкцій. Також, у п. 4 Угоди сторони підтверджують та гарантують, що оцінений розмір заподіяної потерпілій особі шкоди та порядок її відшкодування повністю відповідає інтересам сторін, не суперечить чинному законодавству, не порушує та не обмежує прав сторін; вони не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (автомобіля); ця Угода не вчинена під впливом тяжкої обставини чи примусу. Не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, 26 листопада 2020 року позивачем на адресу АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» було надіслано претензію на суму 33177 грн. 25 коп. (а.с. 32). Відповідно до копії листа АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» № 09-12/8 від 09.12.2020 позивачу було повідомлено, що розрахунок суми страхового відшкодування, у відповідності до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», було проведено за згодою страховика та потерпілого без проведення експертизи. Відповідно до Угоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, укладеної між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та [PERSON] встановлена сума матеріального збитку в розмірі 41400 грн., яка буде виплачена в сумі 38800 грн. (за мінусом франшизи 2600 грн.) (а.с. 27). Позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідач не ознайомлював його зі звітом про оцінку і запропонував підписати угоду. Вже після виплати страхового відшкодування страхова компанія надіслала позивачу копію звіту, з якого він дізнався про дійсний розмір матеріального збитку. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 22 ЦК встановлено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Отже, з аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди. Позивач у судовому засіданні повідомив, що він згодний з визнанням мотоцикла фізично знищеним, як це підтверджено висновком спеціаліста, відновлювального ремонту мотоцикла він не проводив, адже такий ремонт є економічно недоцільним, а також позивач згоден передати залишки мотоцикла страховій компанії після повного відшкодування йому вартості матеріального збитку. Відмова відповідача у виплаті повного розміру матеріального збитку у межах ліміту відповідальності страховика з посиланням на п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» суд вважає необгрунтованим, адже авто товарознавче дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку було замовлено страховою компанією і звіт був складений ще 03.08.2020, тобто до підписання угоди. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі, адже виплата страхового відшкодування позивачу у заявленому ним розмірі не перевищуватиме розміру реальних збитків та ліміту відповідальності страховика. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Рябінін Д.Д. на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.02.2021 та ордеру серії СВ № 1013063 від 20.04.2021 (а.с. 35-36, 38). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 24 від 25.02.2021 позивач сплатила згідно договору про надання правничої допомоги № б/н від 25.02.2021 адвокату 8000 грн. (а.с. 39). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи та витрачений адвокатом час, а також клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved