Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року клопотання Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про визначення підсудності позовної заяви задоволено, підсудність позовної заяви Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі визначено Шевченківському районному суду м. Києва. 28 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації 56 476,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 01 серпня 2009 року зараховано курсантом першого курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та поставлено на всі види забезпечення. 18 серпня 2010 року між [PERSON] та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого [PERSON] зобов'язаний проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов'язки. Після закінчення навчання він повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років. 30 квітня 2014 року наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації №88 [PERSON] відраховано зі списків інституту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Як зазначає позивач, відповідач порушив умови контракту, а тому повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі за період з 01 серпня 2009 року по 30 квітня 2014 року у загальному розмірі 56 476,00 грн., з яких: витрати, пов'язані з послугами харчування протягом навчання 41 326,37 грн., з речовим забезпеченням - 4 581,40 грн., з грошовим забезпеченням - 9 856,00 грн., по медичному забезпеченню - 712,23 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 01 серпня 2009 року №147 з 01 серпня 2009 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу, присвоєно військове звання «Солдат» та зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення. 18 серпня 2010 року між [PERSON] та Міністерством оборони України в особі Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації НТУУ «КПІ» було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Згідно умов контракту, [PERSON], ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов'язання проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов'язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання; відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Згідно витягу з наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій від 30.04.2014 року №88, [PERSON], курсанта 5 курсу, відрахованого з інституту наказом Ректора Державного університету телекомунікацій від 28.04.2014 №26-вст, у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, відповідно до статті 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за ч. 6 п. «и» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та з 30.04.2014 року виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 01.05.2014 року. Окрім того, зазначено, що згідно пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» зобов'язано стягнути кошти на відшкодування за утримання в інституті встановленим порядком. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №509-р «Про утворення Державного університету телекомунікацій», наказу Міністерства освіти і науки України від 30.07.2013 року №1049 «Про утворення Державного університету телекомунікацій», спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 08.08.2013 року №1134/543 «Щодо особливостей діяльності Державного університету телекомунікацій», наказу начальника Військового інституту від 01.10.2013 року №195, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» було перейменовано у Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2015 року №94 «Про реорганізацію та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів», спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 04.06.2015 року №252/590 «Про заходи щодо реорганізації та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів», наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій від 02.06.2015 року №107, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій було перейменовано у Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації. Відтак, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації є правонаступником Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій. Відповідно до п.10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», в редакції від 15.04.2014 року, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку (964-2006-п) і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону, Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Відповідно до розрахунку витрат на утримання [PERSON] у вищому навчальному закладі за період з 01 серпня 2009 року по 29 квітня 2014 року витрати становлять 56 476,00 грн., з яких: грошове забезпечення - 9 856,00 грн., продовольче забезпечення - 41 326,37 грн., речове забезпечення - 4 581,40 грн., медичне забезпечення - 712,23 грн. Як вбачається з гарантійного листа від 28.04.2014 року, [PERSON] зобов'язався відшкодувати фактичні витрати пов'язані з його утриманням в інституті, які складаються із грошового, продовольчого, речового, медичного забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки, які визначені наказом начальника інституту про відрахування від 30.04.2014 року №88. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). На момент відрахування відповідача з інституту, діяв Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений Постановою КМУ від 12.07.2006 року №964. Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби. За таких обставин, враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду та під час розгляду справи, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення витрат, пов'язаних з його утриманням в інституті, суд приходить до висновку, що позов Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved