Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Після відведення судді Должка С.Р. цивільна справа надійшла 08.12.2020 року судді Ситник О.В. Із позовної заяви поданої до Зіньківського районного суду Полтавської області 22.05.2019 року - вбачається, що [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Воскобійники " про стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2017 та 2018 роки та розірвання договору оренди землі Відповідно до п.12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті , крім випадку , коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Ухвалою судді від 08.12.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.12.2020 року та визначено час для подачі відзиву та відповіді на відзив для сторін. 21.01.2021 року ухвалою судді були прийняті змінені позовні вимоги та надано строк для можливості подання відзиву , відповіді на відзив та пояснень до початку розгляду справи по суті, підготовче судове засідання відкладено на 27.01.2021 року. Судом ухвалою від 27.11.2020 року розглянуто ряд клопотань сторін та закрито підготовче засідання , розгляд справи призначено на 18.02.2021 року . Зі збільшених ( змінених) позовних вимог [PERSON] , відповіді на відзив про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди землі та розірвання договору оренди землі вбачається, що [PERSON] являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4, 6477 га ріллі кадастровий номер 5321381000:00:005:0032 що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області , яка була нею успадкована після померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 24.07.2018 року державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори . За життя [PERSON] було укладено з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» договір оренди землі від 01.01.2009 року на оренду вищезазначеної земельної ділянки , який було зареєстровано 14.10.2009 року у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України .Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.07.2018 року державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори , позивачка в серпні 2018 року звернулась до СТОВ «Воскобійники» із відповідною заявою , в якій повідомляла про те, що вона успадкувала після померлої [PERSON] вище зазначену земельну ділянку , а також про те, що вона має намір самостійно обробляти земельну ділянку і не буде її нікому передавати в оренду , а також прохала сплатити їй орендну плату по договору оренди землі від 01.01.2009 року за оренду вказаної земельної ділянки за 2017 -2018 роки і земельну ділянку в подальшому не обробляти. Однак у своєму листі від 08.08.2018 року генеральний директор СТОВ «Воскобійники» [PERSON] посилаючись на п. 40 умов вище вказаного договору оренди землі від 01.01.2009 року та ст. 770 ЦК України зазначив про те , що перехід права власності на орендовану земельну ділянку в тому числі в порядку спадкування не є підставою для припинення договору оренди , а також , що розмір орендної плати за землю за вказаним договором оренди землі збільшився і становить 10 % від нормативної грошової оцінки землі , а тому відповідач надалі продовжив користуватись належною [PERSON] земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 01.01.2009 року , укладеного з нині померлою [PERSON] і користується нею по даний час. Разом з тим відповідач так і не сплатив позивачці орендної плати за оренду земельної ділянки за 2017 та за 2018 роки , а тому на даний час є заборгованість відповідача по орендній платі за орендовану ним земельну ділянку в тому числі за 2017 рік 13660 гривень , за 2018 рік в сумі 13 660 гривень. 22.05.2019 року позивачка звертається до Зіньківського районного суду Полтавської області з вимогою про стягнення орендної плати за 2017 , 2018 рік та розірвання вище зазначеного договору. Станом на 23.10.2020 року відповідач продовжує користуватись земельною ділянкою однак орендної плати добровільно так і не сплатив . , оскільки за 2019 рік орендна плата не була сплачена позивачці ,а справа після зміни складу суду розпочалася із підготовчого засідання , то [PERSON] відповідно до норм ЦПК мала право та скористалась ним і збільшила позовні вимоги . Позивачка зазначає, що орендна плата за 2017 рік [PERSON] за життя сплачена не була , що визнається та не заперечується відповідачем в їх письмових поясненнях від генерального директора відповідача та із пояснювальних записок на ім`я директора працівників сторони відповідача , в яких останні зазначають , що генеральний директор доручив , а працівники виплатили орендну плату належну [PERSON] іншій особі , а саме - [PERSON] . Висновком експертизи відповідно до якого підпис у видатковому касовому ордері про отримання орендної плати [PERSON] за 2017 рік виконано не [PERSON] а іншою особою ,підтверджується ще раз , що [PERSON] за життя не отримувала орендної плати за 2017 рік , що також додатково вказує на умисел та не бажання виплачувати орендну плату орендодавцю відповідачем. Орендна плата за 2018 рік та за 2019 рік також не виплачена , оскільки відповідач вважає що позивачка [PERSON] не надала їм банківські реквізити для виплати орендної плати , а тому обов`язок у останнього не настав , що є довільним розумінням діючого законодавства щодо належного виконання зобов`язання та невірним трактуванням діючого договору між сторонами .Посилання відповідача на те, що [PERSON] як спадкоємиця не виконала свій обов`язок , передбачений ст. 148 -1 ЗК України та не надала відповідні реквізити для перерахунку орендної плати , тим самим створила перешкоди для виплати орендної плати - є безпідставними , оскільки направляючи у серпні 2018 року листа на адресу відповідача з проханням сплатити орендну плату за 2017 -2018 роки та розірвати договір оренди [PERSON] повідомила відповідача що є спадкоємицею орендодавця [PERSON] та зазначила поштову адресу свого проживання , а додатками до листа були копія свідоцтва про право на спадщину ( де був вказаний її ідентифікаційний номер , паспортні дані та адреса проживання ) та копія витягу із Державного реєстру нерухомого майна . Позивачка вважає що відповідач мав можливість здійснити виплату коштів за оренду шляхом наприклад - поштового переказу . Окрім того , податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості інших , ніж зазначені в пп.170.1.1.п.170.1.ст. 170 Податкового кодексу є орендар - відповідач. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати , встановленої у договорі оренди ( пп.170.1.2. п.170.1.ст. 170 податкового кодексу ) .Доходи зазначені у пп. 170.1.3. цього пункту , оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування ( виплати) за ставкою встановленою п. 167.1.ст. 167 Податкового кодексу. Враховуючи все вище викладене та в розумінні збільшених позовних вимог які просила і розглядати - позивачка просила стягти з відповідача 40 980 гривень заборгованості із орендної плати за 2017 -2019 роки та розірвати договір оренди припинивши також обтяження речових прав на нерухоме майно за відповідачем , що виникло на підставі договору. Із відзиву на позовну заяву сторони відповідача який знаходиться в матеріалах справи та саме який за згодою сторін суд бере до уваги ( том. 3 а.с. 30- 131) , письмової заяви свідка в розумінні ст. 93 ЦПК України від сторони відповідача , заперечення на відповідь на відзив вбачається , що дійсно був укладений договір оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року між підприємством СТОВ «Воскобійники» та [PERSON] , він був зареєстрований відповідно правового поля , договір укладено на 25 років , орендна плата по цьому договору за 2017 рік була виплачена відповідно до видаткового касового ордера від 21.03.2017 року № РКО - 000359 в сумі 17 594 гривень 12 копійок , ця сума складається із виплат за дві земельні ділянки які перебували у власності [PERSON] та в оренді відповідача , ця сума була виплачена на руки з каси дочці [PERSON] - [PERSON] . Тобто підприємство вважає, що боргу за 2017 рік по сплаті орендної плати у підприємства перед [PERSON] , яка є спадкоємицею [PERSON] - немає. Стосовно виплат орендної плати за 2018 - 2019 роки , то сторона відповідача вважає, що позивачкою [PERSON] чинились перешкоди в отриманні орендної плати , нею не були повідомлені в розумінні ст. 148 -1 ЗК України банківські реквізити , по яким можна було б провести розрахунок , підприємство листом в серпні 2018 року запрошувало [PERSON] до офісу та повідомило про збільшення відсотку по сплаті орендної плати , але позивачка як вважає сторона відповідача умисно уникала в отриманні коштів задля того, щоб і виникла заборгованість за тривалий період і щоб була підстава для розірвання договору оренди, заперечували проти задоволення позову в частині розірвання договору оренди . Судом в судових засіданнях встановлено , що існує договір оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року який був укладений між [PERSON] та СТОВ «Воскобойники» , в оренду передавалась земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 4, 6477 га ріллі кадастровий номер 5321381000:00:005:0032 що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та належала на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на земельну ділянку Серії ПЛ № 065296 , відповідно п. 8 цього договору строк дії оренди становить 25 років , відповідно до п. 9. - орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки , що на момент укладення договору становило 1470 гривень 45 копійок , відповідно до п. 10 - обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації , відповідно до п. 40 - перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи , а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, даний договір був зареєстрований 14.10.2009 року у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, на зазначення реквізитів у кінці договору [PERSON] була зазначена тільки поштова адреса ( т. 1 а.с. 7-8) . Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємицею її майна - є [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] отримала 24.07.2018 року свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 4, 6477 га ріллі кадастровий номер 5321381000:00:005:0032 що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та державна реєстрація земельної ділянки здійснена державним нотаріусом в цей же день на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 10-11) . З повідомлення яке було надіслано позивачкою [PERSON] до СТОВ «Воскобойники» від 30.07.2018 року ( яке було отримано стороною відповідача 03.08.2018 року та не заперечувалось сторонами ) вбачається , що [PERSON] повідомила , що є з 24.07.2018 року власником спірної земельної ділянки , прохала виплатити орендну плату за 2017 та 2018 роки та прохала земельну ділянку не обробляти більше оскільки бажає обробляти її самостійно , до письмового повідомлення долучила копію свідоцтва про право на спадщину та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( т .2 а.с. 146 ) що також не заперечувалось сторонами у судовому засіданні , з відповіді СТОВ «Воскобійники» , яке адресоване [PERSON] від 08.08.2018 року вбачається, що лист підприємство від [PERSON] отримали , повідомили орендодавця про те, що була підвищена орендна плата до 10 % та запросили її завітати в офіс СТОВ «Воскобійники» для укладення додаткової угоди до Договору. ( т. 1 а.с.9) по видатковому касовому ордеру від 21.03.2017 року , номер документа РКО -000359 [PERSON] видана СТОВ «Воскобійники» орендна плата за пай за 2017 рік в сумі 17 594 гривні 12 копійок , в ордері маються підписи директора [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] , касира [PERSON] та [PERSON] , також вказані реквізити паспортного документа останньої ( том 1 а.с. 41) , з копії довідки Управління соціального захисту населення Зіньківської РДА вбачається, що [PERSON] 1979 року народження перебуває на обліку та одержує допомогу по догляду за особою , яка досягла 80 річного віку [PERSON] 1935 р.н. з 17.12.2015 року по 31.07.2017 рік. ( т. 1 а.с. 63) , з висновку експертів за результатами проведення судово- почеркознавчої експертизи № 34083- 34084/19-32 від 13.02.2020 року вбачається, що 1. ) підпис від імені [PERSON] у видатковому касовому ордері № РКО-000359 СТОВ «Воскобійники» ( КОД ЄДРПОУ - 03770721) від 21.03.2017 року у рядку «Підпис одержувача» - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і застосування технічних засобів. 2. ) Підпис від імені [PERSON] у видатковому касовому ордері № РКО-000359 СТОВ «Воскобійники» від 21.03.2017 року у рядку «Підпис одержувача» - виконано не [PERSON] а іншою особою з наслідуванням підписного почерку [PERSON] ( а.с. т. 1 а. с. 139-146) , зі службової записки касира СТОВ «Воскобійники» [PERSON] від 10.03.2020 року вбачається, що у березні 2017 року до підприємства прийшла [PERSON] , яка є також пайовиком підприємства та попрохала видати їй орендну плату за дві земельні ділянки наперед за 2017 рік її матері [PERSON] , яка лежить хвора і не може сама отримати гроші і на руках мала паспорт [PERSON] і що директор їй дозволив це зробити і вона як касир видала кошти. ( т. 3 а.с. 48-49) із службової записки головного бухгалтера СТОВ «Воскобійники» - Воскобійник Г.Д. від 12.03.2020 року вбачається , що у березні 2017 року до підприємства прийшла [PERSON] , яка є також пайовиком підприємства та попрохала видати їй орендну плату за дві земельні ділянки наперед за 2017 рік які належать її матері [PERSON] , яка лежить хвора і не може сама отримати гроші і на руках мала паспорт [PERSON] і що директор їй дозволив це зробити і в її присутності касир [PERSON] видала кошти [PERSON] ( том 3 а.с. 50-51) , з карткового рахунку 68.6.1. які були надані стороною відповідача за 01.01.2016 - 21.10.2020 роки по пайовику [PERSON] 21.03.2017 року в примітці поточне сальдо вказані суми сплати орендної плати на прізвище [PERSON] ( том 3 а.с. 73) , поштовим переказом СТОВ «Воскобійники» на ім`я [PERSON] надіслано переказ коштів на суму 48556. 94 гривень 20.10.2020 року , яка складається із орендної плати за дві земельні ділянки які належать [PERSON] , що не заперечують сторони по справі ( т. 3 а.с. 76-78), 17.12.2020 року поштовим переказом на ім`я позивачки [PERSON] були сплачені кошти за орендну плату за дві земельні ділянки за 2020 рік в сумі 23 993 .02 гривні , що не заперечується сторонами та не стосується суті спору , оскільки вимоги позову стосуються сплати орендної плати за 2017 -2019 роки ( том. 3 а.с.80). З листа Зіньківської державної нотаріальної контори від 08.11.2019 року та від 13.10.2020 року адресовано ТОВ «Воскобійники» вбачається, що на даний час відсутня технічна можливість прийняття грошових сум у депозит ( т. 3 а.с.127-128 ) стороною відповідача додано копії податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи та копії платіжних доручень за період 2017 -2020 роки та відомості про наявність земельних ділянок (т. 2 а.с. 147 - 198) , з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на [PERSON] яка була надана стороною позивача вбачається, що за період з 1 кварталу 2017 року і по 2 квартал 2020 року [PERSON] доходів від СТОВ «Воскобійники» - не отримувала ( т. 2 а.с. 206-а) із заяви свідка в особі генерального директора СТОВ «Воскобійники» [PERSON] на вимогу сторони позивача в розумінні ст. 93 ЦПК України вбачається, що розмір орендної плати за 2017 рік , за 2018 рік та за 2019 рік становить по - 13 660, 03 з врахуванням того , що підвищено відсоток від нормативно грошової оцінки земельної ділянки до 10 % у 2017 році , податок з доходів фізичних осіб 2458.81 грн., військовий податок - 204 , 90 грн. , що складає в сумі 10 996 гривень 32 копійки ( т. 2 а.с.214-217) , з протоколу засідання дирекції СТОВ «Воскобійники» від 28.08.2017 року вбачається , що по Бірківській сільській раді за орендовані земельні ділянки збільшено відсоток до 10 % від грошової оцінки на виплату орендної плати ( т. 2 а.с. 221) з карткових рахунків 64.1.1. які надані стороною відповідача за 2017 -2019 роки вбачається прізвище [PERSON] по операціях 23091 , суд вважає, що вони є внутрішніми документами підприємства та не є первинними бухгалтерськими документами ( т. 2 а.с. 224 - 249) . В судових засіданнях були допитані свідки за клопотанням сторони відповідача : [PERSON] яка попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань та приведена до присяги , яка працює касиром на підприємстві СТОВ «Воскобійники» , вона пояснила ,що у березні 2017 року до підприємства прийшла [PERSON] , яка є також пайовиком підприємства та попрохала видати їй орендну плату за дві земельні ділянки наперед за 2017 рік які належать її матері- [PERSON] , яка лежить хвора і не може сама отримати гроші і на руках мала паспорт [PERSON] і що директор їй дозволив це зробити і вона як касир видала кошти, доручення від [PERSON] не мала , що кошти їй були видані можна сказати під чесне ім`я директора , що дійде до судових справ ніхто і не підозрював . Допитана в якості свідка головний бухгалтер СТОВ «Воскобійники» [PERSON] , попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань та приведена до присяги , вона пояснила , що у березні 2017 року до підприємства прийшла [PERSON] , яка є також пайовиком підприємства та попрохала видати їй орендну плату за дві земельні ділянки наперед за 2017 рік які належать її матері [PERSON] , оскільки остання лежить хвора і не може сама отримати гроші і на руках мала паспорт [PERSON] і що директор їй дозволив це зробити і в її присутності касир [PERSON] видала кошти [PERSON] , також пояснила , що орендна плата за 2018 рік та 2019 рік не виплачувалась [PERSON] , оскільки остання зобов`язана була після того , як прийняла спадщину з`явитись на підприємство оскільки на підприємстві склалась така практика та укласти додаткову угоду уже з нею , як із спадкоємицею , повинна була надати реквізити банківські і тоді б отримувала орендну плату , як і всі пайовики ,на запитання представника позивачки [PERSON] - адвоката Грущанського В.О. зазначила , що податки сплачувались підприємством обов`язково, але на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона до цих пір рахується як орендодавець по документах, також зазначила , що податки за орендовану земельну ділянку сплачуються по ідентифікаційному коду особи - пайовика . Вказала що у кінці жовтня 2020 року підприємство виплатило [PERSON] орендну плату за 2018 та 2019 роки і доплату за 2017 рік , оскільки [PERSON] отримала орендну плату за [PERSON] у березні 2017 року , а відсоткова ставка була збільшена у серпні 2017 року , тому вона вважає , оскільки [PERSON] не з`явилась на підприємство як всі пайовики роблять , не уклала із підприємством додаткову угоду як всі інші пайовики роблять, не надала банківських реквізитів тим самим сама ухилялася від отримання орендної плати і підприємство змушене було перерахувати кошти поштовим переказом , тому заборгованості немає, на запитання представника позивачки [PERSON] - адвоката Грущанського В.О. - що ж було перешкодою сплатити орендну плату [PERSON] поштовим переказом та сплатити податки за неї , оскільки у підприємства дані про ідентифікаційний код [PERSON] були ще влітку 2018 року - свідок зазначила , що директор не давав такого розпорядження . Також в судове засідання за клопотанням сторони відповідача була викликана в якості свідка [PERSON] яка є матір`ю позивачки [PERSON] а дочкою померлої [PERSON] , але від неї надійшла заява до суду з якої вбачається, що в порядку ст. 63 Конституції України - вона відмовляється свідчити ( т. 3 а.с. 177-178 ) . Також в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача , яке було задоволено частково - для повного та всебічного з`ясування обставин по справі було заслухано аудіо запис судового засідання по даній справі в іншому складі суду від 21.11.2019 року в якому була присутня позивачка [PERSON] з якого вбачається, що нею не надавались платіжні реквізити аргументуючи це наявністю спору виплати орендної плати за 2017 рік. Та заслухано аудіо запис судового засідання від 03.09.2020 року в якому свої пояснення надала свідок [PERSON] , з якого вбачається, що її мати [PERSON] сама їздила та отримувала орендну плату , проблем зі здоров`ям не було у неї. Стороною відповідача адвокатом Любченком О.О. були заявлені ряд клопотань , а саме про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої він прохав поставити питання які вже стосувались підтвердження підпису на ордері від 21.03.2017 року саме [PERSON] , але судом окремою ухвалою вирішувалось дане клопотання та було відмовлено у його задоволенні , також адвокатом Любченком О.О. заявлені ряд клопотань , а саме про визнання висновку експертизи недопустимим та недостовірним доказом та виклав письмово думку щодо результатів проведення посмертної судово- почеркознавчої експертизи , відповідно до яких вважав, що при виконанні даної експертизи експерт взяв та використовував вільні зразки підпису , а в матеріалах справи так і в тому числі які використовувались у експертному дослідженні відсутні документальні підтвердження що надані експертам зразки почерку належать саме померлій [PERSON] і звертає увагу що у паспорті [PERSON] підпис відсутній , тому прохав визнати висновки проведеної Київським науково- дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України посмертної судово- почеркознавчої експертизи з метою встановлення тотожності підпису померлої [PERSON] на видатковому ордері недопустимим та недостовірним доказом . Суд на місці протокольно відмовив у задоволенні даного клопотання та вважає за необхідне у рішенні звернути увагу на таке: питання про призначення експертизи вирішувалось попереднім складом суду 21.11.2019 року за клопотанням сторони позивача , враховуючи думку сторони відповідача представником якого був саме адвокат Любченко О.О. суд задовольнив дане клопотання , клопотань від представника відповідача стосовно поставлення інших питань для експерта чи проведення експертного дослідження в іншій установі не надходило так як і заперечень стосовно висновку експерта який був датований 13.02.2020 року , суд наголошує майже рік тому . Також суд зазначає , що на задоволення клопотання експертів до експертної установи надійшли матеріали справи , оригінал видаткового касового ордера , договір оренди землі від 01.01.2009 року , збірний кадастровий план на 1 арк. Додаток до договору № 1 , акт прийому передачі земельної ділянки , копія державного акта на земельну ділянку , оригінал договору оренди іншої земельної ділянки , збірний кадастровий план , додаток № 1 до договору оренди , акт прийому передачі земельної ділянки , копія державного акту на земельну ділянку , копія паспорта [PERSON] , вільні зразки почерку [PERSON] на 6 аркушах , конверт підписаний [PERSON] , суд зазначає що експертами надавалось до суду клопотання в розумінні п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень , затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України зі змінами та доповненнями відповідно до яких «експерту забороняється ..самостійно збирати матеріали , які підлягають дослідженню , а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи , якщо вони відображені в наданих матеріалах неоднозначно …» тому прохали перелічити конкретно всі документи ( зазначивши назву , реквізити документа , аркуш справи де вони знаходяться в якій містяться достовірні зразки почерку та підпису [PERSON] , які можна було б використати експертам при проведенні експертизи , клопотання було задоволено , також суд звертає увагу на те, що сторона відповідача мала можливість робити зауваження з цього приводу . Суд дослідив документи які були надані на проведення експертного дослідження та враховуючи що експертам було цього достатньо для проведення дослідження також враховуючи що заперечень від сторони відповідача на протязі року не надходило і що стороною відповідача не заперечується що гроші отримала саме [PERSON] , яка є дочкою померлої [PERSON] та матір`ю позивачки [PERSON] , а тому і у видатковому касовому ордері який надавався на експертне дослідження і не могло бути підпису [PERSON] - «апріорі» і у самому висновку експерта не могло бути іншого твердження - то прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката Любченка О.О. про визнання експертного висновку недопустимим доказом . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 цього Кодексу визначений вичерпний перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини. Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі», в редакції на час прийняття спадщини, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно пункту 40 договору оренди землі від 01.01.2009 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Таким чином, з прийняттям спадщини після смерті [PERSON] до [PERSON] перейшли права та обов`язки за спірним договором оренди земельної ділянки, та вказаний договір в силу його умов та приведених норм законодавства є обов`язковим для виконання СТОВ «Воскобійники». Пунктом 38 договору оренди землі від 01.01.2009 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Пунктом 39 цього договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається . Статтями 15, 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 24 цього Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частина 1 ст. 27 цього Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Грущанський В.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та вказав , що [PERSON] виконала вимоги в розумінні ст. 148 - 1 ЗК України та після отримання свідоцтва про право на спадщину відразу написала письмове повідомлення про те, що змінився власник вказавши свою адресу і додала копію свідоцтва про право на спадщину де можна було знову вбачити адресу та ідентифікаційний код та копію витягу із Державного реєстру речових прав , де також малася певна інформація , таким чином перешкод у виплаті орендної плати їй не було , також зазначив , що експертним висновком доведено , що [PERSON] коштів по касовому ордеру не отримувала 21.03.2017 року , доручень чи інших повноважень нікому не надавала , протилежного сторона відповідача не надала і такі документи відсутні у справі, тому вважає що відповідач заборгував орендну плату за 2017 -2019 роки а тому є підстави для розірвання договору оренди. Також зазначив , що враховуючи що сторона відповідача здійснила поштові перекази на сплату орендної плати як за 2018 -2019 роки так і також поштовим переказом за 2020 рік, що не стосується вимог позову взагалі , але це ще раз підтверджує той факт , що у сторони відповідача не було перешкод у виплаті орендної плати позивачці [PERSON] вчасно починаючи з 2018 року , а всі заперечення та звинувачення в ухиленні [PERSON] в отриманні орендної плати є позицією захисту підприємства саме в суді , які не належно виконували свій обов`язок який полягав у вчасній виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою , що є підставою розірвання договору оренди землі. Також зазначив, що ті матеріали які були надані стороною відповідача для підтвердження сплати податків за орендну плату за [PERSON] - не є первинними бухгалтерськими документами та не можуть братися як належні докази по справі в розумінні підтвердження сплати податків. Представник відповідача СТОВ «Воскобійники » адвокат Любченко О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на письмові відзиви заперечення та пояснення ,вказав що твердження позивача що відповідач не виконує свої зобов`язання по договору і не виплачує орендну плату за землю вважає безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до вимог ст. 148-1 Земельного кодексу України позивач зобов`язаний був протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельну ділянку повідомити про це відповідача із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. За 2017 рік орендна плата виплачена , за мінусом 2 199 гривень , оскільки збільшився відсоток від нормативно - грошової оцінки землі а за період з моменту смерті орендодавця по Договору орендна плата за землю нараховувалась і акумулювалась на рахунку підприємства , проте, у зв`язку з тим, що позивачкою не було виконано вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України, та їх сторона як відповідача по справі вважає що [PERSON] умисно не отримувала орендної плати , бо хотіла розірвати договір оренди та обробляти землю сама, що підтверджується і самим повідомленням яке надходило до підприємства і записом в судовому засіданні яке було прослухано новим складом суду , де [PERSON] вказала що не бажає укладати договір та не надавала платіжні реквізити . Підприємство неодноразово зверталось до нотаріуса із клопотанням перерахувати кошти на депозит, але такої можливості технічної в нотаріальній конторі не було. Внаслідок того, що позивачем не було виконано вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України, відповідач не міг виплатити орендну плату у встановлений договором строк . Крім того, згідно норм податкового законодавства з орендної плати відраховуються та сплачуються до бюджету податок на доходи фізичних осіб і військовий збір. Відповідно до вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України та пп.1.2. п.9-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, податок і військовий збір сплачуються (перераховуються) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку і збору до бюджету. Таким чином, у зв`язку з відсутністю банківських розрахунків нового власника землі [PERSON] неможливо було з зарахованої суми орендної плати сплатити в бюджет податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, і як наслідок, також неможливо виплатити позивачу орендну плату, а податки сплачувались на померлу яка рахується як орендодавець до цих пір. Лише 20.10.2020 року товариство сплатило поштовим переказом орендну плату [PERSON] та відраховані податки, тобто підприємство двічі сплатило податки. Вважає, що жодного звернення позивачки [PERSON] у відповідності до вимог ст. 148-1 Земельного кодексу України до підприємства - не надходило, вважає що з моменту оформлення спадкових прав на земельну ділянку позивачка не мала наміру продовжувати договірні правовідносини з ними , а тому й свідомо ухилялась від отримання орендної плати . Суд вислухавши учасників судового засідання , дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено що 01.01.2009 року між [PERSON] та СТОВ «Воскобійники» , яке є відповідачем по справі укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років та цей договір пройшов державну реєстрацію , після смерті [PERSON] спірна земельна ділянка перейшла у спадщину до позивачки [PERSON] , відповідно до умов договору перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця не є підставою припинення договору . Відразу після отримання свідоцтва про право на спадщину остання звернулась до СТОВ «Воскобійники» із повідомленням в якому прохала сплатити їй орендну плату за 2017 та 2018 рік і на свій розсуд вказала , що прохає не обробляти земельну ділянку , оскільки мала бажання обробляти її сама, в додатках додала копію свідоцтва про право на спадщину в якому було зазначено і адресу [PERSON] і її ідентифікаційний код та також додала копію витягу із реєстру нерухомого майна, але орендна плата їй не була виплачена і [PERSON] звертається до Зіньківського районного суду із позовом 22.05.2019 року про виплату їй орендної плати за 2017 -2018 роки та із вимогою про розірвання договору оренди . Стороною відповідача позовні вимоги не визнаються в повному обсязі ( як вбачається із відзиву) , за клопотанням позивача була призначена посмертна почеркознавча експертиза з висновку якої слідує , що в ордері касовому не підпис [PERSON] , після збільшення позовних вимог та проведення експертного дослідження по справі позиція відповідача дещо змінюється , вони вказують що саме мати позивачки , а дочка померлої [PERSON] - [PERSON] 21.03.2017 року отримала орендну плату за 2017 рік , Як з`ясувалось в ході розгляду справи та не заперечувались сторонами - кошти в сумі 48556. 94 гривень [PERSON] від відповідача отримала тільки 20.10.2020 року , тобто коли позов був в суді на розгляді з травня 2019 року . Суд прийшов до висновку , що враховуючи що ця сума 48 556. 94 гривень складається з виплати орендної плати за 2 земельні ділянки які належать [PERSON] що також не заперечується сторонами по справі , то потрібно розділити на 2 частини цю суму, це становить 24 278 .гривень 47 копійок, стороною відповідача не заперечується , що по касовому ордері виданому 21.03.2017 року кошти в сумі 17 594 гривні 12 копійок також складаються із виплати за оренду за дві земельні ділянки , тобто за одну земельну ділянку ця сума складає 8 797 гривень 32 копійки , враховуючи що підвищено відсоток від нормативно грошової оцінки земельної ділянки до 10 % (за 2017 рік ) і відповідач сплатив різницю за 2017 рік також 20.10.2020 року . Тобто залишилась не сплачена орендна плата позивачці за 2017 рік, яка дорівнює половині суми по касовому чекові від 21.03.2017 року який був спірним по суті справи і вона становить 8 797 гривень 32 копійки . Суд прийшов до висновку що різниця яка підлягає до стягнення зі сторони відповідача є орендною платою за 2017 рік , яку не визнає сторона відповідача та вказує, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON] її отримала 21.03.2017 року. Суд не бере до уваги той факт, що підприємством 17.12.2020 року було сплачено орендну плату позивачці [PERSON] за 2020 рік, оскільки у справі відсутні позовні вимоги про стягнення орендної плати за 2020 рік. Як на головну підставу заперечення розірвання договору оренди, відповідач послався, зокрема, на те, що позивач звертаючись до відповідача з вимогою про сплату орендної плати, не зазначила платіжних реквізитів, що стало перешкодою для її сплати, однак, як свідчать матеріали справи, зокрема договір оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року, при укладанні договору [PERSON] в якості реквізитів зазначила лише також свою поштову адресу. (т. 1 а.с.7-8 ).Також суд ще раз наголошує , що у відповідача «поза розумним сумнівом» не було перешкод у перерахуванні коштів позивачці [PERSON] як орендодавцю наприклад поштовим переказом , вчасно , оскільки вони це зуміли зробити нажаль тільки у жовтні 2020 року , стосовно того, що позивачка відмовилась якимось чином від передачі їй коштів чи знову ж таки поштовим переказом чи конкретно в судових засіданнях які тривали із травня 2019 року і в яких позивачка [PERSON] брала особисту участь - суду таких доказів стороною відповідача не надано та судом таких фактів не встановлено . Кошти за оренду земельної ділянки 2017 -2019 років [PERSON] були сплачені тільки 20.10.2020 року , що сторонами не заперечується , але ж суд приходе до висновку що не у повному обсязі , оскільки кошти по касовому ордеру від 21.03.2017 року [PERSON] особисто не отримала ( що узгоджується як із висновком експерта так із зміненою позицією сторони відповідача) а підтверджуючих доказів на те, що [PERSON] надавала доручення чи довіреність на отримання цих коштів до суду не надано. Також судом з`ясовано , що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на [PERSON] що за період з 1 кварталу 2017 року і по 2 квартал 2020 року [PERSON] доходів від СТОВ «Воскобійники» - не отримувала . Також це узгоджується із показаннями свідка [PERSON] яка є головним бухгалтером підприємства та яка підтвердила, що податки за [PERSON] за виплату орендної їй плати були сплачені тільки у жовтні 2020 року. Таким чином, у даному випадку наявна систематична несплата орендної плати, ,, а саме за 2017 , 2018 та 2019 рік - що є підставою для розірвання договору оренди землі. Суд не може не зазначити , що до матеріалів справи стороною відповідача були долучені копії видаткових касових ордерів за 2015 , 2016 роки відповідно до яких [PERSON] була сплачена орендна плата підприємством ,де також маються підписи останньої , паспортних документів [PERSON] , копія заяви від [PERSON] від 02.09.2016 року де вона прохала достроково розірвати договір оренди , копія заяви з такими ж вимогами від [PERSON] від 02.09.2016 року , копія договору оренди земельної ділянки укладеної із [PERSON] та підприємством , копія державного акту на земельну ділянку , копія видаткового касового ордеру за 2016 рік та за 2015 рік по якому видано орендну плату [PERSON] підприємством які вивчені судом та відповідно сторона відповідача посилалась на той факт , що [PERSON] яка отримала кошти в 2017 році також була пайщиком і звертав увагу суду на підписи в касових ордерах , які були всі схожі і за видачею коштів із прізвищем [PERSON] і за видачею коштів із прізвищем [PERSON] - то суд прийшов до висновку , що ці факти не мають значення для справи , оскільки судом встановлено що доручення [PERSON] для отримання коштів у 2017 році зі сплати орендної плати нікому не надавала , в тім числі [PERSON] . Частиною 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, захисту в судовому порядку підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. Статтями 12, 81 цього ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка , відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, довела належними доказами факт систематичної несплати орендної плати та факт свого звернення до відповідача з вимогою про розірвання спірного договору і про отримання відмови, оскільки виплата належних йому сум відбулася лише після її звернення до суду з позовом, а отже і про порушення її прав та інтересів. Враховуючи вищевикладене, на час звернення до суду із даним позовом права та інтереси [PERSON] були порушенні, оскільки остання довела про порушення відповідачем умов договору оренди землі від 01.01.2009 року у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати протягом 2017 -2019 років. Доводи відповідача про ухилення від отримання орендної плати в розумінні не виконання вимог ст. 148 -1 ЗК України - є безпідставним, тому що СТОВ «Воскобійники» відповідно мало можливість сплатити орендну плату шляхом перерахування коштів наприклад поштовим переказом на виконання договірного зобов`язання, що і було виконано у жовтні 2020 року , що не заперечується сторонами. За таких обставин, суд вважає, що необхідно стягти із відповідача кошти в сумі 8797 гривень 32 копійки - як орендну плату за 2017 рік з якої податки вже відраховані та розірвати договір оренди землі від 01.01.2009 року укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Воскобійники» відносно земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4, 6477 га ріллі , кадастровий номер якої 5321381000:00:005:0032 , що розташована на території Бірківської сільської Ради Зіньківського району Полтавської області , що зареєстрований 14 жовтня 2009 року у Зіньківському відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» та припинити обтяження речових прав на нерухоме майно за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» ( код ЄДРПОУ 03770721), що виникло на підставі такого договору оренди землі від 01 січня 2009 року. Відповідно до п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат , які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи , встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів , рахунків тощо ) .Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву . У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Адвокатом Грущанським В.О. дане клопотання заявлене до суду до судових дебатів , тобто вчасно . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат , пов`язаних з розглядом справи . Розмір судового збору , порядок його сплати , повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат пов`язаних з розглядом справи , належать витрати пов`язані із залученням свідків , спеціалістів , перекладачів , експертів та проведення експертизи , також в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Позивачкою [PERSON] при поданні позову 22.05.2019 року було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок ( том 1 а.с. 1) , в розумінні ст. 176 п. 8 ЦПК України з якого вбачається, що у позовах про розірвання договору найму ( оренди) або договору найму ( оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку , що залишилось до кінця дії договору , але не більше ніж за три роки , що узгоджується із сумою заявлених , в подальшому збільшених позовних вимог та сумою сплаченого судового збору. З рахунку № [NUMBER] від 19.12.2019 року ( том.1 а.с. 169) та копією квитанції про сплату коштів на проведення експертизи , вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила за проведення судової експертизи 5 495 гривень 00 копійок ( том 1 а.с. 156) . В позовній заяві зі збільшеними позовними вимогами позивачкою [PERSON] зазначено , що попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат , які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 4000 гривень на правничу допомогу та 10 000 гривень які очікує понести з розрахунку сплати 1000 гривень за час роботи адвоката , витрати на експертизу та судовий збір та транспортні витрати ( том 2 а.с. 126) Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги [PERSON] складались із двох вимог - про розірвання договору оренди з припиненням обтяження речових прав на нерухоме майно про стягнення із відповідача 40 980 гривень орендної плати за 2017 - 2019 роки , судом ці вимоги були задоволені частково , а саме суд приходе до висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки з припиненням обтяження речових прав на нерухоме майно та стягти з відповідача орендну плату за 2017 рік в частині її недоплати в сумі 8797 гривень 32 копійки, також суд зазначає , що орендна плата за 2018та 2019 роки була сплачена позивачці тільки у жовтні 2020 року , а цивільна справа за позовом розглядалась судом в іншому складі а всього розгляд тривав з 22.05.2019 року , то суд прийшов до висновку, що оскільки одна позовна вимога задоволена повністю і становить 50 % , а друга позовна вимога задоволена на 33 % , суд прийшов до висновку , що це в сукупності становить 83% . З договору про надання правової допомоги між позивачкою [PERSON] та адвокатом Грущанським В.О. від 15.10.2020 року відповідно до п.4.3. договору зазначено, що вартість гонорару адвоката становить 20000 гривень з розрахунку 1000 гривень за час роботи адвоката , окрім того вартість відрядження адвоката за межі м. Полтава в межах Полтавської області становить 1500 гривень , додатком до договору є узгодження погодинної вартості роботи адвоката , та попередній розрахунок вартості послуг на правову допомогу яка становить з врахуванням також участі у справі попередньо за 6 годин та витрат на відрядження попередньо за 2 засідання . Також додано акт- прийому передачі від 17.02.2021 року до договору від 15.10.2020 року , з якого вбачається, що аналіз та ознайомлення із матеріалами справи становить 2000 гривень із розрахунком , написання заяви по суті та заяв процесуальних та становить 5000 гривень , безпосередня участь у судових засіданнях становить 8000 гривень , витрати на відрядження за межі м. Полтави становлять 1500 гривень х 3 = 4500 гривень , загальна сума наданих послуг з правової допомоги становить 19500 гривень та додана квитанція до прибуткового касового ордеру № 17/02-03 від 17.02.2021 року . ( том 3 а.с.179-184) Цивільне судочинство об`єднано основоположним принципом, що полягає у забезпеченні відшкодування витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. До складу таких витрат входять, у тому числі, і витрати на правничу допомогу , питання розподілу понесених сторонами спору витрат на правничу допомогу фактично лежить у площині судової практики: так, незважаючи на наявність детально регламентованого процесуального порядку їх відшкодування, остаточне рішення про конкретну суму грошових коштів, що підлягатиме компенсації, приймається судом. Отже, оцінюючи перспективу відшкодування витрат на правничу допомогу у рамках кожного окремого судового спору, слід не лише дотримуватися процесуального алгоритму розподілу таких витрат, але і брати до уваги правові висновки Верховного Суду. Через призму актуальної судової практики та норм процесуального законодавства України окреслено перелік документів, необхідних для підтвердження понесення витрат на правничу допомогу. Насамперед слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - разом із першою заявою по суті спору відповідно до статей 134 ЦПК України доказів понесення судових витрат - до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). І хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката , то за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі але все ж таки до уваги береться принцип співмірності . А беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Також Верховний Суд роз`яснив, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. ( Постанова КГС ВС від 09.07.2019 року у справі №923/726/18) Сума витрат понесених позивачем, підтверджена попереднім розрахунком у зміненій позовній заяві ( том.2 а.с. 126) ця сума також підтверджується квитанцією про сплату судового збору ( том 1 а.с. 1) та самим договором про надання правничої допомоги № б/н від 15.10.2020 року п. 4.3. вказано конкретно , що вартість гонорару за надання правничої допомоги Клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 20 000 гривень з розрахунку 1000 гривень за час роботи адвоката та додатками до договору і актом прийому передачі від 17.02.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 17/02-03 від 17.02.21 року на суму 19500 гривень , отже сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі та заява про їх відшкодування із розрахунком були надані у строк визначені ЦПК. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії , спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу , а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог , що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд зазначає, що сума попереднього ( орієнтовного) розрахунку які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи за правничу допомогу була зазначена стороною позивача [PERSON] разом із поданням позову про збільшення позовних вимог , від сторони відповідача адвоката Любченка О.О. були заперечення стосовно розрахунку за 3 відрядження , він наголосив , що в новому складі суду за участі адвоката Грущанського В.О. відбулося 2 судових засідання - підготовче судове засідання 27.01.2021 року та судове засідання 18.02.2021 року , але суд заслухавши пояснення адвоката Грущанського В.О. який вказав що прибував до Зіньківського районного суду для ознайомлення з матеріалами цивільної справи 16.10.2020 року , що підтверджується матеріалами справи ( том 2 а.с. 45) Враховуючи , що частина позовних вимог була задоволена стороною відповідача тільки тоді, коли позов був на розгляді в суді по сплаті орендної плати за 2018-2019 роки та враховуючи складність справи та досить тривалий час її розгляду а саме з 22.05.2019 року в різних складах суду , що було в порушення «всяких розумних процесуальних строків» розгляду справи - то суд приходить до висновку що розмір витрат на правничу правову допомогу є співмірною і потрібно її рахувати відштовхуючись від заявленої суми 19500 гривень повністю та рахувати її як за 100 % . Тому суд зазначає, що всі судові витрати складаються із судового збору сумі 768 гривень 40 копійок, витрат понесених позивачкою за проведення судової експертизи 5 495 гривень 00 копійок та витрат на правничу допомогу в сумі 19500 гривень , що становить 25 763 гривні 40 копійок , враховуючи задоволення позовних вимог на 83 % , з відповідача потрібно стягти ( 25 763 х 83% : 100% = 21 383. 62) , тобто 21 383 гривні 62 копійки

Outcome: partial