Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення способів участі у вихованні дитини, який мотивує тим, що 22.10.2011 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Також позивач зазначає, що спору щодо місця проживання дитини між ним та відповідачкою немає, вони дійшли згоди, що дитина буде проживати з матір`ю. Однак існує спір щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини. А тому на підставі вищенаведеного уточнених позовних вимог просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, визначити способи участі батька - [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , а саме: систематичні побачення батька і дитини за вибором батька кожний тиждень три дні, дві доби в місяць проживання у батька, а також два тижні в році виїзд з батьком за межі міста, в тому числі за кордон. Відповідач звернулася до позивача із зустрічним позовом про стягнення аліментів та згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності у якій зазначила, що позовні вимоги зустрічного позову підтримує, первісний позов визнає. Позивач за первісним позовом та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява у якій він просить провести розгляд справи без його участі та участі позивача, зазначаючи, що позовні вимоги підтримують, зустрічний позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 22.10.2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 08.09.2015 року. Як встановлено згідно пояснень первісного позивача в позовній заяві та не заперечується відповідачем за первісним позовом через різні характери та погляди на життя сторонами втрачені почуття любові та взаємоповаги один до одного, спільного господарства сторони не ведуть. Позивач за первісним позовом бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач за первісним позовом позов визнала. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] та сторонами досягнуто згоди щодо проживання дитини з матір`ю, однак наявний спір щодо участі батька у вихованні дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Частинами 1-3 статті 157 СК України визначено, що питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно. Той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно\~ст.158 СК України\~за заявою батька дитини, органи опіки і піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкування із нею того із батька хто проживає окремо. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Щодо позовної вимоги про визначення способу участі батька у виховання дитини відповідач за первісним позовом не надала заперечень. А тому враховуючи, що між сторонами не досягнуто згоди щодо способів участі батька у вихованні дитини, та враховуючи інтереси дитини суд приходить до висновку, що слід визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , а саме у виді систематичних побачень батька і дитини за вибором батька кожний тиждень три дні, дві доби в місяць проживання у батька, а також два тижні в році виїзд з батьком за межі міста, в тому числі за кордон. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних\~ чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому враховуючи вищенаведене, та визнання відповідачем позовних вимог про стягнення з нього аліментів, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків\~ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду 31 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.\~

Outcome: approved