Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

30.06.2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку за період 11.10.2017 року по 10.04.2018 року включно в сумі 971,74 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зареєстрований та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] та є власником зазначеної квартири. У багатоквартирному будинку за вказаною адресою діє система централізованого опалення. Місця загального користування житлового будинку [ADDRESS] опалювалися до 05.10.2018 року централізовано. Квартира відповідача відключена від системи централізованого опалення будинку з 01.05.1999 року. У порушення вимог нормативно-правових актів відповідач у період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року включно своєчасно не оплачував послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, у результаті чого утворилась заборгованість в сумі 971,74 грн. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. 03.08.2020 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України провадження у справі відкрито та постановлено судом розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін. 17.09.2020 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , також зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою/а.с.15,26/. Квартира, у якій проживає відповідач, відключена від мережі централізованого опалення будинку 01.05.1999 року, що підтверджується копією листа ОПТМ "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" від 28.04.2000 року за № 410 /а.с.10/. Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення будинку [ADDRESS] , та відповідачу присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . В період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року відповідач [PERSON] оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 971,74 /а.с.8). Незважаючи на неодноразові попередження про наявну заборгованість за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідач таку заборгованість не погашає /а.с.13,14/. За змістом ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері даних послуг. Відповідно до п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Методика встановлює порядок визначення витрат теплової енергії та опалення місць загального користування у багатоквартирних будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 24 цього Закону передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, якими, крім інших, є додержання вимог договору і нормативно-правових актів. Окрім того, обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплову енергію, випливає зі ст. 68 Житлового кодексу України. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні прав а та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання і часткова оплата боржником. Нормами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено, відповідач не сплачує щомісячні платежі за спожиті послуги та заборгував позивачу 971,74 грн. Оскільки квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, то він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир, а отже сплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 539/2966/15-ц. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved