Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт реєстрації шлюбу 03 лютого 1936 року [PERSON] , національность руський, [INFO] та [PERSON] , [INFO], національність болгарка. Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни про батьків в свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , в графу «батьки». 25.03.2021 року заявник звернувся з уточненою заявою. В обґрунтування уточнених вимог зазначено, що заявник звернувся до Харківского міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження матері [PERSON] . З отриманої заявником відповіді вбачається, що пакет документів, наданих заявником не містить документів про шлюб батьків [PERSON] , які є підставою для внесення відомостей про батьків до поновленого актового запису про народження. Архівні документи на підтвердження реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (дід та баба заявника) знаходиться в м. Луганську на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] необхідно заявнику для отримання громадянства Болгарії, так як його рідна бабуся, [PERSON] , за національністю є болгарка та для того, щоб отримати громадянство Болгарії необхідно, щоб до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері заявника - [PERSON] додали відомості про її батьків. Також зазначає, що встановлення факту реєстрації шлюбу та внесення змін до актового запису про народження матері заявника тягне за собою факт, що породжує юридичні наслідки, а саме оформлення спадкових прав. Тому заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт того, що [PERSON] , національність руський, [INFO] та [PERSON] , [INFO], національність болгарка, які уклали шлюб 03 лютого 1936 року є батьками [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до поновленого актового запису про народження № 00138636942 від 25 жовтня 2018 року, а саме відомості про батьків [PERSON] , [INFO] , місце народження Україні, Луганська область, м. Красний Луч, в графу «батьки» відомості про батька: [PERSON] , національність росіянин, відомості про матір: [PERSON] , національність болгарка. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що він звертався в позасудовому порядку до Харківського відділу ДРАЦС для вирішення питання про внесення змін до актового запису про народження його матері, однак йому було відмовлено, оскільки документи про шлюб батьків матері знаходяться на тимчасово окупованій території. Просить задовольнити його вимоги та внести зміни до поновленого актового запису про народження матері, вказати відомості про її батьків із зазначенням їх національності. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, пояснила, що з невідомих причин при поновленні актового запису про народження [PERSON] не були внесені відомості про її батьків: [PERSON] та [PERSON] . Пояснила, що спочатку заявник звернувся до відділу ДРАЦС у м. Харкові, де актовий запис було поновлено, потім звернувся до Станично-Луганського відділу ДРАЦС з заявою про внесення змін до поновленого актового запису про народження матері, так як документи про шлюб батьків матері заявника знаходяться на непідконтрольній території, зміни внесені не були. Зауважила, що представник заінтересованої особи зазначає про відсутність на теперішній час графи «національність» в актовому записі про народження та у свідоцтві про народженні, однак, у витягу, який долучений до матеріалів справи, графа «національність» наявна. Представник заінтересованої особи- Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове зсідання не з`явився, надіслав на адресу суду пояснення по суті справи, в яких зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено форму актового запису про народження. Внесення інших відомостей, ніж ті, які передбачені зразками актових записів цивільного стану, не допускається. Актовий запис цивільного стану поновлюється за формою, визначеною відповідним нормативно-правовим актом на день поновлення. На теперішній час форма актового запису про народження не містить графи «національність». Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31.12.1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності»; вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах та свідоцтвах національності батьків дитини. Тому заперечують проти заявлених вимог в частині зазначення відомостей про національність батьків. В частині зазначення прізвища, власного імені та по батькові батьків - заперечень немає. Одночасно повідомляє, що для повноти внесення даних також необхідно зазначити відомості про повну дату або рік народження батьків, які підлягатимуть внесенню. Просить справу розглянути за відсутності представника. Допитаний в якості свідка заявник [PERSON] зазначив, що він підтверджує, що його дід [PERSON] та бабуся [PERSON] перебували між собою у шлюбі, в якому народилася його мати [PERSON] . Внесення змін до поновленого актового запису про народження його матері дасть йому змогу підтвердити його походження, оскільки бабуся [PERSON] була за національністю болгарка. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені у судовому засіданні (ст.263 ЦПК). Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вислухавши представника заявника, вислухавши заявника, який був допитаний також в якості свідка, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Cудом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Красний Луч Луганської області, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений: « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] » ( а.с. 10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019853491 від 28 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 квітня 1967 року. Прізвище дружини після шлюбу: « [PERSON] » (а.с.11-12), що також підтверджується довідкою, виданою відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області № 262/033-103 від 24.02.2015 року (а.с.13). Мати заявника - [PERSON] народилася [INFO] в м. Красний Луч Луганської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00025681920 від 20 лютого 2020 року, актовий запис про народження якої поновлено 25 жовтня 2018 року, відомості про батьків [PERSON] відсутні (а.с.16). На підтвердження даної обставини заявником надано також довідки № 281 від 20.04.2018 року та № 263/03-3-103 від 24.02.1015 року про народження [PERSON] , батьками якої вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15,19). Батьки матері заявника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 лютого 1936 року, що підтверджується копією запису акту про шлюб від 03 лютого 1936 року (а.с.3); копією посвідки про шлюб № 49 від 03 січня 1936 року (а.с.14) та архівною довідкою № А-89/1 від 24.01.2020 року (а.с.4). Заявник [PERSON] звернувся до Харківського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області з приводу поновлення актового запису про народження його матері [PERSON] , та 05.05.2018 року йому було роз`яснено, що пакет документів, наданих заявником не містить документів про шлюб батьків [PERSON] , які є підставою для внесення відомостей про батьків до поновленого актового запису про народження (а.с. 20-21). З повідомлення Державного архіву Харківської області № 01-29/9-936 від 17.07.2018 року вбачається, що копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , надати немає можливості та рекомендовано заявнику [PERSON] звернутися за місцем зберігання документів до архіву тієї області, де вона народилася (а.с.22). Відділом ДРАЦС по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заявнику [PERSON] було роз`яснено, що актові записи за 1936 рік по місту Хрустальний (колишня назва - м.Красний Луч) знаходяться у відповідному архіві м. Луганська на тимчасово окупованій території України (а.с.27-28). 25 жовтня 2018 року актовий запис про народження матері заявника - [PERSON] , було поновлено, однак, при цьому відомості щодо батьків останньої не були внесені до поновленого актового запису. На час розгляду справи мати заявника [PERSON] , та батьки останньої [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть [NUMBER] від 16.12.1996 року, [NUMBER] від 31.10.1996 року, [NUMBER] від 12.12.2005 року (а.с.24-26). Копія запису акту про шлюб [PERSON] та [PERSON] , архівна довідка № А-89/1 від 24.01.2020 року, видані Державною архівною службою у м. Луганську, копія довідки, виданої відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області № 262/033-103 від 24.02.2015 року про шлюб [PERSON] та [PERSON] , копія довідки, виданої відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області № 262/033-103 від 24.02.2015 року про народження [PERSON] , та копія довідки, виданої відділом запису актів громадянського стану № 281 від 20.04.2018 року про народження [PERSON] , видані за місцем проживання заявника, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірені печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містять в собі відомості про реєстрацію шлюбу 03 лютого 1936 року між [PERSON] та [PERSON] ; про народження [INFO] [PERSON] ; про реєстрацію шлюбу 21 квітня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] . Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у вищевказаних документах, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1,2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про становлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями частин першої - третьої статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5(далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. У частині першій статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Зі змісту заяви вбачається, що заявник звернувся до суду із заявою з метою встановлення юридичного факту того, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], які уклали шлюб 03 лютого 1936 року, є батьками [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що в поновленому актовому записі про народження матері заявника відсутні відомості про батьків. Вказав, що встановлення даного юридичного факту необхідно йому для оформлення спадкових прав. Як встановлено судом, факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) підтверджується посвідкою про шлюб та архівною довідкою. За таких обставин, суд вважає, що заявник у інший спосіб не зможе захистити своє право як тільки встановлення юридичного факту того, що [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі, є батьками матері заявника - [PERSON] . Встановлення такого юридичного факту як перебування у шлюбі та, відповідно, народження у шлюбі дитини, буде ефективним способом захисту невизнаного права заявника. Крім того, суд вважає, що вказаний вище спосіб захисту прав заявника буде ефективним і в силу того, що встановлення даного юридичного факту породжує певні правові наслідки і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника. Щодо вимог заявника про внесення змін до поновленого актового запису матері [PERSON] відомостей про її батьків із зазначенням їх національності суд зазначає наступне. У заяві заявником зазначено та підтверджено в судовому засіданні, що встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та внесення змін до поновленого актового запису про народження матері [PERSON] із зазначенням національності батьків, необхідно заявнику для отримання громадянства Болгарії, так як його рідна бабуся, [PERSON] , за національністю є болгарка та для того, щоб отримати громадянство Болгарії необхідно, щоб до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері заявника - [PERSON] додали відомості про її батьків із зазначенням національності. Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у своїх поясненнях зазначив, що внесення інших відомостей, ніж ті, які передбачені зразками актових записів цивільного стану, не допускається. Актовий запис цивільного стану поновлюється за формою, визначеною відповідним нормативно-правовим актом на день поновлення. На теперішній час форма актового запису про народження не містить графи «національність» та чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах та свідоцтвах національності батьків дитини. Тому заперечує проти заявлених вимог в частині зазначення відомостей про національність батьків. Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 та постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зауваження представника заявника [PERSON] про те, що графа «національність» міститься у витягу, який долучений до матеріалів справи, суд не приймає до уваги, оскільки в дослідженій судом копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00025681920 від 20 лютого 2020 року про народження [PERSON] відповідна графа «національнісь» відсутня. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про те, що вирішення питання щодо належності осіб до певної національності не підлягає встановленню в судовому порядку, то заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial