Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

25 червня 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначила, що 11 квітня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, від сумісного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У 2008 році сторони припинили шлюбні відносини, через нерозуміння одне одного та різних поглядів на життя. Майнового спору та спору щодо виховання дитини вони не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 06 серпня 2018 року. Позивач\~[PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак до матеріалів справи долучила заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розглядусправи (а.с. 16). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України - https://km.dn.court.gov.ua/sud0530/gromadyanam/1212/asdad (а.с. 19, 23), в порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~(оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідомі) в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі (а.с. 22). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Єнь) [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 2007 року, про що Виконкомом Фороської селищної Ради м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, зроблений відповідний актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - "Рєзникова" (а.с. 6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 8. Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство з 2008 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище з «Єнь» на «Рєзникова» та наполягає після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Рєзникова». Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved