Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] померла її сестра - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі разом з [PERSON] мешкав її син [PERSON] , який [INFO] помер. Після смерті племінника вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність інформації про прийняття останнім спадщини після смерті матері. Також [PERSON] зазначила, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, однак факт його проживання разом з матір`ю на час смерті та прийняття ним спадщини можуть підтвердити свідки, а також отримання [PERSON] поштової кореспонденції та грошових електронних переказів за вказаною адресою. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - [PERSON] витребувано у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - [PERSON] у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 16/2008, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . 18 липня 2019 року представником Харківської міської ради Безродним О.В. подано відзив на позовну заяву, яким він просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю через їхню необґрунтованість. Відзив мотивований тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту реєстрації та спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити, пояснивши про обставини, викладені вище. При цьому позивач зазначила, що її сестра - [PERSON] з чоловіком розлучилась та з 1986 року мешкала разом зі своїм сином - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Племінник позивача - [PERSON] не мав сім`ї та дітей, місце проживання останнього за будь-якою адресою не зареєстровано. Також вказала, що [PERSON] утримувала сина, оскільки останній не працював. Після смерті [PERSON] її сину [PERSON] допомагала двоюрідна сестра, надсилала поштові перекази. В судове засідання представник Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. В судове засідання представник Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. В судове засідання приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що є колишнім чоловіком померлої [PERSON] та батьком [PERSON] , з якими після розлучення у 1986 році не спілкувався. Йому невідомо, коли померла його колишня дружина та хто займався її похованням. Зазначив, що йому відомо, що син мешкав в квартирі своєї матері, після її смерті, на спадщину після смерті сина не претендує, про що надав нотаріусу відповідну заяву. Вказав, що за життя син не одружувався, дітей не мав. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, свідка [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, батьками [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020034611 від 26 квітня 2018 року. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 15 березня 2008 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (довідка Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1045178 від 20 вересня 2018 року). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 26 лютого 2018 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 16/2018, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті племінника [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. від 24 квітня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] племінника [PERSON] , [INFO] , через ненадання доказів про фактичне прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] . З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України в пункті 23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022548103 від 05 квітня 2019 року, [PERSON] на дату смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] . У Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022548118 від 05 квітня 2019 року місце проживання [PERSON] , померлого [INFO] , не зазначено. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] та її сина [PERSON] , які з 1989 року мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , до часу смерті [PERSON] Свідок вказала, що, зі слів [PERSON] , батько подарував сину квартиру, проте останній там мешкати не бажав, продав, та мешкав із матір"ю. [PERSON] , після смерті матері, мешкав в спірній квартирі до своєї смерті. Родини у [PERSON] не було. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] отримував грошові електронні перекази за адресою: [ADDRESS] . Отже, під час судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто [INFO] , постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка міститься у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , інформація щодо складення [PERSON] заповітів у Спадковому реєстрі відсутня. За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя не одружувався, дітей не мав. За приписами ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Матеріали вищевказаної спадкової справи свідчать, що батьком [PERSON] - [PERSON] подано нотаріусу заву про відмову від права на спадщину, яка відкрилася після смерті його сина - [PERSON] , померлого [INFO] . За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] , містить заяву позивача у справі - [PERSON] про прийняття спадщини після смерті племінника. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00020034898 та № 00020034999 від 26 квітня 2018 року, дошлюбне прізвище померлої [PERSON] та позивача [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] . Тобто, позивач є рідною сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON] . За приписами ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Суд вважає, що неможливість [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, незважаючи на задоволення позову, судовий збір не підлягає стягненню з Харківської міської ради на її користь, оскільки, як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved