Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В провадженні Каховського міськрайонного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовна заява мотивована тим, що 01.05.1992 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 14.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбних відносин, за спільні кошти сторін по справі, був придбаний та введений в експлуатацію житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 124,4 кв.м., житловою 69,5 кв.м. З метою уникнення непорозумінь, позивач пропонувала відповідачу здійснити продаж житлового будинку та розподілити між сторонами в рівних частинах кошти , отриманні від відчуження будинку, або сплатити відповідачем позивачу грошову компенсації за Ѕ частину вказаного житлового будинку, проте жодний варіант відповідача не влаштував. Тому позивач вимушена була звернутись до суду і просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.10.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 08.02.2021 року ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області справу призначено до судового розгляду. Позивач судове в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відзив на адресу суду не надходив. Відповідно до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України у\~\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.05.1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 3 ( а.с.40.) 14.04.2020 року шлюб між сторонами розрізано, після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] іменується прізвищем « [PERSON] », актовий запис № 19 ( а.с.5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2020 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] ( а.с.6). В матеріалах справи міститься виписка Любимівської селищної ради Херсонської області. з погосподарської книги № 8, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є власником даного житлового будинку, за вказаною адресою, де проживає одна сім"я, що складається з чотирьох осіб: [PERSON] ( колишня дружина), [PERSON] ( дочка), [PERSON] ( дочка) та [PERSON] - заявник( а.с.7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області від 09.06.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.8). Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~статті 372 ЦК України,\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~статті 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбана сторонами під час шлюбу об`єкт нерухомості є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved