Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Наяда-Сервіс», [PERSON] в якому він просить визнати накази директора ТОВ «Наяда-Сервіс» Циш Н.М. № 10 від 06.03.2017 р., № 17 від 03.05.2017 р., № 18 від 03.05.2017 р., № 19 від 03.05.2017 р„ № 20 від 04.09.2017 р. недійсними. Обгрунтовує свої вимоги тим, що з 06.03.2017 року і до серпня 2020 року він працював на посаді прораба, в будівельній дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс», за адресою Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, на будівництві односекційного 12-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] . Під час його звільнення, з посади прораба будівельної дільниці ТОВ «Наяда - Сервіс», йому стало відомо про існування наказу директора ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] № 10 від 06.03.2017 р., яким він, ніби то, був прийнятий на роботу та призначений на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс» ; про існування наказу директора ТОВ «Наяда- сервіс» [PERSON] № 17 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений особою відповідальною за видачу наряд допуску; про існування наказу директора ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] № 18 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання робіт для забезпечення охорони праці і безпеки на підприємстві відповідальним за виконання робіт на безпеці на будівельному об`єкті ЖК «Приморські сади», розташованого за адресою: [ADDRESS] , 4-х секційний 12-ти поверховий житловий будинок; про існування наказу директора ТОВ «Наяда- Сервіс» [PERSON] № 19 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання будівельно-монтажних робіт на будівельній дільниці для забезпечення виконання будівельних норм і дотримання правил техніки безпеки на будівельному об`єкті «Приморські сади», за адресою [ADDRESS] , 4-х секційний 12-ти поверховий житловий будинок; про існування наказу директора ТОВ «Наяда- Сервіс» [PERSON] № 20 від 04.09.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання робіт на об`єкті будівництва багатоквартирного односекційного 12-ти поверхового житлового будинку «2», за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] вказує про те, що обов`язки начальника дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс» він ніколи не виконував, з вищезазначеними наказами директора ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] взагалі ознайомлений не був, про що, зокрема, свідчить той факт, що підписи на вищеказаних наказах виконані не ним, а іншою особою. Також позивач [PERSON] вказує про те, що на посаду начальника дільниці в ТОВ «Наяда- Сервіс» він ніколи не призначався, і службові обов`язки на цій посаді не виконував, і не міг бути призначеним на цю посаду, так як його кваліфікація на момент видання вищевказаних наказів не відповідала вимогам, які встановлені чинним законодавством до такої службової особи, відповідальної за охорону праці - начальника будівельної дільниці, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом від 29 грудня 2004 року № 336 Міністерства праці та соціальної політики України. З даним позовом, за захистом своїх прав, він вимушено звернувся до суду, з метою подальшої належної фіксації своєї трудової діяльності і усунення суперечностей, які можуть виникнути у майбутньому, вважає за необхідне привести свої трудові відносини з ТОВ «Наяда- Сервіс» у відповідність до норм чинного трудового законодавства України і фактичних трудових відносин які він виконував. Ухвалою суду від 21.12.2020 року цивільна справа прийнята до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідачі ТОВ «Наяда-Сервіс» та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позовні вимоги є обґрунтовані, є доказані, тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] трудова книжка серія [NUMBER] , була видана ПП "Ювал" 12.08.2011 року. З письмового запису в трудовій книжці видно, що позивач [PERSON] вперше був працевлаштований на посаду прораба (виконроба) в ПП «ЮВАЛ». Судом встановлено про те, що позивач [PERSON] згідно професійної кваліфікації отриманої ним займав посаду прораба (виконроба) в ТОВ «Наяда- Сервіс», у період з 07.03.2017 року по 19.08.2020 року, в будівельній дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс», за адресою Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, на будівництві односекційного 12-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується належним йому посвідченням виконроба № 2438/1 та № 2438/2 виданого Міжгалузевим центром охорони праці та промислової безпеки. Під час звільнення, з посади прораба (виконроба) з будівельної дільниці ТОВ «Наяда - Сервіс» розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район, с.Крижанівка, вул.Марсельська, позивачу [PERSON] стало відомо про існування наказу директора ТОВ «Наяда- Сервіс» [PERSON] № 10 від 06.03.2017 р., яким [PERSON] ,ніби то, був прийнятий на роботу та призначений на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс»; наказу директора ТОВ «Наяда- сервіс» [PERSON] № 17 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений особою відповідальною за видачу наряд допуску; наказу директора ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] № 18 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання робіт для забезпечення охорони праці і безпеки на підприємстві відповідальним за виконання робіт на безпеці на будівельному об`єкті ЖК «Приморські сади», розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська», 4-х секційний 12-ти поверховий житловий будинок; наказу директора ТОВ «Наяда- Сервіс» Циш Н.М. № 19 від 03.05.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання будівельно-монтажних робіт на будівельній дільниці для забезпечення виконання будівельних норм і дотримання правил техніки безпеки на будівельному об`єкті «Приморські сади», за адресою Одеська область, Лиманський район, с.'Крижанівка, вул. Марсельська, 4-х секційний 12-ти поверховий житловий будинок; наказу директора ТОВ «Наяда- Сервіс» Циш Н.М. № 20 від 04.09.2017 р., яким він ніби то був призначений відповідальним за виконання робіт на об`єкті будівництва багатоквартирного односекційного 12-ти поверхового житлового будинку «2», за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Частиною 1 статті 221 КЗпП України визначено, що трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановления законного й обґрунтованого рішення. В матеріалах\~справи міститься\~висновок Судової\~незалежної експертизи\~від 10.01.2021\~року №\~ED-2526-7-1705.21,\~щодо проведеного\~почеркознавчого дослідження,\~який виконано\~експертом спеціалістом\~про те,\~що на\~дослідження надано:\~1.\~копія Накзу\~ТОВ Наяда-Сервис\~№ 17\~за травень\~2017\~р.;\~2.\~копія Наказу\~ТОВ Наяда-Сервис\~№ 19\~за травень\~2017\~р.;\~3.\~копія Наказу\~ТОВ Наяда-Сервис\~№ 20\~від 04.09.2017\~р.,\~на вирішення\~дослідження поставлені\~питання:\~-\~чи виконано\~підпис від\~імені [PERSON] \~в графі\~Начальник участкаТОВ\~Наяда-Сервис\~/Ивис\~В.Н."\~в копії\~Наказу №\~17\~за травень\~2017\~р.\~самим [PERSON] \~або іншою\~особою?\~Чи виконано\~підпис від\~імені [PERSON] \~в графі\~Начальник участкаі\~ТОВ Наяда-Сервис\~/Ивис\~В.Н.\~в копії\~Наказу ТОВ\~Наяда-Сервис\~№ 19\~за травень\~2017\~р.\~самим [PERSON] \~або іншою\~особою?\~Чи виконано\~підпис від\~імені [PERSON] \~в графі\~3\~наказом ознайомлений\~ [PERSON] \~в копії\~Наказу ТОВ\~Наяда-Сервис\~№ 20\~від 04.09.2017\~р.\~самим [PERSON] або іншою особою? З вищевказаного висновку вбачається про те, що при дослідженні копій підписів від імені [PERSON] неможливо було виявити ознаки технічної підробки, крім цього було неможливо за відсутності наявних ознак монтажу елементів об`єктів вважати, що такі відсутні, висновки щодо виконавців підписів носять виключно орієнтуючий характер. Для отримання однозначних висновків необхідно дослідити оригінали підписів. 1.Підпис від імені [PERSON] в графі Начальник участка ООО Наяда-Сервис /Ивис В.Н. в копії Наказу № 17 за травень 2017 р., виконаний не [PERSON] , а іншою особою. 2.Підпис від імені [PERSON] в графі Начальник участка ООО Наяда-Сервис /Ивис В.Н. в копії Наказу № 19 за травень 2017 р., ймовірно виконаний не [PERSON] , а іншою особою. 3.Підпис від імені [PERSON] в графі 3 наказом ознайомлений [PERSON] в копії Наказу № 20 від 04.09.2017 р., ймовірно виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З ст. 81 ЦПК України вбачається про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом-досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Згідно зі статтею 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Відповідно до ст. 115 ЦПК України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що накази директора ТОВ «Наяда-Сервіс» Циш Н.М. № 17 від 03.05.2017 р., № 18 від 03.05.2017 р., № 19 від 03.05.2017 р., № 20 від 04.09.2017 р., щодо особистого з ними ознайомлення [PERSON] , в зазначені дати, були підписані не позивачем [PERSON] , а іншою невідомою особою, тому суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] в суді доведено факт, що вищевказані накази директора ТОВ «Наяда- Сервіс» [PERSON] № 17 від 03.05.2017 р., № 18 від 03.05.2017 р., № 19 від 03.05.2017 р., № 20 від 04.09.2017 р. були доведені до його особистого відома тільки в день його звільнення, тобто 19.08.2020 року. Стосовно наказу директора ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] № 10 від 06.03.2017 р. про прийняття на роботу та про призначення [PERSON] на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда- Сервіс» суд зазначає наступне. На підставі наданих суду та досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] особисто не був ознайомлений з наказом директора ТОВ «Наяда-Сервіс» Циш Н.М. № 10 від 06.03.2017 р. про його прийняття на роботу та про призначення на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс» [PERSON] , оскільки, зазначений наказ директора підприємства позивачем про його ознайомлення з зазначеним наказом особисто позивачем [PERSON] не був підписаний. Відповідно до Правил \~ \~ \~ \~ організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, \~ \~ \~ \~органах \~ \~ \~ \~місцевого \~ \~ \~ \~самоврядування, \~ \~ \~ \~на підприємствах, \~ \~ \~ \~в установах \~ \~ \~ \~і організаціях, що затверджено наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015р. « Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах \~ \~ \~ \~місцевого самоврядування, \~ \~ \~ \~на підприємствах, \~ \~ \~ \~в установах \~ \~ \~ \~і організаціях» встановлено про те, що і Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Згідно п.п. 1,2,3,4 II розділу до Правил, право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями. Управлінські документи установи за їх назвою, формою та складом реквізитів повинні відповідати уніфікованим формам, які встановлюються національними стандартами, нормативно-правовими актами. Перелік класів управлінських документів визначається Державним класифікатором управлінської документації ДК 010-98, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 31 грудня 1998 року № 1024 (із змінами) (далі - ДКУД). Організаційно-розпорядча документація, що є одним з класів управлінської документації, поділяється на: 1. організаційну, що містить правила, норми, що визначають статус, компетенцію, структуру, штатну чисельність і посадовий склад установи, функціональний зміст діяльності установи та її підрозділів (положення або статут установи, положення про структурні підрозділи установи, посадові інструкції, штатні розписи, договори тощо); 2. розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно- господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження); 3. інформаційно-аналітичну, що містить інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення (акти, довідки, доповідні записки, заяви, пояснювальні записки, протоколи, службові листи тощо). Право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності). Відповідно до пунтку 9 Правил, підготовку розпорядчого документа може ініціювати керівник установи або будь-який структурний підрозділ. Будь-який розпорядчий документ, за винятком спільного, оформлюють на бланку із зазначенням його конкретного виду (постанова, рішення, наказ, розпорядження). Розпорядчі документи (накази, розпорядження) з кадрових питань (особового складу) також можуть бути складені на підставі міжгалузевих типових уніфікованих форм, затверджених в установленому порядку. В установах, що діють на основі колегіальності, їх керівники мають право приймати єдиноначальні рішення з вузьких питань і видавати в межах своєї компетенції інші види розпорядчих документів. У розпорядчих документах з кадрових питань (особового складу) розпорядча частина починається, як правило, з дієслова у формі інфінітива: «ПРИЙНЯТИ», «ПРИЗНАЧИТИ», «ПЕРЕВЕСТИ», «ЗВІЛЬНИТИ», «ВІДРЯДИТИ», «НАДАТИ», «ОГОЛОСИТИ» тощо. Далі зазначаються великими літерами прізвище працівника, на якого поширюється дія розпорядчого документа, і малими - його ім`я та по батькові. Формулювання пунктів повинні бути чіткими, конкретними, відповідати нормам Кодексу законів про працю України (КЗпП) або іншим правовим актам. У разі призначення або звільнення працівника зазначаються повна дата (число, місяць, рік) фактичного виходу працівника на роботу (припинення трудових відносин), розміри його посадового окладу відповідно до штатного розпису, надбавок та доплат. У кожному пункті розпорядчого документа з кадрових питань (особового складу) зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо). Розпорядчі документи з кадрових питань (особового складу) оформлюють у вигляді індивідуальних (стосуються одного працівника) і зведених (стосуються кількох працівників). У зведених розпорядчих документах до розпорядчої частини включаються пункти, що містять інформацію, у такій послідовності: прийняття на роботу (службу), переведення, звільнення. У межах цих пунктів підпунктами зазначають прізвища працівників за алфавітом. При цьому до одного зведеного розпорядчого документа не можуть включатися пункти з інформацією, яка згідно із законодавством має різні строки зберігання. Розпорядчий документ набирає чинності з моменту його підписання і реєстрації, якщо в тексті не встановлено інші строки. З розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення. Крім цього, для призначення особи на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда-Сервіс», в період часу, починаючи з 06.03.2017 року, вимогами чинного законодавства передбачалося до такої службової особи відповідні кваліфікаційні вимоги, а саме: Передбачалися вимоги що до стажу практичної роботи за фахом не менше два роки, що не було на період 06.03.2017 року у позивача [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається про те, що позивач [PERSON] пройшов відповідне навчання, у Міжгалузевому центрі охорони праці та промисловості безпеки, як виконроб, де було перевірено його знання, і де йому було видано про це відповідний документ - посвідчення, як виконроб, а не начальник дільниці. Зазначений документ [PERSON] при прийомі на роботу надав ТОВ «Наяда-Сервіс». Що свідчить про те, що при прийомі на роботу адміністрації ТОВ «Наяда-Сервіс» достовірно було відомо про кваліфікаційну підготовку [PERSON] , в березні 2017 року, згідно до вимог чинного законодавства України, затверджених Наказом від 29 грудня 2004 року № 326 Міністерства праці та соціальної політики України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначені накази директора ТОВ «Наяда-Сервіс» № 17 від 03.05.2017 р., № 18 від 03.05.2017 р., № 19 від 03.05.2017 р., № 20 від 04.09.2017 р., що до [PERSON] , постановлені директором підприємства, були постановлені без належних правових підстав, передбачених чинним законодавством України. Позивачу [PERSON] під час прийому на роботу та під час роботи в період, з 03.05.2017 року до 19.08.2020 року, не було відомо про існування зазначених наказів директора підприємства, оскільки позивача [PERSON] належним чином, не було проінформовано про дані накази, не було ознайомлено з даними наказами, де б він зазначив свою згоду, чи не згоду. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] своєчасно, під час його роботи, офіційно не було доведено про його права та обов`язки, та про його відповідальність за посадою начальника дільниці. Тому, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт недійсності наказу директора ТОВ «Наяда-Сервіс» Циш Н.М. № 10 від 06.03.2017 р. про прийняття на роботу на посаду начальника дільниці та про призначення на посаду начальника дільниці ТОВ «Наяда- Сервіс» [PERSON] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Наяда-Сервіс», [PERSON] про визнання недійсними наказів директора ТОВ «Наяда-Сервіс» Циш Н.М. № 10 від 06.03.2017 року; № 17 від 03.05.2017 року; № 18 від 03.05.2017 року; № 19 від 03.05.2017 року; № 20 від 04.09.2017 року - підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved