Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інноваційно-дослідницьке бюро нанотехнолігічної індустрії» про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням фінансових санкцій за невиконання умов договору. Посилаючись на те, що 07 березня 2013 року він уклав з відповідачем договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого передав відповідачу кошти в сумі 70 000 грн. 00 коп. в якості безвідсоткової позики. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується умовами вказаного договору, в якому відповідач вказав про отримання та обов»язок повернення боргу в загальній сумі 70 000 грн. 00 коп. у строк до 31 жовтня 2013 року. Проте, в зазначений строк позичальник кошти уцілому не повернув, чим взяті на себе зобов»язання не виконав. Відповідачем здійснено лише часткове погашення позики в сумі 10 000 грн. 00 коп., залишок боргу складає 60 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 23 грудня 2013 року (а.с.25) та [PERSON], діючий на підставі довіреності від 24 січня 2014 року (а.с.26), позовні вимоги підтримали з тих же підстав, посилаючись на вимоги закону про виконання боргових зобов»язань, й просили їх задовольнити: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-дослідницьке бюро нанотехнолігічної індустрії" на користь [PERSON] 60 000 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позик та 398 грн. 47 коп. - три відсотки річних. Відповідач ТОВ «Інноваційно-дослідницьке бюро нанотехнолігічної індустрії» в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 24). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за заявою позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних відносинах. Так, 07 березня 2013 року [PERSON] уклав з відповідачем договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого передав відповідачу кошти в сумі 70 000 грн. 00 коп. в якості безвідсоткової позики. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується умовами вказаного договору, в якому відповідач вказав про отримання та обов»язок повернення боргу в загальній сумі 70 000 грн. 00 коп. у строк до 31 жовтня 2013 року, й квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18 березня 2013 року (а.с.4, 5, 6). Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов»язався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою у строк до 31 жовтня 2013 року у визначений спосіб. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого, відповідно, посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені істотні умови договору позики: він є публічним, іменним, двостороннім, реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менша як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що не суперечить даним правовідносинам. Позивач згідно даних зобов»язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов»язання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув. З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг у позивача коштів у сумі 70 000 грн. 00 коп. в якості позики, що засвідчений договором позики від 07 березня 2013 року про зобов»язання відповідача повернути вказану суму в строк та на умовах, визначених його умовами. Проте, в зазначений строк позичальник кошти уцілому не повернув, чим взяті на себе зобов»язання не виконав. Відповідачем здійснено лише часткове погашення позики в сумі 10 000 грн. 00 коп. (а.с.7, 8), залишок боргу складає 60 000 грн. 00 коп. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Закінчення строку договору, відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 60 000 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позик та 398 грн. 47 коп. - три відсотки річних, які підлягають задоволенню із вищенаведених правових підстав. Суд, дослідивши правильність проведення вказаних розрахунків, вважає їх доведеними та такими, що відповідають вимогам законодавства (а.с.9, 10). Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Частино 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 60 000 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позик та 398 грн. 47 коп. - три відсотки річних. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують їх вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 610, 625, 626, 1046, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial