Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 02/436Ф від 08.08.2008 року в розмірі 105 418 грн. 17 коп. та стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що згідно зазначеного договору про надання споживчого кредиту відповідач отримав в позивача кредитні кошти в сумі 11 800 євро з терміном погашення до 05.08.2011 року та зобов'язався проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, встановлені графіком погашення кредиту в Додатку № 1 до кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, відповідач [PERSON] заборгував позивачу за період з 25.01.2011 року по 09.01.2014 року 105 418 грн. 17 коп., в тому числі 30 502 грн. 58 коп. - проценти, 3 538 грн. 46 коп. - комісія за розрахунково-касове обслуговування, 71 377 грн. 13 коп. - пеня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 08 серпня 2008 року між АКБ "Золоті ворота", в подальшому назву якого змінено на ПАТ "Банк Золоті Ворота, та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 02/436Ф (а.с. 5,6), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні кошти в розмірі 11 800 євро та зобов'язався повернути кредит до 05.08.2011 року. Умовами п. 1.1. вказаного кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 8,5 % річних, розділом 2 кредитного договору визначено порядок повернення кредитних ресурсів, порядок нарахування та сплату процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 2.2 Договору відповідач зобов'язався проводити погашення кредиту та процентів щомісячно у строк до 25 числа поточного місяця. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 02/436Ф від 08.08.2008 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до п. 4.1.1. договору про надання споживчого кредиту, у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1. договору, та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02/436Ф від 08.08.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON], за період з 25.01.2011 року по 09.01.2014 року в сумі 105 418 грн. 17 коп., в тому числі 30 502 грн. 58 коп. - проценти, 3 538 грн. 46 коп. - комісія за розрахунково-касове обслуговування, 71 377 грн. 13 коп. - пеня. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved