Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] 19.02.2018 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 21 вересня 2008 року у виконкомі Бистрицької сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 8. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання двох дітей, які потребують значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Крім того, зазначила, що у неї на утриманні є ще син [PERSON], [INFO]. Відповідач працює вчителем в Бистрицікій ЗОШ і отримує щомісячно заробітну плату, однак самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] та сина [PERSON] - аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач та представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, оскільки сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку не має можливості, так як заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, а він, окрім всього ще здійснює догляд за перестарілою тіткою [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 21 вересня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними було укладено у виконкомі Бистрицької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №8. (а.с.4) За час спільного проживання в них народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі (а.с.5-6). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають зі своєю матірю, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15 лютого 2018 року, виданого депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області (а.с.8). Відповідно до довідки про доходи від 06 березня 2018 року відповідач [PERSON] дійсно працює у відділі освіти Надвірнянської РДА, форма працевлаштування - штатна, займає посаду вчитель ДПЮ Бистрицької [PERSON] ст. Його заробітна плата за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 30 222 грн. 09 коп. (а.с.21). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень; З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, що він також здійснює догляд за перестарілою тіткою [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 01 березня 2018 року (а.с. 22), суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати своїх синів в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач, який офіційно працює, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі - 704,80 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved