Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, вказавши, що вона з відповідачем з 11.02.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. З квітня 2016 року вони з відповідачем мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. На утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] відповідач за виконавчим листом сплачує аліменти у розмірі 1 /3 частки свого заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Проте на утримання сина [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги не надає , тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1 / 3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні 07 12 2017 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній засіві, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 02.03.2018 року звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи без його участі. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 /8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 /8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фіксація 13 03 2018 року судового засідання не ведеться через нез"явлення до суду учасників процесу. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11.02.2014 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 24 та після реєстрації шлюбу відповідачу змінене дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Крім того сторони мають ще двох дітей: [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], на утримання яких з відповідача рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2016 року стягнуті аліменти на користь матері ( позивача) [PERSON] у розмірі 1 /3 частки усіх видів заробітку (доходу ), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.08.2011 року, відповідач зобов'язаний до сплати аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 400,00 грн., щомісячно, на користь матері [PERSON] до досягнення сином повноліття. Державним виконавцем Металургійного (Дзержинського) відділу ДВС 13.02.2012 року було відкрито виконавче провадження. Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем, дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем , та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], позивачці не надає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те що відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1 /3 частини на користь позивача , а також обов'язок його утримувати неповнолітню дитину третьої особи , що відповідачу також необхідні кошти на своє існування, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] - 1/8 частку від заробітку (доходу) відповідача, а не 1/3 частку, як заявлено позивачкою, а тому ці позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Крім того, згідно ст.ст. 4,5 ЗУ «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial