Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківський прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 травня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вже з самого початку сімейне життя у них із відповідачем не склалося. Причиною цього були постійні подружні зради з боку відповідача, рукоприкладство з його боку та регулярне зловживання спиртними напоями та ведення антисуспільного способу життя. У травні 2010 року вона покинула відповідача, а згодом - у вересні2012 року подала на розлучення. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано. Відповідач ще до розлучення перестав цікавитися життям своєї доньки. Він не підтримує зв'язок з донькою, не бере ніякої участі у її вихованні та утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач ні разу її не навідав. Крім того, відповідач вже тривалий час не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї доньки, яка з травня 2010 року повністю перебуває на утриманні позивачки та категорично відмовляється брати участь у додаткових витратах. Таким ставленням, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі по 1000 гривень щомісячно і до її повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Берегівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на доданий до заяви висновок органу опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації та просив розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає змінений позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття , піклуватися про стан здоров'я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 19.05.2007 року уклали шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні і вихованні у позивачки [PERSON]. (а.с. 7). Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно до висновку органу опіки і піклування від 04.12.2017 року за № 02-20/437 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки. Цим же рішенням вважається за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню малолітньої доньки, а тому для захисту прав та інтересів малолітньої, суд вважає, що позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, а відповідач має працездатний вік. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, оскільки позивачка пред'явила позов 30.10.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред'явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved