Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В судове засідання з»явивсь представник позивача адвокат [PERSON], представник відповідача ПП «Агроекологія» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в законом встановленому порядку, про причину неявки суд не повідомив, заперечень до суду не направив. Справа розглядалась в порядку заочного провадження відповідно ст.ст. 224,225 ЦПК України. Позивач і його представник в суді просять суд: - розірвати договір оренди землі від 15.01.2008 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агроекологія», зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 04.02.2009 року за № 040955500024, та договір оренди землі від 15.01.2008 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агроекологія», зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» від 22.04.2010 року за № 041055500956. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі і обґрунтував їх відповідно доказів викладених в позовній заяві. Заслухавши обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив. З позову [PERSON] вбачається, батько позивача [PERSON], який проживав в [INFO], 15.01.2008 року уклав договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки з приватним підприємством «Агроекологія», що знаходиться в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області. Даний договір оренди землі був зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 04.02.2009 року за №040955500024. За умовами договору було передано у оренду ПП «Агроекологія» сроком на 25 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,98 га, що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населених пунктів. Після виготовленій технічної документації на дану земельну ділянку їй було присвоєно кадастровий номер 5321386000:00:032:0004 та уточнено її площу, яка становить 4,9831 га. Мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO], 15.01.2008 року уклала договір оренди належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з приватним підприємством «Агроекологія», що знаходиться в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області. Даний договір оренди землі був зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 22.04.2010 року за №041055500956. За умовами договору було передано у оренду ПП «Агроекологія» строком на 25 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,98 га, що розташована на території ,Ставківської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області за межами населених пунктів. Після виготовлення технічної документації на дану земельну ділянку їй було присвоєно кадастровий номер 5321386000:00:032:0006 та уточнено її площу, яка становить 4,9800 га. Після смерті батька позивача, [PERSON], мати позивача [PERSON] 07.08.2015 року успадкувала земельну ділянку, що належала батькові. Після смерті матері [PERSON], 29.12.2015 року, позивач як спадкоємець за законом, 18.07.2016 року успадкував земельні ділянки кадастровий номер 5321386000:00:032:0004 площею 4,9831 га та кадастровий номер 5321386000:00:032:0006 площею 4,9800 га, про що 18.07.2016 року приватним нотаріусом Зіньківського нотаріального округу Полтавської області Піскун А Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВТ № 598173 та серії НВТ № 598172 відповідно. Право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5321386000:00:032:0004 площею 4,9831 га зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.07.2016 року номер запису про право власності 15501175. Право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5321386000:00:032:0006 площею 4,9800 га зареєстроване за мною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.07.2016 року номер запису про право власності 15501821. Таким чином в договірних відносинах, які мали батьки позивача з ПП «Агроекологія» змінився власник земельних ділянок. Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 рок; №161-XIV передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно п. 40 вищезазначених договорів оренди землі зареєстрованих у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 04.02.2009 року за №040955500024 та 22.04.2010 року за №04 - 055500956 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач, як новий власник вказаних земельних ділянок, має бажання самостійно їх обробляти та користуватися ними. У звязку з цим він в письмовому порядку звернувся до керівництва ПП «Агроекологія» з проханням про розірвання договорів оренди земельних ділянок, що були укладені з моїми батьками, та про повернення мені, як власнику, належних йому на праві приватної власності земельних ділянок. На письмове звернення позивач відповіді від ПП «Агроекологія» я не отримав, на його усні звернення з даного питання, зі слів позивача, посадові особи не реагують, що і стало підставою звернення до суду. Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання осіб які беруть участь у справ, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія, про розірвання договорів оренди землі підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.18 Закону України «Про оренду землі»\~та ч.2\~ст.125 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.\~Стаття 20 Закону України «Про оренду землі»\~зазначає, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 рок; №161-XIV передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно п. 40 вищезазначених договорів оренди землі зареєстрованих у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 04.02.2009 року за №040955500024 та 22.04.2010 року за №04 - 055500956 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. З часу прийняття спадщини після cмерті батьків позивач [PERSON] став стороною спірного договору оренди землі, а саме орендодавцем. Відповідно до п.40 договору оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вказаний пункт договору передбачає диспозитивність, тобто розірвання договору або зміна його умов. Відповідно до ст.31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється у разі смерті фізичної особи - орендаря. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі [PERSON] Девелопментс ЛТД проти Ірландії та у справі від 20.11.1995 року "Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії", зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушено. Відповідно до п.38 договору дія договору припиняється: - шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищенням, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди землі підлягають до задоволення. Що стосується судових витрат то відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, документально підтверджених. На підстав викладено та

Outcome: approved