Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

ПАТ КБ „Приват банк» звернувся на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 50511 грн. 02 коп. Позивач зазначив, що 24 травня 2004 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № NKRWRК04810403 про надання споживчого кредиту у розмірі 3 600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в розмірі не менше 226 грн. 94 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. В порушення вимог чинного законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 19 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 50 511 грн. 02 коп., яка складається з - 71,83 грн. - заборгованість за кредитом; 522,97 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12050,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37865,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на зазначене позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» Виставний В.В., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить розглядати дану цивільну справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася та про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила та не надала заяви про розгляд даної цивільної справи в її відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд визнав можливим здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізуючи докази, суд визнав доведеними такі факти: - 24 травня 2004 року між відповідачкою [PERSON] та ПАТ КБ „Приват банк" було укладеного кредитний договір № WRК04810403 про надання споживчого кредиту у розмірі 3 600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(кредитний договір № WRК04810403 від 24 травня 2004 року); - Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписала кредитний договір разом з умовами надання кредиту фізичним особам (розстрочка), який був складений між нею та банком, про що свідчить підпис відповідача у кредитному договорі (кредитний договір № WRК04810403 від 24 травня 2004 року); - Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № NKRWRК04810403 від 24 травня 2004 року укладеного між ПАТ КБ „Приват банк" та [PERSON], заборгованість відповідача [PERSON] станом на 19 лютого 2014 року становить у розмірі 50 511грн. 02 коп., яка складається з - 71,83 грн. - заборгованість за кредитом; 522,97 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12050,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37865,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (розрахунок заборгованості за кредитним договором № WRК04810403 від 24 травня 2004 року); - Відповідач [PERSON] у добровільному порядку у встановлені строки не погасила заборгованість за кредитним договором № NKRWRК04810403 від 24 травня 2004 року. Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. При прийнятті рішення, суд керується ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценти, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Як, вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що 24 травня 2004 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „Приват банк" було укладеного договір № NKRWRК04810403 про надання споживчого кредиту у розмірі 3 600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку у встановлені строки не погасила заборгованість за кредитним договором № NKRWRК04810403. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору № NKRWRК04810403 від 24 травня 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушив строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до умов кредитного договору № NKRWRК04810403 від 24 травня 2004 року про надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п.4.1, п. 4.2 за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 4.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка), при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3 даного кредитного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 відсотків від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу. Заборгованість відповідача відповідно до розрахунку станом на 19 лютого 2014 року по простроченому боргу становить 12 645 грн. 56 коп., а пені становить 37 865 грн. 46 коп., що значно перевищує суму основного боргу. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд, вважав за можливе зменшити розмір пені з 37 865 грн. 46 коп. до 200 грн. та стягнути загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 845 грн. 56 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не є обгрунтованою та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні, яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 549, 551 ч. 3, 611, 612, 1054 ч. 2, 1050 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 36, 4, 10, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial