Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач 25.12.2013 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка при житті являлася власником земельної ділянки площею 0,0560 га на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в Садовому товаристві «Садовод-1», призначену для ведення садівництва. Він являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців немає, спору щодо спадкового майна не існує. Він прийняв спадкове майно, так як вступив в управління та володіння ним, про відмову від спадщини не заявляв. Але не може оформити права власності на згаду земельну ділянку, оскільки таке право не визнається відповідачем. З цих підстав просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про те, що позов підтримує та просить справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав заяву про визнання позову та просить слухати справу у його відсутність. Представник третьої особи в суд не з"явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні справи покладається на суд. З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що позов слід задовольнити в силу наступного. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням обставин справи суд вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приймає подану відповідачем заяву про визнання позову та приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та відповідають фактичним обставинам справи, а позов підлягає до задоволення . Згідно наданої суду копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, такий був виданий [PERSON] 01.03.1995 р. на земельну ділянку площею 0,0560га, яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району, цільове призначення якої - ведення садівництва. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 102 . Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO]в м. Львові у віці 74 роки. Також встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його матір»ю являється [PERSON]. Згідно довідки № 1 від 21.01.2014 р. виданої Головою СТ" Садовод-1". [PERSON] користується земельною ділянкою [NUMBER] в садівничому товаристві «Садовод -1» з червня 1996 року після смерті своєї матері до даного часу. заборгованості по оплаті немає. Спадщина відкрилась [INFO]- в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу (спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. ( більше шести місяців до 01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON]., яка була власником земельної ділянки пл. 0,0560 га, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, померла [INFO], спадщину якої, як спадкоємець за законом прийняв її син [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На час подачі позову відповідач не визнавав право власності за позивачем, але під час розгляду справи в суді відповідач не заперечив таке право за позивачем. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved