Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.07.1999 року, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що проживають разом з ними та перебувають на його утриманні. Через несумісність характерів та різні погляди на життя вони втратили почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть. Відповідач не піклується про дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому збереження шлюбу вважає неможливим, просить його розірвати та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Представник третьої особи особи в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності та вказав, що не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх дітей разом із батьком. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до 4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 23.07.1999 року між позивачем та відповідачем Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із батьками згідно довідок ДП "Крошня Плюс" ПП "ВЖРЕП № 4 Житомисрької міської ради від 07.03.2014 року. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають та мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, за яких суд не може залишити дітей для подальшого проживання з батьком, в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, суд враховує визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved