Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2001 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 червня 2004 року №3791193. Відповідачка, [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 2012 року. Позивач вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування нею. Також позивач зазначив, що наявність реєстрації [PERSON] в даній квартирі, змушує його сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить його в складне матеріальне положення. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку, встановленому законом за місцем реєстрації місця проживання. (а.с. 22,23). Вислухавши позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 червня 2004 року №3791193, номер запису про право власності 86, в книзі 522пр-156, згідно свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] належить квартира, котра розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10,11). У вказаній квартирі значиться зареєстрована [PERSON], [INFO], відповідач по справі, що підтверджується довідкою начальника відділу адресно-довідкової роботи Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 28 жовтня 2014 2014 року. (а.с. 18). Відповідач по справі, на спірній жилій площі в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2012 року по теперішній час. Ніякі витрати на утримання квартири вона не несе. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Ст. 405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім,ї власника на користування цим житлом. Зокрема: члени сім,ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], в квартирі котра розташована за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу, відсутня щонайменше понад два роки, що підтверджується, окрім того заявами-поясненнями сусідів. (а.с. 5-8). Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі котра розташована за адресою: [ADDRESS]. Ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі наведеного, суд вважає що позов [PERSON], слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved