Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на проживання в гуртожитку та навчання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 14887,70 гривень, що становить 1/2 суми, сплаченої нею за навчання дочки в Національному фармацевтичному університеті, а також судовий збір та витрати за надання правової допомоги. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 29.05.1999 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 21.10.2008 було розірвано. Від цього шлюбу у них народилися дві дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які залишилися проживати разом з нею та перебувають на її вихованні та повному утриманні. Вихованням старшої дочки відповідач не займається з 2002 року, а молодша дочка його взагалі не пам`ятає. У 2002 році він вчинив злочини, передбачені ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 194, ст.ст. 304,70,71 КК України, за які був засуджений Долинським районним судом Івано-Франківської області до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014 відповідача було позбавлено батьківських прав щодо обох дітей, а також стягнено аліменти в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину. Аліменти відповідач не сплачував до 2018 року, аж після санкцій державної виконавчої служби він на погашення заборгованості по аліментах вніс одноразовий платіж на суму 15000 гривень, тому на сьогодні за відповідачем ще рахується значна заборгованість по аліментах на утримання обох дітей. 1 вересня 2018 року їх старша дочка [PERSON] поступила на денну форму навчання Національного фармацевтичного університету в м. Харків на факультет медико - фармацевтичних технологій. Навчання доньки в університеті вимагає ряд додаткових витрат: на купівлю продуктів харчування, одягу, канцтоварів, проїзду. Оскільки дочка не\~працює і до червня 2019 року ще є неповнолітньою, то всі ці витрати їй доводилось забезпечувати їй самій. Відповідач ніколи цим не цікавився. Відповідно до Договору № П-308 від 30.08.2018, який укладений між нею і Національним фармацевтичним університетом, загальна вартість навчання за 5 років становить 117500 гривень (у рік 23500 грн). За 2018 - 2019 навчальний рік за навчання дочки нею було сплачено повну суму вартості навчання за один рік. Крім того, вона оплатила кошти і за проживання дочки в гуртожитку. Відповідно до Договору № 3395/18-6 від 21.08.2018, який укладений між нею і Національним фармацевтичним університетом, один рік проживання в гуртожитку коштує 6275,40 гривень. Дану суму вона сплатила в повному обсязі. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на навчання в університеті і проживання в гуртожитку її дочки становить 29775,40 гривень, половину якої 14887,70 грн повинен їй відшкодувати відповідач. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Навчання дочки в Національному фармацевтичному університеті з метою здобуття професії фармацевта є якраз тою обставиною, коли дочка, навчаючись, має на меті розвинути свої здібності, пов`язані зі здобуттям професії. Враховуючи те, що відповідач вже не перший рік працює в Росії, має постійну роботу і стабільні доходи, що перевищують 20000 грн на місяць, є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має, вважає, що він і зобов`язаний, і може вище вказані витрати компенсувати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та участі його довірительки, позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення, поміщене на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с.27,40), а також шляхом направлення матеріалів за останнім відомим місцем його проживання. Відзив на позов не подав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 15.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 19.06.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 25\~листопада 2019\~через канцелярію\~суду від\~представника позивачки\~надійшла заявавх. №4723/2019, в якій він позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглядати без його участі та участі позивачки. Вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі, з наслідками ухвалення якого ознайомлений. Від відповідача будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав, представник позивачки не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 25.07.2019 (а.с.47) постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено,\~що від\~шлюбу у\~сторін народилося\~двоє дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Долинського РУЮ Івано-Франківської області 13.06.2001, запис 104, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області 05.05.2005, актовий запис 78 (а.с.5,6). Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014, справа №343/2195/14-ц, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та присуджено стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно на кожну дитину, стягнення яких розпочато з 22.08.2014 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7-8). Відповідно до довідки №926/22 від 31.08.2018, виданій факультетом медико-фармацевтичних технологій Національного фармацевтичного університету, [PERSON] є студенткою денної форми навчання 1 курсу групи ТПКЗс18(5.0д)-01 факультету медико-фармацевтичних технологій спеціальність 266 «Фармація, промислова фармація» освітня програма «Технології парфумерно-косметичних засобів» Національного фармацевтичного університету. Зарахована 01.09.2018 на контракту форму навчання. Передбачений час закінчення університету 01.07.2023 (а.с.15). Згідно з Договором № П-308 від 30.08.2018 про підготовку фахівця за освітнім степенем "магістр" за освітньою програмою "Технології парфумерно-косметичних засобів" спеціальності "Фармація, промислова фармація" (денна форма навчання, 4 роки 10 місяців), укладеного між [PERSON] (замовник), [PERSON] (здобувач) і Національним фармацевтичним університетом (виконавець), загальна вартість навчання за 5 років становить 117500 гривень, тобто по 23500 грн за один рік (а.с.9). За навчання дочки за 2018 - 2019 навчальний рік позивачкою було сплачено повну суму вартості навчання за один рік, що підтверджується копіями квитанцій про оплати, здійснені через термінали Приватбанку на загальну суму 23500 грн (а.с.12-14). Відповідно до Договору № 3395/18-6 від 21.08.2018 на проживання в гуртожитку НФаУ, укладеного між [PERSON] (мешканець) і Національним фармацевтичним університетом (виконавець), вартість проживання в гуртожитку встановлюється згідно наказу ректора про вартість проживання в гуртожитку (а.с.10) За один рік проживання в гуртожитку дочки-студентки було сплачено 6275,40 грн, про що свідчить квитанція №19084841 від 23.08.2018 (а.с.11). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оцінка суду: Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з такого. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 8 ст. 7 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи даний спір, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 07.12.2006 в справі «Хант проти України» (п.54) зазначив, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Як встановлено в судовому засіданні, у сторін народилося двоє\~дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Старша дочка [PERSON] , [INFO] на даний час є повнолітньою та навчається з 01.09.2018 на контрактній формі навчання в Національному фармацевтичному університеті. Остання особистих доходів немає, її навчання та проживання в гуртожитку оплатила позивачка. Навчання [PERSON] в університеті вимагає ряд додаткових витрат, однак відповідач матеріальної участі в цьому не брав. Оскільки при зверненні до суду позивачка\~обґрунтувала свої позовні вимоги і подала докази понесення нею додаткових витрат на утримання дитини, суд, з врахуваннямст.180\~СК України, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивачки половини додаткових витрат, понесених нею у розмірі 14887,70 гривень При цьому, суд роз`яснює відповідачу положення ст. 185 СК України, відповідно до якої, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як вбачається з п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Згідно з роз`ясненнями Міністерства Юстиції України\~ "Правове регулювання обов`язків батьків щодо утримання дитини та способи їх виконання" щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, "додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо". Частинами 1, 3 ст. 55 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо освіти і розвитку дитини. Батьки здобувачів освіти зобов`язані, зокрема, сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання; дбати про фізичне і психічне здоров`я дитини, сприяти розвитку її здібностей, формувати навички здорового способу життя. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в даному випадку платне навчання дочки [PERSON] та її проживання в гуртожитку. У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак за загальним правилом участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною. За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених нею додаткових витрат за навчання в Національному фармацевтичному університеті та проживання в гуртожитку їх дочки [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами розвитком її здібностей, загальна сума яких становить 29775,40 грн (23500+6275,40=29775,40), що підтверджується наданими позивачкою квитанціями (а.с.11, 12-14). Суд приймає дані платіжні документи до уваги, оскільки вони підтверджують факт понесення позивачкою витрат за навчання та проживання в гуртожитку дочки [PERSON] , [INFO] , які відповідають періоду її навчання та проживання в гуртожитку. Жодних доказів, що спростовували б факт понесення позивачкою вказаних витрат за навчання та проживання в гуртожитку дочки відповідач суду не надав і в судовому засіданні не здобуто. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки половину понесених нею додаткових витрат на за навчання та проживання в гуртожитку їх дочки [PERSON] , [INFO] , що становить 14887,70 грн, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладений на обох батьків. І як визначає ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тобто, хоча і згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014, справа №343/2195/14-ц, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте він зобов`язаний брати участь в утриманні дітей, в тому числі і в у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами\~ст. 141 ЦПК України,\~в якій\~зазначено,\~що судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відносно стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на правничу допомогу в розмірі 1400 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявні квитанція №17 від 17.04.2019 (а.с.20) на вказану\~суму за\~підготовку матеріалів\~до написання\~позову,\~зняття копій,\~складання позовної\~заяви та\~представництво інтересів\~в суді\~адвокатом Кажуком\~В.Б.\~(свідоцтво\~про заняття\~адвокатською діяльністю\~серія ІФ\~№000996)та актом про попередній розрахунок судових витрат, які позивачка понесла й очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи, укладеним між нею та адвокатом Кажуком В.Б. від 17.04.2019 (а.с.16-19), то в даному випадку, враховуючи,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову,\~слід стягнути\~на користь\~позивачки з\~відповідача 1400\~грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 55 Закону України "Про освіту", ст.ст. 7, 141, 155, 166, 185 СК України, ст.ст. 264, 265, 268, 282-284, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved