Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "Мелітопольський завод холодильного машинобудування "Рефма" про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він, [PERSON], працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» на посаді менеджера із продажу у відділі продажу з 06.08.2012р. до 28.09.2017р. Звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 ч. 3 КЗпПУ у звязку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, на підставі Наказу №23 від 28.09.2017 року. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ і Закону України «Про оплату праці», підприємство повинно здійснити повний розрахунок із звільненого особою у день звільнення. ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» вимоги закону не виконало, заробітну плату йому не виплатило. На день звільнення, 28.09.2017 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» перед ним по зарплаті складала 21663,09грн. Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «РЕФМА» йому не виплатив, незважаючи на його неодноразові звернення, посилаючись, що розрахунки підприємства арештовані. Саму суму боргу відповідач визнає, про що видав відповідну довідку. Відповідач розрахувався з ним у повному обсязі по заробітній платі лише 29.03.2018 року. Таким чином кількість робочих днів прострочення виплати йому заробітної плати складає, з 29.09.2017 року по 29.03.2018 року включно, 125 робочих дні та 181 календарний день. Сума, що підлягає сплаті на його користь підприємством за затримку розрахунку при звільненні, складає: 23992,50грн. сума середнього заробітку; сума 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ 322,28грн.; сума інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦКУ 1551,62грн., а всього 23992,50грн. + 322,28грн. + 1551,62грн. = 25886,40грн. (двадцять пять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок). Внаслідок того, що відповідач фактично не розрахувався із ним у повному обсязі до теперішнього часу, тому він змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Тому він просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 25886,40грн., яка складається: 23992,50грн. - сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні; 322,28грн. - 3% річних; 1551,62грн. - сума інфляційних втрат. У судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. У судове засідання представник відповідача не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява-відзив в якій зазначено, що з позовними вимогами, викладеними в позові вони ознайомлені, розрахунки зроблені позивачем ними перевірені та вони відповідають вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, КЗпП України, ЦК України. Просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, з урахуванням їхнього відзиву на позов. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування РЕФМА» на посаді менеджера із продажу у відділі продажу з 06.08.2012р. до 28.09.2017р., звільнився за власним бажанням згідно ст. 38. ч.3 КЗпПУ у звязку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, на підставі Наказу №23 від 28.09.2017 року, про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с.7). На день звільнення, 28.09.2017 року, заборгованість ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» перед [PERSON] по заробітній платі складає 21663,09 грн. Вказану суму заборгованості по заробітній платі боржник ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» позивачу виплатив в повному обсязі 29.03.2018 року. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, визначено: „п.8. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно ст. 117 КЗпП України, у разі несвоєчасного розрахунку роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до моменту фактичного розрахунку. Згідно наданої позивачу довідки ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» по заробітній платі, на підставі здійсненого ним розрахунку відповідно до Порядку № 100, середньоденна заробітна плата [PERSON]. складає 191,94 грн. на день (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи Відповідач затримав виплату позивачу заробітної плати у повному обсязі з 29.09.2017 року по 29.03.2018 року включно, 125 робочих дні та 181 календарний день. Сума, що підлягає сплаті на користь позивача підприємством - відповідачем за затримку розрахунку при звільненні, складає: 125 р.дн. х 191,94 грн. = 23992,50грн. Також згідно ст.625 ЦК України підприємство відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення виплати коштів. Таким чином 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції складатиме: 1)Термін прострочення з 28.09.2017 року по 29.03.2018 року (день фактичного розрахунку) - 181 календарних дні; при сумі заборгованості по з/пл. у розмірі 21663,09грн., що складає: 21663,09грн. / 100 х 3 /365 х 181 = 322,28грн. 2)Індекс інфляції (інфляційні втрати) розраховується за період: вересень 2017р. -102,0% х жовтень 2017р. 101,2% х листопад 2017р. 100,9% х грудень 2017р. 101,0% х січень 2018р. 101,5% х лютий 2018р. 100,9% х березень 2018р. 101,1%, а всього 7,1625%, що становить: 21663,09грн. / 100 х 7,1625% = 1551,62грн. Тому відповідач повинен сплатити на користь позивача: суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні - 23992,50грн.; сума 3% річних згідно ст. 625 ЦКУ - 322,28грн. та суму інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦКУ - 1551,62грн., а всього 23992,50грн. + 322,28грн. + 1551,62грн. = 25886,40грн. (двадцять пять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок). Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, те, що заборгованість по виплатах по заробітній платі на даний час не погашена, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, інфляційних витрат та процентів, обґрунтовані та до того ж визнані представником відповідача в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн.00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved