Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач 11.04.2017 року звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області. У зв'язку з тим, що [PERSON] використовує електричну енергію в [ADDRESS], 15.05.2009 року між ним та ПАТ «Київобленерго» було укладено Договір про постачання електричної енергії №220029411. Відповідно до якого постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідач) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Зокрема, відповідно до п.2.3.3. споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №4»Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку №6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку». Відповідач порушує умови наведеного Договору, не виконуючи взяті на себе зобов'язання по оплаті за поставлену електроенергію. Станом на 30.06.2016 року борг відповідача за використану активну електроенергію складав 3,67 грн., з 17.06.2016 року по 13.10.2016 року було нараховано 4 050,29 грн. вартості спожитої електричної енергії. Оплата боржником не здійснювалась. Згідно пунктів 1.1, 3 Додатку №4 до Договору №220029411 від 15.05.2009 року, розрахунковий період відповідачу встановлено з 11 числа попереднього місяця до 11 числа розрахункового місяця, а рахунок представник споживача отримує особисто під підпис за адресою м. Біла Церква вулиця Офіцерська, 1, каб. №27. Як відповідальність за внесення платежів з порушенням термінів, визначених в Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», пунктом 4.2.1. Договору передбачено сплату відповідачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. За період з 30.06.2016 року по 19.01.2017 року нараховано пеню в розмірі 318,86 грн. Розрахунки додаються помісячно. Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно розмір інфляційних витрат за період з 30.06.2016 року по 19.01.2017 року складає 208,21 грн., три відсотки річних за період з 30.06.2016 року по 19.01.2017 рік складають 33,00 грн. Згідно пп.2 п.10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, встановлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору. Порушення договірних зобов'язань відповідачем суперечить діючому законодавству України та завдає шкоду фінансово-господарській діяльності позивача, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 4 739,57 грн. боргу за використану активну електроенергію, та стягнути з відповідача на користь позивача 318 грн. пені, 208,21 грн. інфляційних витрат, 33,00 грн. річних відсотків та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп., разом 2 160 грн. 07 коп. 20.06.2017 року представник позивача, за довіреністю у справі, Мокрієнко Тарас Вікторович в судовому засіданні подав клопотання про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на Приватне акціонерне Товариство «Київобленерго» на підставі рішення позачергових зборів акціонерів ПАТ «Київобленерго» від 30.05.2017 року було змінено тип Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на Приватне акціонерне товариство, яке виступає повним правонаступником ПАТ «Київобленерго». Представник позивача, за довіреністю у справі, Мокрієнко Тарас Вікторович в судовому засіданні подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 4 053, 96 грн. боргу за використану активну електроенергію, стягнути з відповідача на користь позивача 513,69 грн. пені, 458,76 грн. інфляційних витрат, 86,26 грн. річних відсотків та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп., разом 2 658 грн. 71 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Так, по справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 18.04.2002 року (а.с.9), [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. 05.04.2005 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2150 га, яка розташована в [ADDRESS], цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку(а.с.10). Як вбачається з витягу з рішення від 14.05.2007 року №54 (а.с.11), виконавчим комітетом Пилипчанської сільської Ради надано дозвіл [PERSON] на переведення приміщення в житловому будинку по [ADDRESS] з житлових в нежитлові загальною площею - 35 кв.м. Надано дозвіл на переобладнання частини житлового будинку під магазин змішаної торгівлі в [ADDRESS]. 05.03.2009 року [PERSON] звернувся з заявою до начальника дільниці з комерційних питань Білоцерківського РП ЗАТ «А.Е.S. Київобленерго» Олійник М.Г. (а.с.12), згідно якої просив надати йому дозвіл на підключення та укласти договір про постачання електричної енергії до магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. 15.05.2009 року між позивачем, як фізичною особою, та відповідачем укладено договір № 220029411 про користування електричною енергією в магазині за адресою [ADDRESS] (а.с.13-17). 03.12.2015 року була укладена додаткова угода №1/6 до договору про постачання електричної енергії №220029411 від 15.05.2009 року між Публічним акціонерним товариством «Київобленерго», що здійснює діяльність на підставі Ліцензії АЕ №194761 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та Ліцензії АЕ №194762 на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в особі заступника начальника комерційної дільниці Білоцерківського РП ПАТ «Київобленерго» Кучевської С.І., що діє на підставі довіреності №272 від 30.07.2015 року та ФО [PERSON] в особі [PERSON], уклали дану Додаткову угоду про наступне: сторони домовились викласти Додаток №4 до Договору про постачання електричної енергії №220029411 від 15.05.2009 року в новій редакції. Сторони домовились викласти Додаток №4 до Договору про постачання електричної енергії №220029411 від 15.05.2009 року в новій редакції. Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та діє протягом терміну дії Договору №220029411 від 15.05.2009 року. Ця угода є невід'ємною частиною Договору №220029411 від 15.05.2009 року. Всі інші умови Договору №220029411 від 15.05.2009 року залишаються не змінними (а.с.19). Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» виступає повним правонаступником ПАТ «Київобленерго», ПАТ«Київобленерго» було правонаступником ПАТ «А.ЕС. Київобленерго», яке було правонаступником ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», метою діяльності товариства є задоволення суспільних потреб в його продукції, роботах, послугах, задоволення потреб споживачів електричної енергії в умовах функціонування єдиної енергетичної системи України, що стверджується випискою зі Статуту ПАТ «Київобленерго» /нова редакція/, затвердженого загальними зборами акціонерів товариства /протокол від 31.03.2016 року/. В судовому засіданні також встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість за використану електроенергію, що відповідно до рахунку-фактури за спожиту електричну енергію №8578780879 за липень 2017 року від 26.07.2017р. складає 4 053 грн.96 коп. (а.с.59). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно ст.26 цього Закону споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. За п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357 /зі змінами/ споживач електричної енергії зобов'язаний: забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Положеннями ст.ст.20,21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов'язком виконавця-надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання послуг згідно з типовим договором. А за ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: в т.ч. комунальні послуги /централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення тощо/. Відповідно до п.1.1 Додатку №4 до Договору №220029411 від 15.05.2009 року розрахунковий період встановлено споживачу з 11 числа попереднього місяця до 11 числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважаються прирівняними. Якщо дата закінчення розрахункового періоду припадає на 30 або 31 число, у місяцях, які мають меншу кількість днів, вона переноситься на останній день місяця (а.с. 19 на звороті). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу нараховано до оплати за показаннями приладу обліку згідно умов договору 4053 грн.96 коп. за використану електроенергію, ця сума не сплачена. Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем доведено факт постачання електроенергії відповідачу та факт заборгованості відповідача по сплаті за користування електроенергією, відповідач заперечення проти позову з доказами в їх підтвердження до суду не надав. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у вказаній вище сумі, оскільки згідно положень вищенаведених правових норм споживач зобов'язаний вносити плату за спожиту електроенергію за затвердженими в установленому порядку тарифами, а саме відповідач є споживачем електричної енергії адресою: [ADDRESS], на що вказано вище. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 30.06.2016 року по 26.07.2017 року в розмірі 458 грн. 76 коп., однак дана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII, Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. (Частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015). Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту ( www/ukrstat.gov.ua) за період з 30.06.2016 року по 26.07.2017 року індекси інфляції споживчих цін по Україні становили: червень - 99,8%, липень - 99,9%, серпень - 99,7%, вересень - 101,8%, жовтень - 102,8%, листопад - 101,8%, грудень - 100,9%, січень - 101,1%, лютий - 101,0%, березень - 101,8%, квітень - 100,9%, травень - 101,3%, червень - 101,6%, липень - 100,2%. Отже, враховуючи, що величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації у розмірі 103%, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача встановленого індексу інфляції за період з 30.06.2016 року по 26.07.2017 року не підлягають до задоволення. Позивач, також, заявив вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми в розмірі 86 грн. 26 коп. При вирішенні даних вимог суд виходить з наступного: Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд перевіривши розрахунок позивача дійшов висновку, що розмір 3% річних за період з 30.06.2016 року по 26.07.2017 року складає 130,28 грн. (розрахунок: сума боргу Х 3% /100/365 х кількість прострочених днів). Однак, враховуючи положення ст.11 ЦПК України, суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 86, 26 грн. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, на користь позивача належить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1109 грн. 28 коп., пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial