Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] , звернувшись 23 травня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на відсутність домовленості щодо утримання дитини, проживання батька окремо від дитини, позивач просила стягнути з відповідача на утримання сина , аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2019 року і до повноліття сина (а.с.1-2). Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі , призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 14). Відповідач 26.06.2019 року подав відзив на позов , зазначивши , що згоден сплачувати аліменти на утримання сина, проте 1/8 частку його доходу. Просить суд врахувати, що на його утриманні перебуває батько [PERSON] , 1941 року народження. Крім того, у нього у власності відсутнє як рухоме, так і нерухоме майно, так як синові подарував трикімнатну квартиру , зробив в ній ремонт та облаштував меблями. В свою чергу, позивач має у власності як і квартиру, так і будинок в селі. Також просить врахувати той факт, що він офіційно не працює, був звільнений з роботи, та на даний період проходять судові процесі щодо його поновлення. Зазначив, що він перебував у АТО та потребує на сьогодні психологічної реабілітації та лікування ( а.с. 23-26). В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити повністю, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач в суді також просив взяти до уваги поданий ним відзив та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/8 частки від його доходу. Заслухаши виступи учасників справи, дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який після припинення стосунків між батьками проживає з матір"ю, що підтверджено довідкою №3673 від 20.05.2019 року ( а.с. 3,4) . Як встановлено судом , за станом здоров`я відповідач має симптоматику , яка має пролонгований характер і зберігається протягом тривалого часу ( з моменту перебування в зоні АТО ) потребує психологічної реабілітації та лікування; на даний період не працює , так як проходять судові процеси із поновлення його на роботі ; іншим дітям аліменти не сплачує, у власності не має ні рухомого, ні нерухомого майна. В свою чергу, позивач має у власності квартиру та будинок у селі, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно( а.с. 63-64). Відповідач визнає свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття; сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає дитина, відтак, право вибору способу стягнення аліментів належить саме позивачці, вимоги заявлено у присудженні аліментів у частці від доходу батька. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дитини підлягають присудженню у частці від доходу батька. Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення аліментів у 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача, при цьому в справі відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи чи дохід, чи має значні витрати, що перевищують його заробіток (дохід), має на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. З огляду на наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що частка від заробітку (доходу) відповідача при присудженні аліментів підлягає визначенню 1/6, так як не встановлено обставин для визначення частки у більшому розмірі. Поряд з цим, у будь-якому разі законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) має бути дотримано. Посилання відповідача на перебування на його утриманні батька [PERSON] , 1941 року народження, суд не приймає, оскільки останній отримує самостійно пенсію, що не впливає на зменшення розміру заявлених позивачкою аліментів. Також, суд критично відноситься до твердження відповідача про те, що ним було подаровано дитині квартиру [ADDRESS] . Так, 05.06.2018 року між відповідачем та малолітньою дитиною [PERSON] , від імені якої діяла її мати, [PERSON] , згідно рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №533 від 20.11.2017 року "Про надання дозволів" уклали договір дарування квартири [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла безоплатно у власність зазначену квартиру. Відповідно до ст.190 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за рішенням суду» батьки мають право з дозволу органу опіки та піклування укласти між собою договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), який підлягає нотаріальному посвідченню й державній реєстрації (ст. 190 СК України). Таким чином, зазначеною нормою права передбачений конкретний порядок для набуття дитиною або дитиною і тим з батьків, з ким вона проживає права власності на нерухоме майно за рахунок припинення права на аліменти. Однак, договір дарування квартири від 05.06.2018 року не відповідає вищезазначеним вимогам. Крім того, договір, як будь-який правочин про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно повинен, відповідати вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідною умовою чинності правочину. При цьому , укладення даного договору, відповідно до положень ст.8 СК України, застосовуються відповідні норми ЦК України, зокрема розділу ІІ книги п`ятої ЦК України, яка регулює загальні положення про договір. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Свобода договору є однією з загальних засад цивільного законодавства. Таким чином, договір, передбачений ст.190 СК України, є двостороннім договором, який наділяє правами та обов`язками обидві його сторони та є проявом їх вільного волевиявлення. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, сторони не позбавлені в подальшому можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення/збільшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Відповідно до положень частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто саме з 23.05.2019 року. В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 768,40 грн. Рішення, в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 430 ЦПК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial