Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

17.02.2016р. позивач по справі керівник [PERSON] місцевої прокуратури Миколаївської області, який діє в інтересах держави, звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON], - про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради, визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки, в котрому просив: - визнати незаконним та скасувати рішення 52 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №5 від 28.11.2013 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; - визнати незаконним та скасувати рішення 57 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради № 3 від 25.04.2014 «Про приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок та передачі земельної ділянки їй у власність; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності на нерухоме майно № 21462460, видане [PERSON] реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 12.05.2014; - витребувати із незаконного володіння [PERSON] та повернути земельну ділянку площею 0,0040 га, з кадастровим номером 4810400000:03:051:0046, по вул. Корабельній у місті Первомайську у власність громади міста в особі [PERSON] міської ради; - стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 35215058000340 ЄДРПОУ 02910048 Банк ДКСУ м. Києва МФО 820172) сплачений судовий збір за подачу позову. Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 29.10.2014р., яка постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2014р. залишена без змін та набрала законної сили, до адміністративної відповідальності притягнуто [PERSON] міського голову [PERSON] за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.І ст.1727 КУпАП. За постановою суду [PERSON] визнано винною у тому, що обіймаючи посаду [PERSON] міського голови Миколаївської області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування 3 категорії 5 рангу, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, вона вчинила адміністративне корупційне правопорушення, а саме, не виконала покладені на неї ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобовязання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття рішення 52 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №5 від 28.11.2013 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішення 57 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №3 від 25.04.2014 «Про приватизацію земельних ділянок», якими [PERSON] було відведено та передано у власність земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража по вул. Корабельній, 31-6/3 у місті Первомайську Миколаївської області, а саме, ні до сесії ні під час розгляду даного питання на сесії [PERSON] не повідомила [PERSON] міську раду шостого скликання про наявність конфлікту інтересів та при наявній можливості утриматись від голосування, взяла участь у голосуванні та проголосувала за вказані рішення «за». Після чого, використовуючи надані законом службові повноваження міського голови, підписала зазначені рішення міської ради. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 24 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування. 28.08.2015р. [PERSON] міжрайонною прокуратурою направлено листа до [PERSON] міської ради щодо скасування рішення [PERSON] міської ради №5 від 28.11.2013 в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та №3 від 25.04.2014 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0040 га для будівництва індивідуального гаража № 3 по вул. Корабельній, біля будинку №31 (кадастровий номер земельної ділянки 4810400000:03:051:0046). У відповіді [PERSON] міської ради від 02.09.2015 зазначено, що на виконання указаних рішень міської ради щодо виділення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0040 та для будівництва індивідуального гаража по вул. Корабельна, біля будинку № 31 громадянкою [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Згідно даних Реєстраційної служби [PERSON] міжрайонного управління юстиції, на даний час на земельній ділянці обєкт нерухомості відсутній. З метою усунення негативних наслідків корупційного правопорушення, рішення 52 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №5 від 28.11.2013 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та рішення 57 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №3 від 25.04.2014 «Про приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки їй у власність необхідно визнати протиправними та скасувати. Враховуючи вимоги земельного законодавства, зокрема, ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, волевиявлення відповідного органу як власника або розпорядника, здійснюється у формі рішення такого органу. Рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність стало підставою для оформлення права власності на землю шляхом державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно рішення [PERSON] міської ради про відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по вул. Корабельній, 31- б/3 в м. Первомайську Миколаївської області та оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 21462460 є повязаними юридичними фактами. Свідоцтво ж про право власності не є правочином або актом органу, його наслідком не є виникнення, зміна чи припинення правовідносин, а є лише документом, яким оформляється (підтверджується) право власності, а питання правомірності видачі та дії свідоцтва про право власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке свідоцтво видане. Оскільки рішення [PERSON] міської ради №3 від 25.04.2014 «Про приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки їй у власність, на підставі якого видане спірне свідоцтво на право власності на земельну ділянку, на думку позивача судом може бути визнано протиправним та скасовано - зазначене є правовою підставою для визнання недійсним і самого свідоцтва про право власності, виданого на підставі такого рішення (яке буде визнане протиправним та скасоване). Також свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до ст.ст. 16, 21 Цивільного кодексу України, ст. 152 ЗК України, одним зі способів захисту прав є визнання незаконними рішень органів державної влади, суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, а відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. За змістом ст.ст. 80, 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. А тому позивач вважає, що поскільки спірні рішення були прийняті [PERSON] міською радою внаслідок вчинення [PERSON] корупційного правопорушення, орган місцевого самоврядування діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством України, тож належного волевиявлення власника (громади м. Первомайська) та самої [PERSON] міської ради на передачу земельної ділянки не було, що зумовлює застосування положення ч.З ст. 388 ЦК України про витребування спірної земельної ділянки. Статтями 14 Конституції України та 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Далі позивач посилається на те, що як він вважає, надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність та затвердження проекту землеустрою, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці у сфері земельних відносин, що є підставою для здійснення органами прокуратури захисту в суді інтересів держави. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено ст. 121 Конституції України, п.2 ч.І ст. 2, ст. 23, ч.1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Згідно з положеннями ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до положень ст. 25, частин 1, 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас, у даному випадку [PERSON] міська рада позбавлена повноважень самостійно скасувати вищезазначені рішення у звязку з їх реалізацією [PERSON] шляхом отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Згідно зі ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011р. № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України. Разом з тим ст.ст. 6, 9, 10 зазначеного Закону, якими визначені повноваження згаданого органу, не передбачено повноважень щодо звернення до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 №459/2011. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до адміністративного суду, прокурор пред'являє цей позов в інтересах держави як позивач. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, що вказані в позовній заяві на підставі додатків, долучених до матеріалів позовної заяви, також в судовому засіданні доповнивши копія рішень інших судів по аналогічних справах. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області в судовому засіданні заявлений позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, надала до суду заперечення, поскільки вважає вимоги, викладені у позовній заяві Керівника місцевої прокуратури Миколаївської області необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: - п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичне осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій бездіяльності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.З КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої владі, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавствам в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень згідно з п.7 ч.І ст. З КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінські функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. З наведених норм слідує, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить у тому числі розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання у користування відповідно до цього Кодексу. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі №1-6/2010 положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад, відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, наданя земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкт владних повноважень, а земельні спори фізичних чи юридичних осіб органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень. пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Як вбачається з обставин, викладених у позовній заяві, Керівником [PERSON] місцевої прокуратури Миколаївської області заявлено вимоги про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради, визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки. Слід звернути увагу, що друга частина вимог щодо визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки, є похідною вимогою та не може існувати окремо від першої частини позовних вимог. Отже, на думку представника співвідповідача міської ради, з викладеного вбачається, що позовні вимоги мають публічно-правовий характер, а отже розгляд цієї справи необхідно проводити в порядку адміністративного судочинства. Далі в своїх запереченнях представник відповідача [PERSON] міської Ради вказує на те, що дійсно, як викладено у позовній заяві, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП щодо прийняття участі у передачі у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/3 в м. Первомайську Миколаївської області та сплатила штраф у розмірі 1700 грн. В межах даної адміністративної справи йшлося, зокрема, про участь у голосуванні, в умовах реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення міської ради 6 скликання №5 від 28.11.2013року «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішення міської ради №3 від 25.04.2014р. «Про приватизацію земельних ділянок», якими [PERSON] було відведено та передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/з в місті Первомайську Миколаївської області. Пунктом 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Тобто, міська рада, як колегіальний, представницький орган приймає свої рішення відкритим голосуванням. Слід зазначити, що як зафіксовано у протоколі 52 сесії 6 скликання від 28.11.2013 року та у протоколі 57 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року, за спірні рішення проголосувало «за» - одноголосно (34 присутніх на пленарному засіданні депутатів) та відповідно «за» - 33 та «не голосувало» - 2. Крім того у даних протоколах зазначено, що до [PERSON] міської ради 6 скликання обрано 48 депутатів. Та п.12 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» передбачено, що сесія ради є повноважною, якщо в її пленарне засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу Ради. Тобто, рішення Ради 6 скликання вважалися прийнятими, якщо за нього проголосувало не менше 26 депутатів. Тому, необхідно звернути увагу на те, що участь [PERSON] у голосуванні під час прийття спірних рішень не вплинула на результати голосування та не спричинила негативних наслідків ані територіальній громаді міста [PERSON], ані державі. Відповідач вважає, що [PERSON] міська рада 6 скликання приймала спірні рішення в межах виключної компетенції, передбаченої пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також невизнання позову представник відповідача [PERSON] міськради мотивує тим, що згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцеве самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У пункті 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізаціє певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Крім того, представник відповідача [PERSON] міськради вказує, що на виконання статті 99 КАС України при вирішенні даного спору необхідно звернути увагу на сплив шестимісячного строку позовної давності, передбаченого для оскарження рішень субєкта владних повноважень. Щодо скасування свідоцтва на нерухоме майно та витребування земельної ділянки, відповідач зазначає, що зміст права власності на землю визначає право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, при цьому право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, які видаються відповідно до них. Ст. 81 ЗК України передбачено підстави набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, до них, зокрема, належать придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Статтею 118 ЗК України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який визначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, при цьому рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. А отже, представник відповідача [PERSON] міськради вказує, що з викладеного можна зробити висновок про те, що міський голова, як субєкт владних повноважень має вичерпний перелік повноважень, який передбачений ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та який реалізується міським головою одноособово. Серед даного переліку відсутні повноваження щодо вирішення земельних питань. Регулювання земельних відносин є компетенцією міської ради, передбаченою п.34 ч.1 ст. 26 зазначеного Закону та приймається колегіально. Тому відповідач по сраві [PERSON] міськрада не вбачає підстав для скасування спірних рішень міської ради та визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Керівника [PERSON] місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави до [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради, визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки. Також на підставу своєї позиції представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області надала для долучення до матеріалів справи копії протоколів 52 та 57 сесій 6 скликання [PERSON] міської Ради відповідно від 28.11.2013р. та 25.04.2014р. Співвідповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату, та час була повідомлена завчасно та належним чином, будь яких заяв про відкладення розгляду справи від неї не надійшло, до суду надійшли заперечення до позову, в котрих співвідповідачка [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в задоволенні заявленого позову, вважає вимоги, викладені у позовній заяві Керівника місцевої прокуратури Миколаївської області необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свою позицію пояснила тим, що дійсно вона визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП щодо прийняття участі у передачі у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу по вул. Корабельній, 31-б/з в м. Первомайську Миколаївської області та сплатила штраф у розмірі 1700 грн. В межах даної адміністративної справи йшлося про її участь у голосуванні, в умовах реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення міською радою 6 скликання №5 від 28.11.2013р. «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішення міської ради №3 від 25.04.2014р. «Про приватизацію земельних ділянок», якими їй було відведено та передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу по вул. Корабельній, 31-б/3 в м. Первомайську Миколаївської області. П.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу Ради. Тобто, міська рада, як колегіальний, представницький орган приймає свої рішення відкритим голосуванням. Слід зазначити, що як зафіксовано в протоколі 52 сесії 6 скликання від 28.11.2013 р. та у протоколі 57 сесії 6 скликання від 25.04.2014 р., за спірні рішення проголосувало «за>> одноголосно (34 присутніх на пленарному засіданні депутаті) та відповідно, «за» - 33 та «не голосувало» - 2. Крім того у даних протоколах зазначено, що до [PERSON] міської ради 6 скликання обрано 48 депутатів. Так, п. 12 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Тобто, рішення ради 6 скликання вважалися прийнятими, якщо за проголосувало не менше 26 депутатів. Також в своєму заперечені співвідповідачка по справі [PERSON] вказує, що необхідно звернути увагу на те, що її участь у голосуванні під час прийняття спірних рішень не вплинула на результати голосування та не спричинила негативних наслідків а ні територіальній громаді міста [PERSON], а ні державі. Щодо скасування свідоцтва на нерухоме майно та витребування земельної ділянки, то необхідно зазначити, що зміст права власності на землю визначає право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, при цьому право власності на землю набувається та реалізує на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також іі законів, які видаються відповідно до них. Посилаючись на ст. 81 ЗК України, співвідповідачка по справі [PERSON] вказує, що передбачено підстави набуття громад України права власності на земельні ділянки, до них, зокрема, належить придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Ст.118 ЗК України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який визначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, при цьому рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Отже вона, [PERSON], як міський голова та як субєкт владних повноважень, має вичерпний перелік повноважень, який передбачений ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та який реалізує одноособово. Серед даного переліку відсутні повноваження щодо вирішення земельних питань. Регулювання земельних відносин є компетенцією міської ради, передбаченою п. 34 ч.1 ст.26 зазначеного Закону та приймається колегіально. Тому вона не вбачає підстав для скасування спірних рішень міської ради та визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребуванню земельної ділянки, а відповідно просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Керівника [PERSON] місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави до [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради, визнання недійсним, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та витребування земельної ділянки. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що: - рішенням [PERSON] міської ради Миколаївської області 6 скликання №5 від 28.11.2013року «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах власності для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/з в місті Первомайську Миколаївської області. За дане рішення, відповідно до протоколу від 28.11.2013р., проголосовано «за» - одноголосно, враховуючи те, що всього обрано депутатів -48, присутні на сесії були -34, відсутні з поважних причин 14. -рішенням [PERSON] міської ради Миколаївської області 6 скликання №3 від 25.04.2014року «Про приватизацію земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано громадянам України у власність земельні ділянки відповідно до додаткі №3, в даному Додатку під № 3.11 вказане прізвище [PERSON] площею 0.004 га для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/з. За дане рішення №3, відповідно до протоколу від 25.04.2014р., проголосовано «за» - одноголосно, враховуючи те, що всього обрано депутатів -48, присутні на сесії були -34, відсутні з поважних причин 14. Відповідно до інформаційних довідок від 24.09.2015р. та 30.10.2015р., на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер : 21462460, виданого 12.05.2014р. Реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, земельна ділянка кадастровий номер 4810400000:03:051:0046, площею 0.004 га для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/з., належить [PERSON] Постановою Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 29.10.2014р., яка постановою апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2014р. залишена без змін та набрала законної сили, до адміністративної відповідальності притягнуто [PERSON] міського голову [PERSON] за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.І ст.1727 КУпАП. За постановою суду [PERSON] визнано винною у тому, що обіймаючи посаду [PERSON] міського голови Миколаївської області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування 3 категорії 5 рангу, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, вона вчинила адміністративне корупційне правопорушення, а саме, не виконала покладені на неї ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобовязання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття рішення 52 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №5 від 28.11.2013 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та рішення 57 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради №3 від 25.04.2014 «Про приватизацію земельних ділянок», якими [PERSON] було відведено та передано у власність земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража по вул. Корабельній, 31-6/3 у місті Первомайську Миколаївської області, а саме, ні до сесії ні під час розгляду даного питання на сесії [PERSON] не повідомила [PERSON] міську раду шостого скликання про наявність конфлікту інтересів та при наявній можливості утриматись від голосування, взяла участь у голосуванні та проголосувала за вказані рішення «за». Після чого, використовуючи надані законом службові повноваження міського голови, підписала зазначені рішення міської ради. Відповідно до витягу з техдокументації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4810400000:03:051:0046, площею 0.004 га для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Корабельній, 31 -б/з., що належить [PERSON], станом на 09.02.2016р. складає 16\~245,60 грв. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 24 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в редакції) чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування. За змістом ст.ст. 80, 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить у тому числі розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання у користування відповідно до цього Кодексу. П.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. У протоколі 52 сесії 6 скликання від 28.11.2013 року та у протоколі 57 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року зафіксовано, що за спірні рішення проголосувало «за» - одноголосно (34 присутніх на пленарному засіданні депутатів). В даних протоколах зазначено, до [PERSON] міської ради 6 скликання обрано 48 депутатів. П.12 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» передбачено, що сесія ради є повноважною, якщо в її пленарне засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Отже, рішення ради 6 скликання вважається прийнятим, якщо за проголосувало не менше 26 депутатів. Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У п.5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізаціє певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бу скасовані чи змінені після їх виконання. Ст. 81 ЗК України передбачено підстави набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, до них, зокрема, належать придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Статтею 118 ЗК України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який визначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, при цьому рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що регулювання земельних відносин є компетенцією міської ради, та приймається колегіально. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. Таким чином, виходячи з наведенного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, поскільки в судовому засіданні позивач не навів доказів на підставу задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міськради №5 від 28.11.2013р. та №3 від 25.04.2014р. в частині надання дозволу надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та в частині затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок та передачі земельної ділянки їй у власність, поскільки дане рішення приймалось колегіально, з дотриманням відповідних вимог стосовно повноважень органу, що приймає дане рішення, а не одноособово міським головою [PERSON], Позивачем по справі не наведено належних та допустимих, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України, доказів того, що участь співвідповідача [PERSON] в голосуванні за вказані рішення вплинуло на результати прийнятого рішення, поскільки [PERSON] міська рада 6 скликання приймала спірні рішення в межах виключної компетенції, передбаченої п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно позивачем по справі не наведено належних та допустимих, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України, доказів на задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно № 21462460, видане [PERSON] реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 12.05.2014р. та витребувати із незаконного володіння [PERSON] та повернення земельної ділянки площею 0,0040 га, з кадастровим номером 4810400000:03:051:0046, по вул. Корабельній у м. Первомайську у власність громади міста в особі [PERSON] міської ради.

Outcome: dismissed