Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

16.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, уточненим 26.01.2017 року, в якому просила: - встановити, що частка [PERSON], померлого [INFO] року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0734 га, кадастровий номер [NUMBER], складає 1/2 частку; - визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0734 га, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], 1944 року народження, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2013. Родинний зв'язок між ними підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.02.1984 року, виданим відділом ЗАГС виконавчого комітету Московської райради народних депутатів м. Харкова. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого у [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], за тією ж адресою, призначеної для обслуговування вищезазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями 1 черги після смерті [PERSON] за законом являється позивач [PERSON] та сини: [PERSON] та [PERSON] У встановлений ст. 1270 ЦК строк позивач звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з метою прийняття спадщини. Інші спадкоємці відмовились від спадщини на її користь. 29.04.2014 року оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого у [ADDRESS]. Постановою від 19.12.2014 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку що, на думку позивача, не відповідає дійсності. У зв'язку з цим, вона позбавлена можливості оформити за собою право власності на спадкове майно. Вищезазначена земельна ділянка належала [PERSON] та його сестрі (відповідачці) [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За життя вони реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки комунальної форми власності, з цією метою на підставі відповідних рішень органу місцевого самоврядування була виготовлена та затверджена технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). [INFO] року [PERSON] та його сестра [PERSON] подали до Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області заяву про державну реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку, того ж дня ввечері чоловік позивача помер. Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08.12.2016 року датою державної реєстрації права власності зазначено [INFO] року 10:11:35 год., тобто дата та час звернення з заявою про реєстрацію права, що повністю узгоджується з нормами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 22.06.2011 року №703 (діючої на час виникнення правовідносин). Так, відповідно до п.п. 6, 16, 19 Порядку державна реєстрація прав, надання відмови в ній проводяться у строк, що не перевищує 14 робочих днів з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім випадків, передбачених цим Порядком. За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію або рішення про відмову в такій реєстрації. Датою та часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата та час реєстрації заяви про державну реєстрацію у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Таким чином, право власності [PERSON] та його сестри [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] виникло у момент державної реєстрації права - [INFO] року о 10:11:35 год., тобто за життя спадкодавця. У той час як правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності виготовлено та видано лише 11.11.2013 року після його смерті. Також на сьогоднішній день відсутнє рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку та скасування державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно зі ст.ст. 355, 368 ЦК України правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Частиною 2 статті 370 ЦК України встановлено презумпцію рівності часток співвласників. Оскільки частка спадкодавця [PERSON] у спільній власності на земельну ділянку не визначена, її визначення в судовому порядку з метою спадкування безпосередньо вплине на права іншого співвласника майна - [PERSON] Зокрема, визначення частки у праві спільної сумісної власності призведе до виникнення права спільної часткової власності та необхідності внесення змін до правовстановлюючих документів відповідача. Крім того, аналіз діючого законодавства дає підстави вважати, що виділення частки зі спільного майна у позасудовому порядку передбачає одержання згоди на це усіх співвласників майна, які можуть заперечувати проти визначення часток зі спільної власності та їх співвідношень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У зв'язку з цим, Чугуївська міська рада має право претендувати на спірне спадкове майно та може заперечувати проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки. У відповідь на заяву від 01.11.2016 року Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області листом від 10.11.2016 року №31- 20.07.0.4-3462/2-16 повідомило, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 0, 0734 га станом на 01.01.2016 року становить 164 993, 56 грн. Листом від 26.01.2017 № №31-20.07-0.1-315/2-17 надану інформацію було уточнено шляхом зазначення кадастрового номера земельної ділянки. Позивачка підтримала заявлений нею позов та надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. -2- Відповідачі проти позову теж не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали відповідні заяви. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС по м. Харкову РС Харківського МУЮ 29.10.2013 року (а.с.10). Згідно Свідоцтва про право власності №12594460 від 11.11.2013 року померлому належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка кадастровий [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0734 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, землі житлової та громадської забудови (а.с.14). Вищевказаний факт також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.03.2017 року. Співвласником даної земельної ділянки є відповідачка [PERSON] (а.с.61-62). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, що визначено ст. 1226 ЦК України. До кола спадкоємців першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України увійшла позивачка, яка прийняла спадщину шляхом звернення протягом шести місяців до нотаріальної контори. Відповідно до п. 224 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 03.03.2004 року №20/5" Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. В зв'язку з тим, що у свідоцтві на право власності повноважним органом не визначені розміри часток земельної ділянки, що належала кожному із співвласників, позивач і звернулася до суду для визначення розмірів належної кожному із співвласників частки земельної ділянки. У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже суд вважає, що розміри часток [PERSON] та [PERSON] у спільній власності на земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,0734 га, кадастровий номер [NUMBER], є рівними і складають по 1/2 частині кожному. Згідно із статтею 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до пункту 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і ст. 131 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.1989 року, на підставі заповіту, посвідченого Чугуївською держнотконторою, від 10.10.1979 року №4926 спадкоємцями майна [PERSON], померлої [INFO] року, в рівних частках є [PERSON] та [PERSON], а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці державного фонду, розміром 686 кв.м. у [ADDRESS] (а.с.16). Згідно інформації, наданої Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області №1061/01-16 від 02.03.2017 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року в термін, передбачений законом з заявами про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] звернулися: [PERSON] та [PERSON] Заведена спадкова справа №177/2014. 29.04.2014 року за №1-1055, видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON] (а.с.11,63-64). 19.12.2014 року Постановою Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме, видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що залишилась після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, при умові, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище приведене, факт визнання відповідачами вимог позивачки, яке не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим задовольнити зазначений позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved