Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

04.08.2017 року заявник звернулась в суд з даною заявою, посилаючись на те, що вона, народилась [INFO] м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, її батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 22 лютого 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. 02 березня 2007 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано Куйбишевським відділом реєстрації громадського стану м.Донецька, актовий запис №77. [INFO] померла її бабця, [PERSON]. Для вирішення питання щодо спадкування виникла необхідність надати документи підтверджуючи родинний зв'язок між нею та померлою, але після зміни прізвища по шлюбу та розірвання шлюбу у неї відсутні документи підтверджуючі дошлюбне прізвище. Звернувшись до Куйбишевського відділу реєстрації цивільного стану у м.Донецьк, їй видана довідка про шлюб №04.6-93/239 від 20.07.2017р., в якій зазначено, що 22.02.2003р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського району м.Донецьк зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище подружжю - [PERSON]. Брак розірвано 02.03.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецьк, актова запис про розірвання шлюбу №77. Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті (будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, Довідка про шлюб є недійсною та не створює правових наслідків. Звернувшись до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою, про отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про дошлюбне прізвище, мені повідомили, що реєстрація шлюбу та реєстрація розірвання шлюбу була здійснена без використання Державного реєстру актів цивільного стану громадян, рекомендовано звернутися до суду. Встановлення юридичного факту необхідне для захисту майнових прав, формування витягу про дошлюбне прізвище та оформлення спадщини, як спадкоємцю за законом, тому заявниця змушена звернутися до суду та просить встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 22 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського району м.Донецьк, актова запис про шлюб №43 та встановити факт реєстрації розірвання шлюбу між чоловіком [PERSON], та [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецьк, 02 березня 2007 року актовий запис №77. У судове засідання заявник не з'явилась, в заяві просила розглянути справу у її відсутність. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник, [PERSON], народилась [INFO] м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис №656 від 25.11.1982 року, її батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. 22 лютого 2003 року заявник уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. 02 березня 2007 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано Куйбишевським відділом реєстрації громадського стану м.Донецька, актовий запис №77, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER]. В атестаті про повну загальну середню освіту [NUMBER] зазначено дошлюбне прізвище - [PERSON]. Данні про реєстрацію шлюбу та реєстрацію розірвання шлюбу підтверджується відмітками в її паспорті та у паспорті колишнього чоловіка, [PERSON] В свідоцтві про розірвання шлюбу, від 02.03.2007р. зазначено, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №77 від 02.03.2007р. Після реєстрації розірвання шлюбу їй залишене прізвище - [PERSON]. Відповідно довідки про шлюб №04.6-93/239 від 20.07.2017р., зазначено, що 22.02.2003р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського району м.Донецьк зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище подружжю - [PERSON]. Брак розірвано 02.03.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецьк, актова запис про розірвання шлюбу №77. Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті (будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, Довідка про шлюб є недійсною та не створює правових наслідків. Згідно консультативного висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при розгляді справ повинен застосовувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказує на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно необхідно встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 22 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського району м.Донецьк, актова запис про шлюб №43 та встановити факт реєстрації розірвання шлюбу між чоловіком [PERSON], та [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецьк, 02 березня 2007 року актовий запис №77

Outcome: approved