Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що в неї та її чоловіка [PERSON] знаходиться на утриманні їхній онук [PERSON], [INFO], оскільки його мати (їхня дочка) [PERSON] [INFO] померла, а зять [PERSON] після смерті дружини усунувся від виховання сина та матеріально не забезпечує його. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року було визначено місце проживання дитини з позивачкою та її чоловіком, а також вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час у відповідача є інша сім"я, однак матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] він не дає. Відповідач [PERSON] є забезпеченою особою, їздить по тимчасових заробітках за кордон. Крім того отримує від Республіки Чехія грошову допомогу на утримання дитини у зв'язку зі смертю матері дитини, однак цих грошей на утримання сина не дає. Тому вважає, що згідно вимог діючого законодавства має право на отримання від відповідача аліментів в значно більшому розмірі, оскільки з моменту ухвалення попереднього рішення суду суттєво змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 18-ти років, на законодавчому рівні закріплено цей мінімальний розмір грошового забезпечення дитини, який повинен забезпечити дитині достойний розвиток в фізичному та моральному плані, а дитина росте та потребує набагато більших фінансових витрат. Вони з чоловіком є людьми похилого віку, отримують мізерну пенсію, а відповідач є фізично здоровою і працездатною людиною, має заробіток, в зв'язку з чим просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] в розмірі 900 грн., в її користь згідно рішення суду від 09.12.2018 року на утримання онука [PERSON], [INFO] до 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ним повноліття, а також стягнути судові витрати по справі. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином рекомендованою кореспонденцією, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подав. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 228, 229, 235 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться онук [PERSON], [INFO], що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ( а.с.6). Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2015 року визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з позивачкою по справі [PERSON] та її чоловіком [PERSON], а також стягнуто з відповідача по справі [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття ( а.с.5). У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 20.12.2013 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Крім того, зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення суду від 09.12.2015 року є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої, оскільки з 2015 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги. Отже, враховуючи зміни законодавства стосовно мінімального розміру аліментів та зміни в матеріальному стані позивача, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду 09.12.2015 року. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням матеріального положення обох сторін та неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню. Тому, з врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, а також матеріального становища дитини, її стану здоров'я, що дохід бабусі є недостатнім для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (її харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав, суд вважає, що він в змозі утримувати дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а тому прийшов до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше нід 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави, а також на користь позивача судові витрати по справі, згідно розрахунку суми судових витрат, що містяться в матеріалах справи ( а.с.8). На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved