Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14.09.2008 року між ними було укладено шлюб, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]; спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, втрату почуття взаємоповаги та довіри, вони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, сумісних інтересів та спору щодо місця проживання дитини не мають; з позивачем залишилася проживати неповнолітня дитина, яка повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча спроможний це робити, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки Васіліси в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; не заперечує проти заочного розгляду справи; після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 14.09.2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом №7. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір"ю. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 19.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 19.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.7). Через несумісність характерів, різні погляди на життя сімейні, втрату почуття взаємоповаги та довіри, стосунки між сторонами припинилися, вони не підтримують жодних відносин, разом не проживають, шлюб між ними існує лише формально Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Також, судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №88 від 21.01.2016 року, виданою Батуринською міською радою Бахмацького району Чернігівської області (а.с.6). Згідно з довідкою №7 від 26.01.2016 року, виданою дирекцією національного історико-культурного заповідника «Гетьманська столиця», [PERSON] з 21.03.2015 року працює в даній установі екскурсоводом і її заробітна плата за період з липня 2015 року по грудень 2015 року складає 13610.87 грн. (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити, оскільки є особою працездатного віку та батьком дитини, безумовним обов»язком якого є участь в утриманні та вихованні доньки. Відповідно до положень ст.18 „Конвенції про права дитини", батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, позивача та відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього інших дітей та непрацездатних утриманців, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині, також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які становлять 551.20 грн. (за подання позову про розірвання шлюбу), також, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551.20 грн. (за розгляд позову в частині стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved