Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] 10.08.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особи - [PERSON], Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що в спірній квартирі відповідач не проживає постійно з січня 2016 року, квартиру відповідач залишив добровільно; спірна квартира належить [PERSON] та [PERSON] (3 особа) на праві спільної часткової власності - в рівних частках. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, але залишається бути зареєстрованим за адресою спірної квартири, чим перешкоджає позивачці у повній мірі здійснювати свої права, як співвласника житла, що змушує фактично нести додаткові витрати по утриманню житла та за житлово-комунальні послуги, будь-яких угод щодо користування спірною квартирою сторонами не укладалось, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позові; третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав, як 3 особа на стороні позивача; представник 3-ої особи - Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи 3 особа повідомлена належним чином, своєю заявою від 04.10.2016 року просив справу розглядати за його відсутності (а.с.35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно копії свідоцтва про право власності від 15.10.2010 року та Витягу про державну реєстрацію прав КП КМБТІ від 16.11.2010 року - [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (3 особа) є співвласниками - по 1/2 частині квартири [ADDRESS]; квартира [ADDRESS] є однокімнатною, житловою площею 11,97 кв. м, загальною площею 23,8 кв. м (а.с. 7, 9-10). Згідно довідки форми №3 від 18.07.2016 року - в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 3 особи - позивачка [PERSON], третя особа [PERSON] (чоловік) та відповідач [PERSON] - з 03.12.2015 року, як наймач (а.с.7). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї та інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї (колишнього члена сім'ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї (колишніх членів сім»ї) за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як стверджує позивачка [PERSON] в судовому засіданні, відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі [NUMBER] як наймач (стороння особа), відповідачфактично не проживає в квартирі [NUMBER] з моменту реєстрації; належного відповідачеві майна в квартирі не має, ніяких витрат по утриманню житла відповідач не несе; жодних домовленостей або угод між відповідачем та співвласниками квартири - щодо користування спірною квартирою, не існувало та не укладалось. Ствердження позивачки [PERSON] підтверджуються поясненнями 3-ої особи - [PERSON], який просив також позов задовольнити (а.с.28), актом від 18.07.2016 року, згідно якого [PERSON] не проживає в квартирі за місцем його реєстрації з грудня 2015 року, тощо (а.с.8). Відповідачем [PERSON] будь-яких заперечень по суті справи судові не надано. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню; рішення суду про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для скасування реєстрації фізичної особи за відповідною адресою.

Outcome: approved