Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що помер його батько [PERSON] [PERSON] склав заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право заповів позивачу. Після його смерті залишилася спадщина , яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5714 га, яка розташована на території Великорацької сільської ради. Крім того, після смерті [PERSON] залишилася земельна частка площею 2,5715 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яку він фактично успадкував, але не оформив після смерті дружини [PERSON], померлої 05.12.2007 року, яка їй належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №175887. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №225998 від 13.08.1970 року, батьками позивача - [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Так, у судовому засіданні встановлено, що 22.02.2012 року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5714 га, яка розташована на території Великорацької сільської ради. Крім того, [PERSON], шляхом постійного проживання із спадкодавцей на момент її смерті, фактично прийняв у спадщину після смерті дружини [PERSON], померлої 05.12.2007, земельну ділянку площею 2,5715 га, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського товариства, яка належала [PERSON] згідно Державного акта серії ЖТ № 175887 від 13 серпня 2004 року, що стверджується довідкою виконавчого комітету Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 487/02.15 від 12.05.2015 року (а.с.9) . Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за № 240/2012 та на ім"я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право власності на майновий пай. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved