Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Посилаючись на те, що на теперішній час з відповідач не проживає та останній не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути аліменти на дітей у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву, в якій предявлений до нього позов визнав частково, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП №055328, №100886 (а.с. 3-4). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, беручи до уваги, що батьки в рівній мірі зобов"язані забезпечити дітям мінімальний прожитковий рівень, враховуючи, що відповідач визнав позов частково, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - 18.11.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач на час розгляду справи має матеріальну можливість сплачувати аліменти на дітей у заявленому нею розмірі 50 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу), що є обов'язком позивача відповідно до вимог 11, 60 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial