Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх сина [PERSON], доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що 17 червня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] в них народився син [PERSON], а [INFO] - доньки [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Останні чотири роки сімейне життя у них не складається, між ними виникали сварки і непорозуміння з будь-якого приводу. Чоловік постійно висловлює безпідставні претензії та погрози до неї, що негативно впливає на неї та на виховання дітей. Відповідач не приймає участі у веденні спільного побуту та у вирішенні сімейних проблем, не займається вихованням та утриманням дітей. Близько місяця вони разом не проживають, відповідач матеріальної допомоги не надає. Після розлучення їхні малолітні діти будуть проживати з нею, тому вона просить стягнути з нього аліменти на їх утримання, інших стягнень з відповідача не провадиться. Також просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що з 20 грудня 2014 року вони разом не живуть. Під час наданого судом строку примирення не досягнуто, вони проживають в різних місцях, тому вона наполягає на розлученні, боїться відповідача. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що позивачка миритися не бажає, тому їх шлюб зберегти неможливо. Він згоден сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст..180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони одружилися 17 червня 2006 року (а.с.3). Шлюб у позивачки повторний, у відповідача перший, спір за майно не виник. В свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] і [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір"ю, відповідач - батьком (а.с.4-7). За довідкою виконкому Сахнівської сільської ради Конотопського району, [PERSON] проживає з сином [PERSON] та доньками [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.7). В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні стосунки, з 20 грудня 2014 року разом не живуть. Наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів. Вони не мають наміру миритися, жити однією сім"єю, наполягає на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір"ю. У позивачки після розлучення залишається прізвище [PERSON]. Крім того, враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-183 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання трьох малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, з чим згоден сам відповідач. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved