Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року відповідачку позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З часу народження доньки [PERSON] відповідачка не займається її вихованням, матеріальних коштів на утримання не надає. [PERSON] фактично проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка просить присудити стягнення з відповідачки аліментів щомісячно в сумі 500 гривень. на користь [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила і не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачка записана матір'ю неповнолітньої [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2014 року відповідачку позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач не має постійного доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідачка є працездатною особою і спроможна платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вказаних обставин суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідачка, будучи позбавленою батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ст.3 в Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачки слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 88, 166, 180, 181, 184 СК України, ст. 110 ЦПК України,

Outcome: approved