overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

18 лютого 2015 року [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, який підтримав повністю, просив його задовольнити, в судове засідання не з"явився, просив справу розглянути у його відсутності (а.с.23). Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності (24). Судом встановлено, що 05 жовтня 2010 року секретарем Коровоярської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області був посвідчений заповіт за реєстром № 56 від імені [PERSON], згідно з яким [PERSON] належні йому земельні ділянки площею 2,2653 га та 3,8050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Коровоярської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, заповів позивачу [PERSON] (а.с.10,12,13). [INFO] року [PERSON] помер. (а.с. 9) Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] (а.с.7,10). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори у звязку з тривалою тяжкою хворобою, знаходженням на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в зв"язку з інвалідністю ІІІ групи (а.с.15-16). Тому позивач пропустив строк для прийняття спадщини, в результаті чого постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 29 січня 2015 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини (а.с.6). Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. З наведених підстав суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

18 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В заяві вказала, що 21 квітня 2007 року у Плотицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №7. Від спільного життя мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У жовтні 2012 року на ґрунті сварок та конфліктів, внаслідок неправомірних дій з боку відповідача, припинили сімейні стосунки і проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сім"ї неможливе, тому просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю і також просив суд шлюб розірвати за фактичного розпаду сім"ї. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 2007 року у Плотицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №07, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя має двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER], [NUMBER] (а.с.7-8). У жовтні 2012 року з вини відповідача подружжя припинило сімейні стосунки і проживає окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, між ними склалися неприязні стосунки, позивачка разом з дітьми проживає в с.Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується актом депутата Куйбишевської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.9), а відповідач проживає в с.Плотича Тернопільського району Тернопільської області. Спору про місце проживання та поділ майна між подружжям немає. Суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя та збереження сім"ї неможливе за фактичним її розпадом, а тому заява позивачки є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження у ході розгляду справи та підлягає задоволенню на підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. На прохання позивачки відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір по справі у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме належності трудової книжки, яка була видана на прізвище [PERSON] та яке було змінено при одруженні на [PERSON], вказуючи на те, що в документі помилково прізвище „[PERSON]" вказано як „[PERSON]". Встановлення даного факту необхідно для отримання права на пенсію за віком. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с.6). 04 листопада 1975 року заявнику була видана трудова книжка на ім'я [PERSON] (а.с.9), в якій прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), при цьому, в написанні прізвища була допущена механічна помилка. Факт невідповідності запису прізвища заявника в трудовій книжці прізвищу зазначеному у свідоцтві про народження та в паспорті підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), копією паспорту заявника серії [NUMBER] (а.с.6), копією картки фізичної особи - платника податків (а.с.7), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). Заявник не має можливості в позасудовому порядку внести виправлення в трудову книжку щодо прізвища, що підтверджується архівною довідкою від 26 червня 2014 року № 435/02-09 (а.с.17). З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні прізвища у трудовій книжці заявника „[PERSON]". Встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для оформлення права на пенсію. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності трудової книжки підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

19.01.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 21.08.2009 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 79. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені у 2013 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21.08.2009 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом відділом державної реєстрації актів цівільного стану Апостолівського районного управляння юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 79 (а.с.7). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до статті 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 10.01.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

19.01.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася 12.12.2011 року дочка [PERSON]. Починаючи з 2013 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, яка є інвалідом дитинства. Станом на 31.12.2017 рік має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8595 грн. 77 коп. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії I-ОЛ №119234. Згідно посвідчення серії ААГ №179082, малолітня [PERSON] є інвалідом з дитинства. Станом на 31.12.2017 рік [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в сумі 8595 грн. 77 коп., що вбачається із розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Маловисківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області. Згідно висновку №2387 від 26 грудня 2017 року, опікунська рада при виконавчому комітеті Маловисківської міської ради визнала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім"ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров"я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Отже, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, позов визнав, тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

19.02.2014 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом № 0077 про право власності на житловий будинок. Відповідач зареєструвався в його будинку після укладення шлюбу з його дочкою - [PERSON] у 1997 році. Шлюб рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року розірвано. За вказаною вище адресою відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач [PERSON] не бажає. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше шести місяців відповідач не користувався житлом без поважних причин. Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках та в межах строків, встановлених ч.1, п.1 та 5 ч.3 та ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом № 0077 про право власності на житловий будинок (а.с.15). Згідно акту обстеження житлово - побутових умов сім»ї від 10.12.2013 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в будинку зареєстровано 6 чоловік, постійно проживає п»ять чоловік, [PERSON] в будинку не проживає. (а.с.9). Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про одруження 18.10.1997 року [PERSON] одружилась з [PERSON], після одруження їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.12). Відповідно рішення Апостолівського районного суду від 24.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.16-17). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

19.02.2014 р. позивачка звернулася до суду з данним позовом. Посилалась на те, що з відповідачем вступила в зарєстрований шлюб 15.08.2009 року. 11.12.2013 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON]-[INFO], яка знаходиться на її утриманні та відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку , але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.180. 183 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку/доходу/ матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Судом встановлено, що з відповідачем вступила в зарєстрований шлюб 5.08.2009 року. 11.12.2013 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON]-[INFO], яка знаходиться на її утриманні та відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітної плати/доходу/ до повноліття дитини. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

19.02.2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Благовіщенської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] , який належав його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його матір. Після смерті матері у вказаному будинку проживала його сестра - [PERSON] . [INFO] померла його сестра - [PERSON] . При зверненні позивача до нотаріуса з питання оформлення спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). З копії свідоцтва про смерть (а.с.6) встановлено, що сестра позивача [PERSON] померла [INFO] . З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.8) встановлено, що будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] . Позивач [PERSON] являється сином померлої [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.4-5). Через відсутність оригіналу державного акту на землю, він не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, що підтверджується відмовою нотаріуса (а.с.14), а тому захистити своє право на спадщину може лише в судовому порядку. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на будинок. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

19.03.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12.04.2004 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають, однак відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стала втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка на судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 12.04.2004 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Ленінської сільською ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04 (а.с.4). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до статті 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved