Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] вказавши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2019 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2019 року і до повноліття дитини, та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2019 року і до повноліття дитини. Наразі змінився майновий стан платника аліментів, тому аліменти в сумі 5000 гривень [PERSON] сплачувати позбавлений можливості, оскільки на його утриманні перебуває матір пенсійного віку, він не працевлаштований та жодних доходів не має, також позбавлений власного житла, яке продав в рахунок погашення боргу, який наразі також не виплачено в повному обсягу, тому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей до 1250 гривень на кожну дитину. Ухвалою суду від 22.03.2021 року позовну заяву залишено без руху. 22.04.2021 року представником позивача усунуті недоліки позовної шляхом сплати судового збору та надання документів на підтвердження повноважень представника поизвача. Ухвалою суду від 02.06.2021 року відкрите провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23.07.2021 року представник позивача направила до суду клопотання про долучення додаткових письмових доказів. Відповідач у наданий судом строк та станом на 19.10.2021 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 02.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2017 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2019 року і до повноліття дитини. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2019 року і до повноліття дитини. Квартира [ADDRESS] , яка на праві приватної спільної сумісної власності належала з 06.02.2006 року [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №3 від 04.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. належить [PERSON] . Згідно з пенсійним посвідченням, [PERSON] з 10.12.2001 року отримує пенсію за віком. 21.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., [PERSON] позичив у [PERSON] 70000 гривень у строк до 01.05.2018 року. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 20.07.2021 року, інформація про доходи [PERSON] за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року, відсутня. При вирішенні спору суд виходить з наступного. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другої\~статті 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями частин 1-3\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки він має на утриманні матір похилого віку, позбавлений власного житла, яке було реалізовано з метою погашення заборгованості, а також наразі має боргові зобов`язання перед [PERSON] , офіційно не працевлаштований та доходів не отримує. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду від 16.12.2019 року у справі № 336/4588/19 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні непрацездатну матір похилого віку, не має власного житла та має борги, а також офіційно не працевлаштований та не отримує будь-якого доходу, суперечитиме як вимогам Закону, так і інтересам дітей. Так, при вирішенні наявності підстав для зменшення аліментів, суд має враховувати обставини, які виникли після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Судом розмір аліментів на утримання дітей визначений рішенням від 16.12.2019 року, яке набрало законної сили та [PERSON] не оскаржувалось. Квартирою, яка була у власності [PERSON] , останній розпорядився у січні 2017 року, продавши її та отримавши, відповідно, дохід. Договір же позики грошових коштів [PERSON] уклав лише у серпні 2017 року, тож розпорядження позивачем належною йому квартирою не повязане із необхідністю погашення заборгованості за вказаним договором. Позивачем не надано документів на підтвердження того, що [PERSON] є його матір"ю, при цьому [PERSON] , 1944 року народження, станом на день ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, вже була непрацездатною, а отже на день ухвалення судом рішення у позивача вже існував обов"язок з її утримання, у разі дійсного існування такого обов"язку. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану чи наявність інших обставин, які б у відповідності до положень чинного законодавства є підставами для зменшення аліментів. Суд вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують зміну його майнового стану в бік погіршення, та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed