Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що він є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрований він, його колишня дружина - [PERSON], 1983 р.н., син від попереднього шлюбу - [PERSON], 1996 р.н. Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 13.03.2014 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. З квітня 2014 року остання у названому будинку не проживає. Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися. Належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання. У заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслала. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, у судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надіслав. За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS], що підтверджено договором дарування від 01 листопада 2005 року, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу Худик А.Г., державна реєстрація якого проведена 09.10.2006 року за № 387 в книзі № 2 в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації . З дослідженої довідки виконкому Погребівської сільської ради від 24.07.2015 року № 637 та адресної довідки, вбачається що в житловому будинку [ADDRESS] на даний час зареєстровані [PERSON], 1973 р.н., [PERSON], 1996 р.н., [PERSON], 1983 р.н.. Остання за місцем реєстрації не проживає з квітня 2014 року, що підтвердили в сільській раді сусіди позивача - [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року, яке набрало законної сили 7.04.2014 року, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 1 грудня 2006 року Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис №11 - розірвано, а отже, відповідач не є членом сім»ї власника житлового будинку. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім»ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Ч.1 ст.158 ЖК передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, п.7 ч.3 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім»ї. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі , зокрема, остаточного рішення суду. Достовірно встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача, наймачем його будинку, що між нею та власником будинку не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованою в будинку позивача, [PERSON] більше року в ньому не проживає, будь-яких доказів поважності причин не проживання та інших доказів на спростування вказаних обставин не надала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved