Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив щодо наступного. Стягнути на користь [PERSON] (адреса: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) з [PERSON] (адреса: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) заборгованість у розмірі 23375,83 грн.; пеню у розмірі 1344,86 грн.; штраф у розмірі 75000 грн.; та судовий збір. В обґрунтування позовних позивач, зокрема зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про порядок відшкодування шкоди від 08.12.2016 року, зобов'язання за яким відповідач не виконав належним чином, а саме за період з.08.12.2016 року по 21.02.2017 року не сплатив на користь позивача грошову суму, яка визначена згідно з висновком №703/12-16 в сумі 23375,83 грн., а також пеню у розмірі 1344,86 грн. та штраф у розмірі 75000 грн., які визначені умовами вказаного договору. Судом враховано перевагу норм міжнародного права, а саме, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору з додатком; розрахунку заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про порядок відшкодування шкоди від 08.12.2016 року, зобов'язання за яким відповідач не виконав належним чином, а саме за період з.08.12.2016 року по 21.02.2017 року не сплатив на користь позивача грошову суму, яка визначена згідно з висновком №703/12-16 в сумі 23375,83 грн., а також пеню у розмірі 1344,86 грн. та штраф у розмірі 75000 грн., які визначені умовами вказаного договору. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору у розмірі 1077,22 грн. належить стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved