Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.06.2019 року він домовився з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу торгівельного кіоску по [ADDRESS] , сплатив йому повністю вартість кіоску в сумі 30 000 грн., про що відповідач написав розписку. В день підписання розписки відповідач передав йому кіоск, документи та ключі від нього, та з цього часу він безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2020 року, але у визначений строк не змогли нотаріально посвідчити договір, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Тому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу торгівельного кіоску та визнати за ним право власності на нього. В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу у його відсутності, про що зазначив в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2019 року [PERSON] домовився з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу торгівельного кіоску по [ADDRESS] , позивач сплатив відповідачеві повністю вартість кіоску в сумі 30 000 грн., про що відповідач написав розписку. В день підписання розписки відповідач передав позивачеві кіоск, документи та ключі від нього, та з цього часу позивач безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2020 року. У визначений строк сторони не змогли нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу кіоску, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Вказані обставини підтвердженібудівельним паспортом, технічним паспортом, розпискою від 19.06.2019 року, згідно якої 19.06.2019 року [PERSON] сплатив [PERSON] 30 000 грн.. за покупку кіоску по провул. Асфальтний в смт. Новотроїцьке Волноваського району, а [PERSON] зобов`язався оформити договір купівля продажу в нотаріуса до 01.01.2020 року. Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ „Волноваське БТІ" по теперішній час право власності позивача на кіоск не зареєстровано. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно ч.1,3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на торговельний кіоск, оскільки договір купівлі-продажу гаражує укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення. На підставі викладеного,

Outcome: approved