Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

02 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1972 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. В 1976 році шлюб між ними був розірваний. [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний він. В липні 1992 року його донька зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище. Він проживає один, є інвалідом другої групи по загальному захворюванню. Згідно висновку МСЕК не може бути пристосований до регулярних видів праці, переніс обширний інфаркт, тяжко хворіє іншими хронічними захворюваннями, у зв'язку з чим, йому доводиться купувати багато ліків, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідачка йому ніякої допомоги не надає і не бажає цього робити, хоча має таку можливість. Відповідачка працює крановщицею електромостового крану в ЦПФ ПАТ „НЗФ", крім того отримує пенсію за вислугою років, на утриманні нікого не має, інших аліментних зобов'язань у неї не має. Тому просить суд стягнути з відповідачки аліменти на його утримання у розмірі ? частини її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до його смерті. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що він у свій час аліменти платив на утримання доньки. Добровільно відповідач жодного разу не надавала йому допомоги, станом його здоров'я не цікавилася. Пенсії, яку він отримує не достатньо для харчування, оплати лікування, придбання ліків та сплати комунальних послуг, тому він потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатна особа, працює, має постійний заробіток та отримує пенсію, а тому, на його думку в неї є можливість надавати йому матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили в позові відмовити, оскільки з часу розірвання шлюбу з її матір'ю, позивач жив власним життям, її життям не цікавився, допомоги не надавав, ухилявся від виконання батьківських обов'язків. Своїм батьком вона завжди вважала [PERSON] (чоловік її матері та людина яка її виховала). Позивача не вважає своїм батьком. Крім того зазначили, що її дохід значно нижчий ніж дохід позивача, оскільки на підставі договору про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання нею сплачуються аліменти в розмірі 5 700 грн. щомісячно та на її утримання залишається пенсія у меншому розмірі ніж розмір пенсії позивача. Також відсутні докази необхідності в купуванні позивачем певних дорогих ліків. Крім того зазначили, що вона та її повнолітня донька - [PERSON] хворіють, у зв'язку з чим, їм необхідно купувати ліки на лікування. Суд вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] та [PERSON] (мати відповідача) 17 серпня 1972 року уклали шлюб (а.с.75). Позивач - [PERSON], [INFO] є батьком відповідача - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Інших дітей позивач не має. Відповідно до запису акта про розірвання шлюбу № 774 від 7 грудня 1976 року (л.с.76) шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] (матір'ю відповідача) розірваний. Також позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за списком № 1 у розмірі 2 475,88 грн. (а.с.11, а.с. 67-68). Згідно довідки МСЕК Серії 10 ААА № 584793 від 29 травня 2012 року позивачу [PERSON] встановлена друга група інвалідності загального захворювання, та зазначено, що він не може бути пристосований до регулярних видів праці (а.с.6). Як вбачається з виписних епікризів стаціонарного хворого [PERSON], та з рішень лікарсько - консультативної комісії за станом здоров'я [PERSON] страждає на ішемічну хворобу серця, переніс шунтування коронарних артерій у 2012 році, переніс у 2015 році закритий чрезвертельний перелом правої стегнової кістки перебуває на обліку у сімейного лікаря та потребує пролонгованого медикаментозного лікування ( а.с.7-8, а.с.21, а.с.51, а.с.53, а.с.118). На теперішній час позивач проживає сам (а.с.82). Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 10 жовтня 1992 року уклала шлюб з [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.38). 15 березня 1994 року шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.41). Відповідач [PERSON] відповідно до довідки про доходи від 09 листопада 2015 року за № 1828 працює в Публічному акціонерному товаристві „Нікопольський завод феросплавів" на посаді машиніста крана металургійного виробництва, її загальний дохід за шість місяців (у період з травня 2015 року по жовтень 2015 року) складає 43 471,97 грн. (а.с. 30). Крім того, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі та отримує пенсію за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії у розмірі 2 394,54 грн. (а.с. 35). З 22 квітня 2013 року по 29 квітня 2013 року відповідач знаходилася на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Комунальної установи „Міська лікарня № 7" з діагнозом Лейоміома тіла матки. 23 квітня 2013 року відповідачкі виконано оперативне втручання - гістероктомія (а.с. 29, а.с.104). Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] має доньку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та навчається на шостому курсі денної форми навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за бюджетним фінансуванням та отримує стипендію, очікуваний термін її навчання 30 червня 2016 року (а.с. 31-32, а.с. 37, а.с. 40, 106). 17 листопада 2015 року між відповідачкою [PERSON] та її повнолітньою донькою був укладений договір про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини. Відповідно до цього договору відповідач [PERSON] яка є матір'ю [PERSON] у зв'язку з тим, що її донькі - [PERSON] 22 роки і вона є студенткою вищого навчального закладу, по теперішній час продовжує навчання та не має доходів і через це потребує матеріальної допомоги, відповідач - [PERSON] за цим договором зобов'язалася сплачувати аліменти на виконання обов'язку утримання у розмірі 5 7000 грн. щомісячно та цей договір припиняє свою дію у разі настання однієї із таких обставин: досягнення її дочкою 23 років, закінчення дочкою вищого навчального закладу (а.с 32а). Відповідно до частини 1 статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Відповідно до ст. 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як роз'яснено в п. 21 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що вона не надає допомоги на утримання батька, не зважаючи на те, що він цього потребує, з огляду на його захворювання та похилий вік. При цьому, відповідачем не надано суду доказів ухилення позивача від її утримання або позбавлення останнього батьківських прав, щоб позбавляло позивача права на утримання. Враховуючи похилий вік позивача, хворобу, інвалідність, розмір пенсії, суд вважає, що позивачу недостатньо розміру його пенсії для створення собі нормальних умов проживання, у зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач ухилявся від виконання батьківських обов'язків, суд вважає недостатніми на підтвердження цього факту, оскільки як вбачається з довідки № 12 від 22 лютого 2016 року позивач сплачував аліменти, з позовом до позивача про позбавлення його батьківських прав мати відповідачки не зверталась, тому суд вважає, що факт ухилення позивача від виконання батьківських обов'язків не доведено, а отже відсутні підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримувати непрацездатного батька. Довідки надані відповідачем про її хвороби та хвороби її доньки як підстави для відмови позивачу [PERSON] для стягнення аліментів суд до уваги не приймає, оскільки в них не зазначено, що відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] часто перебувають на стаціонарному лікуванні та потребують постійного медикаментозного лікування (а.с. 29, а.с.114, а.с.115-116). Крім того суд вважає, що укладений 17 листопада 2015 року договір між відповідачкою [PERSON] та її повнолітньою донькою [PERSON] про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, який був укладений після того, як позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів укладений відповідачем, щоб у будь-який спосіб ухилитися від сплати аліментів на користь позивача. Таким чином, з урахуванням матеріального стану відповідача, що в неї на утриманні перебуває повнолітня донька, яка навчається, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання останнього в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову та довічно. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial