Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 30/1-2014 від 30.01.2014 року, укладений між громадянкою України [PERSON] і позивачем та визнати за [PERSON] право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. "А-1", загальною площею 211,3 кв. м, з прибудовами "а1", "а2", "а3", що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 30/1-2014, відповідно до п. 1 якого [PERSON] продала, а позивач отримав у власність садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 198,0 кв. м, що включає в себе: літ. "А-1" першого поверху загальною площею 100,0 кв. м, літ. "Аm" другого поверху (мансарду) загальною площею 98,0 кв. м, прибудова а1, прибудова а2, прибудова а3, що розташований у [ADDRESS]. Між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору № 30/1-2014 від 30 січня 2014 року, що відображено в укладеному договорі купівлі-продажу № 30/1-2014 від 30 січня 2014 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву з проханням розглядати дану справу та винести судове рішення без її участі, підтримавши свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, відповідно до змісту якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, виклав прохання розглядати дану справу без її особистої участі. Представник 3 особи - Харківської міської ради до суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між Позивачем та Відповідачем була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору № 30/1-2014 від 30 січня 2014 року, що і було відображено в ньому. При цьому, були виконані усі умови правочину, зокрема на виконання п. 6 Договору № 30/1-2014 від 30 січня 2014 року Відповідачем було передано Позивачу ключі від спірного будинку, окрім нотаріального посвідчення договору. Після підписання договору між сторонами договору не підписувався акт прийому-передачі будинку, з боку Відповідача не надавалась технічна документація на будинок, також з боку Відповідача не передавалися договори з інженерними службами. Також, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт тієї обставини, що засвідчити спірний правочин нотаріально не виявляється можливим, у зв'язку з ухиленням [PERSON] від таких дій. Крім того, Позивач у своїх позовних вимогах посилається на ту обставину, що [PERSON], в 2014 році самовільно, власними силами, за власні кошти виконала реконструкцію зазначеного будинку за адресою: [ADDRESS] та постійно використовувала його без будь-яких претензій з боку громадян, юридичних осіб або органів державної влади, місцевого самоврядування. Тобто, станом на день судового розгляду даної справи, за адресою: [ADDRESS] знаходиться повністю закінчений реконструкцією садибний (індивідуальний) житловий будинок. Одразу після реконструкції, ТОВ "ТЕХДОКУМЕНТ" було виготовлено технічний паспорт на Будинок. Загальна площа Будинку згідно паспорту після реконструкції склала 211,3 кв. м, а на момент продажу площа Будинку складала - 198,0 кв. м; Будинок включає в себе: літ. "А-1" першого поверху загальною площею 115,0 кв. м, літ. "Аm" другого поверху (мансарду) загальною площею 96,3 кв. м, прибудову а1, прибудову а2, прибудову а3. Реконструйований Позивачем будинок повністю відповідає будівельним, санітарно-епідеміологічним, протипожежним, архітектурним та іншим нормам, а також не порушує права власників сусідніх домоволодінь. Так, відповідно до наданого Дзержинського районному суду м. Харкова "Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації самовільно побудованого індивідуального житлового будинку літ. "А-1" у домоволодінні по [ADDRESS]", виконаного ТОВ "НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ", встановлено, що спірний житловий будинок літ. "А-1" з мансардою літ. "АM" та прибудовами літ. "а1", "а2", "а3" у домоволодінні по [ADDRESS] його несучі та огороджувальні конструкції на час, знаходяться в задовільному технічному стані (стан конструкцій - П), будинок відповідає вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню. Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце прожи\- вання власника та місцезнаходження майна. Згідно зч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (ство\- рена) особою, надувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є влас\- ником цієї речі. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а та\- кож: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У зв'язку з тим, що Позивачем було самовільно реконструйовано будинок, на час звернення з відповідним позовом Позивач не має можливості оформити права на нерухомість належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивіль\- ного права є його визнання. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Виходячи із наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані Відповідачем та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved