Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 14.01.2020 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Мотивуючи вимоги тим, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 р., відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, цивільний позов задоволено частково, стягнуто 2500,00 грн. у відшкодування майнової шкоди та 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Як зазначив позивач, після постановлення вирок ним було понесено витрати на продовження лікування сина в ТОВ "Медична фірмв" Віровіт" на суму 13500,00 грн. Також позивач зазначила, що відповідач вирок суду в частині цивільного позову не виконав. Просила стягнути з відповідача понесені витрати на лікування в розмірі 13500,00 грн. а також стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді від 17.01.2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, ухвалою від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 19, 59-60). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених в позові. В судовому засіданні відповідач та його представник, позовні вимоги не визнали, подали до суду відзив на позов, в якому проти вимог заперечували з підстав його необгрунтованості та безпідставності (а.с.29-31). Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №1-кп/759/931/19, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1166 ЦК України м айнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. за №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2019 р., відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, цивільний позов задоволено частково, стягнуто 2500,00 грн. у відшкодування майнової шкоди та 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с. 9-12). Як зазначено у вироку суду, який набрав законної сили в основу обвинувачення [PERSON] , за ч. 1 ст. 125 КК України судом брався до уваги висновок експерта № 041-796-2019 від 10.05.2019 р., згідно якого у [PERSON] внаслідок злочину мали місце ушкодження у вигляді: крововиливу верхньої губи справа, садна в ділянці ясна 1, 2 зубів верхньої щелепи справа, крововиливу на слизовій оболнця нижньої губи справа. Посилання позивача на те, що вирок суду в частині цивільного позову не виконаний спростовується наданою відповідачем розпискою, згідно якою, матір [PERSON] - [PERSON] , отримала відповідно до вироку суду 7500,00 грн у відшкодуввання матеріальної та моральної шкоди (а.с. 82). На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем надано акти виконаних робіт медичної фірми ТОВ «Віровіт»: від 19.06.19 р. на терапевтичні послуги (пакет АнтиСПИД, анестезія ін`єкційна, зняття шини) [PERSON] , діагноз: неповний вивих 11 зуба, рухливість альвеолярного відростку верхньої щелепи у фронтальній ділянці, на суму 740 грн.; від 24.07.19 р. терапевтичні послуги (пакет АнтиСПИД, анестезія ін`єкційна, атипове видалення 18-го зуба, складне видалення 28 зуба, накладення швів), діагноз: ретенція, дистонія 18-го і 28-го зубів, на суму 4730 гривень; від 06.09.19 р. послуги ортодонтичні (пакет АнтиСПИД, постановка металевої брекет-системи, профчистка 1 сегмент), діагноз: нейтральний прикус, аномалія форми 21 зуба, недостатньо місця для 23 зуба, тортооклюзія, на суму 7020 грн. (а.с. 44-55). Проте, відповідно висновку експерта [PERSON] , яка діяла на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва Незнамової І.М. від 18.04.19 р., діагноз, встановлений 12.03.2019 р. медичною фірмою ТОВ «Медична фірма «Віровіт»: діагноз «неповний вивих 11 зуба та травматичне пошкодження альвеолярного відростка верхньої щелепи у фронтальній ділянці, рухливість другого ступеню», не підтверджений, що не дозволяє вважати встановлений діагноз обґрунтованим і приймати його до уваги при визначенні тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до п. 46 «Правил». Крім того, висновком експерта встановлено, що прямий причинно-наслідковий зв`язок між отриманими неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , тілесними ушкодженнями та подальшим погіршенням стану здоров`я відсутній (а.с.32-36). Належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст.77, 78 ЦПК України проте, що позивач понесла витрати на лікування [PERSON] в розмірі 13500,00 грн. внаслідок неправомірних дій саме відповідача [PERSON] суду не надано. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не встановлено порушення права, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed