Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах позивачів в суд з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь кожного з позивачів завдану їм моральну шкоду в розмірі по 150,000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 11.08.2012 року на 549 км + 800 м автодороги «Київ-Чоп» неподалік с. Пасіки-Зубрецькі, Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої загинув пішохід [PERSON], який являвся сином позивачів. 11.08.2012 року за вказаним фактом порушено кримінальну справу № 124-861 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 16.11.2012 року постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області вказану кримінальну справу закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Позивачі зазначають, що закриття кримінальної справи не позбавляє відповідача обов'язку відшкодувати їм відповідно до вимог ст.1187 ЦК України моральну шкоду, яка завдана у зв'язку із смертю їх сина. Вказують, що передчасна смерть сина викликала сильний стрес, оскільки останній був ще дитиною в якого все життя було попереду, внаслідок його смерті вони втратили моральну підтримку та сенс життя. У позивачів погіршився стан здоров'я, порушився сон, виникають постійні депресії, що тривають до даного часу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві та просив такі задовольнити повністю, зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що позов слід задовольнити частково в силу наступного. Судом встановлено, що 11.08.2012 року о 13:30 год. на 549 км+800м автодороги «Київ-Чоп» неподалік с. Пасіки-Зубрецькі водій [PERSON] керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» р.н. [NUMBER], здійнив наїз на неповнолітнього пішохода [PERSON] Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці події. Постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Репій Я.В. кримінальну справу № 124-0861, яка була порушена за даним фактом закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України, у зв'язку з відсутністю у діях водія [PERSON] порушень вимог Правил дорожнього руху України та відсутністю складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, роз'яснено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Статтею 1187 ч.5 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях чи приниженні її честі та гідності. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами від 25.05.2001р., "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди суд, враховує, характер та обсяг душевних, психічних страждань, позивачів в зв'язку зі смертю близької людини - сина, ступінь фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у їхньому житті, час, що пройшов з моменту смерті сина та до моменту звернення до суду. На підставі викладеного, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь кожного з позивачів у розмірі по 75 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вони пережили та переносять на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Ухвалюючи дане рішення суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1102 (тисячу сто дві) грн. 40 коп.

Outcome: approved