Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначили, що [PERSON], перебувала в шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 15 серпня 1987 року Палацом урочистих подій м. Львова, актовий запис № 2869. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015р. № 466/427/15-ц. шлюб між сторонами розірваний, в судовому порядку встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ними не досягнуто. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства ними було набуте таке майно: квартира, що перейшла до них на праві спільної сумісної власності, на підставі наказу від 01.10.2007р. № 1231- Ж-Ш Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, видане свідоцтво про право власності на квартиру, загальною площею 49, 9 кв. м, житловою площею 26,7 кв. м, дана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Загальна вартість квартири становить 73229 гривень. Позивач [PERSON] вказує, що квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] частка у розмірі 1/4, та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON] частка у розмірі 3/8, її доньки - [PERSON] частка у розмірі 1/4. (Копія інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.). Після розірвання шлюбу з [PERSON], який проживає в спірній квартирі, останній нікого не пускає в квартиру, ні позивачку, ні доньку, чинить перешкоди навіть коли вони хотіли забрати свої особисті речі, при цьому замінив вхідні замки у квартирі. Копії ключів відмовляється надавати. Через стійкі сварки і погрози з боку відповідача, з січня 2014 року вона з донькою змушені були залишити квартиру, в якій зареєстровані і яка є їх спільною сумісною власністю. При тому, що дохід у позивача не великий, працює лише донька, а позивачка на даний час зареєстрована у центрі зайнятості та шукає роботу, тому винаймати квартиру для позивачки і її доньки є вкрай важко, іншого житла у них не має. З огляду на такі обставини змушені звернутись до суду та просять суд ухвалити рішення, яким розділити спільне майно - квартиру [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 3/8 частини квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS]; В судовому засіданні представники позивача та позивачі підтримали позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15.08.1987 р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.06.2015 р. шлюб було розірвано. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м, що зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, згідно з наказом від 01.10.2007р. за №1231-Ж-Ш. Крім того, 1/8 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною квартирою від 21.03.2010р. та 1/8 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною квартирою від 21.03.2010р. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов"язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя". Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що вищевказана квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69, ст. 71 Сімейного кодексу України дружина і чоловік незалежно від розірвання шлюбу мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке ділиться між ними в натурі. Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 цього Кодексу, даний спір повинен вирішуватися судом. Згідно з приписом ст. 70 Сімейного кодексу України при поділі майна частки майна дружини та чоловіка повинні бути рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Враховуючи вищевикладене, на думку суду, спірна квартира [ADDRESS] була придбана сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною власністю подружжя, їх донька [PERSON] є співвласником і зареєстрована у вказаній вище квартирі, та суд вважає можливим відступити від рівності часток, оскільки проти такого розподілу не заперечують сторони. Відтак суд приходить до висновку, що в порядку розподілу спільного майна подружжя, необхідно виділити: у власність [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS]; у власність [PERSON] 3/8 частини квартири [ADDRESS]; у власність [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS]. На підставі вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved