Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до ПрАТ АСК «Скарбниця» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП. Позовну заяву мотивує тим, що 04.06.2017 року на автодорозі сполученням Львів-Тернопіль, поблизу с. Куровичі, Золочівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , пасажиром якого була позивачка [PERSON] . Вироком Золочівського районного суду Львівської області [PERSON] водія автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 01.07.2019року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження та її було визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Під час перебування на стаціонарному лікуванні з 04 червня 2017 року по 20 червня 2017 року, позивачка понесла витрати на лікування - а саме придбання лікарських засобів, препаратів та витрати на посилене харчування. Крім цього, позивачка зазначає, що продовжила амбулаторне лікування, пов`язане із вищевказаною ДТП і після виписки із стаціонару, з 24.06.2017 року по 19.01.2018 року несла витрати на проведення медичних обстежень, проходила 2 мультиспіральні комп'ютерні томографії головного мозку. Також позивач зазначає, що своїми діями, а саме невиплатою страхового відшкодування, відповідач по справі, крім невиплаченої матеріальної шкоди, завдав також моральної шкоди, оскільки всі події, пов`язані з ДТП негативно вплинули на її подальше життя, як в матеріальному, так і в психологічному плані. З огляду на зазначене позивач подав позовну заяву, відповідно до якої просить стягнути з ПрАТ АСК «Скарбниця» на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 12800 грн. та моральну шкоду у розмірі 640 грн., та пеню в розмірі 1705,56 грн. та судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги та судовий збір. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності. В попередніх судових засіданнях позивачем та її представником позов підтримувався з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях щодо обґрунтування мотивів позову. Представник відповідача ПрАТ АСК «Скарбниця» в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до встановленого ЦПК порядку. Разом з тим, представник відповідача ПрАТ АСК «Скарбниця» подав до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з тим, що протягом трьох років з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не подала страховику заяви про страхове відшкодування це є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування по даному випадку. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно з вироком Золочівського районного суду Львівської області [PERSON] водія автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в порушенні вимог ПДР керуючи автомобілем марки "Nissan Note", реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним по автодорозі Львів-Тернопіль, у напрямку до м. Тернополя, при проїзді ділянки вказаної автодороги у районі 34 км + 80 м, поблизу с. Куровичі Золочівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р. 1 п.п. 1.5,1.10 ( у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість", "безпечна дистанція", "небезпека для руху"); Р.2 п.п. 2.3 б), д); Р. 10. П. 10.1; Р. 12 п.п. 12.1, 12.3; Р. 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він під час руху вказаним транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з урахуванням дорожньої обстановки не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати таким, не дотримуючись безпечної дистанції, з моменту настання об`єктивної можливості виявити на смузі руху перешкоду у вигляді автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , який здійснював маневр повороту ліворуч, маючи технічну можливість уникнути зіткнення, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки керованого ним автомобіля, що призвело до зіткнення його автомобіля із задньою лівою частиною автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті описаного зіткнення пасажир автомобіля "Nissan Note", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно з випискою із карти стаціонарного хворого №145-78 від 20.06.2017 року [PERSON] госпіталізовано 04.06.2017 року до комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м. Львова та виписано 20.06.2017 року. Згідно зазначеної виписки хвора отримала важку травму , закритий перелом лівої великогомілкової кістки , закриту травму живота , розрив селезінки, стан після спленектомії, віткриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку. Згідно витягу з медичної карти амбулаторного хворого від 19.01.2018року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні з 24.06.2017 року по 19.01.2018 року після ДТП. Також відповідно до довідок № 17,18 від 25.02.2020 року вбачається, що [PERSON] 05.06.2019 та 12.06.2019 проходила мультиспаральну комп'ютерну томографію головного мозку без контрасного підсилення . Згідно з полісом №АК/5844403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб "Nissan Note", реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ АСК «Скарбниця». Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, з огляду на положення ст.1166 ЦК, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача, збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи». Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». Згідно п.24.2. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно до п. 24.3. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №465/4287/15, відповідно до якої потерпілий в межах строків, передбачених п.37.1.4 ст.37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду. Так, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) серед іншого є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає. Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03.02.2020 року звернулась з заявою про заподіяння шкоди життю та здоров`ю третій особі внаслідок використання застрахованого транспортного засобу , безпосередньо до ПрАТ АСК «Скарбниця» тобто в межами 3-річного строку на таке звернення. Формуляр даної заяви було надано відповідачем та заповнено позивачем безпосередньо в приміщенні страховика, відтак представникові ПрАТ АСК «Скарбниця» було відомо , що позивач звернулась саме про страхове відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, а не з повідомленням про факт ДТП як зазначає представник відповідача. Суд критично оцінює таку позицію представника відповідача з огляду на те що згідно ст. 33.14 Закону № 1961-IV водій транспортного засобу зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відтак, закон не передбачає заяви про заподіяння шкоди життю здоров`ю третій особі внаслідок використання застрахованого транспортного засобу , як повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, оскільки така заява не є повідомленням про ДТП , відповідно до зразка , встановленого МТСБУ. Доказом чого є наявний в матеріалах справи лист № 36 від 12.02.2020 року скерований [PERSON] , як повідомлення про необхідність надання оригіналів медичних документів та копії виписки з медичної карти стаціонарного лікування заповненої друкованим текстом, оскільки з наданих нею виписок неможливо встановити суть тексту. Відтак, суд не бере до уваги покликання представника відповідача про те, що позивачем не подано заяви про страхове відшкодування , оскільки позивач вжила заходів щодо її написання шляхом звернення до відповідача та повідомлення про те що бажає таке отримати, на що відповідачем завчасно не було відмовлено у такій виплаті через відсутність окремої заяви про страхове відшкодування . Тобто тільки 07.07.2020 року , коли строк подання заяви про строкове відшкодування сплив , у відповіді №183 відповідач вказав про неможливість здійснити виплату страхового відшкодування у зв'язку з неподачею позивачем такої. Суд розцінює такі дії відповідача, як спрямовані на уникнення виконання обов'язку , щодо виплати страхового відшкодування , оскільки потерпіла вживала заходів та дій спрямованих на отримання страхової виплати впродовж трьохрічного строку . Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року(справа №465/4621/16к) У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Щодо суми страхового відшкодування суд встановив наступне. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті (п. 24.3 ст. 24 Закону). Відповідно до п. 24.2. мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів Розрахунок страхового відшкодування позивачем подано відповідно до умов п. 24.2. за наявною медичного документацією, за якою кількість днів лікування становило 225, що підтверджено відповідними закладами охорони здоров'я, а тому розмір страхового відшкодування належить стягнути з розрахунку за 120 днів, як просить позивач у позовних вимогах, з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, що становила 3200 грн. станом на 2017рік, тому розрахунок страхової суми становить 12800 грн. (1/30х3200х120=12800). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд встановив наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Розрахована сума моральної шкоди становить 640 грн. (12800 грн) * 5 %. Що стосується позовних вимог про стягнення з ПрАТ АСК «Скарбниця» пені в розмірі 1705,56 грн. слід зазначити наступне. Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідності до ст.36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки загальна сума заподіяної матеріальної та моральної шкоди становить 13 440 грн., відтак саме з цієї суми необхідно розраховувати пеню , розмір якої з 03.05.2020 року по 18.05.2021 року становить 1705,56 грн..

Outcome: approved