Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири № 12 по вул. Фрунзе, буд.№ 11 м. Харкова, загальною площею 89,9 кв.м. та житловою площею 56,8 кв.м. після матері [PERSON], яка померла 29 березня 2013 року. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві спільної сумісної власності та його мати [PERSON], частки є рівними і кожному з них належить по 1/2 частини вищезазначеної квартири. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким визначила обсяг спадщини, і належну їй частину квартири вона заповіла позивачу. 29 березня 2013 року мати [PERSON] померла. На день смерті вона мешкала за адресою: Німеччина, 22175, Гамбург, Ганнештіг, 19. Відповідач по справі [PERSON] - рідний брат позивача. На час відкриття спадщини є 2 спадкоємця 1 черги за законом позивач по справі та відповідач [PERSON] Батько [PERSON], з яким мати [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, помер 21 квітня 1992 року, ще до приватизації квартири. В іншому шлюбі мати не перебувала. Позивач прийняв спадщину у вигляді 1/2 частки вказаної квартири і вступив в управління нею. [PERSON] звернувся до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. За заявою позивача була відкрита спадкова справа за №251/2015. Відповідач по справі [PERSON]Л звернувся до Восьмої ХДНК із заявою про відмову від спадщини після померлої [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відповідно до відповіді нотаріальної контори останнім місцем проживання матері було Німеччина, 22175, Гамбург, Ганнештіг, 19, а між Україною та Німеччиною не укладено договору про правову допомогу по цивільним справам. Позивачу було рекомендовано звертатися до суду за захистом своїх прав Із посиланням на Закон України «Про міжнародне приватне право». Саме наявність іноземного зовнішнього елемента в даному спадковому правовідношенні зумовлює звернення до відповідних міжнародних норм, оскільки спадкодавець є громадянином України, і проживав на території іноземної держави, і спадкове майно знаходиться в Україні. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги. Відповідач по справі [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухав думку сторін, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1996 року, р.№ 2-96-74545-М-2 право власності на [ADDRESS] належить [PERSON] та позивачу [PERSON]. / а. с. 6 / 07 травня 2002 року [PERSON] на випадок смерті належну їй частину квартири [ADDRESS] заповідала позивачу [PERSON] / а. с. 18 / Батько позивача [PERSON] помер 21 квітня 1992 року, в іншому шлюбі мати [PERSON] не перебувала / а. с. 24 / [PERSON] померла 29 березня 2013 року, на день смерті вона мешкала за адресою: Німеччина, 22175, Гамбург, Ганнештіг, 19. / а. с. 21 / Відповідач по справі [PERSON] є рідним братом позивача / а. с. 9 / Позивач звернувся до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини квартири 12 по вул. Фрунзе, буд.№ 11 м. Харкова. За заявою позивача була відкрита спадкова справа за №251/2015. Відповідач [PERSON]Л звернувся до Восьмої ХДНК із заявою про відмову від спадщини після померлої [PERSON] Позивач не міг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири в нотаріальній конторі, оскільки відповідно до відповіді нотаріальної контори від 28 липня 2015 року за № 2914/02-14, останнім місцем проживання його матері було Німеччина, 22175, Гамбург, Ганнештіг, 19, а між Україною та Німеччиною не укладено договору про правову допомогу по цивільним справам. [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав із посиланням на Закон України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України «частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників або законом». Таким чином, частки позивача з матір'ю частки є рівними, і кожному з них належить по 1/2 частини вищезазначеної квартири. Згідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування » за п. 4 право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Такі ж самі роз'яснення містяться у п.2.2. Методичних рекомендаціях щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, надання свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених 29.01.2009 року. Науково-експертною радою з питань нотаріату при Департаменті нотаріату та реєстрації адвокатських об'єднань Міністерства юстиції України: «2.2. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, має останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України "Про міжнародне приватне право " / статті 70 71 /. З урахуванням положень Закону України "Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання / стаття 70 /. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а рухомого майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України / стаття 71 /.» Таким чином Закон « Про міжнародне приватне право » не встановлює, що саме установи юстиції України компетентні здійснити оформлення спадкових справ на нерухоме майно, а лише відсилає до українського законодавства, яке регулює відносини по спадкуванню на території України. Відповідно до статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, за винятком, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Згідно до заповіту, який був складений [PERSON] на користь позивача, вона керувалася законодавством України, а саме ст. 535 ЦК України / в редакції 1960 року /, який діяв на час складання заповіту, тобто законодавством держави на території якої знаходилося спадкове майно. Таким чином, позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину з дня її відкриття, звернувся до нотаріальної контори, де його заява була прийнята та відкрита спадкова права і відповідно до вимог спадкового законодавства він має право на 1/2 частку спірної квартири, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved