Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.09.2017 року звернувся з позовом до Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по вул. Залізнична, 9 в с. Поріччя - Задвірне Городоцького району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Вимоги мотивував тим, що 30 вересня 2002 року померла його мати [PERSON], яка мала на праві фактичної власності житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами в с. Поріччя - Задвірне по вул. Залізнична, 9 Городоцького району Львівської області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6702 га, яка знаходиться на території Завидовицької сільської ради. Зазначає, що державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори 19.08.2005р. йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-ЛВ №090468 виданого Городоцькою РДА Львівської області від 11.01.2002р. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач не з»явився, 13.12.2017р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.68). Представник відповідача Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області у судове засідання не з»явився, 13.12.2017р. подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та просив прийняти законне рішення (а.с. 65-67). Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, 13.12.2017р. подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини (а.с.69-72). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно даних вказаних у технічному паспорті житловий будинок в с. Поріччя - Задвірне по вул. Залізнична, 9 Городоцького району Львівської області зведений у 1949 році, складається з двох кімнат, однієї кухні, коридору, веранди, комори, житлова площа - 25,4 кв.м, загальна площа 58,5 кв.м., з господарськими та надвірними спорудами: сарай, вбиральня, погріб, криниця та огорожа. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 113013 грн. (а.с.29-32). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові\~ платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Головою сім»ї після смерті чоловіка [PERSON], який помер 20.12.1987 року (а.с.7) була мати позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується виписками з погосподарських книг Завидовицької сільської ради (а.с.18-25). В даному житлі зареєстрованих осіб після смерті спадкодавця немає, що стверджується копією будинкової книги та довідки Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області №1428 від 29.08.2017р., з якої видно, що [PERSON] до дня смерті постійно була зареєстрована і проживала в с. Поріччя Задвірне по вул. Залізничній, 9 Городоцького району Львівської області одна (а.с.14, 26-27). Крім того, за житловим будинком, який належав [PERSON], закріплена земельна ділянка, що станом з 1980р. на 01.06.1990р. площею 0,18 га, на 1991 1995рр. 0,31 га, що стверджується випискою з погосподарських книг за 1980 1995рр. с. Поріччя Задвірне Городоцького району Львівської області (а.с.13). [PERSON] мати позивача померла 30.09.2002р., про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-СГ №267807 (а.с. 6). За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном і зокрема склала заповіт, що посвідчений 17 березня 1990 року секретарем виконкому Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області і зареєстрованого в реєстрі за №3, та згідно якого спірний будинок, заповіла своєму сину [PERSON] Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався (а.с.9). Позивач [PERSON] є її сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ЯФ №697014 від 31.03.1949р. та копією його паспорта (а.с.4-5, 8). Факт постійного проживання позивача із спадкодавцем у спірному будинковолодінні підтверджено копією довідки Великолюбінської селищної ради №1427 від 29.08.2017р., у якій вказано, що [PERSON] проживав без реєстрації перед смертю матері разом з нею та опікувався нею, забезпечував медикаментами, продуктами харчування, здійснював догляд за житловим будинком, обробляв земельні ділянки, а отже згідно положень ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, він прийняла спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с.15). Згідно ст.328 ЦК України в ред. 2004р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України в ред. 2004р., власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і\~ будівництво індивідуальних житлових будинків» зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013р. у справі №6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обовязковою для судів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла 30.09.2002 р., до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Статею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом розд. УІІ вказаного Кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчать про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. З матеріалів справи видно, що після смерті [PERSON], яка померла 30.09.2002 р. Городоцькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №392/2005р. (а.с.46 - 63). За життя батьки позивача [PERSON] та [PERSON], збудувавши житловий будинок в с. Поріччя - Задвірне по вул. Залізнична, 9 Городоцького району Львівської області не здали його в експлуатацію та не виготовили свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що є перешкодою для оформлення позивачем спадкових прав на нерухомість та отримання свідоцтва про право власності на неї. Таке підтверджується копіями довідок Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 30.08.2017р. №1442, та КП «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» №340 від 28.09.2017р., а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше за №97391454 від 15.09.2017р. (а.с.17, 38, 64). Листом від 08.09.2017р. №1321/01-16 державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори [PERSON] з цих підстав позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно за померлою (а.с.16). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно після смерті матері [PERSON], що померла 30.09.2002 р. не претендують про що подали відповідні заяви, протягом встановленого законом строку не вчинила жодних дій для прийняття спадщини. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком №9 по вул. Залізнична в с. Поріччя - Задвірне Городоцького району Львівської обл. неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, та досліджених в сукупності матеріалів справи суд приходить переконання, що [PERSON] мала на праві власності житловий будинок №9 по вул. Залізнична в с. Поріччя - Задвірне Городоцького району Львівської області і що позивач прийняв спадщину по заповіту, а інші спадкоємці по закону добровільно відмовилися від спадкового майна, тому є підстави до визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені ним при зверненні до суду.

Outcome: approved