overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач 02.03.2015 року звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом, в якому просить визнати відповідача особою, яка втратила право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовує позов тим, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 30.11.2005 р. та рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.05.2008 р. є одноособовим власником квартири [ADDRESS]. Відповідач - це попередній власник квартири, який не знявся з реєстрації та досі зареєстрований в квартирі. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, він звернувся за захистом своїх прав із позовом до суду. В судове засідання позивач не з"явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився також. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову до суду не подав. Суд, беручи до уваги заяву позивача, ухвалив розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд \~приходить до наступного. Встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2005 року (копія а.с. 6) та рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду є одноособовим власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Вказане підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2008 року (а.с. 8). Як видно з довідки ОСББ "Чайка" від 29.12.2014 р. гр. [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [INFO] (а.с. 10). Вказане підтверджується і повідомленням Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області від 16.04.2015 року, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 01.07.1994 року. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та згідно положень ст. 315 ЦК України особа здійснює право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 383 ЦК України декларує право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги встановлені судом факти та названі правові норми суд вважає правомірними вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 2 по вул. Рибалка, 5 в м. Новограді-Волинському в порядку усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю власністю. Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач 02.03.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 15.06.2013 року вона вперше зареєструвала шлюб з відповідачем про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського РУЮ Черкаської області зроблено запис № 08. Від шлюбу є неповнолітня дитина, син - [PERSON], [INFO]. Через постійні сварки, непорозуміння їх взаємовідносини з відповідачем ускладнились. Сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, вони практично не спілкуються, спільно не проживають три місяці. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву від 08.04.2015 року відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, оскільки примирення між нею та відповідачем не можливе. Термін на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку ( за зареєстрованим місцем проживання відповідача) про що свідчать розписки про отримання повісток від 21.03.2015 року, від 31.03.2015 року. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст.169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім'ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також з урахуванням положень ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач 02 червня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка на підставі договору № б/н від 28 лютого 2008 року, який разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту та зобов"язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та штрафи. У зв»язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов»язань за вказаним договором її заборгованість станом на 26 квітня 2017 року склала 16 692,48грн., у тому числі 4660,83 грн. - тіло кредиту, 1787,06 грн. - відсотки за користування кредитом, 9211,61 грн. - пеня, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 782,98 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка у судове засідання двічі не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов'язального права. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 28 лютого 2008 року укладено договір про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви (а.с.10-26) разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.8), відповідно до якого станом на 26 квітня 2017 року заборгованість відповідача складає 16692,48 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач 02 червня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач на підставі заяви б/н від 20 серпня 2014 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та зобов"язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії та штрафи. У зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань за вказаним договором його заборгованість станом на 23 квітня 2017 року склала 16850,23 грн., у тому числі 3286,61 грн. - тіло кредиту, 5557,59 грн. - відсотки за користування кредитом, 6727,45 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 778,58 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов'язального права. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 20 серпня 2014 року укладено договір про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви (а.с.7-23) разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.6), відповідно до якого станом на 23 квітня 2017 року заборгованість відповідача складає 16850,23 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 03.03.2014 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 05.03.2005 року вона із Відповідачем одружилась, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Івахнівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, зроблено відповідний актовий запис за №1, що підтверджує свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 05.03.2005 року. Від даного шлюбу є дочка-[PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.03.2006 року. Дитина проживає із нею, перебуває на її утриманні. На даний час різко погіршились відносини із Відповідачем, вони не можуть досягти психологічної сумісності. Проживають окремо, Відповідач проживає в [ADDRESS], вона із дитиною в [ADDRESS]. Відновити шлюбні відносини наміру немає. Збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, якщо на його утриманні є неповнолітні діти. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище їй залишити «[PERSON]». У судові засідання позивач не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримання позову, не заперечує проти постановлення заочного рішення. У судові засідання відповідач не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв"язку із чим суд розглядає справу на підставі ст.169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Розгляд справи судом проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач 03 червня 2014 року звернулась в суд із позовом, яким просить розірвати із відповідачем шлюб, який був зареєстрований 11 вересня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №629. Зазначає, що сімейне життя припинено через різні погляди на життя, сімейний уклад, виховання доньки, а також різні уподобання, в зв"язку з чим виникають часті сварки. В судові засідання 03.07.2014 року та 02.09.2014 року позивач, через канцелярію суду, надала заяви про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, примирятись не бажає (а.с. 16, 27). Відповідач, після надання за його клопотанням строку для примирення, в судове засідання 08.09.2014 року не з"явився, надав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Вирішення позовних вимог відніс на розгляд суду. Суд на місці ухвалив: проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що між сторонами у вересні 2010 року було укладено шлюб, який зареєстровано 11 вересня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №629 (а.с. 4). Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна та місце проживання дитини на даний період відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 03.07. 2014 року сторонам, за клопотанням відповідача, було надано строк для примирення . Однак, за вказаний час шлюбні відносини між подружжям відновлено не було - примирення не відбулось. При цьому, як вбачається із наданих до суду позивачем заяв , остання наполягає на розірванні шлюбу, зазначила, що примирення та збереження сім"ї із відповідачем є неможливим. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення результатів не дало, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 243,60 грн. внесеного судового збору ( а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач, 04 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій посилається на те, що відповідач, згідно свідоцтва про народження, є матірю [PERSON], [INFO], а вона являється його бабусею. Вона ухиляється від обов'язків щодо його виховання та розвитку, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний його розвиток та не займається виховання, багато років не бачився з ним, взагалі не надає коштів на утримання. У зв'язку з цим, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена згідно чинного законодавства, відомостей про причини неявки, або про розгляд справи в її відсутності, від нього не надходило, тому суд вважає, що в справі достатньо матеріалів для розгляду справи в її відсутності, заочно згідно з ст.224 ЦПК України. З"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Поведінка відповідачки є винною щодо дитини і свідчить про свідоме нехтування нею своїми обов"язками. Згідно висновку, затвердженого рішенням Коломийської міської ради від 18.01.2016 року № 10, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 150, 164, 166 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач 08.09.2014 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 04 жовтня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина-[PERSON], [INFO]. Одруження із відповідачем виявилось не вдалим. За час перебування в шлюбі, із вини відповідача між ними постійно виникають сварки, що негативно впливають на здоров»я та психічний стан дитини. В даний час вони із відповідачем спільно не проживають. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не бере участі ні у вихованні сина, ні у його матеріальному забезпеченні. Відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У випадку ухилення від цього обов»язку, кошти на утримання від цього обов»язку стягуються у судовому порядку. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його доходів. У судове засідання позивач не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову, без заперечень щодо постановлення заочного рішення. У судові засідання відповідач двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв"язку із чим суд розглядає справу на підставі ст.169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Розгляд справи судом проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України обов"язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача на підставі ч.3 ст.181 СК України, але не менше встановленого діючим законодавством мінімуму, щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved