Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

В квітні 2020 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком. Позивачем було проведено перевірку правильності нарахування пенсій відповідачу, та у зв`язку із проведеним перерахунком після внесення даних про роботу виникла переплата пенсії за період із 01.04.2009 р. по 31.05.2014 р. в сумі 2247,42 грн., однак, в добровільному порядку відповідач суму переплачених коштів управлінню не повернула, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму надмірно виплачених коштів в розмірі 2247,42 грн. в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача з будь-якими клопотаннями після відкриття провадження у справі до суду не звертався. Відповідач подала до суду відзив на позов, відповідно до якого просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог та пропуск позивачем строків позовної давності. Будь-які інші клопотання зі сторони відповідача до суду не надходили. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за віком. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що управлінням було проведено перевірку правильності нарахування пенсій відповідачу, та у зв`язку із проведеним перерахунком після внесення даних про роботу виникла переплата пенсії за період із 01.04.2009 р. по 31.05.2014 р. в сумі 2247,42 грн. Разом з тим, слід зазначити, що доказів технічних або програмних помилок під час перерахунку пенсії відповідача, а також те, що відповідач була працевлаштована, що призвело до невірного нарахування пенсії, стороною позивача до матеріалів позову не долучено. Позивач зазначає, що в результаті перерахунку за період із 01.04.2009 р. по 31.05.2014 р. відповідач отримала переплату в сумі 2247,42 грн., та ці кошти не повернула, хоча, позивачем було направлено вимогу про їх повернення, однак, слід зазначити, що доказів належного отримання відповідачем вимоги позивача матеріали справи не містять, як і не містять переконливих доказів працевлаштування відповідача, в зв`язку з чим позивач вимушений був здійснити перерахунок. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що кошти нараховано відповідачу в зв`язку із помилкою, зокрема, із технічних причин, які не залежали від дій працівників позивача, матеріали справи не містять, та стороною позивача суду надано не було. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення» передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Стороною позивача не доведено належними доказами те, що ГУ ПФУ в м. Києві було здійснено переплату пенсії відповідачу з причин її працевлаштування, та/або рахункової або технічної помилки, а також судом не встановлено недобросовісності набувача грошових сум. Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, та недоведеність позивачем того факту, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті пред`явлених позовних вимог, клопотання сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed