Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Рахівського відділу ДМС в Закарпатській області, Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання права на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду дитини за кордон, надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без нотаріально-посвідченої згоди батька. Свої позовні вимоги мотивує ти, що її довірителька перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] з 26 січня 2003 року, який між ними розірвано 10 січня 2013 року. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Надати нотаріально посвідчену згоду на виготовлення проїзних документів дитини та згоду на виїзд дитини за кордон, [PERSON], як батько дитини відмовляється, а причини такої відмови аргументує відсутністю вільного часу на оформлення відповідних документів. Виїзд неповнолітньої дитини за кордон у тимчасову поїздку з метою відпочинку та оздоровлення не порушує права та інтереси [PERSON], як батька дитини, та учиняється в інтересах неповнолітньої [PERSON]. ЇЇ довірителька звернулася до ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського відділу ДМС в Закарпатській області для виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон, однак їй було відмовлено у виготовленні закордонного паспорта для дитини, через відсутність згоди батька дитини у вигляді нотаріально посвідченої заяви про згоду на виїзд. Оскільки виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а вирішити даний спір без винесення відповідного судового рішення не являється можливим, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, для захисту інтересів та прав дитини. На підставі наведеного просила визнати за [PERSON], право на виготовлення проїзного документа дитини, [PERSON], [INFO] для виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька дитини, [PERSON], [INFO]. Надати Головному управлінню ДМС в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ДМС України в Закарпатській області дозвіл на виготовлення та видачу проїзного документа дитини - [PERSON], [INFO] для виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька дитини, [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл на виготовлення відповідних візових документів, пов'язаних із виїздом за кордон та дозвіл на виїзд за кордон [PERSON], [INFO], без нотаріально посвідченої на це згоди батька дитини - [PERSON], [INFO]. Представник позивачки, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. В своїх показах зазначила, що її довірителька [PERSON], має бажання та фінансову можливість, тимчасово, вивезти свою дочку [PERSON], [INFO] за кордон, з метою відпочинку та оздоровлення. Однак позивачка не має змоги виготовити проїзний документ дитини та відповідні візові документи, через відсутність нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, відповідача по справі - [PERSON]. При цьому відповідач, не даючи такої згоди, керується виключно своїми егоїстичними намірами та посилається на те, що її довірителька не має фінансової можливості утримувати дитину за кордоном. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували такі його припущення. На підставі наведеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнає, що позивачка має право на виготовлення проїзного документа дитини без нотаріально посвідченої згоди батька дитини, оскільки це вчинюється в інтересах дитини. Поряд з цим в своїх показах зазначив, що представником позивачки не доведено те, що його колишня дружина [PERSON], бажає та має фінансову можливість оздоровити дитину за межами України. Не надано жодних доказів того, що його дочка, перебуваючи на території іноземної держави, буде забезпечена відповідним житлом, яке відповідатиме її віковим вимогам, матиме можливість належним чином харчуватися та буде забезпечена належним місцем проведення її дозвілля. Також зазначив, що він постійно спілкується з дитиною, бере участь у вихованні дитини та регулярно сплачує аліменти на її утримання, а виїзд дитини за кордон позбавить його можливості спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог про надання дозволу ГУ ДМС України в особі Рахівського ГУДМС України в Закарпатській області на виготовлення проїзного документа дитині, відповідних візових документів та надання дозволу на виїзд за кордон без його, як батька дитини, нотаріально посвідченої згоди. Представник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак начальник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - Андрусяк Ф.Ф. надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Позовні вимоги підтримують, проти задоволення позову не заперечують. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА - Кокіш О.П., в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Вважає, що дитина має право виїхати за кордон з метою оздоровлення. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2003 року, який згідно рішення Рахівського районного суду від 10.01.2013 року по справі № 709/3029/2012 - розірвано, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 2005 року. Неповнолітня, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №1835 від 26.05.2014 року, виданою виконкомом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та актом обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] від 15.04.2014 року. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що батько неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] - [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та відпочинку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved