Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

18.01.2019 позивач звернувся до суду з позовом та просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 з 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.06.2014. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частина з усіх видів доходів, починаючи з 11.07.2014 і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що починаючи з 2014 року позивач по можливості офіційно через пошту та безпосередньо готівкою сплачував аліменти. Однак даний розмір аліментів призводить до скрутного матеріального становища його нову сім`ю. Крім того, при поділі майна подружжя, він не здійснював перешкод та не заперечував проти передачі в повну власність [PERSON] своєї однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка йому належала на праві власності, була придбана на кошти його батьків, а не за сімейний бюджет. Вказує, що на сьогоднішній день його дружина не працює та знаходиться на повному його утриманні, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Зазначає, 11.12.2017 між позивачем та ТОВ "Бенефіт Компані" було укладено трудовий договір, за яким він був прийнятий на посаду техніка системного адміністрування і його заробітна плата становить 3790,31 на місяць. У зв`язку з вищевикладеним, а також з урахуванням того, що один з дітей досяг повноліття, а також у зв`язку з народженням доньки у новому шлюбі, просив позов задовольнити в повному обсязі. 18.01.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 07.02.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 29.05.2019 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому [PERSON] просить суд відмовити позивачу в повному обсязі, залишити розмір аліментів в розмірі Ѕ з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття та Ѕ з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей на утримання [PERSON] , [INFO] до закінчення навчання. 19.06.2019 до суду позивачем було подано відповідь на відзив. В своїй відповіді зазначає, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки на його утриманні знаходиться дружина з дитиною та його мати, яка потребує постійної допомоги. З урахуванням викладеного просить задовольнити свої позовні вимоги. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.10.1995 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації в цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 652 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.06.2014(а.с.9-10). Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної дитини, починаючи з 11.07.2014 щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11). Також з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом обов`язок щодо утримання [PERSON] , [INFO] в силу закону припинено, т.я. останній набув повноліття. За таких обставин, предметом спору щодо зменшення розміру аліментів за рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 11.09.2014 є ј частка від доходу позивача, яка стягується на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позов в частині зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився матеріальний стан. Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2014 позивач уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований у відділі державної реєстрації в цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1825 (а.с.17). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи дружина позивача перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 24.05.2019 (а.с.19-21). Крім того, як вбачається з довідки, виданої ТОВ «СТС - Генпідряд» від 51.05.2019, [PERSON] з 24.05.2019 звільнилася з роботи за власним бажанням (а.с.59). Згідно довідки про доходи вбачається, що позивач з 11.12.2017 працює на посаді техніка системного адміністрування та сума доходу за період з листопада 2018 по травень 2019 становить 23 509, 59 грн. (а.с.50). Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» 12.06.2019, [PERSON] має заборгованість за кредитними договорами у розмірі 6958,72 грн. (а.с.60). Разом з тим, з наданих позивачем копій виписок з історії хвороби та медичної картки його матері [PERSON] , а також копії пенсійного посвідчення, не вбачається посилань на докази в утримання матері позивачем. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо зміни його матеріального становища та вважає, що зазначені позивачем обставини є підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні вимог ст. 192 СК України. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог ст. 192 СК України стягнення аліментів у зміненому розмірі мають проводитися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, визначені рішенням Солом"янського районного суду м.Києва від 11.09.2014 на утримання [PERSON] , [INFO] з 1/4 на 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, доводи відповідача щодо необхідності стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд відхиляє, оскільки обов`язок позивача щодо утримання повнолітнього виходить за межі ухваленого рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 11.09.2014. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial