Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси, в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа: ОСББ «Демократичне об'єднання майбутнього+» про визнання права власності на майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який є рідним дядьком [PERSON]. Після його смерті [INFO] року відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Крім того, на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Також вказує, що померлий [PERSON] залишив заповіт, який складений 19 квітня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського MHO Сопільняк А.О., в якому, на випадок своєї смерті, він зробив заповідальне розпорядження: належні йому гараж [ADDRESS] заповідає [PERSON] з умовою не відчужувати квартиру та надання права проживання в ній [PERSON] до досягнення ним 25 річного віку. На день смерті заповіт не змінено і не скасовано. В установлений законом термін, в інтересах неповнолітнього [PERSON], якому станом на день відкриття спадщини виповнилось повних 13 років, його батьком [PERSON] було подано заяву до приватного нотаріуса Черкаського MHO Сопільняк А.О. про прийняття спадщини за заповітами. Заяву про прийняття спадщини також подала відповідач, яка претендувала на спадщину померлого [PERSON], однак в судовому порядку у відстоюванні її права було відмовлено. Між тим, частково спадкове майно [PERSON] його спадкоємцями було оформлено в нотаріальному порядку та 24 січня 2017 року отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р.№ 121 на спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] При зверненні до нотаріуса з метою дооформлення квартири за заповітом від 19 квітня 2012 року, то відповідно, документів, які б засвідчували право власності померлого на нерухоме майно у спадкоємця не виявилось оскільки, [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 39 «Заполярний», до якого він вступив у 1984 році. Пайовий внесок за квартиру № 10 при житті [PERSON] був виплачений повністю. Із 1984 року по день смерті [INFO] року він зареєстрований у квартирі [ADDRESS], про що свідчить копія паспорту померлого серії НЕ 498594, виданого Придніпровським РВ УМВС України. З поквартирної картки на квартиру [ADDRESS] вбачається, що наймачем є [PERSON], який зареєстрований у квартирі з 13 січня 1984 року і згідно даних УДМС України в Черкаській області Придніпровського РВ у м. Черкаси зареєстрований досі у житлі. Крім того, на основі ЖБК № 39 «Заполярний» у липні 2012 року було створено ОСББ «ДОМ+», який є правонаступником ЖБК, відповідно до якого перейшли всі права та обов'язки ЖБК. При зверненні до Департаменту житлово-комунального комплексу ЧМР щодо отримання рішення про членів ЖБК з 1984 року, було відмовлено в наданні вказаної інформації. Позивач також вказує, що квартира [ADDRESS] перебувала у користуванні та власності [PERSON], хоча майнові права за життя [PERSON] на квартиру не оформив, свідоцтво про право власності (реєстраційне посвідчення) не отримав. Як відомо, за даними голови правління ОСББ, пайовий внесок за квартиру був виплачений померлим повністю. Правовстановлюючі документи в наявності ОСББ «ДОМ+» відсутні. Приватний нотаріус Черкаського МНО Сопільняк А.О. в письмовому порядку на підставі роз'яснення №120/01-16 від 29 травня 2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого у порядку спадкування з подальшою його реєстрацією у відповідних органах на підставі рішення суду. На даний час, на квартиру був виготовлений технічний паспорт та лише у 2017 році проведена технічна інвентаризація об'єкта нерухомості. З довідки №3772о від 18.06.2015 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. На підставі викладеного, просить суд, - визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання позивач та його представник за договором - адвокат [PERSON] не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначили, що судові витрати позивач залишає за собою. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи - ОСББ «Демократичне об'єднання майбутнього+» не з'явився. Про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи думку осіб, що не були присутні в судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є племінником [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, про що 28 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції cкладено відповідний актовий запис № 2123, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (Серія [NUMBER]). Згідно із даними довідки ОСББ "Демократичне об'єднання майбутнього +" № 1 від 07 листопада 2016 року, на момент смерті [INFO] року [PERSON] проживав та був зареєстрований з 13 січня 1984 року в квартирі [ADDRESS]. За даною адресою, станом на [INFO] року була зареєстрована одна особа - [PERSON] Крім того, встановлено, що померлий [PERSON] за життя склав заповіт від 19 квітня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2360, в якому, на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження: належні йому гараж [NUMBER], що знаходиться в автокооперативі № 36 по проспекту Хіміків, № 45/55 в місті Черкаси, акції ЗАТ «Лаура» та квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON] з умовою не відчужувати квартиру та надання права проживання в ній [PERSON] до досягнення ним 25 річного віку. На день смерті [PERSON] вказаний заповіт не змінено і не скасовано. За інформацією, наданою нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори від 01 вересня 2017 року, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк\~А.О. (с/с 62/2013 від 23 вересня 2013 року). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 24 січня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 121, частково спадкове майно [PERSON] було оформлено його спадкоємцями ([PERSON], [PERSON], [PERSON].) в нотаріальному порядку, зокрема, - спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] 03 квітня 2017 року, в інтересах неповнолітнього [PERSON], його батьком [PERSON] подано заяву до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про дооформлення квартири № 10, по вул. Гетьмана Сагайдачного (Ватутіна), 225 в м. Черкаси за заповітом від 19 квітня 2012 року, на яку 29 травня 2017 року отримано відповідь за № 120/01-16, з якої вбачається, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на вищевказану квартиру, нотаріусу необхідно надати технічну документацію на квартиру та документ, що посвідчує право власності спадкодавця на неї. В судовому засіданні також встановлено, що документів, які б засвідчували право власності померлого на нерухоме майно у спадкоємця не було, оскільки, [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 39 «Заполярний» в який він вступив у 1984 році. За інформацією, наданою головою ОСББ «Дом +», пайовий внесок за квартиру № 10 при житті [PERSON] виплачено повністю. За відомостями Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, - на основі ЖБК № 39 «Заполярний» у липні 2012 року було створено ОСББ «ДОМ+», який є правонаступником ЖБК, відповідно до якого перейшли всі права та обов'язки. Інформація щодо членів кооперативу з 1984 року і в подальшому по кв. 10 у відділі житлового обліку відсутня. Крім того, із 1984 року по день смерті [INFO] року, [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS]. З поквартирної картки на квартиру [ADDRESS] вбачається, що наймачем значиться [PERSON], який зареєстрований у квартирі з 13 січня 1984 року та згідно даних Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області зареєстрований і на даний час. Між тим, з довідки КП «ЧООБТІ» № 3772о від 18 червня 2015 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Технічний паспорт на вищевказану квартиру виготовлений у 2017 році і проведена технічна інвентаризація об'єкта нерухомості, що підтверджується даними технічного паспорту від 16 березня 2017 року (інвентаризаційна справа № 108773). Враховуючи вищевказану інформацію, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] перебувала у користуванні та власності [PERSON], хоча майнові права за життя [PERSON] на квартиру не оформив, свідоцтво про право власності (реєстраційне посвідчення) не отримав. Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А. О в письмовому порядку, на підставі роз'яснення № 120/01-16 від 29 травня 2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого у порядку спадкування з подальшою його реєстрацією у відповідних органах на підставі рішення суду. Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно із ст. 16 ЦК України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Згідно зі ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Статтею 15 Закону України «Про власність» визначено, що член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-138цс13 від 18 грудня 2013 року. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом(ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов'язаної, так і не пов'язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена у заповіті, має існувати на час відкриття спадщини (п. 1 ст. 1242 ЦК України). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ним способом захисту. При цьому, права чи інтереси інших осіб не порушуються. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які надані позивачем та дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved