Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу дійсним укладеного між ними 09.12.1994 року договору № 5991 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, згідно з яким відповідачі продали, а позивачі купили461/1000 ч. квартири [ADDRESS] вказуючи, що між ними була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов цього договору та вони повністю виконали цей договір, але не оформили його нотаріально, так як працівники Одеської товарної біржі переконали їх в тому, що цей договір не потребує подальшого нотаріального посвідчення. Також позивачі зазначають, що станом на теперішній час відповідачі відмовляються та уникають від нотаріального посвідчення вищевказаного біржового договору купівлі-продажу, незважаючи на їх численні звернення до них з цього питання. Крім того, позивачі просять поновити їм строк звернення до суду з даним позовом. Позивачі ведуть дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від одержання судових повісток, про що свідчать поштові накладні, які приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Частиною 2 статті 12 Закону України „Про власність", який діяв станом на 1998 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на 461/1000 ч. квартири під [ADDRESS] яка в цілому має загальну площу 143,8 кв.м., корисну площу 141,8 кв.м., складається з п'яти кімнат жилою площею 91,5 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11-4347 від 01.12.1994 р., виданого УЖКГ м.Одеси, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси під № 196 на стор.63 в книзі 74пр, 05.12.1994 р. 09 грудня 1994 року відповідачі [PERSON] та [PERSON], діючи від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], уклали з позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договір № 5991 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, згідно з яким [PERSON], [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили 461/1000 ч. квартири [ADDRESS] що складають 66,29 кв.м. загальної площі цієї квартири та складаються з : 15, 16 - жилі, житловою площею 42,7 кв.м. ; 461/1000 ч. коридорів - 1, 7, 9 ; кухні - 5. Цей договір був зареєстрований Одеським МБТІ під № 196 на стор.63 в книзі 14пр, 12.12.1994 р. Згідно п.6 цього біржового договору, продаж вищевказаного нерухомого майна вчинено сторонами за 80 000 000,00 карбованців, які отримані продавцями до підписання цього договору. Судом не встановлено факту існування між сторонами будь-яких спорів щодо згаданого біржового договору купівлі-продажу та/або щодо відчуженого за цим договором нерухомого майна. Крім того, як вбачається з цього договору, укладаючи цей договір, відповідач [PERSON] діяла від свого імені та в інтересах своєї неповнолітньої доньки - відповідача [PERSON], [INFO], тобто як законний представник останньої, що не суперечить законодавству діючому на той час законодавству. Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за цим біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди щодо усіх його істотних умов та повністю його виконали. Крім того, суд враховує, що в тексті цього біржового договору зазначено : „Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.", а згідно зі ст.15 Закону України „Про товарну біржу" в редакції, яка діяла на час укладення цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, у зав'язку з чим сторони не оформили цей договір нотаріально. Нотаріальне оформлення цього договору в теперішній час неможливо для позивача, так як відповідачі ухиляються від цього. Також суд враховує, що позивачі лише у 2013 році дізнались про те, що згаданий біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а саме коли звернулася до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу 461/1000 ч. квартири [ADDRESS] Таким чином, суд доходить висновку, що позивачі пропустили строк звернення до суду з даним позовом з поважної причини, тому цей строк підлягає поновленню, а порушене право позивачів підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved