Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] в червні 2018 року заявила позов до [PERSON], за яким з урахуванням уточнень до позову, просила розірвати шлюб, що був укладений між сторонами, та постановити рішення за яким в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати автомобіль марки «Trabant», модель 601 р.н. [NUMBER] спільною власністю подружжя, стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у сумі 11 700 грн., що складає 1/2 частку від вартості автомобіля марки «Trabant», модель 601 р.н. [NUMBER], право спільної сумісної власності на вказане майно припинити, визнавши за останнім право власності на спірний автомобіль та стягнути витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 4000 грн. Позов мотивованом тим, що сторони після припинення шлюбних відносин не можуть прийти до згоди щодо користування спільним майном. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 09.07.2018 року, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачем надіслано відзив на позов, за яким він визнав частково позов в частині поділу майна, в іншій частині позов визнав та не заперечував проти задоволення цих вимог. До початку розгляду справи по суті позивач змінила вимоги в частині поділу автомобіля і просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за відступлення частки у праві власності в сумі 4332грн., та відмовилась від вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 4000 грн. В судовому засіданні [PERSON], та представник [PERSON] вимоги уточненого позову підтримали в повному обсязі, надали пояснення, що зводяться до викладених в позові обставин. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, те що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 року, в шлюбі дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бютжет, не ведуть спільного господарства, не проживають, практично їх сім"я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст.. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За наведеного вище шлюбу між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в зв"язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 82 ЦК Укрпїни , обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню , якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання . Як вбачається з матеріалів справи, під час перебування сторні у шлюбі було придбано автомобіль марки «Trabant», модель 601 р.н. [NUMBER], право власності на який було зареєстровано за відповідачем 18.10.2016р. У відповідності до вимог ст.71 СК України, майно, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Судом встановлено, що сторони між собою дійшли згоди про поділ майна придбаного в шлюбі, а саме автомобіля. Тому позовні вимоги в частині поділу майна є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Отже, позов підлягає задоволенню повністю на підставі наведених норм закону. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved