Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював на шахті «Новодзержинська» (ТДВ «ОП «шахта імені [PERSON] [PERSON]» з 1985 року по серпень 2014 року, за спеціальністю підземний гірничий робітник. Наказом № 435-к від 05 серпня 2014 року його було звільнено з підприємства відповідача за власним бажанням, у звязку з переходом на пенсію, з виплатою одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків. В цей же день розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не провели. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. В подальшому, позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по день звільнення в розмірі 15166,57грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 38449 грн. 74 коп., та моральну шкоду завдану неправомірними діями відповідача в сумі 5000грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України. Позивач [PERSON] з 1985 року по серпень 2014 знаходився у трудових відносинах з товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] [PERSON]». 01.08.2014 року він був звільнений з займаної посади у звязку з переходом на пенсію на підставі ст. 38 КзпП України, з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків, відповідно до колективного договору (а.с.13). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з [PERSON] належних до сплати сум не провело. Як вбачається з матеріалів справи станом на день звільнення позивача з ТОВ "ОП "Шахта ім. Св. [PERSON]" заборгованість підприємства по заробітній платі за період з червня по серпень 2015 року складає 5497 грн. 33 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача . Крім цього, відповідно до п. 12.15. Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України з доповненнями та змінами працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з Підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку. Такі ж положення містяться і в колективному договорі від 06.07.2012 року, в пункті 8,7 якого передбачено, що при першому звільненні в зв'язку з виходом на пенсію за віком працівнику передбачена виплата одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків. Однак, як встановлено судом, позивачу дана одноразова допомога була нарахована у розмірі 9669,24 грн., однак при звільненні, як і на день розгляду справи в суді не виплачена (а.с. 15). Тому дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, згідно ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по день \~фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~ \~\~\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Дані положення кореспондуються з положення «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, в п. 2, п. 4 якого зазначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 05.08.2014 року по 12.08.2015 року. Так, позивач відпрацював повних два місяця перед звільнення в травні та червні 2014 року. Йому було нараховано заробітну плату за травень 2014 року 2809,06 грн., за червень 2014 року 2854,13грн. За цей період позивач [PERSON] відпрацював 38 робочих днів. Таким чином середньоденна заробітна плата складає 2809,06грн. + 2854,13 грн. = 5663,19/38 = =149,03грн. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 02.08.2014 року по 12.08.2015 року на загальну суму 38449 грн. 74 коп., виходячи із 258 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 149 грн. 03 коп. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. \~\~\~ Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ \~ Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату \~нормальних життєвих \~зв'язків, що вимагало \~від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, з \~врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача,

Outcome: partial