Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] 01.10.2021 звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалось "через різні погляди на життя та взаємні непорозуміння", вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги одне до одного, збереження сім`ї неможливе, просив розірвати шлюб. В суді позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив, що подружнє життя припинили на початку вересня 2021 року через негідну поведінку відповідачки, що вони разом не проживають, він не любить відповідачку і не бачить сенсу поновляти сімейні стосунки, просить шлюб розірвати. На підтримання позову висловився представник позивача адвокат Свищо С.М. Відповідачка [PERSON] просить про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя з позивачем не склалось, він не дбав про сім`ю, випивав, пропадав з дому, 5 вересня 2021 року побив її, з цього часу спільно не проживають, вона не любить позивача і не хоче миритися, збереження сім`ї вважає неможливим. Заслухавши позивача та його представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із пояснень сторін, із долученого до справи свідоцтва про шлюб, із копії свідоцтва про народження (а.с. 8, 28) убачається, що сторони в шлюбі з 04.07.2013, мають сина [PERSON] , [INFO] , на початку вересня 2021 року припинили подружні стосунки, спільно не проживають. [PERSON] в судовому засіданні настоює на розірванні шлюбу з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] вважає, що сім"я розпалась, її збереження неможливе, теж просить розірвати шлюб. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування сторін до збереження шлюбу порушуватиме їх права, суд приходить до висновку, що шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки в користь позивача слід стягнути 908 грн. судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved