Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, який до початку розгляду справи по суті уточнив та просив стягнути з Громадської організації\~«Товариство по\~спільній охороні\~транспортних засобів\~«Комбі-2»\~ (далі ГО «Товариство «Комбі-2») на його користь середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі від 15 лютого 2018 року за період з 15 лютого 2018 року по 05 червня 2018 року включно в розмірі, та заробітну плату за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року в розмірі встановленому штатним розкладом. В обґрунтування вимог посилався на те, що \~рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. його було поновлено на посаді охоронця\~ Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», стягнуто невиплачену заробітну плату за травень 2017р. в розмірі 3\~200,00 грн.,\~ середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36\~550,00грн., моральну шкоду в розмірі 3\~000,00грн.\~ 16.03.2018р. Лиманським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 56056992. Наказом №3 від 05.06.2018р. позивач був поновлений на роботі та постановою головного державного виконавця Лиманського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.06.2018р. виконавче провадження було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду про поновлення на роботі. Отже, відповідач поновив позивача на роботі лише 05 червня 2018 року. З 06 червня 2018р. по 26.06.2018р. позивач відпрацював п`ять добових змін, які починались з восьмої години ранку одного дня та закінчувались о восьмій годині наступного дня, а саме з 06.06.2018р. по 07.06.2018р., з 10.06.2018р. по 11.06.2018р. з 14.06.2018р. по 15.06.2018р., з 18.06.2018р. по 19.06.2018р. з 22.06.2018р. по 23.06.2018р. 26 червня 2018р., [PERSON] , за наказом керівника ГО [PERSON] , не був допущений до роботи, та на прохідній замість охоронника, якого він повинен був змінити, знаходився невідомий йому охоронник, який повідомив, що територію ГО «Товариство «Комбі-2» охороняє охоронна фірма. При цьому вказаного наказу йому надано не було та за вимогою позивача члени громадської організації, які були присутні при цьому, склали акт про недопущення [PERSON] , до роботи 26.06.2018р. З 07.07.2018р. [PERSON] , знов приступив до виконання своїх обов`язків та знаходився на робочому місці за графіком чергувань добу через дві доби, та продовжував працювати до 11 січня 2019р., що підтверджується журналом ГО «Товариство «Комбі-2» «Книга учета приема и сдачи смен», актами від 10.12.2018р. і 11.12.2018р., 14.12.2018р. і 15.12.2018р., 18.12.2018р. і 19.12.2018р., 22.12.2018р. і 23.12.2018р., 26.12.2018р. і 27.12.2018р., 30.12.2018р. і 31.12.2018р. про знаходження [PERSON] на робочому місці. Через невиплату заробітної плати та повідомленням керівником ГО «Товариство «Комбі-2» про те, що [PERSON] може на роботу більш не виходити, 12.01.2019р. [PERSON] , сприйняв це як згоду на звільнення та надав заяву про звільнення за згодою сторін, яку керівник прийняти відмовився, але видав трудову книжку, в яку на 12 сторінку 01.05.2017р. вніс запис під №19 про звільнення [PERSON] , за власним бажанням, поставив печатку, але не підписався. Відсутність вказаного запису на час поновлення [PERSON] , на роботі підтверджується рішенням Суворовського районного суду від 15.02.2018р., по справі № 523/12855/18, копією трудової книжки, яка додана по позовної заяви раніше. Після поновлення на роботі [PERSON] , заробітна плата не виплачувалась, внески до Пенсійного фонду не перераховувались. [PERSON] з наказом про звільнення ознайомлений не був, розрахунок при звільненні не отримав. Таким чином, трудові права позивача були грубо порушені керівництвом Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», в звязку з чим просить позов задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Представник відповідача вимоги позову не визнав, про що надав відзив та додаткові письмові пояснення до відзиву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що згідно\~рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. [PERSON] , було поновлено на посаді охоронця\~ Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», стягнуто невиплачену заробітну плату за травень 2017р. в розмірі 3\~200,00 грн.,\~ середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36\~550,00грн., моральну шкоду в розмірі 3\~000,00грн.(а.с. 13).\~ 16.03.2018р. Лиманським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 56056992. Згідно наказу Голови правління ГО «Товариство «Комбі-2» [PERSON] , №3 від 05.06.2018р., позивач був поновлений на роботі (а.с.15) та постановою головного державного виконавця Лиманського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.06.2018р. виконавче провадження було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду про поновлення на роботі з оплатою згідно штатного розкладу (а.с.17). В силу вимог ч. ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. За нормами ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15 за змістом норм\~статті 236 КЗпП України,\~затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Відповідно до п. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Що стосується виплати середнього заробітку відповідно до ч. 3 п.2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» передбачений порядок обчислення середнього заробітку, згідно якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року, цивільна справа № 523/12855/17, встановлено, що позивач відповідно до графіку чергувань працював добу через три, за період з 15.02.2018р. по 05.06.2018р., ним було відпрацьовано 28 діб та на момент звільнення середньоденна заробітна плата позивача складала 430,00 грн., тому ця обставина відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України\~доказуванню не підлягає. Таким чином, оскільки рішення суду було ухвалене 15.02.2018 року, набрало законної сили, але виконане не було, отже за час невиконання рішення суду, а саме за період з 15.02.2018р. по 05.06.2018р., нараховується середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що складає 12\~040,00 грн. (430,00 грн. х 28 днів). В частині вимог [PERSON] до ГО «Товариство\~«Комбі-2» про стягнення\~заробітної плати,\~в розмірі\~встановленому штатним\~розкладом,\~за період\~з 06.06.2018р.\~по 25.06.2018р.\~та з\~07.07.2018р.\~по 12.01.2019р.,\~ слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 65 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення вважатиметься виконаним боржником з дня відповідного наказу або розпорядження про поновлення на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. [PERSON] на дату поновлення позивача був єдиним працівником ГО "Товариство "Комбі-2", зміни до трудової книжки [PERSON] , ним не було внесено, звіт про працівників до податкової служби та Пенсійного фонду України не надав, про що надав особисті пояснення в судовому засіданні, як свідок. Відповідно до\~п.5.19\~Статуту Товариства,\~голова правління\~здійснює оперативне\~управління справами,\~майном та\~коштами Організації,\~а саме\~відповідно до\~підпунктів Статуту\~5.22.2.,\~5.22.3.,\~5.22.4 видає накази,\~розпорядження,\~інші внутрішні\~нормативні акти\~та документи\~Організації; організовує документообіг,\~діловодство,\~ведення бухгалтерського\~обліку та\~звітності Організації; здійснює прийняття, переведення на іншу роботу, відсторонення від неї та звільнення працівників Організації, застосовує до них заходи заохочення та стягнення, затверджує посадові обов`язки працівників Організації. [PERSON] , на вимогу [PERSON] , та нового керівництва ГО «Товариство\~«Комбі-2» не передав жодних документів, не відобразив у звітності факт поновлення [PERSON] , на роботі, суму нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього, які необхідно було відобразити в основних зарплатних звітах. Відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду. Відповідно до\~статті 1\~Закону України\~Про оплату\~праці Заробітна\~плата -\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку за\~трудовим договором\~роботодавець виплачує\~працівникові за\~виконану ним\~роботу.\~Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. З пояснень\~представника ГО\~«Товариство «Комбі-2» встановлено, що в день поновлення на роботі [PERSON] , з 05.06.2018р., останній не з`явився на робоче місце на території громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» та не приступив до виконання своїх обов`язків, а також не звертався до керівництва ГО «Товариство\~«Комбі-2» з вимогою про допуск його до роботи. В день поновлення позивача на роботі його було звільнено за власним бажанням, а тому відсутні будь-які суми нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього. Враховуючи те, що [PERSON] , зник з документами ГО «Товариство «Комбі-2», підтвердити документально представник ГО даний факт не має можливості. Отже, враховуючи те, що з дня поновлення на роботі [PERSON] , жодного дня в ГО «Товариство «Комбі-2» не працював, заробітна плата йому не нараховувалась, не утримувались податки, збори та внески та не здійснювались відрахування до Пенсійного фонду, тобто [PERSON] фактично на власний розсуд здійснював охорону транспортних засобів не на території ГО «Товариство «Комбі-2» (а.с. 80) та отримував кошти з власників транспортних засобів, які не є членами ГО «Товариство «Комбі-2», охороняючи транспортні засоби на земельній ділянці, яка не є земельною ділянкою ГО «Товариство «Комбі-2», а є приватною та залишав всі кошти собі, що підтверджено було ним особисто в судовому засіданні 20.08.2019р. Суд не приймає до уваги посилання позивача на Акти від 10.12.2018р. і 11.12.2018р., 14.12.2018р. і 15.12.2018р., 18.12.2018р. і 19.12.2018р., 22.12.2018р. і 23.12.2018р., 26.12.2018р. і 27.12.2018р., 30.12.2018р. і 31.12.2018р. про знаходження [PERSON] на робочому місці (а.с.54), оскільки дані Акти підписані невстановленими особами, а отже не можуть вважатись належними, допустимими та достовірними доказами відповідно до вимог ст.ст. 77-79 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року, оскільки стягненню підлягає нарахована, але невиплачена заробітна плата. У сукупності доказів щодо невиконання [PERSON] , роботи по охороні транспортних засобів членів ГО «Товариство\~«Комбі-2»\~,\~щодо відсутності сум нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього, відсутності відрахувань до Пенсійного фонду України, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично був звільнений. Разом з тим, суд не враховує ті докази, які ґрунтуються на припущеннях, та оскільки наказу про звільнення [PERSON] , суду не було надано, отже суд не приймає до уваги дані пояснення. Круючись ст.ст. 116, 117, 235, 236 КЗпП України, на підставі ст. ст. 12, 13, 77-79, 81, 82, 95, 263-265, 353,354 ЦПК України суд, -

Outcome: partial