Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, подружнє життя з відповідачем не склалось і на даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Малолітня дитина проживає разом з нею. З грудня 2017 року відповідач у вихованні та утриманні дитини участі не бере, у добровільному порядку аліменти не сплачує, не приймає іншої участі в матеріальному забезпечення дитини. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, при цьому звернувся до суду з заявою, в якій визнав позов та просив розглядати справу у його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.11.2012 року (а.с.6). Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, малолітня дитина сторін проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 04 червня 2018 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved