Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. шляхом визнання за позивачем права власності на дану квартиру в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 917237 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.32/104/07-НВна, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 818100 гривень з розрахунку 12,64% річних на строк до 25.12.2028 року. 20.05.2013 року між ВАТ «Кредитромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ВАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ВАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач зазначає, що виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою відповідно до укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Іпотечного договору № 49.12/104/1734/07 від 26.12.2007 р., згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, про що він неодноразово повідомлявся, в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань, внаслідок чого станом на 28.07.2015 р. у нього наявна заборгованість в сумі 917237 гривня. Позивач просить в рахунок виконання основного зобов»язання звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмета іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договору у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві,посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, що надає право ПАТ «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26.12.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.32/104/07-НВна, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 818100 гривень з розрахунку 12,64% річних на строк до 25.12.2028 року. В забезпечення виконання зобов»язань за даним Кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого в Іпотеку Банку передана квартира [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору Позичальник зобов»язався починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом внесення готівкою або шляхом перерахування зі свого поточного /карткового рахунку грошових коштів у валюті кредиту на рахунок, зазначений в Договорі, в період з 01 по 10 число кожного календарного місяця, таким чином, що станом на 11 число календарного місяця заборгованість за кредитом не перевищувала сум, визначених в графіку. Крім того, відповідно до п.4.3 Договору Позичальник зобов»язався сплачувати нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи Позичальник належним чином не виконав умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 28.07.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 917237 гривень,з яких: заборгованість по кредиту - 499355,74 гривень, заборгованість за відсотками - 417881,26. Відповідно до п.4.2 Іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Іпотекодержателю надано право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення будь-якого зобов»язання за Кредитним договором. При настанні випадків, передбачених п.4.2 Іпотечного договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов»язання, забезпечені іпотекою не виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів, у т.ч. шляхом набуття права власності на майно.. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодеожателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». В силу положень ст.37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Крім того, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду. Іпотекодавець, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання. Зазначені положення Закону знайшли своє відображення в Іпотечному договору, укладеному між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Відповідно до п.4.4 Іпотечного договору у випадку, коли виконання пункту 4.3 Договору унеможливлюється діями або бездіяльністю Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право на звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Позивач при зверненні до суду, в обґрунтування свого права на пред»явлення даного позову обґрунтовує тим, що 20.05.2013 року між ВАТ «Кредитромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ВАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ВАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В силу положень Закону України «Про іпотеку» всі зміни до Іпотечного договору підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Позивачем не надано доказів, що у визначений законом спосіб були зареєстровані зміни до Іпотечного договору в частині зміни Іпотекодержателя, а тому суд вважає, що позивач не довів своє право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, матеріали справи не містять доказів, що позивачем був дотриманий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності, оскільки вимог Іпотекодавця про погашення заборгованості за Кредитним договором надіслана 27.08.2015 р., а позивач звернувся до суду 01.09.2015 р., що підтверджує недотримання положень п.4.3 Іпотечного договору. Також позивач не надав суду доказів на підтвердження порушення свого права щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, шляхом визнання права власності. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не доведеним, а тому не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed