Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач в заяві просить розірвати з відповідачем шлюб, посилаючись на такі обставини : 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зареєстровано їх шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис №247. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, і яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Причиною даної заяви є те, що вони з відповідачем на даний час зовсім різні люди з абсолютно не сумісними характерами і поглядами на сімейні обов'язки. Це призвело до розбіжностей у поглядах на подружнє життя. Між ними часто виникають сварки. В ході сварок вони взаємно ображають один одного, що негативно впливає на їх здоров'я. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сім'я їх розпалася і зберегти шлюб не можливо, тому його необхідно розірвати. Позивачка у судовому засіданні свій позов підтримала ,просить його задовольнити,оскільки вона наполягає на розірванні шлюбу.Наданий термін для примирення не дав ніяких результатів,відповідач не приймав мір для примирення і збереження сім"ї,інколи приїздив,однак з ними не проживав.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав,не згоден на розірвання шлюбу.З яких причин він не згоден він суду не буде пояснювати.Які міри для примирення він приймав сказати не може. Вислухавши сторони та дослідивши інші докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони відповідно до копії свідоцтва про шлюб перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року (а.с. 3) та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідно до ухвали суду від 19 лютог 2015 року суд вживав міри для збереження сім'ї та надавав сторонам строк для примирення терміном в три місяці за клопотанням відповідача, однак після його спливу сторони так і не примирились та позивачка наполягає на розірванні шлюбу.Відповідач не згоден на розірвання шлюбу,однак причин своєї незгоди суду відмовився пояснити, протягом наданого для примирення строку мір для збереження сім"ї не приймав, не завив клопотання про надання строку для примирення. За таких обставин суд вважає,що спільне життя сторін не склалося,прийняті судом міри для збереження сім"ї шляхом надання терміну для примирення не дали ніяких результатів, а тому вбачається, що шлюбні відносини сторін фактично припинені. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи докази суд приходить до обґрунтованого і переконливого висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін, оскільки подружжя фактично припинило сімейні відносини, позивачка підтримувати їх у подальшому намірів не має, на примирення не згодна, спору про майно не має. Суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою і вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини ,оскільки збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах,на почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,що є морально-правовою основою шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved