Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування: Захарівська селищна рада Захарівського району Одеської області, Захарівська районна державна адміністрація Одеської області., в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 01 червня 2011 року у справі № 2-83/2001, і стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання дочки, аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили до повноліття дочки, тобто по [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування суми індексації аліментів на утримання дочки, за період з 01.05.2011 року по 29.02.2020 року в сумі 13 382 грн. 83 коп; визначити боржнику [PERSON] за виконавчим листом № 2-83/2011 виданим 13.07.2011 року Фрунзівським районним судом Одеської області, розмір заборгованості за аліментами станом на 29.02.2020 року в сумі 58 595 грн. 33 коп; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки, за період з 14.04.2011 року по 29.02.2020 року в сумі 58595 грн. 33 коп; стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки, за період з 01 січня 2018 року по 29 лютого 2020 року в сумі 58 595 грн. 33 коп; позбавити відповідача, батьківських прав щодо дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] в [ADDRESS] від матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач з липня 2010 року з нею та дитиною не проживає, не сплачує аліменти з квітня 2011 року та їх індексація не проводилась у зв`язку з чим фактичний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 01.03.2020 року складає 58595,33 грн., а не 45202,50 грн. за розрахунком виконавчої служби; розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року становить 65331.52 грн. 52 коп. та підлягає стягненню в межах 100 відсотків заборгованості, тобто 58595,33 грн. Стверджує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у тому, що після того як він у липні 2010 році залишив сім`ю, то жодного разу з дитиною не зустрічався і не бачився, будь-якими засобами зв`язку з нею не спілкувався, дитячий садок та школу не відвідував, на батьківських зборах присутній не був, з днем народження не вітав і подарунків не дарував, аліменти не сплачує, справами її освіти і здоров`я не займається. Оскільки відповідач не сплачує аліменти, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом в якому просить змінити розмір аліментів, стягнути суму індексації по аліментам, стягнути заборгованість зі сплати аліментів та пеню, та позбавити останнього батьківських прав. Позивач у судове засідання не з`явилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі (а.с. 54). Відповідач [PERSON] у визначений в ухвалі суду від 08.09.2020 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Представник відповідача Овруцького районного відділу державної виконавчої служби (далі - відділ ДВС) у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу без участі представника відділу. Зазначає, що постановою від 26.07.2011 року було відкрито виконавче провадження за зазначеним у позові виконавчим листом, проте відповідач на виклик у цей день не з`явився, були накладені арешти на його майно, оскільки пенсію він не отримував і ніде не працював, рахунків і транспортних засобів не мав і платником податків в органах ДФС не перебував. 06.03.2018 року постановами державного виконавця відповідача було обмежено у праві виїзду на межі України, праві полювання і керування транспортними засобами, користування зброєю. 07.03.2018 року було здійснено виїзд на місцем його проживання в селі Велика Чернігівка Овруцького району Житомирської області та зі слів родичів встановлено, що відповідач більше 10 років проживає в Росії, але де саме невідомо. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 17.04.2018 року у справі № 286/1074/18 відповідача було оголошено у розшук (а.с. 59-61). Представник органу опіки та піклування Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився до матеріалів справи додав заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 47). Представник органу опіки та піклування Захарівської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився до матеріалів справи додав заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 64). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Управління ДМС України у Житомирській області від 07 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого на підставі актового запису за № 2 складеного 04 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, [INFO] в [ADDRESS] народилась [PERSON] (далі - дитина), батьками якої вказана позивачка і відповідач [PERSON] (а.с. 9). Заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 01 червня 2011 року у справі № 2-83/2001 з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття; а також на утримання самої позивачки у розмірі 300 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2011 року і до досягнення дитиною трьох років. При визначені розміру аліментів суд виходив з того, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач ніде офіційно не працює і джерело його доходів невідоме (а.с. 10-11). Ухвалою цього суду від 16 серпня 2011 року призначалась до розгляду на 05 вересня 2011 року заява відповідача [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення, яке набрало законної сили (а.с. 12). За розрахунком відділу ДВС на його виконанні перебуває виданий на підставі вказаного судового рішення виконавчий лист № 2-83/2011 від 13.07.2011 року, за яким відповідач не сплачує аліменти з квітня 2011 року по лютий 2020 року і станом на 01.03.2020 року сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складає 45202,50 грн.. У цьому розрахунку розмір аліментів по серпень 2018 року визначається у розмірі 300 грн. на місяць, а з вересня 2018 року - у розмірі 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до вимог частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (в редакції Закону України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»), якими такий розмір аліментів був визначений як мінімальним гарантованим на одну дитину (а.с. 13-19). За довідкою № 1296 від 10.03.2020 року Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області, дитина на теперішній час проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні разом із сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). За довідкою № 17 від 06.03.2020 року комунального некомерційного підприємства «Захарівська центральна районна лікарня», позивачка працює і за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року їй була виплачена заробітна плата у загальній сумі 26150,64 грн. або 4358,44 грн. на місяць (а.с. 26). За довідкою комунального підприємства «Захарівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 452 від 01.06.2020 року, дитина є здоровою і догляд за нею здійснює позивачка (а.с. 27). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивачки, складеним 10.03.2020 року комісією Захарівської селищної ради, дитина проживає разом з позивачкою, сестрою 1994 року народження і братом [INFO]; умови для проживання та навчання дітей задовільні; комісією підтверджено факт відсутності та участі батька у вихованні дитини (а.с. 28). За висновком психолога комунального закладу «Захарівський навчально-виховний комплекс» після бесіди з дитиною від 06.03.2020 року, роль батька у вихованні дитини не прослідковується, зі слів дитини, батька майже не бачила і до нього не виявляє емоційної прив`язаності. Батько поряд не проживає та участі у вихованні та житті дитини не приймає. Відзначено на тлі переваги матері та сестри повну відмову дитини від контактів з батьком, який не відіграє провідної ролі у житті дитини (а.с. 29). Відповідно до характеристики дитини вказаного закладу від 13.03.2020 року, батько з родиною не проживає, участі у житті та вихованні дитини не приймає, за 4 роки навчання не цікавився її шкільним життям та жодного разу не відвідував школи і дитина про нього ніколи нічого не говорить (а.с. 30). За випискою № 509 від 11.06.2020 року комунального підприємства «Захарівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» з історії розвитку дитини, зазначено про перенесені дитиною хвороби та амбулаторне лікування з позивачкою, проведення планових медичних оглядів та щеплень дитини за участі позивачки (а.с. 32). Оцінюючи зазначені вище та встановлені судом обставини, суд виходить з наступних положень Сімейного кодексу України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141); батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180); при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 1 ст. 182); розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192); розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195). Виходячи з наведених вище положень законодавства та встановлених судом фактичних обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину і щодо вимог про збільшення розміру аліментів на дитину, визначених у розмірі 300 грн. на місяць за судовим рішеннямФрунзівського районного суду Одеської області від 01 червня 2011 року у справі № 2-83/2011 року, то вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. На день винесення вказаного судового рішення, статтею 21 Закону України „Про Державний бюджет на 2011 рік" було встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком до 6 років: з 1 квітня - 832 гривні, з 1 жовтня - 853 гривні, з 1 грудня - 870 гривень. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Наведені обставини надають підстави для збільшення розміру аліментів, а при визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує, відсутність інформації щодо доходів відповідача та його сімейного стану та з урахуванням наведених обставин щодо суттєвого збільшення розміру прожиткового мінімуму визначає у розмірі 2000 грн. розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання дитинита який підлягає щорічній індексації відповідно до закону. Щодо вимог про індексацію розміру аліментів за вказаним судовим рішенням, визначення заборгованості за аліментами та їх стягнення, то суд виходить з того, що чинна на час ухвалення рішення редакція частини 2 статті 184 Сімейного кодексу України визначала, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Правовою позицією Верховного Суду України було визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з п. 8 ст. 8 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України від 3 липня 1991 р. № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-113цс13). З 12 червня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року № 1368-VIII, яким внесенні відповідні зміни до ст. 2 вказаного Закону. Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено наступне: індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2); індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (ст. 3); індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року у розмірі 103 відсотка відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII); підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ст. 4); у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін (ст. 6). Позивачкою наданий розрахунок індексації розміру аліментів, який на думку суду відповідає зазначеним вище вимогам законодавства - індекси інфляції визначені згідно інформації на офіційному сайті Державної служби статистики України; наведений по періодам розмір прожиткового мінімуму встановлений чинними у цей період законами про Державний бюджет на відповідний рік та індексація нарахована в межах цього прожиткового мінімуму. Згідно цього розрахунку, визначено за період з 14.04.2011 року по 29.02.2020 року щомісячний розмір аліментів з урахуванням індексації та її загальний розмір в сумі 13382,83 грн., розмір заборгованості відповідача за аліментами, який фактично становив на 01.03.2020 року 58 595,33 грн. Оскільки, описаний у цьому рішенні розрахунок відділу ДВС щодо заборгованості по аліментах не враховує передбаченої законом індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, то суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру цієї заборгованості за судовим рішенням та її стягнення станом на 29.02.2020 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки. В частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд виходить з положень ч. 1 ст. 196 СК про те, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, зазначеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, визначено наступне: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивачкою наданий розрахунок, за яким визначено розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року, який становить 65331.52 грн. 52 коп., проте підлягає стягненню в межах 100 відсотків заборгованості, тобто 58595,33 грн.. Суд вважає цей розрахунок таким, що відповідає відомостям розміру належних до сплати відповідачем [PERSON] аліментів та наявності заборгованості, які містяться у розрахунку відділу ДВС, а також відповідає зазначеним вище вимогам законодавства та судовій практиці. Винуватість відповідача [PERSON] у виникненні вказаної заборгованості підтверджена інформацією відділу ДВС щодо тривалої несплати ним аліментів на дитину, незважаючи на його розшук та застосування до нього передбачених законом засобів впливу. Частиною 1 статті 164 СК визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Частинами 4 і 5 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Захарівською районною державною адміністрацією Одеської області, як органом опіки та піклування, 04 грудня 2020 року наданий позитивний висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини, що не суперечить і відповідає інтересам дитини. У висновку зазначено, що батько дитини дуже довгий час постійно проживає в іншій місцевості, залишивши малолітню дочку на виховання та аліментів на дитину, станом на 01.03.2020 року сукупний розмір заборгованості складає 45202,50 грн.. Дитина проживає разом зі своєю матір`ю і перебуває на її повному утриманні та догляді, батько з родиною не проживає, участі у житті та вихованні доньки не приймає і за 4 роки навчання не цікавився шкільним життям дитини та жодного разу не відвідував школи, про тата дитина ніколи нічого не говорить і наявний дефіцит уваги до неї з боку батька. Щодо батька відсутня інформація про його матеріальний стан або витрату ним працездатності чи наявність у нього неповнолітніх або непрацездатних осіб, яких він зобов`язаний утримувати за законом, а він ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться її життям та долею, фізичним, розумовим, культурним та духовним розвитком, не займається її підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. За письмовими свідченнями сусідів матері дитини, батько самоусунувся від виховання дитини і виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє про неї батьківської турботи. Батько не інформував службу про обставини, які перешкоджають йому виконувати свої батьківські обов`язки (а.с. 74). Позов в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини підлягає задоволенню, оскільки на підставі наданих позивачкою належних, допустимих та достовірних доказів судом встановлено наявність для цього підстав щодо його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення відносин між батьком і дочкою; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, оскільки наявна винна поведінка відповідача [PERSON] та свідоме нехтування ним своїми обов`язками, оскільки за віком і станом здоров`я, сучасними технічними можливостями для аудіо та відео-спілкування між людьми у нього наявні усі можливості для сумлінного виконання своїх батьківських обов`язків незалежно від місця його проживання, а тому змінити його поведінку у кращу сторону неможливо. Частиною 4 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Позивачка у своїй заяві посилається на те, що після того як [PERSON] у липні 2010 році залишив сім`ю, то жодного разу з дитиною не зустрічався і не бачився, будь-якими засобами зв`язку з нею не спілкувався, дитячий садок та школу не відвідував, на батьківських зборах присутній не був, з днем народження не вітав і подарунків не дарував, аліменти не сплачує, справами її освіти і здоров`я не займається. Відповідно до вказаних процесуальних норм, на відповідача [PERSON] лягає тягар доведення виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини, проте він таких доказів не надав, що є підставою для задоволення позову в частині його позбавлення батьківських прав щодо дитини. Оскільки, позивачка понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав 840,80 грн. та звільнена від сплати судового збору за вимогами щодо аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - то з відповідача [PERSON] на її користь необхідно стягнути понесені нею витрати, а також стягнути з нього на користь держави судові витрати, від сплати яких була звільнена позивачка. Розмір цих витрат визначається за 4 вимогами майнового характеру (зміна розміру аліментів, стягнення індексації, заборгованості по аліментам та пені за їх несплату) у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3363,20 грн. (840,80грн. х 4) та за одну вимогу немайнового характеру (визначення розміру заборгованості у розмірі 840,80 грн., що у загальній сумі буде становити 4204 грн.

Outcome: partial