Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

21.12.2018 позивач звернувся до суду з позовом просив стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги, що утворилися за період з 09.12.2016 по 30.09.2018 у розмірі 5942,25 грн., а саме за утримання будинку в розмірі 1914,15 грн., за електроенергію в розмірі 233,49 грн. та 9, 73 грн. - дворове освітлення, за опалення в розмірі 3757,88 грн., 3% річних в розмірі 341,39 грн. та інфляційну складову у розмірі 589,73 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» здійснює з 09.12.2016 обслуговування та експлуатацію збудованого із залученням коштів фізичних та юридичних осіб житлового будинку з об`єктами соціально - культурного призначення по [ADDRESS] . [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що 09.12.2016 між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» та договір « Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території». Крім того, 03.06.2016 між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та ПАТ «Київенерго» було укладено договір «Про постачання електричної енергії», а тому [PERSON] є споживачем електричної енергії. Зазначає, що за період з 09.12.2016 по 30.09.2018 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 5942,25 грн., 3% річних у розмірі 341,39 грн. та інфляційної складової суми боргу у розмірі 589,73 грн. В добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. 21.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 24.12.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 07.05.2019 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Вважає, що позивачем не підтверджено статус виконавця житлово - комунальних послуг. Зазначає, що не визнає спірну заборгованість за електроенергію, оскільки жодного договору на постачання останньої не укладав. Крім того, відповідач заперечує проти нарахувань заборгованості за послуги з опалення, оскільки позивачем не надано до суду тариф на опалення для будинку та не погоджено методи обчислення кількості теплоти на нарахування. Вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обгрунтування пред`явленого позову. Вказує, що ним 05.04.2019 було сплачено на рахунок позивача 1941,15 грн. по договору утримання будинку. Просить відмовити в його задоволенні. 21.05.2019 до суду представником позивача надано відповідь на відзив. Вважає, що факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг не є підставою звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначає, що доводи відповідача не є огрунтованими та не спростовуються матеріалами справи. Разом з цим, при ухваленні рішення у даній справі вважає за можливе врахувати надані відповідачем квитанції про сплату заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території після подання позову та відкриття провадження у справі. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.25). Відповідно до наказу ПАТ «Холдингова компанія Київміськбуд» про передачу на обслуговування і експлуатацію житлових будинків, ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» є експлуатуючою організацією на житлові будинки № 1, 2 з об`єктами соціально - культурного призначення по [ADDRESS] (а.с.26-28). Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2016 між ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» та договір «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території». Підпунктом 1 пункту 12 Договору «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» встановлено, що відповідач зобов"язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором утримання строк, який визначений пунктом 6 Договору утримання та містить умову, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі за цим Договором вносяться Відповідачем на поточний рахунок позивача не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. У Договорі «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» підпунктом 1 пункту 17 Договору встановлено, що Відповідач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк, який визначений умовами пунктів 9 та 11 Договору опалення, відповідно до яких розрахунковим періодом є календарний місяць, а кінцева оплата Відповідачем за опалення проводиться до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому спожиті послуги в опалювальний період за квитанцією, що включає вартість: - центрального опалення - згідно фактичних показників індивідуального лічильника; - частки Споживача за опалення місць загального користування - згідно окремого лічильника теплової енергії для опалення місць загального користування або за його відсутності, згідно розрахунку за Методикою із застосуванням формул, передбачених в додатку № 1 до цього Договору; - та розмір здійсненого в попередньому місяці авансового платежу та розмір авансового платежу наступний місяць. Крім того, для забезпечення Будинку електроенергією ТОВ «Управлінська компанія «Житло - сервіс» було укладено договір з ПАТ «Київенерго» «Про постачання електричної енергії» від 03.06.2016 № 63272 з додатковою угодою від 29.11.2016. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період часу з 09.12.2016 по 30.09.2018 складає 4001,10 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, посилання відповідача на невизначеність статусу позивача та як наслідок надання житлово - комунальних послуг не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. Частиною 2 та частиною 6 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції на час укладання Договорів) встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, а особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, асі залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Частиною 1 статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час укладання Договорів) встановлено, що управитель має право укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом та контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг, а пунктами 1 та 5 частини ; статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 7 «Правила користування житловими приміщеннями і гуртожитками», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, (із внесеними змінами та доповненнями) надалі - Правила користування), встановлено, що споживач (власник приміщення) зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач не погоджується з тарифами електричної енергії та розрахунком заборгованості, про що слід зазначити наступне. Механізм нарахування встановлений та регулювався «Правилами користування електричною енергією», затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 N28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N 417/1442 (із змінами), а розрахунки проводились за тарифами, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 лютого 2015 року N220, зареєстрованої в МЮ України 02 березня 2015 за N 234/26679. Як вбачається з поданого відповідачем відзиву, останнім 05.04.2019 було сплачено заборгованість за утримання будинків на прибудинкових територій у розмірі 356,63 грн. згідно дублікту квитанції № 0.0.1316634928.1 від 05.04.2019, у розмірі 1156,00 грн. згідно дублікту квитанції № 0.0.1316634928.1 від 05.04.2019, у розмірі 427,00 грн. згідно дублікту квитанції №0.0.1316634928.1 від 05.04.2019, а всього на суму 1939, 63 грн. (а.с.183-185). У своїй відповіді на відзив позивач підтримав свої позовні вимоги за виключенням суми стягнення за договором «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» у розмірі 1939, 63 грн., які були сплачені відповідачем після подання позовної заяви до суду та відкриття провадження по справі. А тому суд вважає за необхідне врахувати вказану суму при визначенні загальної заборгованості, яка була сплачена відповідачем в рахунок погашення спірної заборгованості після пред"явлення позову, тобто у розмірі 1939,63 грн.( 1941,15-1939, 63 грн.=1,52 грн.) . З огляду на те, що позивачем не подано заяву про відмову у позові в частині вимог у сумі 1939,63 грн., як і не подано заяву про зменшення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» у розмірі 1,52 грн. Щодо наданих відповідачем квитанцій (платежі з карткового рахунку) на суму 515, 95 грн сплачені 07.12.2017 ( а.с.189), на суму 561, 92 від 23.03.2018 ( а.с.190), 855,00 грн. від 26.02.2018 ( а.с. 191) , 585, 58 грн. від 21.05.2018 ( а.с.192), 731,25 грн. від 12.01.2018 ( а.с. 193) слід зазначити, що вказані платежі враховані позивачем при визначенні спірної заборгованості при звернення до суду (а.с.32). Оскільки судом було встановлено, що відповідач є балансоутримувачем, управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку будинку [ADDRESS] , які були надані відповідачу, яка є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, при цьому, останній зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Житло-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4002,62 грн., які складаються з: заборгованості по утриманню будинку відповідно до договору «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території`у розмірі 1,52 грн., заборгованості за електроенергію в розмірі 233,49 грн. та заборгованості за дворове освітлення в розмірі 9, 73 грн., заборгованість за опалення в розмірі 3757,88 грн. Вказаний розмір заборгованості, відповідачем не спростовано. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до наданого представником позивача у позовній заяві розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання складає 341,39 грн. та 589,73 грн. відповідно. Вказаний розрахунок приймається судом, як такий, що узгоджується з матеріалами справи та вимогами чинного законодавства. Виходячи з принципу диспозитивності, відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 09.12.2016 по 30.09.2018 в розмірі 4002, 62 грн., 3% річних у розмірі 341,39 грн. та інфляційну складову у розмірі 589,73 грн. З урахуванням наведеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло - сервіс» підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, суду надано не було. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки відповідачем частково задоволено вимоги позивача після пред"явлення позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі в порядку ч.3 ст.142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial