Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулась в суд із позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 01 серпня 2014 року, на 7/8 часток земельної ділянки площею 6,08 гектарів, кадастровий номер 3522885000:02:000:0282, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері [PERSON], померлої 01 серпня 2014 року, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,08 гектарів, кадастровий номер 3522885000:02:000:0282, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. 04 грудня 2008 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено Полтавською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, за реєстром №119. Згідно заповіту на випадок своєї смерті мати зробила таке розпорядження: усі її права та обовязки, які їй належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла: їй-дочці [PERSON], [INFO]. Крім того, право на обов'язкову частку у спадщині померлої матері має також син [PERSON], що узгоджується із вимогами ст. 1241 ЦК України. Постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 [PERSON] від 07 травня 2015 року відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 4 грудня 2008, Полтавською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, за реєстром №119, після смерті матері [PERSON], померлої 1 серпня 2014 року, на 7/8 часток земельної ділянки площею 6,08 гектарів, кадастровий номер 3522885000:02:000:0282, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Зазначено, що в наданому державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-КР 031232, виданого 16 жовтня 2001 року Полтавською сільською радою народних депутатів Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №282, має місце підчистка у прізвищі [PERSON]. Факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КР 031232, виданий 16 жовтня 2001 року Полтавською сільською радою народних депутатів Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №282 на земельну ділянку площею 6,08 гектарів, кадастровий номер 3522885000:02:000:0282, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на імя [PERSON] фактично належить [PERSON], яка померла 01 серпня 2014 року підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.03.2015 року, уточненим розрахунком нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 23.04.2015 року на прізвище " Стеценко Анастасії Маркелівна. За зазначених підстав не може реалізувати своє право на спадщину, в звязку з чим вимушений звернутись до суду. \~В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила \~задовольнити. \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Треті особи Полтавська сільська рада, відділ Держземагенства в Компаніївському районі Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області, їх \~представники \~в судове \~засідання \~не \~з»явились, \~повідомлялись. Від представників Полтавської сільської ради, відділу Держземагенства в Компаніївському районі Кіровоградської області надійшли, через канцелярію суду, заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо заявлених вимог не заперечували. \~\~Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи (в тому числі оглянувши копію спадкової справи, яка витребовувалась від нотаріальної контори), суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено: 21 серпня 1947 року народилась [PERSON], батьками якої вказано: батько [PERSON], мати [PERSON]. 29 березня 1978 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 18 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 4 та \~її \~прізвище було змінено на \~- [PERSON]. [PERSON] на підставі рішення сесії Полтавської сільської ради від 16 серпня 2001 року №79 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,08 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Полтавської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 16 жовтня 2001 року видано державний акт ІV-КР № 031232 на право приватної власності на землю. 04 грудня 2008 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Полтавською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №119. Згідно заповіту [PERSON], яка народилася 28 березня 1919 року в с. Капустіне, Шполянського району, Черкаської області, попередньо ознайомлена з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, діючи вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного так і психічного, не страждаючи на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не обмежений у встановленому порядку у праві укладати правочини, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усі її права та обовязки, які їй належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла: дочці [PERSON], [INFO]. 01 серпня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серія І-ОЛ №194712 виданим 02 серпня 2014 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до постанови державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори №2 [PERSON] від 07.05.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 4 грудня 2008, Полтавською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, за реєстром №119, після смерті матері [PERSON], померлої 1 серпня 2014 року, на 7/8 часток земельної ділянки площею 6,08гектарів, кадастровий номер 3522885000:02:000:0282, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. В наданому державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-КР 031232, виданого 16 жовтня 2001 року Полтавською сільською радою народних депутатів Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №282, має місце підчистка у прізвищі [PERSON]. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення ( ст. 1241 ЦК України). Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Пунктом 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року передбачено, що всі записи в державному акті мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. У відповідності до ст. 47 Закону України Про нотаріат та п.1 глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України (затвердженого наказом МЮУ№296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого 22.02.12 року за № 282/20595), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства, або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Згідно пункту 4.15.п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, \~видача свідоцтва про право \~на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих \~документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно п.4.20 п.4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та витягу з Державного земельного кадастру. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3501661262015, виданого 04.03.2015 року відділом Держземагенства в Компаніївському районі Кіровоградської області підтверджується факт того, що земельна ділянка площею 0,0807 гектарів належить [PERSON] на праві власності на підставі Рішення органу місцевого самоврядування Полтавської сільської ради 16.08.2001 №79, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 16.10.2001 ІV-КР 031232. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частина 2 ст. 373 ЦК України, передбачає, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно Уточненого розрахунку ДП Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землоустрою за №2559 від 23.04.2015 року проіндексована нормативна грошова оцінка на 01.01.2015 року земельної ділянки, яка передана у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, становить 180 648 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, в силу ст.88 ЦПК України, ст.5 Закону "Про судовий збір", судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved