Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якій посилається на самовільне захоплення ними частини належної позивачеві земельної ділянки, встановлення на ній паркану та частини будинку сусідами, просив наступне: - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельної ділянкою площею 0,2012 га, кадастровий номер 3223188401:01:012:0015, що находиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом демонтажу кам'яного паркану та фундаменту під ним; - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельної ділянкою площею 0,2012 га, кадастровий номер 3223188401:01:012:0015, що находиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом демонтажу кам'яного паркану, частини будинку та фундаментів під ними; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Відповідачами [PERSON], [PERSON] було подано зустрічний позов, в якому вони посилаються на невідповідність історично існуючих фактичних меж суміжних земельних ділянок межам за державними актами, просять наступне: - встановити зовнішні межі земельної ділянки, належної на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 118183, кадастровий номер 3223188401:01:012:0022 площею 0,0627 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за фактичним використанням земельної ділянки; - встановити зовнішні межі земельної ділянки, належної на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 051082, кадастровий номер 3223188401:01:012:0015 площею 0,2012 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за фактичним використанням земельної ділянки; - встановити зовнішні межі земельної ділянки, належної на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304105, кадастровий номер 3223188401:01:012:0008, та договору купівлі-продажу реєстр. № 984, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за фактичним використанням земельної ділянки. Під час судового розгляду ухвалою суду від 05.06.2014 року вказані позови були об'єднані із іншою цивільною справою, в межах якої [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], в якому посилаючись на виготовлення державного акту на ім'я відповідача із порушенням чинного законодавства та включення до його меж частин належних їм фактично земельних ділянок просили визнати недійсним (скасувати) державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 051082, виданий відділом Держкомзему м.Українка Обухівського району 05 жовтня 2010 року як такий, що містить технічні помилки та порушує права суміжних землекористувачів. В судовому засіданні представник первісного позивача [PERSON] підтримав первісний позов в повному обсязі, заперечив проти інших позовів повністю, посилаючись на порушення права позивача як власника земельної ділянки, самовільне зайняття ними частини належної йому земельної ділянки, межі якої встановлені державним актом, існують накладки суміжних ділянок, його довірителю чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки частина ділянки знаходиться фактично у користуванні сусідів, моральна шкода виразилась у душевних стражданнях через неможливість ремонту будинку та необхідністю додаткових витрат. Представники [PERSON] [PERSON], [PERSON] проти первісного позову заперечили повністю, інші позови підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що три земельні ділянки розташовані послідовно поруч, при виготовленні державного акту [PERSON] було включено до меж його земельної ділянки частини ділянок, які фактично перебували і перебувають у користуванні суміжних землевласників, однак він відмовляється зробити інвентаризацію та встановити межі всіх ділянок по історичному користуванню з 1990-х років, спірний державний акт виготовлено на підставі технічної документації, в якій немає ряду обов'язкових документів, межі не погоджувались із сусідами, паркани встановлено за фактичним землекористуванням, будь-яких прав [PERSON], який проживає у іншій державі сусіди не порушували. Представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проти первісного позову заперечила повністю, інші позови підтримав в повному обсязі, посилаючись на аналогічні обставини, а також на те, що сусіди жодного разу не бачили і не говорили із [PERSON], який порушує правила добросусідства, виданий йому акт не відповідає фактичному землекористуванню. Представник третьої особи Халеп'янської сільради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи управління Дежкомзему в судове засідання повторно не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний та зустрічний позов, позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок. Так, [PERSON] належить ціла земельна ділянка площею 0,2012 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223188401:01:012:0015, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 051082, який виданий 12.05.2011 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2006 року, з відміткою від 11.11.2011 року про перехід права власності на 49/60 частин на підставі договору купівлі-продажу, договорами купівлі-продажу від 07.11.2011 року, витягами про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, технічною документацією та іншими матеріалами справи. Межі належної [PERSON] земельної ділянки встановлені 11.07.2012 року, що підтверджується актом про передачу на зберігання межових знаків власнику. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,19 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223188401:01:012:0008, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ № 304105, договором купівлі-продажу від 27.02.2006 року, технічною документацією та іншими матеріалами справи. На вказаній ділянці знаходиться належний [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами, паркан побудовано з дозволу сільради, що підтверджується рішенням виконкому сільради, договором купівлі-продажу будинку від 27.02.2006 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] має у власності цілу земельну ділянку площею 0,0627 га, кадастровий номер 3223188401:01:012:0022, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 118183, виданим 15.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2006 року, з відміткою про перехід права власності на ? частину земельної ділянки на підставі договору дарування від 25.05.2010 року, державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 116185, виданим 21.11.2001 року на підставі договору дарування від 25.05.2010 року договором купівлі-продажу від 03.08.2006 року, договором дарування від 25.05.2010 року, витягами про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, технічною документацією та іншими матеріалами справи. На вказаній земельній ділянці знаходиться належний [PERSON] житловий будинок із прибудинковими будівлями і спорудами, що підтверджується рішенням Халеп'янської сільради, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договором про дарування від 25.05.2010 року, свідоцтвом про право власності, технічним паспортом, фототаблицями, іншими матеріалами справи. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1850 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 033870, довідкою управління земельних ресурсів. Судом встановлено, що координати і межі належної [PERSON] згідно державного акту земельної ділянки накладаються частково на земельні ділянки, які перебувають у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] та є частиною належних їм на праві власності відповідних земельних ділянок згідно виданих на їх ім'я державних актів, що підтверджується абрисом меж земельної ділянки, поясненнями інженерів-землевпорядників, схемами розташування, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, план-схемою існуючої межі відносно кадастрової інформації на фотоплані, фототаблицями, висновком експерта № 2-12/11 від 12.11.2014 року, іншими матеріалами справи. При цьому накладень меж суміжних ділянок по фактичному користуванню немає, а частина зазначеної у державному акті на ім'я [PERSON] земельної ділянки фактично включає дорогу загального користування по вул. Шевченка в с.Халеп'я, фактичне землекористування сторонами належними їм ділянками здійснюється в постійно існуючих межах, які зберігаються незалежно від зміни власників ділянок більше двадцяти років, що підтверджується листом Халеп'янської сільської ради від 08.04.2014 року, актом земельної комісії, листом управління Держземагенства, фототаблицями, свідоцтвами про народження, свідоцтвами про право на спадщину, договорами, висновком експертизи. Зокрема, згідно висновку проведеної у справі судової земельно-технічної експертизи фактичні межі суміжних земельних ділянок кадастрові номери 3223188401:01:012:0015, 3223188401:01:012:0022, 3223188401:01:012:0008, в натурі (на місцевості) не відповідають межам, зазначеним в правовстановлюючих документах; відповідно до кадастрових планів вказаних ділянок накладення їх меж згідно правовстановлюючих документів відсутнє, технічна документація із землеустрою не відповідає окремим вимогам законодавства; на земельній ділянці [NUMBER] належній [PERSON] (кадастровий номер 3223188401:01:012:0015), знаходяться наступні будівлі та споруди, що відносяться до суміжних земельних ділянок [NUMBER] (кадастровий номер 3223188401:01:012:0022) та [NUMBER] (кадастровий номер 3223188401:01:012:0008): частина будинку [NUMBER] (власник [PERSON].), площа частини будинку, що знаходиться на ділянці [NUMBER] становить 7 кв.м., частина огорожі з металевих листів та металевої сітки лівої та центральної меж земельної ділянки [NUMBER] довжиною 37,6 м, кам'яна огорожа з дерев'яним заповненням правої та центральної меж земельної ділянки [NUMBER] довжиною 66 м; площі частин земельної ділянки, належної [PERSON], які фактично знаходяться в межах суміжних земельних ділянок [NUMBER],200 становлять: 62 кв.м. (зі сторони правої межі ділянки [NUMBER]) знаходиться у фактичних межах ділянки [NUMBER] (власник [PERSON]), 85 кв. м (зі сторони лівої межі ділянки [NUMBER]) знаходиться у фактичних межах ділянки [NUMBER] (власник [PERSON].). Між сторонами виник спір щодо суміжного землекористування, що підтверджується матеріалами переписки сторін із органами державної влади, листами інспекції Держархбудконтролю, Халеп'янської сільради, управління Держземагенства, фототаблицями. При наданні правової оцінки всім трьом позовам суд враховує наступне. Згідно п.п. „а","б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на належні їм земельні ділянки в [ADDRESS] ніким не оспорювалось, в тому числі [PERSON] в межах цього позову, підтверджується чинними і не оспореними правовстановлюючими документами, тому враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та приписи ч.2 ст.328 ЦК України вважається набутим правомірно. Поряд з тим, право власності первісного позивача [PERSON] є оспорюваним, оскільки в межах цієї справи вирішується позов [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], тому суд повинен надати правову оцінку обставинам набуття ним права власності. Під час виготовлення оспорюваного державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 051082, виданий на ім'я [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,2012 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223188401:01:012:0015, було порушено вимоги чинного законодавства. Так, складена ТОВ «Земельно-кадастровий офіс» технічна документація, на підставі якої було складено цей державний акт не відповідає п.1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженій наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року із наступними змінами, в частині відсутності в складі технічної документації заяви власника землі або землекористувача про складання державного акта; збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів; відомостей обчислення площі земельної ділянки; відомостей обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікації земельних угідь згідно з формою 6-зем; а також п.1.14 зазначеної Інструкції в частині відсутності в Акті про передачу межових знаків на зберігання від 20.03.2007 року підпису представника районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи. Крім того, при видачі оспорюваного державного акту до складу належної [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] було включено частину земельних ділянок, які на той час вже перебували у власності інших осіб - суміжних землевласників ділянок [NUMBER],200, тобто частина земельної ділянки не була вільною, знаходилась у володінні та користуванні інших осіб, у встановленому законом порядку не вирішувалось питання про вилучення відповідних площ земельної ділянки у фактичних користувачів. Таким чином, державний акт на ім'я [PERSON] був виданий із грубими порушеннями чинного законодавства, а включення до нього частини земельної ділянки та прибудинкових спору, набутих у власність [PERSON] з дотриманням чинного законодавства, порушує її права власника. За таких обставин, доводи позову [PERSON] про неправомірність набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку знайшли підтвердження під час судового розгляду. Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, застосування інших, передбачених законом, способів. Суд вважає, що захистити права та законні інтереси [PERSON] в судовому порядку можливо шляхом визнання державного акту про право власності на земельну ділянки на ім'я [PERSON] недійсним, оскільки він виданий з порушенням законодавства, що не виключає можливості для подальшого виготовлення правовстановлюючого документу на землю у встановленому законом порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку слід задовольнити. Оцінюючи позовні вимоги [PERSON] суд враховує, що накладок належної йому земельної ділянки із належною [PERSON] земельною ділянкою немає, ці ділянки не є суміжними, знаходяться по різні сторони від належної [PERSON] земельної ділянки, що підтверджується план-схемами, висновком експертизи. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що при видачі оспорюваного державного акту не було порушено передбачені законом права та законні інтереси [PERSON], зважаючи на фактичні обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення його позовних вимог. Первісні позовні вимоги грунтуються на доводах про наявність порушень законних прав та інтересів [PERSON] як власника земельної ділянки, які він просив захистити шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, однак такі твердження не знайшли підтвердження у судовому засіданні, оскільки суд прийшов до висновку, що правовстановлюючий документ на землю йому було видано протиправно, державний акт на право власності на земельну ділянку судом визнаний недійсним, інші позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про усунення перешкод у користуванні ділянкою, тому правових підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Частинами 1,2 статті 107 ЗК України встановлено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Погоджених дій сторін щодо встановлення чи відновлення меж суміжних ділянок по даним земельно-кадастрової документації чи іншим чином в межах цієї справи судом не встановлено, належні і допустимі докази встановлення межових знаків згідно законодавства та з дотримання прав всіх суміжних землевласників - сторін по справі в матеріалах справи відсутні. Чинним законодавством не передбачено повноважень суду на встановлення меж земельних ділянок, тому обраний за зустрічним позовом спосіб захисту порушених прав суміжних землевласників не відповідає законодавству, тому підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Встановивши дійсний характер правовідносин сторін, розглянувши справу в межах визначених позивачами предметів спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] як на підставу для задоволення свого позову, знайшли підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню. Понесені [PERSON] судові витрати, в тому числі витрати на оплату судового збору та залучення експерта, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню відповідачем за її позовом - [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved