Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в особі органу опіки та піклування Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що до 13.10.2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка після розлучення і до сьогодні мешкає з ним. Домовленості стосовно місця помешкання дитини не встановлено, [PERSON], як зазначає позивач, якому дана інформація відома зі слів матері відповідачки, мешкає у Вірменії, долею доньки [PERSON] не цікавиться, у відповідачки створено нову сім»ю, жодного разу з моменту від'їзду мати не відвідувала доньку. При цьому позивач зазначає, що всі необхідні умови для виховання дитини він облаштовує та ростить доньку в любові та злагоді. В зв'язку з цим просить суд позбавити батьківських прав відповідачку. В судовому засіданні позивач та його представники наполягали на задоволенні позовних вимог, просили суд розглядати справу за відсутності відповідачки. Відповідачка належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду або її представник в судові засідання не з'явились, про належність повідомлення свідчать зворотні поштові повідомлення відповідачів та явочні листи. Суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у листопаді 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачів належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, вказала суду, що покладається на розсуд суду та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 жовтня 2010 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 13 травня 2009 року), яка на момент розгляду справи проживає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру, виданого 07.06.2006 року власником даного житла є [PERSON]. Згідно з поясненнями позивача умови проживання відповідають нормам, стосунки в сім»ї добрі, батько займається вихованням доньки. Відповідно до довідки № 782 від 15.04.2010 року, виданої Дзержинською районною в м. Харкові ради управлінням праці та соціального захисту населення [PERSON] перебуває на обліку та отримує грошову допомогу по догляду за дитиною. Згідно характеристики від 05.09.2014 року № 25, виданої ТОВ « ТОРГОВА КОМПАНІЯ « СТАНДАРТ» [PERSON] характеризується як дисциплінований працівник, ввічливий, тактовний, має високі показники в роботі,сварок, характеризується позитивно, в колективі користується повагою. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до статті 161 СК України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність до дитини кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що [PERSON] мешкає в належним чином обладнаній квартирі, де є відповідне місце доньки [PERSON], працює та має стабільних дохід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно наданої інформації за станом здоров'я доньки опікується батько дитини, доглядає її та звертається до відповідний медичних установ, крім того лише батько відвідує дошкільні заклади та цікавить досягненнями доньки. Разом з тим інших відомостей про матір [PERSON] до суду не надано, мати [PERSON] не навідує дитину, утворила нову сім»ю та жодної інформації стосовно цього до суду не надає. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.04.2010 року, постановленої за зверненням [PERSON], місце знаходження [PERSON] встановити не має можливості. Враховуючи інтереси дитини,суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] [INFO] народження від 26.01.2005 року № 127, вважається доцільним позбавити батьківських прав відповідачку. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд, приймає до уваги, що позбавлення батьківських прав [PERSON] - це спосіб захисту прав і інтересів дитини. Тому суд оцінює позитивний результат у долі дитини, який має настати. В даному випадку це несе позитивний результат у долі неповнолітньої [PERSON], позбавивши її психологічних стресів. Вивчаючи поведінки відповідачки [PERSON] стосовно доньки [PERSON] суд, приходить до висновку, що вона є актом свідомого волевиявлення, бо відповідачка має реальну можливість виконувати свої материнські обов'язки, проте не вчиняє певних дій. Відповідачка ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість. Все вищевикладене свідчить про винність поведінки відповідачки, свідоме нехтування нею своїх обов'язків. Суд, зауважує, що після розлучення позивач не змінив прізвища доньки, не змінив місце мешкання своє та доньки, її дошкільні, шкільні заклади, які вона відвідує, крім того не перешкоджає матері в спілкуванні з донькою, проте відповідачка не бере участі в долі доньки, що свідчить про її навмисні дії по залежним від неї причинам. Відповідно до ст.. 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав -є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В даному випадку стороною позивача доведено, що [PERSON] жодним чином не приймає участі в вихованні доньки. Крім вищезазначеного, суд вважає за необхідне призначити аліменти на утримання доньки зі сторони матері. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При вирішення розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідачка перебуває за межами України, відомості щодо її зайнятості та доходу відсутні. Стан здоров'я та наявність утриманців також суду не відома. Тому суд виходить з розумності та справедливості при призначення розміру аліментів. Враховуючи все вищевикладене , суд вважає, що сума 700 гривен щомісячно буде достатня, як аліменти на утримання дитини. Конституційний Суд України в пункті 1 Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп у справі за конституційним зверненням громадян [PERSON], [PERSON] та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) вирішив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved