Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яким просила зняти арешт з частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, накладений на підставі: постанови, аа 020123, 07.06.2005 року, Кіровський відділ ДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Борисенко: номер запису про обтяження: 603559, від 14.06.2005 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , предмет обтяження: житловий будинок, 1/6 частини, адреса: [ADDRESS] ; -постанови, 8010, 27.03.2003, Державна виконавча служба Кіровського району, [PERSON] вх.414»: номер запису про обтяження: 603656, від 13.10.2008 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , предмет обтяження: домоволодіння, 3/16 частини, адреса: [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що проживає в будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , в якому їй належить на праві приватної власності 3 / 16 частки, що підтверджується відповідними документами. На початку квітня 2019 року звернулася із заявою до нотаріуса щодо оформлення договору дарування її частки дочці. При перевірці нотаріусом відсутності заборони відчуження та арешту цього майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що Державною виконавчою службою Кіровського району свого часу було винесено постанови про арешт належного їй нерухомого майна. В звязку із виявленим арештом належного їй майна, нотаріусом було відмовлено в оформленні договору дарування. Звернувшись до державного реєстратора 23.04.2019 року отримала інформаційну довідку про те, що дійсно на підставі постанови серія та номер аа 020123 , 07.06.2005 року, Кіровський відділ ДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Борисенко та постанови серія та номер 8010, 27.03.2003, Державна виконавча служба Кіровського району, [PERSON] вх.414 ще в червні 2005 року, а потім у жовтні 2008 року було зареєстровано інформацію про арешт належної їй частки будинку за адресою: [ADDRESS] . (реєстраційний номер обтяження 603559 та 603656). 3 метою з`ясування причин по яких було винесено постанови про арешт частки будинку звернулася із запитом до Фортечного ВДВС м. Кропивницький. Згідно відповіді Фортечного ВДВС №23511 від 15.05.2019 року, на даний час не відомо чому саме було накладено арешт на її частку будинку . Крім того, у даному листі їй повідомлялося, що надати більш детальну інформацію та копії постанов про накладення арешту немає можливості по строкам давності зберігання подібних документів, на даний час відсутні будь-які виконавчі провадження, де б [PERSON] виступала у якості боржника. Запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які позивач усунула. Відповідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача ухвалою суду від 26 листопада 2019 року замінено по справі первісного відповідача належними- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2020 року за клопотанням позивача замінено по справі первісних відповідачів належним - Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". 13 березня 2020 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого НАСК «ОРАНТА» пояснила, що у 2001 році НАСК «ОРАНТА» виступала в якості позивача щодо стягнення боргу з [PERSON] , який становив 734, 42 грн., та не був нею сплачений в добровільному порядку. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України « Про страхування» не передбачено накладання арешту на майно боржника та його зняття страховою компанією. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається виключно на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. З метою виконання рішення суду, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 2; п.1 ст. 3; ст. 4; п. 5 ч. 3 ст. 11). Таким чином, 27.03.2003 року Кіровським відділом державної виконавчої служби м. Кіровограда винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за адресою: [ADDRESS] . За строком позовної давності документи щодо цієї справи не збереглися. НАСК «Оранта» не заперечує проти зняття арешту з частини будинку, що належить позивачці за вищевказаною адресою. Проте вважає, що відповідачем по справі має виступати та установа, якою було накладено арешт на майно позивача. В судове засідання позивач на електронну адресу суда направила заяву, якою просила розглядати справу у її відсутності, вимоги підтримала. Відповідач - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», його представник в судове засідання також направила заяву про розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) також не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, письмових пояснень не подав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом з"ясовано, що відповідно архівної довідки №52905 від 17.05.2019 року, виданої обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» право власності на будинок [ADDRESS] ) за даними реєстрових книг, за станом до 01.01.2013 року, зареєстровано за [PERSON] - 1/16 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право на спадщину від 20.11.1995 року за №2-487 /Третя Кіровоградська державна нотаріальна контора (а.с. 8, 9). Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 березня 2003 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції Шевчуком В.В. при примусовому виконанні в/л №2-2181 виданого 12.06.01 року Кіровським м/с про стягнення з [PERSON] на користь НАСК «Оранта» боргу в сумі 734 грн. 42 коп. постановлено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на 3/16 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , а саме 3/16 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Крім того, відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 червня 2005 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Борисенко Л.П. при примусовому виконанні в/л №2-2181 виданого 12.06.01 року про стягнення з [PERSON] боргу 734,42 грн. та 51 грн. д/м на користь НАСК «Оранта» повторно постановлено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] , 1954 р.н., 1/16 частина по [ADDRESS] . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , 1954 р.н., 1/16 частина по [ADDRESS] а (а.с. ). Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 квітня 2019 року наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень на підставі постанови, аа 020123, 07.06.2005 року, Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Борисенко: номер запису про обтяження: 603559, від 14.06.2005 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , предмет обтяження: житловий будинок, 1/6 частини, адреса: [ADDRESS] ; постанови, 8010, 27.03.2003, Державної виконавчої служби Кіровського району, [PERSON] вх.414»: номер запису про обтяження: 603656, від 13.10.2008 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , предмет обтяження: домоволодіння, 3/16 частини, адреса: [ADDRESS] . (а.с. 10-12). Начальник Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Федотов С.В. на запит позивача [PERSON] 15 травня 2019 року за вих.№23511 повідомлено, що у відділі на виконанні перебував в\\лист № 2-159 від 20.08.2007 року Кіровського р\\суду про виділення [PERSON] земельну ділянку загальною площею 304,5 кв.м., що становить 1/2 частину. Виділити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , земельну ділянку загальною площею 304,5 кв.м., що становить 1/2 частину за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу АСВП 20.09.2013 року провадження завершено на підставі п 2.4.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Надати постанову про закінчення виконавчого провадження по якому накладався арешт неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання. У відповідності до п. п. 3.19., 3.20. Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, яка діяла на той період часу, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становив 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Враховуючи вищевикладене, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна боржника (а.с. 14). Крім того, заступник начальника Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Чубара Л.В. від 15 травня 2019 року за вих.№23511 повідомлено, що 15.05.2019 року у відділі на виконанні відсутні виконавчі документи про стягнення з [PERSON] [INFO] (а.с. 15). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу, перелік яких не є виключним. Згідно із 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). В судове засідання представник відповідача відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підставі для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною пятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оскільки арешт на частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] державними виконавцями було накладено з метою забезпечення виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Кіровського м/с про стягнення з [PERSON] на користь НАСК «Оранта» боргу в сумі 734 грн. 42 коп., на даний період боргу по рішенню немає, виконавче провадження відсутнє, то зазначене дає суду можливість зробити висновок про відсутність правових підстав, для арешту майна [PERSON] , а тому, ці права підлягають судовому захисту, шляхом зняття арешту. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Рішення про зняття арешту з майна є підставою для зняття його заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Разом з цим, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). З врахуванням вищевикладеного, суд критично відноситься до посилань представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що відповідачем по справі має виступати та установа, якою було накладено арешт на майно позивачки, оскільки ним є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. Тому,

Outcome: approved