Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 6012,10 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.10.2014р. о 17 год. 00 хв. в дворі будинку 42/7 по вул.Вітрука в м.Житомирі, керуючи автомобілем [NUMBER], допустив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], який належить позивачу. Наведене підтверджується постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 14.11.2014р. у справі №296/10110/14-п, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення. Протиправними діями відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6012,10 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача 3000 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка, направлена на його адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу ДМС, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 14.11.2014р. у справі №296/10110/14-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.5). Вказаною постановою суду встановлено, що 20 жовтня 2014 р. близько 17 год. 00 хв. в дворі буд. 42/7 по вул. Вітрука в м. Житомирі, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗІЛ 431610» д.н.з. 017-57ВВ, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], після чого залишив місце ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до наявних в матеріалах справи акту №5 здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 24.10.2014р., товарного чеку №1 від 24.10.2014р., видаткової накладної №РН-0002674 від 31.10.2014р. та фіскального чеку від 31.10.2014р. вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 6012,10 грн. (а.с.9-10). За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як передбачено ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вже зазначалося, розмір збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 6012,10 грн. За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6012,10 грн. матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 4 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. В абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З урахуванням характеру, обсягу та тривалості заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., які підлягають стягненню з відповідача згідно зі ст. 1167 ЦК України.

Outcome: partial