Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В обґрунтування позову зазначає, що з 03.06.2006 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та періодично працює в Ізраїлі, від чого отримує регулярний дохід. Одночасно зазначила, що відповідач протягом останніх двох років проживає окремо від сім"ї та ухиляється від участі в утриманні дітей, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їх матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дітей та її в скрутне матеріальне становище. Вказує, що не має можливості надати дітям належне утримання, достатнє для їх віку, оскільки на даний час працює помічником вихователя в Межиріцькому ДНЗ «Колосок» та її заробітної плати недостатньо для забезпечення дітей. [PERSON] мотивує свою заяву тим, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 13.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою від 14.03.2019 року суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Ухвалами суду від 13.02.2019, 13.05.2019 за клопотанням позивачки було витребувано з Державної прикордонної слуби України відомості про перетин державного кордону України відповідачем [PERSON] за період з 01.01.2018 по день отримання запитуваної інформації. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Представник позивачки подала на адресу суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні згідно рішення Острозького районного суду від 09.01.2019 встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі з 03.06.2006 (актовий запис №2), який було розірвано 09.01.2019. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2006 року, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.08.2015 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка та відповідач разом не проживають, їх діти проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дітей не бере. Відповіднодо ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, [PERSON] своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання своїх малолітніх дітей не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років має становити не менше ніж 1013,5 грн. та віком до 6 років - не менше 831 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх [PERSON] , [PERSON] в розмірі 2350 грн. щомісячно. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано. Одночасно, згідно наданих позивачем довідок встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді помічника вихователя ясельної групи ДНЗ «Колосок» Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області та розмір її доходу за період з липня 2018 по грудень 2018 становить 21923,87 (липень 2018 - 3912,05 грн., серпень 2018 - 2161,42 грн., вересень 2018 - 3962,60 грн., жовтень 2018 - 3962,60 грн., листопад 2018 - 3962,60 грн., грудень 2018 - 3962,60 грн.). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд також враховує, що позивач на обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач отримує стабільний дохід, працюючи в Ізраїлі, однак будь-яких доказів на підтвердженя цього не зазначає. Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 22.05.2019 встановлено, що відповідач [PERSON] , 09.06.2016 виїхав за межі України в Ізраїль. Водночас, відомостей про отримання відповідачем доходу в зв`язку з виїздом за кордон позивачем не зазначено та будь-яких доказів, що підтверджували б дані обставини, суду не надано. Отже позивач не довела, що у часті виїзди відповідача за межі України пов`язані з тим, що він працює за кордоном, де отримує дохід. Водночас, тривале перебування відповідача за кордоном свідчить про те, що він має засоби для існування. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, в розмірі 2350 грн., так як сплата аліментів в розмірі 4000 грн. буде надто обтяжливою для відповідача. При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 11.02.2019 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial