Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн на кожну дитину щомісяця до їх повноліття, тобто до 28.11.2023 та до 10.06.2029 року відповідно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду; стягнути з відповідача на її користь судові витрати (суму правничої допомоги). Свої вимоги мотивує тим, що вона самостійно виховує спільних з відповідачем дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Шлюб з [PERSON] розірвано Долинським районним судом 19.01.2018. Після розірвання шлюбу відповідач перейшов проживати до своїх батьків, і з того часу участі у вихованні дітей не приймає, не надає ніякої матеріальної допомоги. Діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач в змозі сплачувати кошти на утримання дітей так як він регулярно виїжджає на роботу до Європи та РФ, де має постійну роботу та гарантовану заробітну плату в розмірі не менше 1000 євро на місяць, що еквівалентно 30-31 тисячам гривень, однак приховує свій дохід, добровільно не бажає надавати кошти на утримання дітей. Останній не надає ніяких коштів на утримання дітей, при цьому він не має на своєму утриманні ні непрацездатних батьків, ні інших дітей чи утриманців, весь свій дохід витрачає на власні потреби. Вона не має постійного місця роботи, але працює, перебивається тимчасовими заробітками, її доходу не вистачає на належне утримання та задоволення необхідного рівня життя дітей. Їх діти розвиваються і вона самостійно не може в повному об`ємі задовольнити всі їх потреби, хоча вони потребують інтелектуального і духовного розвитку, а завдання батьків полягає саме в належному забезпеченні розвитку талантів, здібностей дітей, їх духовних та культурних потреб. Її прохання розподілити витрати, пов`язані з навчанням дитини, кошти, які вона витрачає на духовий та інтелектуальний розвиток дитини, відповідач ігнорує. Крім звичайних витрат, які необхідні для кожної дитини, вона витрачає значні кошти на лікування дочки, так як остання страждає таким захворюванням як гопогонадізм, перенесла складну операцію, в зв`язку з чим потребує тривалого лікування та оперативного втручання. МОЗ затвердив норми фізіологічних потреб населення України в основних харчових речовинах і енергії, які вона намагається забезпечити, але рівень її доходу, не дає їй можливість дотримуватись визначених норм. Очевидним є той факт що з кожним роком витрати необхідні для виховання та прожиття дітей суттєво збільшуються. Все необхідне для дітей вона купує самостійно, тому змушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Витрати, понесені нею, пов`язані зі сплатою отриманої правової допомоги - правова консультація, підготовка матеріалів справи та виготовлення позовної заяви, становлять 1000 грн, вартість участі адвоката у кожному із судових засіданні становить 400 гривень. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити. Повідомив суду, що у відповідача інших утриманців немає. Він є фізично здоровий, виїжджає за кордон, працює там і отримує дохід, відповідно може сплачувати аліменти. Вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хочу був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи за адресами, вказаними позивачкою у позовній заяві та у довідці №02-29/31 від 16.05.2019 виконавчого комітету Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.25), а також шляхом розміщення повідомлення про розгляд справи № 343/935/19 на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://court.gov.ua/assignments/ (список судових справ, призначених до розгляду на відповідні дати в Долинському районному суді Івано-Франківської області), причин неявки не повідомив. Правом подати відзив на позов не скористався. Будь-яких заяв та клопотань не заявляв. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Ухвалою суду від 11.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка разом з позовною заявою до суду подала заяву від 08.05.2019 (а.с.11), в якій просила суд у разі призначення судового засідання після 17.05.2019, розглядати справу без її участі, оскільки виїжджає на сезонні роботи за межі України. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, представник позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 28.10.2008 відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.06.2011 виконавчим комітетом Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.7-8). Відповідно до вішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2018 у справі №343/20/18, шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.10). Згідно з даних виписки №900 відділення гінекології дитячого та підліткового віку Національного дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого [PERSON] , [INFO] , остання перебувала на лікуванні в період 05.12.2017 по 11.12.2017 з діагнозом гіпогонадізм (постопераційний), видалення правих додатків у зв`язку з перекрутом та резекція лівого яєчка (не тугий перекрут) (а.с.9). Тобто, дочка [PERSON] хворіє, перенесла складну операцію, у зв`язку з чим потребує тривалого лікування та оперативного втручання, як стверджує позивачка. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх дітей. Оцінка суду: Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її письмових заявах та підтриману у судовому засіданні її представником, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживають з нею. Дочка хворіє та потребує витрат на лікування. Відповідач не бере участі в утриманні дітей, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. Остання вказує щомісячну суму аліментів, яку вона вважає слід стягнути з відповідача - 2500 грн на кожну дитину, однак не обгрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від оплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду. При цьому суд враховує, що до судових витрат позивачка відносить також витрати пов`язані зі сплатою отриманої правової допомоги - правова консультація, підготовка матеріалів справи та виготовлення позовної заяви, становлять 1000 грн, що підтверджується квитанцією №000250 від 08.05.2019 на вказану суму за надання правової допомоги адвокатом Свинтицьким І.К (свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю №303) (а.с.13-14) та вартість участі адвоката у кожному із судових засіданні, яка становить 400 гривень. Адвокат Свинтицький І.К. брав участь водному судовому засіданні. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на дітей в розмірі 1600 гривень на кожного, та з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141. ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням стягнення з відповідача на користь держави всієї суми встановленого законом розміру судового збору, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 500 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 264, 265, 268, 282, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial