Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

23 грудня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі по тексту - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулося до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що виникла у період з 01.11.2018р. по 30.09.2019р. року у розмірі 12114 грн 71 к. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачі, всупереч нормам ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32\~ Закону України\~ від\~ 24 червня 2004 року\~ № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (який був чинний на час\~ спірних правовідносин, далі - Закон України\~ «Про житлово-комунальні послуги»), та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не виконують зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 19 березня 2020 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006 року визначене виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Також рішенням виконкому Шосткинської міської ради за № 38 від 31.01.2011 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 792 від 27.06.2014р, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 1171 від 30.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р., №1536 від 28.12.2017р., №1777 від 10.12.2018р. та №143 від 05.02.2019р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. Судом встановлено, що відповідачі у справі є споживачами послуг позивача з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм по 2/3 та 1/3 відповідно, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 4/. При цьому, з цієї довідки вбачається, що вказане майно набуте відповідачами в порядку спадкування, а тому належить їм з часу відкриття спадщини, який в даному випадку передує початку опалювального періоду 2018р.-2019р., за який нараховано заявлену до стягнення суму заборгованості. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 32 Закону України\~ «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачами у справі виникли взаємні права та обов`язки: у позивача по наданню послуг у строк та належної якості, у відповідачів по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. Споживаючи послуги по теплопостачанню, відповідачі не оспорювали їх ціни та якості. При цьому, матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій відповідачів - споживачів послуг, які надавались позивачем. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачі повинні нести тягар утримання квартири та сплачувати послуги з теплопостачання пропорційно їхніх часток у спільному майні. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З дослідженої в судовому засіданні обігової відомості по особовому рахунку вбачається, що власники квартири мають заборгованість в сумі 12114 грн 71 к. за надані послуги теплопостачання, що виникла у період з 01.11.2018р. по 30.09.2019р. /а.с. 5/, а саме за опалювальний сезон 2018-2019р.р. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та встановлені у справі докази й обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з відповідачів як співвласників в розмірі, пропорційному їхнім часткам у праві спільної часткової власності, а саме: з [PERSON] в розмірі 8076 грн 47к. (2/3 частки) та з [PERSON] в розмірі 4038 грн 24 к (1/3 частка). На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості перед ТОВ "ШП "Харьківенергоремонт" кожного з відповідачів витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачами. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до обсягу задоволених вимог щодо кожного з відповідачів.

Outcome: approved