Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявник звернулась до Волноваського районного суду з вказаною заявою. Посилалась на те, що 04.02.2019 року на тимчасово окупованій території України, у м. Донецьк Донецької області помер її батько [PERSON]. Лікарське свідоцтво про смерть №624 від 06 лютого 2019 року видане «Бюро судово-медичної експертизи м.Донецьк». Причиною смерті стало крововилив в лівий шлуночок та в стовбур головного мозку при гіпертонічній хворобі. Заявник звернулась у Волноваський районний відділ держаної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть. Заявник у судове засідання не зявилась, у заяві зазначила, що просить розглянути справу без її присутності, на задоволенні заявленої вимоги наполягала. Представник заінтересованої особи Волноваського районного\~відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.8 ч.1ст.315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Враховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №624 від 06 лютого 2019 року видане «Бюро судово-медичної експертизи м.Донецьк», [PERSON] [INFO] помер 04.02.2019 р. у м. Донецьк Донецької області, яке є\~тимчасово окупованою\~територією України,\~внаслідок крововиливу в\~лівий шлуночок\~та в\~стовбур головного\~мозку при\~гіпертонічній хворобі. Заявник звернулась до Волноваського районного відділу держаної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак отримала відмову у проведенні реєстрації смерті №15.46-24/1968 від 17.04.2019р. у звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Родинний звязок між заявником та померлим підтверджений відповідним свідоцтвом про народження серії VІІІ-НО №368742, свідоцтвом про одруження серії І-НО №444631. Реалізувати своє право на отримання свідоцтва про смерть батько заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт його смерть є недійсними через те, що видані незаконними органами. Згідно з ч.2\~ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved