Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, зазначила, що з 24 лютого 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди, в результаті чого виникали постійні сварки. Шлюбні відносини припинилися, спільне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ сумісного майна подружжя між ними немає. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , справу слухати за її відсутності. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду телефонограму, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справ повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~24 лютого 2012\~року, що підтверджується\~свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ,\~виданим 24 лютого 2012\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області,\~актовий запис\~№ 25.\~ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,\~виданим 19 червня 2012\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області,\~актовий запис\~№ 242.\~Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягала. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до п. 10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України N\~11\~від 21.12.2007\~року "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved