Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту народження дитини. Заяву мотивують тим, що вона є матір*ю [PERSON], який народився [INFO] в м. Донецьк на підставі медичного свідоцтва про народження №1497 від 23.09.2016 року виданого Державною установою «Донецький Республіканський центр охорони материнства і дитини» Донецької Народної Республіки. Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце народження відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 травня 2015 року №428-р. 30.09.2016 року [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного териториального управління юстиції у Харківській області і отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини [PERSON] та роз'яснено право на звернення до суду з питання встановлення факту народження дитини. Встановлення факту народження необхідно їй для отримання свідоцтва про народження дитини. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити її в повному обсязі та пояснила, що вона не отримала свідоцтво про народження сина, при зверненні до Фрунзенського відділу державної РАЦС РС ХМУЮ отримала відповідь, що представлене медичне свідоцтво про народження не має юридичної сили на території України, оскільки було видане на території зони АТО, а також на те, що відомості про народження сина відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, рішення винести на розсуд суду. Заінтересона особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву, проти задоволення не заперечував та зазначив, що дійсно перебуває у шлюбі з заявницею та мають сина [PERSON], який народився [INFO] Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши заявника, заінтересовану особу, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до довідки від 27 липня 2015 року № 6334007810, виданої відділом Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради [PERSON] має статус внутрішньо переміщених осіб з адміністративно - територіальної одиниці України - району проведення антитерористичної операції ( а.с.10). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.09.2012 (свідоцтво про шлюб, видане 14.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 393). Судом встановлено, що заявниця має сина [PERSON], [INFO], який народився у м. Донецьк у пологовому відділенні Державної установи «Донецький Республіканський центр охорони материнства і дитини» Донецької Народної Республіки, про що 23.09.2016 року видане медичне свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 3). Як вбачається з зазначеного медичного свідоцтва про народження [NUMBER], матір*ю дитини зазначено - [PERSON]. З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.09.2016 р. № 2303/15.8-03-06 вбачається, що у видачі свідоцтва про народження дитини відмовлено. Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилається на те, що підставою для державної реєстрації народжена на території України є медичне свідоцтво про народження (Форма № 103/о). форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Також зазначено, що відомості про народження зазначеної дитини відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином медичне свідоцтво про народження [NUMBER] видане Державною установою «Донецький Республіканський центр охорони материнства і дитини» Донецької Народної Республіки 23.09.2016 р. сина заявниці є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно відповіді Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.09.2016 р. № 2303/15.8-03-06 - [PERSON] було відмовлено з мотивуванням, що представлений до відділу документ про народження складений та виданий на території зони АТО та не має юридичної сили на території України. Також відомості про народження зазначеної дитини відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, що виключають можливість підтвердити факт народження дитини на території України. Враховуючи вищевикладене, Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області роз'яснено право про можливість звернення до суду з питання встановлення факту народження дитини (з вказівкою статі, дати та місця народження та анкетних даних) або про можливість звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану через деякий час (коли буде з'ясовано процедуру підтвердження фактів народження на неконтрольованій Україною території, про що має місце у листі Мін'юсту). Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров"я документи, що підтверджують факт народження дитини. Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10 відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно до матеріалів справи, актовий запис про народження у заявниці наявний. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 7 Закону України "Про громадянство України" чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження сина [PERSON] у [PERSON] та [PERSON], місцем народження якого є м. Донецьк. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику державну реєстрацію народження дитини, свідоцтво про народження, а також отримання соціальних виплат, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, может бути подана батьками, родичами, іхними представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved