Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа Солочинська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 13.12.2005 року його мама [PERSON] подарувала заявнику житловий будинок [ADDRESS] , який належав матері на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом від 25.06.2002 року. Вимоги мотивує тим, що крім будинку, було успадковано і земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, однак зареєструвати земельну ділянку у заявника немає можливості, у зв`язку зі зміною законодавства. Заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності [PERSON] на праві власності земельних ділянок: для житлової та громадської забудови розміром 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] ; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0955 га, кадастровий номер [NUMBER] ; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,1761 га, кадастровий номер [NUMBER] . Заявник подав до суду письмову заяву (вх. № 4477) про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву (вх. № 4295) про розгляд справи у відсутності представника Солочинської сільської ради, проти заявлених вимог не заперечує. [PERSON] подала до суду письмову заяву (вх. № 4682) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення заяви не заперечує. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, враховуючи, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності (у відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України), суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання заінтересованою особою заяви суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення заяви, якщо це не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом перевірено в судовому засіданні докази, на підставі яких суд встановив факт, що має юридичне значення: копії документів заявника (паспорт у формі ID-картки № [NUMBER] , запис № 19810828-03970, довідка про реєстрацію місця проживання, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера); копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом на [PERSON] (мама заявника); копія договору дарування будинку від 13.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної конторою за № 2889, копія витягу 9315317 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.12.2005 року, копія державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 20.06.2013 року з кадастровими планами земельних ділянок: номер [NUMBER] , номер [NUMBER] , номер [NUMBER] (а.с.5-26 При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги, що встановлення факту належності земельних ділянок заявнику необхідно для реєстрації за [PERSON] земельних ділянок для житлової та громадської забудови розміром 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] ; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0955 га, кадастровий номер [NUMBER] ; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,1761 га, кадастровий номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна може пред`явити вимоги про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (у відповідності до ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України - право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.125 ЗК України - право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстації цих прав, відповідно до ст. 126 ЗК України - Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання заяви заінтересованою особою. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що законом не передбачено порядку встановлення таких фактів та іншого способу у заявника, крім судового - немає, зважаючи на те, що заінтерсована особа заяву визнає та не заперечує, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів сторін, суд доходить висновку, що заява підставна та її слід задовольнити. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved