Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області 16.09.2006 року, актовий запис №22. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя між ними не склалось, через непорозуміння, які виникали між ними протягом подружнього життя, та з часом лише поглибились. Вони зрозуміли, що стали чужими людьми, які не мають спільних інтересів. Зазначене призвело до того, що вони вже понад чотири з половиною роки проживають окремо, шлюбні відносини припинили, їхній шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя вважає неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який за їхньою спільною згодою проживає разом з нею. Спору з приводу поділу майна між ними немає. В підготовче судове засідання сторони, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з'явились. Від позивачки та представника відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Майнового спору між ними немає. Дитина надалі проживатиме з нею. Крім того в своїй заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Представник відповідача в заяві зазначає про визнання позовних вимог, також просить строк на примирення просить не надавати. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку,встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано Новопразькою селищною радою Олександрійського району 16.09.2006 року, актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОЛ №011733. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОЛ № 011733. Дитина, за спільною згодою сторін, проживає з матірю, позивачем по справі. Відносини між подружжям не склалися. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть, наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення їм не потрібний. Спору з приводу поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110,\~112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112\~Сімейного кодексу України\~з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В звязку із задоволенням позову судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved