Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

З заяви [PERSON] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] мати заявника. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яким померла володіла як голова колгоспного двору.Після смерті матері заявник прийняв спадщину. На даний час виникла необхідність оформити вищезазначений житловий будинок у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області для прийняття спадщини, але як виявилося у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок [PERSON] зазначена як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть зазначена як [PERSON] , у зв`язку з розбіжністю в імені по батькові померлої нотаріус не може оформити спадщину та рекомендовано звернутися з заявою до суду. В зв`язку з вище викладеним, [PERSON] звернувся з заявою до суду і просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право особистої власності виданого виконкомом Зіньківської міської ради народних депутатів 20.12.1088 року № 32, де вона помилково зазначена [PERSON] . Ухвалою суду від 01.03.2021 року відкрито провадження по справі. В судове засідання сторони не з`явились, від заявника [PERSON] надійшла заява, про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримав в повному обсязі, представник заінтересованої особи Зіньківська міська рада Полтавської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, заяву визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Пилипенки, Зіньківського району, Полтавської області (а.с.3). [PERSON] померла [INFO] в с. Пилипенки Зіньківського району Полтавської області ( а.с.6) Відповідно до свідоцтва про право особистої власності виданого виконкомом Зіньківської міської ради народних депутатів 20.12.1988 року № 32 житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами який розташований в [ADDRESS] дійсно належить в цілому [PERSON] ( а.с.8) На день смерті [INFO] [PERSON] зареєстрована та проживала у с. Пилипенки Зіньківського району Полтавської області і разом з нею проживали та були зареєстровані [PERSON] -син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук, [PERSON] -внучка ( а.с.7). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З урахування листа Верховного Суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Тобто при розгляді даної категорії справи суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене та те, що заявник [PERSON] довів суду, що свідоцтво про право особистої власності виданого виконкомом Зіньківської міської ради народних депутатів 20.12.1988 року № 32дійсно належать померлій, має для заявника юридичне значення, оскільки дасть можливості успадкувати зазначене нерухоме майно. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що зазначене в поданій до суду заяві свідоцтво про право особистої власності виданого виконкомом Зіньківської міської ради народних депутатів 20.12.1988 року № 32належить [PERSON] . Із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 294 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved