Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, зазначивши в позовній заяві, що 23.10.2014 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також двома земельними ділянками площею 0,15 га та 0,0851 га, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок з господарськими будівлями належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до договору дарування житлового будинку від 07.02.1986 року, посвідченим державним нотаріусом Немирівської держаної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за [NUMBER], а земельні ділянки належать відповідачці [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 20.02.2014 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 19.02.2014 року. В підтвердження того, що договір відбувся, позивачці 23.10.2014 року було передано ключі від будинку, технічну документацію на житловий будинок, правовстановлюючі документи на земельні ділянки та власноручно відповідачкою було написано розписку про те, що вона отримала від позивачки кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. за проданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також двох земельних ділянок, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вважала, що стала власницею будинку, тому за власні кошти відразу зробила косметичний ремонт будинку та обробляла земельні ділянки біля будинку. Так, як позивачка неодноразово зверталася до відповідачки оформити договір купівлі-продажу нотаріально, однак [PERSON] відмовлялася це зробити, мотивуючи свою відмову відсутністю коштів та незадовільним станом здоров'я, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею права власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, протисть визнати договір купівлі-продажу від 23.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним, та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про що подала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовільнити. Вислухавши думку представника позивача, оцінивши зібрані по справі матеріали. Суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав: 23.10.2014 року позивачем було куплено у відповідачки [PERSON] житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також двома земельними ділянками площею 0,15 га та 0,0851 га, які знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіює розписки від 23.10.2014 року та договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельних ділянок від 23.10.2014 (а.с.9-10). Житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вказаною вище адресою дійсно належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до договору дарування житлового будинку від 07.02.1986 року(а.с14), також підтверджується копією технічного паспорту на садибний житловий будинок (а.с.11-13), а земельні ділянки належать відповідачці на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 20.02.2014 року (а.с.20) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 19.02.2014 року (а.с19). Воля позивача та відповідача була направлена на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, про що свідчить розписка Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ст. 220 ЦК України передбачає можливість визнання судом договору, який потребує нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала договір, а друга ухиляється від його нотаріального посвідчення або немає об"єктивної можливості його нотаріального посвідчення. Згідно ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов"язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст.. 638 ЦК України угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказане нерухоме майно. Таким чином судом достовірно встановлено, що сторони у справі уклади договір купівлі-продажу житлового будинку, виконали всі істотні умови даного правочину, однак в звязку з неможливістю посвідчення даного договору нотаріально, позивач позбавлений можливості оформлення придбаного майна.

Outcome: approved