Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

08 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Новомосковської міської ради Дніпропетровської обласні, третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва пр. оправо на спадщину частково недійсним, визнання права власності на 12 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. 11 червня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], треті особи - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області. Новомосковська державна нотаріальна контора про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у спільному сумісному майні, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 14 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 24 вересня 1951 року був зареєстрований шлюб між її батьками: [PERSON] та [PERSON]. В період шлюбу батьки побудували житловий будинок, розташований [ADDRESS], правовстановлюючі документи на будинок були оформлені на [PERSON]. Так, договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою був укладений на підставі рішення Новомосковської міської ради від 31 грудня 1951 року № 3112 з [PERSON]. Позивач зазначила, що у відповідності до ст. 22 КпШС України, зазначене майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла її мати, [PERSON]. Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом були: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], та вона, як дочка - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO]. На час смерті матері в будинку [ADDRESS] проживала вона, [PERSON] та батько - [PERSON], вони не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але, у відповідності до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) вони вважаються таким, що прийняли спадщину. Позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. За життя, її батько склав заповіт, відповідно до якого, заповідав все майно, яке буде належати йому на час смерті, своєму онукові - [PERSON]. Позивач зазначила, що вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, [PERSON], померлої [INFO], але, 04 серпня 2011 року постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. В зв'язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд: -визнати, що житловий будинок [ADDRESS] належало на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON]; -визначити, що частки у спільному сумісному майні [PERSON] та [PERSON] є рівними; -встановити факт прийняття нею, [PERSON] спадщини після матері - [PERSON], померлої [INFO]; -визнати за нею, [PERSON] право власності на 14 частину житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після матері - [PERSON], померлої [INFO]; -визнати за [PERSON] право власності на 34 частин житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO]. В судове засіданні представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала частково, посилалася на те, що за позивачкою можливо визнати лише право забудовника в порядку спадкування, оскільки житловий будинок не був прийнятий відповідними органами до експлуатації. Представники третіх осіб - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, в своїх заява просили суд розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 1951 року був зареєстрований шлюб між батьками позивачки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Судом встановлено, що 26 серпня 1952 року між Новомосковською міською радою та [PERSON], на підставі рішення Новомосковської міської ради від 31 грудня 1951 року № 3112 був укладений договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою [ADDRESS] В наступному, в зв'язку зі зміною назви вулиці та перенумерацією будинків, земельній ділянці була присвоєна адреса: [ADDRESS] Судом встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] побудували на зазначеній земельній ділянці за період 1953 - 1983 роки: житловий будинок - літ.А загальною площею 48,1 кв.м.; житловою площею 28,1 кв.м.; прибудову - літ.а; тамбур - літ. а1; сарай - літ.Б; погріб - літ.пг; вбиральню - літ.В; спорудження - №1,2. У відповідності до ст. 22 КпШС України (який був чинним на час виникнення правовідносин), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що спірне майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя вважаються рівними. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що частки подружжя [PERSON] та [PERSON] є рівними - по 12 частині кожному. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що підтверджується спадковою справою, що з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO], у 2011 році звернулася позивач [PERSON] У відповідності до домової книги, на час смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживала позивач [PERSON] та її батько [PERSON]. У відповідності до ст. ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки позивач [PERSON] та її батько проживали в спірному житловому будинку, фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, вони вважаються таким, що прийняли спадщину. Судом встановлено, що у 2011 році позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, [PERSON], померлої [INFO], але, 04 серпня 2011 року постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO] звернулися [PERSON] та [PERSON]. В той же час, за життя, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, заповідав належне йому майно своєму онукові - [PERSON], в зв'язку з чим, [PERSON] не спадкує майно, належне спадкодавцеві. У відповідності до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до положень ч.ч.1,3 ст. 22 закону України „ Про основи містобудування" забудова земельних ділянок здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову ( будівництво) полягає в можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво, перебудову або знесення будинків та споруд. Згідно до положень ст. 18 того ж закону передбачено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об"єктів забороняється. Згідно до положень ст. 26 закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" до порядку проектування та будівництво об'єктів власниками або користувачами земельних ділянок входить прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. У відповідності до положень ст. 39 того ж закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката в порядку, визначеному КМУ. Оскільки за життя [PERSON] житловий будинок не був введений в експлуатацію, не пройшов державної реєстрації, в нього не виникло право власності на спірне нерухоме майно. Оскільки спадкодавець не був власником нерухомого майна, у його спадкоємців також не виникає право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування. В той же час, відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що до спадкоємців переходять права забудовника житлового будинку, в зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial