Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

19.06.2017\~ року\~позивач звернувся\~до Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~з позовом,\~в якому\~просив ухвалити\~рішення,\~яким:\~розірвати шлюб\~між ним\~і Відповідачем\~[PERSON],\~який зареєстрували\~у Виконкомі\~Салганівської сільради\~Білгород-Дністровського\~району,\~актовий запис\~№ 10,\~свідоцтво про\~шлюб видано\~Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по Білгород-Дністровському\~району Білгород-Дністровського\~міськрайонного управління\~юстиції Одеської\~області серії\~1-ЖД\~№ 020184.\~Визнати об'єктами\~права спільної\~сумісної власності\~шляхом визнання\~за ним,\~[PERSON], (ІНН:\~[NUMBER], паспорт серії KM № 457760, виданий 17.05.2000 року Білгород-Дністровським MB УМВС України в Одеській області) права власності на ? Автомобіля марки LEXUS GS300, колір сірий, об'єм двигуна 2997 см.куб., номер шасі JT153JSG000077016, державний номер [NUMBER]; ? майнових прав на трикімнатну квартиру в двох рівнях. № 150 (будівельний), на 22 поверсі, в секції 4, загальною площею 86.6 кв.м., в багато поверхневому житловому домі (об'єкт капітального будівництва), розташованого за адресою (будівельною): м. Одеса, вул. Жаботинського кут віл. 1-я лінія: Ухвалою судді від 22.06.2017 року справу було прийнято до провадження суду та призначено судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] про розєднання позовних вимог в окремі провадження відмовлено. Вважаючи ухвалу суду такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, [PERSON] оскаржила її в апеляційному порядку. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 27.04.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року - скасовано, справу направлено до Київського районного суду м. Одеси за встановленою підсудністю. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року справу було прийнято до провадження суду та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 13 червня 2018 року, представник відповідача [PERSON] [PERSON] вернувся до суду з клопотанням, в якому просив розєднати позовні вимоги у цивільній справі № 490/4514/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та про поділ майна подружжя. Виділити у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, вказуючи на визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу. У звязку з чим ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2018 року було розєднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Передано розєднані матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2005 року Виконкомом Салганівської сільради Білгород-Дністровського району було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Ганчуріна) [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 10. В період даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1 ЖД № 128057. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON], та жінки [PERSON], й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). У відповідності до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved