Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] без згоди батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовним вимог зазначено, що з 07.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Згідно позову, фактично шлюбні стосунки було припинено з січня 2018 року, позивач з відповідачем проживаємо окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матір`ю. Позивач зазначає, що весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день [PERSON] немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем і дитиною доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. Позивач зазначає, що вона звернулася з заявою до органу реєстрації Виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області щодо реєстрації приживання дитини, але отримала відмову, у зв`язку з тим, що не має згоди батька дитини. Після отримання відмови, позивач зателефонувала [PERSON] з проханням надати згоду на реєстрацію [PERSON] , [INFO] , за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , але відповідач відповів, що згоду не надасть. Вирішення питання за добровільною згодою батька дитини неможливе, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися з позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності. Представник третьої особи Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив ухвалити рішення у вказаній справі на користь малолітньої дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.06.2019 року у справі № 635/2584/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідго довідки про реєстрацію місця проживання від 05.04.2019 року № 10-17/106, виданою Бабаївською селищною радою, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Актом від 08.10.2019 року, депутатом Бабаївської селищної ради підтверджено факт проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 18.20.2019 року [PERSON] звернулась до Бабаївської селищної ради із заявою про реєстрацію місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданої суду заяви, [PERSON] відмовлено у реєстрації місця проживання дитини у зв`язку з ненаданням копії паспорту батька дитини та його згоду на реєстрацію місця проживання дитини за місцем реєстрації матері. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 11 Правил, орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил № 207). Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію малолітнього сина. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Таким чином суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved