Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Заявник [PERSON] 12.03.2018 року звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належності до національності Німеччини [PERSON] , [INFO] , місце народження - село Рудня-Сидорівська , Іванківський район, Київська область. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона народилась [INFO] в селі Рудня-Сидорівська, Іванківський район, Київської області. Батько заявника - [PERSON] за національністю - німець. Мати заявника - [PERSON] за національністю - полька. Дід заявника - [PERSON] народився [INFO] у Гросслішені , отримав свідоцтво про одержання громадянства, мешкав у Літцманнштадті, з моменту вручення цього свідоцтва одержує підданство (підданство Рейху), шляхом надання права громадянства. Надання права громадянства не поширюється на родину. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] . Заявник звернулась до суду із даною заявою про встановлення факту належності до національності Німеччини з метою захисту особистих та майнових прав. В ході судового розгляду справи заявник збільшила заявлені вимоги, просить встановити факт, що має юридичне значення в тім, що [PERSON] , який був при житті німцем і мав Німецьке підданство, є дідом [PERSON] , і цим підтверджується, що вона за національністю - німкеня. Встановити факт, що має юридичне значення в тім, що [PERSON] , який був при житті німцем, є батьком [PERSON] , яка звернулась до суду щодо визнання і її німкенею. Визнати в судовому порядку факт, що має юридичне значення в тім, що заявник [PERSON] - німкеня. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву з урахуванням збільшення заявлених вимог, просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. В останнє судове засідання заявник [PERSON] надала заяву, якою заявлені вимоги підтримує, просить закінчити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Представник заінтересованої особи Громадської організації "Херсонське обласне товариство німців "Відергебурт" в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, проти їх задоволення не заперечував. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено згідно актового запису про народження №03, зробленого 02.02.1946 року Руднє-Сидоровицькою сільською радою Іванківського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] за національністю німець та [PERSON] за національністю полька. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження заявника, виданим 08.04.2000 року Руднє-Сидоровицькою сільською радою Іванківського району Київської області. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017097560 від 13.09.2016 року встановлено, що 21 липня 1965 року Виконавчим комітетом Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] за національністю українець та [PERSON] за національністю німка. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно актового запису про зміну імені №30, складеного 16.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на « [PERSON] ». Зі свідоцтва про одержання права громадянства Німецького рейху від 15.06.1943 року вбачається, що [PERSON] , що мешкає у Літцманнштадті , народження [INFO] у Гросслішені, з моменту вручення цього свідоцтва одержує німецьке підданство (підданство Рейху) шляхом надання права громадянства. В свідоцтві також зазначено, що надання права громадянства не поширюється на родину. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01.12.1998 року по справі №2-467 визнано неправильним запис національності [PERSON] в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження [PERSON] , зроблений в с.Рудня Сидоровицька Розважівського району Київської області за №3 від 02 лютого 1946 року. Зобов`язано Іванківський відділ запису актів громадянського стану внести відповідну зміну в книзі записів реєстрації народження [PERSON] , зроблений в с.Рудня Сидоровицька Розважівського району за №3 від 02 лютого 1946 року, вказавши в графі батько [PERSON] , національність «німець» замість «українець». Із зазначеного рішення суду вбачається, що судом при розгляді справи встановлено в мотивувальній його частині, що зі свідоцтва про одержання прав громадянства від 15.06.1943 року [PERSON] , 1872 р.н., Німецький Рейх визнав своїм підданим, а отже він по національності німець, так як він не отримав би підданство Рейху та право громадянства. Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , свідчить, що його батько [PERSON] . По-батькові не вказано, в графі національність прочерк. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] слідує, що він помер у віці 69 років, з чого слідує, що [PERSON] народився в 1908 році, мав батька [PERSON], а отже свідоцтво на ім`я [PERSON] належало йому. Оскільки [PERSON] мав національність німець, то його син також має відношення до даної національності. Відповідно до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно п.3 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються краї корінних народів і національних меншин. Відповідно до ст.4 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N2494-ХІІ, відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Окрім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N2494-ХІІ, до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Нормами ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N2494-ХІІ визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно із положеннями ст.ст.269, 270, 300 Цивільного кодексу України право на національність є особистим немайновим правом. Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність; фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Постановою «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» та свідоцтва про народження» від 26.06.1992 року не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність. За викладених обставин, на даний час нормативно-правовими актами України не передбачена можливість визначення національності громадян України у документі, який посвідчує таку особу. Згідно із положеннями статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, як що: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Також п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. З досліджених в ході судового розгляду доказів судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є за національністю німкеня, а [PERSON], який був при житті німцем і мав Німецьке підданство, є дідом заяника [PERSON] . Тому в цій частині заявлені вимоги підлягають задоволенню. Щодо заявленої вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення в тім, що [PERSON] , який був при житті німцем, є батьком [PERSON] , вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено зі свідоцтва про народження заявника [PERSON] , що її батьком записаний [PERSON] за національністю німець. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01.12.1998 року по справі №2-467 внесено зміни в актовий запис про народження [PERSON] , вказавши в графі батько [PERSON] , національність «німець» замість «українець». Тому встановлення цього факту повторно є недоцільним. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов переконання щодо відмови у задоволенні заявленої вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення в тім, що [PERSON] , який був при житті німцем, є батьком [PERSON] . 25.04.2019 року від заявника до суду надійшло клопотання, в якому заявник просить задовольнити заяву шляхом встановлення факту, що [PERSON] є німкеня та зобов`язати Херсонський міський відділ ДРАЦС внести зміни до відповідного актового запису у свідоцтві про народження свого сина [PERSON] , з національності українка на національність німкеня. Суд дійшов переконання щодо відмови у задоволенні заявленої вимоги з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки в ході судового розгляду справи заявником не надано доказів на підтвердження обставин, які заявник просить встановити, зокрема, не надано свідоцтва про народження сина [PERSON] чи будь-яких інших на підтвердження зазначення в актовому записі про народження сина її національності як «українка», заявлена вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial