Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13 липня 2003 року по 30 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Білопільського районного суду від 30 квітня 2015 року шлюб між ними розірваний. [PERSON] є батьком її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня розірвання шлюбу з відповідачем, тобто з 30 квітня 2015 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня розірвання шлюбу з відповідачем, тобто з 30 квітня 2015 року. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Згоден сплачувати аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 1/5 частки заробітку з дня звернення позивача з позовом до суду. Заслухавши сторони, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі з 19 липня 2003 року по 13 травня 2015 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення суду набрало законної сили 13 травня 2015 року (а. с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 4). З довідки виконкому Білопільської міської ради Сумської області від 19 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з донькою [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Позивач [PERSON] працює техніком в КП "Теплосервіс Білопілля, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 3263,36 (а. с. 14). Відповідач нікому аліментів не сплачує, з 06 липня 2016 року працює водієм у ТОВ "БІЛОПІЛЬСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР", отримує заробітну плату в розмірі 3520,30 грн. (а. с. 16). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У відповідності до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України обовязок доказування покладений на сторони у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України та ч. 2 ст. 191 СК України позивач [PERSON] не надала жодних доказів про те, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як аліменти у такому розмірі він у змозі сплачувати на утримання неповнолітньої доньки з урахуванням всіх чинників, наведених вище. Крім того, аліменти на дитину необхідно присудити від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial