Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

26 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 6.05.2013 року Павлівською сільською радою, актовий запис №12. Однак шлюб був розірваний 4.04.2016 року Радехівським районним судом Львівської області. Від данного шлюбу народилася дочка: [PERSON] - [INFO]. На даний час дитини неповнолітня та перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, та не займається її вихованням. Відповідач відмовився добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Позивач сама не має змоги утримувати дитину, так як ніде не працює (перебуває в декретній відпустці), а тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться. Просить Стягувати з [PERSON], жителя с.Павлів, Радехівського району Львівської області, аліменти в розмірі 700 гривень в місяць на одну дитину в користь позивача на утримання дочки: [PERSON] - [INFO], з дня подачі заяви до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги, необхідно задовольнити із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 4.04.2016 року. (а.с.5). Від шлюбу народилася дочка [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4.). Відповідно до довідки виданої виконкомом Павлівської сільської ради від 23.05.2016 року №955 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з малолітньою донкою [PERSON] - [INFO] (а.с.6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітньої дитини, тобто дитини, яка не досягла 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У зв"язку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 700 гривень щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дитини обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"; обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved