Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

31 березня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі відповідач) і просив визнати його таким ,що втратив право користування жилим приміщенням [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач аргументує тим, що він являється власником будинку [ADDRESS]. , з 31 січня 2012 року який належить йому на праві власності. В 2011 році по проханню [PERSON] він погодився прописати його до вказаного будинку, так як той хотів отримати паспорт. Отримавши паспорт відповідач переїха проживати в с.Романово Житомирського району Житомирської області і в будинку не проживає.На його вимоги знятися з реєстрації, з вищевказаного будинку, відповідач не реагує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав по наведених в позовній заяві підставах. Додатково пояснив, що відповідач перестав проживати в будинку з 2011 року. Напевне він набрав кредитів, так як йому кожен день приходять листи з кредитних установ з погрозами сплатити кредит якого він не брав. Просив визнати відповідача такою особою,що втратила з січня місяця 2011 року право користування житлом. В судове засідання відповідач не з»явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (через оголошення в пресу) і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності і тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі у справі доказів і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та оцінивши матеріали справи, докази суд вважає, що позов позивача [PERSON] ,позивача по справі, слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону України N 475/97 від 17.07.97 ро ку "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено при нцип непорушності права приватної власності, який означає права особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користува тися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбав ленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об"єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира / ст.ст.379 -382 ЦК України /. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.. 71 СК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців і поважних причин відсутності відповідача понад шість місяців суд не встановив. Згідно ст..405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власноком житла або законом. Витяг підтверджує, що житловий будинок в [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] і він в ньому зареєстрований з 1980 року. Відповідно довідки Покришівської сільської ради Брусилівського району відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку по [ADDRESS]. Так як відповідач [PERSON] не проживає, без поважних причин, в по [ADDRESS] з січня місяця 2011 року тому він втратив право користування, вищевказаним житловим будинком. З урахуванням викладеного, на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 317, 319, 346, 379, 382, 383, 391 ЦК України, ст.71 СК України,

Outcome: approved