Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.09.2014 року між нею та відповідачем у Жовтневому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, від спільного життя вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до розриву подружніх стосунків та окремому проживанні один від одного. Позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі та збереження шлюбних відносин неможливе. Посилаючись на зазначене, позивач у позовній заяві просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена позовна заява була розподілена судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року у цивільній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.10.2020 року. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася, але до початку судового засідання надала суду заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 02.09.2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Жовтневим районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 02.09.2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 677 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання припинені з червня 2020 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, що призвело до розриву подружніх стосунків та окремому проживанні один від одного, внаслідок чого позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам, в зв`язку з чим вона остаточно переконалась у неможливості збереження сім`ї у подальшому. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved