Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, заборгованості по листам непрацездатності. Під час розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги. Згідно з заявою про уточнення позову від 05.02.2014р. позивач просив стягнути з ПрАТ «АзовЕлектроСталь» заборгованість по заробітній платі за жовтень 2014р. в розмірі 2660,50грн., за листопад 2014р. - 1141,03грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - 2185,56грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - 1040,26грн., середній заробіток за час затримки розрахунку - 4118,94грн., заборгованості по листам непрацездатності - 504,36грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 01.02.2011 року працював в ПрАТ «АзовЕлектроСталь» розливником сталі. 01.12.2014р. був звільнений за ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Роботодавець при звільненні не провів повний розрахунок з позивачем. Позивач у судовому засіданні не був присутній, від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог, наполягав на їх задоволенні і розгляді справи без його участі. Також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 01.02.2011 року на підставі наказу №5к працював в ПрАТ «АзовЕлектроСталь» розливником сталі. 01.12.2014р. був звільнений з роботи за ст.36 КЗпП України за угодою сторін відповідно до наказу №49к від 01.12.2014р. Згідно з довідкою ПрАТ «АзовЕлектроСталь» №2085 від 04.12.2014р. заробітна плата позивача за жовтень 2014р. склала 3278,02 грн., за листопад 2014р. - 1321,35 грн. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звернув увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України та інших актів законодавства України. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки відповідачем була нарахована, але вчасно не виплачена заробітна плата за жовтень 2014р. в розмірі 2660,00 грн., за листопад 2014р. - 1141,03 грн., то вказана сума в загальному розмірі 3801,03 грн. підлягає стягненню на користь позивача, оскільки відповідачем доказів її сплати не надано. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із змісту наведених норм, право працівника на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати підприємством звільненому працівникові усіх сум, що йому належать, як компенсація порушеного права на своєчасне отримання винагороди за працю при звільненні, знаходиться у залежності від вини підприємства. На виконання положень частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі №6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно з довідкою ПрАТ «АзовЕлектроСталь» від 04.12.2014р. про середню зарплату (дохід) середньоденна заробітна плата позивача складає 84,06 грн., що позивачем не заперечується. Оскільки, середнім заробітком повинен бути оплачений весь період затримки розрахунку, який складає 47 робочих днів (грудень 2014р. - 23 робочих дня, січень 2015р. - 20 робочих днів, лютий 2015 р. - 4 дні згідно з заявленими вимогами), позивачем неправильно обчислена сума середнього заробітку, що підлягає сплаті відповідачем на його користь у розмірі 4118,94грн., оскільки ним помилково зараховано 22 робочих днів в січні 2015р. замість 20 днів. Правильний розрахунок встановлює заборгованість в розмірі 3950,82 грн., оскільки вона отримана шляхом множення суми середньоденного заробітку позивача у розмірі 84,06 грн. на 47 робочих днів, як за весь період затримки розрахунку. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку у розмірі 3950,82 грн. підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Позивачем заявлено, що його щорічна відпустка складала 26 днів, проте жодних доказів на підтвердження цього не надано. Тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки частково, виходячи з відпустки тривалістю 24 календарних дня в розмірі 2017,44 грн. Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам, у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України „Про державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням здійснюється на підставі постанови КМУ від 26 вересня 2001 p. N1266 „Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням". Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача щодо стягнення невиплаченої заробітної плати, в тому числі і за час знаходження позивача на лікарняному в період з 07.11.2014р. по 14.11.2014р., позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по листам непрацездатності задоволенню не підлягають. Згідно із ст.1, ст.2, ст.3, ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України №159 від 21.02.2001р. Індекс інфляції за даними Держкомстату України за листопад 2014 року склав 101,9%, за грудень 2014 року - 103%, за січень 2015 року - 103,1%. Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить: 2660 грн. х 101,9% х 103% х 103,1% = 218,40 грн.; 1141,03 грн. х 103% х 103,1% = 70,66 грн., а всього - 289,06 грн. Зважаючи на те, що позивач на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах даної категорії складає 229 гривень 40 копійок, тому в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави. Пунктом 2 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial