Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з 04 травня 1996 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього проживання мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З вини відповідача сім'я розпалась, сторони проживають окремо, тому діти проживають з нею і перебувають на повному її утриманні, так як добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. На даний час у неї склалось скрутне матеріальне становище і їй одній важко утримувати дітей. Відповідач здоровий, працездатний, працює, має змогу надавати матеріальну допомогу на дитину. По інших виконавчих листах відповідач аліментів не сплачує. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка подала до суду заяву, якою уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того просила розглянути справу на підставі її заяви. Відповідач також подав до суду заяву, якою погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Також просив розглянути справу на підставі його заяви. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1996 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 014177, повторно виданим Пашковецькою сільською радою Старокостятинівського району Хмельницької області 21 лютого 1997 року. Від спільного сумісного проживання мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району 08 липня 1996 року) та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 22 лютого 2010 року). Сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою і перебувають на повному її утриманні. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, інші грошові зобов'язання відсутні. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. За змістом ч. 8 ст. 7 , ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитину, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку. Сторони в добровільному порядку узгодили між собою розмір аліментів в сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дітей та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дітей на позивачку, хоча зобов'язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, має мінливий, нерегулярний дохід, інші грошові зобов'язання відсутні, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, які потребують регулярної батьківської матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved