Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. В відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] в відкрите судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча була викликана своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 15.02.2017 року. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської РДА за дорученням [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та просить суд задовольнити його в повному обсязі, виходячи з інтересів малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] піклуванням про свою дитину не займається, матеріальної допомоги не надає, життям та здоров'ям не цікавиться. Як вбачається з акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 23 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] покинула свою новонароджену дитину - хлопчика, [INFO] в пологовому відділенні «КЗОЗ «Краснокутська ЦРЛ». Відповідно до розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 14 квітня 2016 року №202 проведено державну реєстрацію народження дитини, покинутої в пологовому відділенні КЗОЗ «Краснокутська центральна районна лікарня». Згідно рішення №18 комісії з питань захисту прав дитини від 25 квітня 2016 року поставлено на облік служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації малолітню дитину, покинуту в пологовому будинку, [PERSON], [INFO], яка опинилася в складних життєвих ситуаціях. Розпорядженням Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 27.04.2016 року №253 було прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на повне державне утримання до будинку дитини. 12 травня 2016 року дитину було передано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» на повне державне забезпечення. Як вбачається з пояснень представника служби у справах дітей Краснокутської РДА за період перебування дитини у закладі мати жодного разу її не відвідала, матеріальної допомоги не надавала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася. 13 жовтня 2016 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської районної державної адміністрації, де було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та було надано висновок комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської РДА від 13.10.2016 року №14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачкою по справі від виховання дитини та свідоме нехтування нею своїми обов'язками. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав являється ухилення від виконання батьками своїх обов'язків по догляду за дитиною. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Як передбачає ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідачів стягнень за іншими виконавчими листами про стягнення аліментів, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі ? частині всіх видів заробітку відповідачів до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2016 року. На думку суду аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в підлягають задоволенню. Крім того, позивач на підставі п.п.3,7 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 8 липня 2011 р., звільнений від сплати судового збору при поданні позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved