Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Секретарської сільської ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,9199 га, кадастровий номер: 4823983800:02:000:0339, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2013 року. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Секретарської сільської ради, листом від 21 січня 2019 року №17 просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа - [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, своїм правом на подання пояснень щодо позову, інших заяв, клопотань та заперечень щодо заявлених вимог не скористалася. За положеннями ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-БК №287446, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві 19 грудня 2013 року(а.с.7). Згідно даних довідки Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва Єдиний розрахунковий центр Філія №801" №695 від 16 травня 2014 року останнім постійним місцем проживання [PERSON] було м.Київ вул.Литвиненко-Вольгемут, буд.№1, кв.№7 (а.с.55). Заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області 13 березня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за №279, [PERSON], земельну ділянку, загальною площею 2,92 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну їй на підставі державного акта на право приватної власності за землю ІІІ-МК №036419, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 20 червня 2003 року, заповіла [PERSON] (а.с.8). Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №52528520 та він є чинним на день смерті спадкодавця (а.с.9, 56). Відповідно до спадкової справи № 601/2014 до майна померлої 18 грудня 2013 року [PERSON], заведеної в Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі, (а.с.24-63) позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк (а.с.49). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено із матеріалів справи, позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, про що [PERSON], державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 09 листопада 2018 року за №9780/02-34 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15). Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Факт належності [PERSON] на день її смерті земельної ділянки площею 2,9199 га., з кадастровим номером 4823983800:02:000:0339, розташованої в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується даними архівної копії державного акта на право приватної власності за землю ІІІ-МК №036419, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 20 червня 2003 року (а.с.10) та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4801362322015 від 15 квітня 2015 року (а.с.12-14). Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved