Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

У червні\~2021\~року [PERSON] \~звернувся з\~позовом до\~Приватного\~акціонерного товариства\~«Суха Балка»\~(далі\~ПрАТ«Суха Балка»)\~про\~відшкодування моральної\~шкоди у\~зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я,\~при виконанні\~трудових обов`язків.\~В обґрунтування\~позову зазначив,\~що\~з\~01.07.2003\~року по\~03.10.2018\~року \~працював підземним\~гірничим робітником\~шахти «Ювілейна»\~ПрАТ «Суха\~Балка» 12.10.2007\~року з\~ним стався\~нещасний випадок,\~про що\~був складений\~акт розслідування\~нещасного випадку\~на виробництві.\~Внаслідок\~нещасного випадку\~він отримав\~травму другого\~пальця правої\~кісті. Травма відноситься до категорії легкої. Висновком МСЕК від 23.01.2008 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Окрім того, за висновком МСЕК від 27.04.2021 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності первинно: в розмірі 45% за захворюванням вібраційна хвороба, 20% втрати професійної працездатності за захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень, а всього встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% та третя група інвалідності з 12.04. 2021 року по 01.05. 2022 року Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що після травмування та захворювання він страждає від фізичного болю.\~ Позивач, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що супроводжується втратою працездатності та вказаними вище негативними наслідками, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, він позбавлений можливості вести активний спосіб життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 300 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 14.06.2021 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди та її розмір. Відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому\~протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими та небезпечними умовами праці. Натомість згідно акту саме позивач не оцінив імовірних наслідків можливості ушкодження свого здоров`я виконуючи роботи підземних умовах. Вважають, що шкоду позивачу було завдано внаслідок непереборної сили, а не з вини відповідача. Крім того,\~сума моральної шкоди є значно завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує, не відповідає вимогам розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з 01.07.2003 року по 03.10.2018 року, працював підземним гірничим робітником шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка»(що підтверджено копією трудової книжки (а.с.7-11). 12.10.2007\~року з\~ [PERSON] \~при виконання\~трудових обов`язків\~стався нещасний\~випадок,\~внаслідок якого\~отримав травму\~другого пальця\~правої кісті. Травма відноситься до категорії легкої. 18.10.2007 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12.10. 2007 року, форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом і складено Акт форми Н-1. Комісія встановила, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: [PERSON] підземний прохідник дільниці №1 шахти «Ювілейна», який не подбав про особисту безпеку та не привів кровлю виробки у безпечний стан, чим порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.п. 1.10, 2.3.3 «Інструкції з охорони праці №10 для прохідника, п.3.1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «Суха Балка»; [PERSON] гірничого майстра дільниці №1 шахти «Ювілейна», який не прийняв достатніх заходів з усунення небезпеки у виробці та не проконтролював дотримання робітником обов`язків з охорони праці,чим порушив вимоги пар.16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудних и россыпных месторождений подземным способом», п.п. 3.16, 3.25 «Посадової інструкції гірничого майстра виробничої дільниці шахт ВАТ Суха Балка», п. 4.11 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «Суха Балка». (а.с.12- 15). Висновком МСЕК від 23.01.2008 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою з 21 січня 2008 року до 01 лютого 2009 року з наступним переоглядом 01 лютого 2009 року (а.с.20). 21.01.2021 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини мені було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебральної вібрації з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язові-тонічними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії),група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.02. 2021 року Причиною професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня : Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7дБ перевищував допустимий рівень та складав 57 дБ при ГДР- 50 дБ. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 3,35 разів і складала 6,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Професійне захворювання виникло за таких обставин : працюючи підземним прохідником на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» позивач виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та підвищених показників загальної вібрації. (а.с.16-22). За висновком МСЕК від 27.04.2021 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності первинно: в розмірі 45% за захворюванням вібраційна хвороба, 20% втрати професійної працездатності за захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень, а всього встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% та третя група інвалідності з 12.04. 2021 року по 01.05. 2022 року (а.с.23). Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує постійного забезпечення лікарськими засобами, засобами медичного призначення, санаторно-курортного лікування. Позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах виробничого пилу та вібрації. В зв`язку з професійним захворюванням та отриманою травмою на виробництві змінилися образ і якість життя позивача, що завдає позивачу моральних страждань . Позивач постійно відчуває стійкий біль у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу,що посилюється при рухах і після фізичних навантажень, біль та оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час , біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднену ходу, хиткість, загальну слабкість, швидку втомлюваність, періодичний головний біль, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з мокротинням, важкість у грудях, знижена пам`ять на плинні події. Такий стан не дає позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Позивач не може знаходитися в переповненому пасажирами громадському транспорті, оскільки через задуху у позивача виникає приступ кашлю, не вистачає повітря. Через визнання позивача інвалідом 3 групи , усвідомлює свою непотрібність суспільству. В зв`язку з хворобою позивач багато часу проводить у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування позивач змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття\~13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] внаслідок ушкодження здоров`я під час нещасного випадку на підприємстві та професійних захворювань відповідача заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування. При цьому, трудове каліцтво та професійні захворювання позивача, завдає йому фізичного болю та душевних страждань, яке виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує ступінь втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, який становить 15%,характер отриманих позивачем тілесних ушкоджень під час нещасного випадку, які віднесені до легких, які завдають значного фізичного болю та душевних хвилювань за здоров`я позивачу, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 65%, встановлення 3 групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання , глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я , істотність вимушених змін у його життєвих стосунках,і наслідків,що наступили. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 200 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 300 000грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень\~ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2000 грн.

Outcome: partial