Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості, приросту інфляції та трьох процентів річних, в якому вказав, що ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» здійснює постачання електроенергії відповідачам та контролює оплату за її використання. Відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією для населення (надалі за текстом - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно п. 48 ПКЕБН. споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення вищевказаних Правил. Згідно п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН. розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. За період з 18.11.2013р. по 17.02.2014р. відповідач сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі за отримані послуги, що не відповідає фактичному споживанню електричної енергії, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 548,54грн. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у зазначеному розмірі, приріст інфляції у розмірі 7,13грн. та 3% річних у сумі 4,15грн. та понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 гривень.. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, та пояснив, що до теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість, приріст інфляції та сума трьох процентів річних від простроченої суми відповідачем не сплачена. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. І ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що особовий рахунок [NUMBER] відкритий на [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач має заборгованість за період з 18.11.2013р. по 17.02.2014року в розмірі 548грн. 54коп., яка на теперішній час не погашена, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач зобов'язувався постачати електричну енергію до відповідача, який у свою чергу зобов'язувався оплачувати електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені Правилами користування електричною енергією для населення. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 «розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10-ого числа наступного місяця». Відповідно до п. 19 Правил розрахунки для населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Проте відповідач у порушення своїх зобов'язань проводив оплату нерегулярно не у повному обсязі, у результаті чого виникла заборгованість за спожиту електроенергію. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено розгляд судом цивільних справ, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання з оплати спожитої електроенергії не виконує, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» підлягає задоволенню. Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Згідно до розрахунку, сума приросту індексу інфляції за весь час прострочення складає 7,13грн., три проценти річних від простроченої суми складає 4,15грн. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, бо відповідачем порушено право позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved