overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся 22.05.2017 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. З позову вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 255. Сторони по справі мають спільних дітей : [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], який народився [INFO] Свій позов позивач мотивує тим, що вони з відповідачем проживають окремо, мають різні погляди на шлюбне життя, шлюб існує лише формально. На даний час вони не спілкуються. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, заявою просить справу слухати без її участі, просить позов задовольнити в частині розірвання шлюбу, вимоги в частині місця проживання дітей просить залишити без розгляду. У судове засідання відповідач не з'явився, але направив до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному об"ємі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 255, сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 05.09.2010 року. Як вбачається із вказаного Свідоцтва про шлюб [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище "[PERSON]". Сторони по справі мають спільних дітей : [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], який народився [INFO] Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейні відносини позивач не бажає. Подружжя не будує спільних планів на майбутнє, шлюб існує лише формально, разом не проживають. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся 30.06.2017 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. З позову вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.06.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 126. Сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], яка народилася [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що вони з відповідачем проживають окремо з травня 2016 року, мають різні погляди на шлюбне життя, шлюб існує лише формально. На даний час вони не спілкуються. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, заявою просить справу слухати без його участі, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідачка не з'явилася, але направила до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги визнає в повному об"ємі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.06.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 126, сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 20.02.2015 року. Як вбачається із вказаного Свідоцтва про шлюб [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище "[PERSON]". Мають спільну дитину [PERSON], яка народилася [INFO]. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейні відносини позивач не бажає. Подружжя не будує спільних планів на майбутнє, шлюб існує лише формально, разом не проживають з травня 2016 року. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12.12.2011 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк " укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано в кредит у розмірі 30 000 гривень до повного виконання боржником взятих на себе зобов»язань. У данному випадку додаткова угода не укладалась. Саном на 13.01.2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 9 053,05 гривень, із них: тіло кредиту - 3 291, 00 грн., прострочене тіло кредиту - 2 545,20 грн., заборгованість за комісіями 3 216,85 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн. Умови договору відповідач не виконує належним чином та не виконав взяті на себе зобов'язання. За таких обставин позивач просить зобов'язати відповідача повернути заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення, причини неявки суд не повідомила. (а.с.25), заперечень на позов суду не надано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено обставини, вказані вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд задовольняє позов та стягує на користь позивача з відповідача заборгованість, сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15.07.2011 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк " укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано в кредит у розмірі 100,000 гривень до повного виконання боржником взятих на себе зобов»язань. Саном на 13.01.2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 18 197,16 гривень, із них: тіло кредиту - 11 746, 49 грн., прострочене тіло кредиту - 3 222,41 грн., заборгованість за комісіями 3 228,26 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн. Умови договору відповідач не виконує належним чином та не виконав взяті на себе зобов'язання. За таких обставин позивач просить зобов'язати відповідача повернути заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення, причини неявки суд не повідомила. (а.с.24), заперечень на позов суду не надано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено обставини, вказані вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд задовольняє позов та стягує на користь позивача з відповідача заборгованість, сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачів про стягнення боргу за теплову енергію. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог посилається на те, що підприємство „Дніпропетровські міські теплові мережі" надає теплову енергію за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, 3, квартира №85, у зв'язку із чим був відкритий особовий рахунок №54-430085, по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], яка повинна була сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. В даному житловому приміщенні проживає також відповідачка [PERSON]. Оскільки оплату за ці послуги відповідачі не здійснюють з 01.10.2009 року, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.10.2009 року по 01.05.2014 року в розмірі 8534,45 грн., тому позивач просив суд стягнути дану суму солідарно з відповідачів, а також понесені витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, якою збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів заборгованість з теплопостачання у розмірі 10259,18 грн., також просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі проти позову заперечували частково, надали суду письмові заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутність та застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що підприємство „Дніпропетровські міські теплові мережі" надає теплову енергію за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, 3, квартира №85, у зв'язку із чим був відкритий особовий рахунок №54-430085, по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], яка повинна була сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. В даній квартирі також зареєстрована та проживає відповідачка [PERSON]. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідачів за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2006 року по 01.05.2014 року становить 15594,30 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З позовом до відповідачів позивач звернувся до суду 21.11.2014 року. У судовому засідання встановлено, та підтверджується документально, що відповідачі до теперішнього часу заборгованість у повному обсязі не погасили, однак враховуючи, що трирічний строк позовної давності для захисту майнових інтересів позивача минув, підстав для поновлення таких строків суд не вбачає, тому суд вважає стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь підприємства „Дніпропетровські міські теплові мережі" заборгованість за теплову енергію з урахуванням строку позовної давності з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року в сумі 5224 гривні 70 копійок, а також витрати по сплаті судового збору 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачки. Зважаючи на складність у виготовленні повного рішення суду пов"язаною із потребою у обгрунтуванні доводів сторін на що може бути затрачено значний проміжок часу суд вважає за доцільне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 Житлового кодексу України, та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивує тим, що 15 жовтня 1997 року ним, [PERSON] та його батьками [PERSON] та [PERSON] було приватизовано квартиру за адресою: [ADDRESS] з видачею свідоцтва про право власності на квартиру. [INFO] помер його батько [PERSON], а [INFO] померла його мама [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків було виявлено, що у свідоцтві про право власності на квартиру немає чітко визначених часток кожного із співвласників. А тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, сільський голова Дрогобецький І.І. надав суду заяву, в якій просить розглянути без участі представника Полянської сільської ради, вирішення даної справи залишає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру від 15 жовтня 1997 року, виданого ДП "Закарпаткурортрембуд" квартира [ADDRESS], загальною площею 65,82 кв. м належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх смерть. Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин суд приходить до переконання, що частка спільної сумісної власності [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає 1/3, частка спадкового майна [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає 1/3 кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 14 серпня 1991 року зареєстрував шлюб у виконкомі Сергіївської сільської ради з відповідачкою, актовий запис №4. В шлюбі народилося п"ятеро дітей, двоє з яких уже повнолітні. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, поскільки в них різні характери, тому на протязі 3-х років вони не проживають разом. В даний час у відповідачки створилась інша сім"я Шлюб розривається вперше. На примирення не згідний. Діти залишаються проживати з відповідачкою. Просить суд задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов визнала і згідна на розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню під час попереднього розгляду справи. Вирішуючи цей спір суд виходить із норм чинного законодавства України, якими регулюється порядок розірвання шлюбу, доказами поданими сторонами. Згідно ст.3 ч.2 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Відповідно до ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки встановлені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що шлюб між ними зареєстровано 11.08.2007 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції. Мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, сімейні стосунки фактично припинені, через постійні конфлікти та сварки. Просить суд шлюб розірвати, спільну дитину залишити проживати разом з матір"ю. Позивач у судове засідання не з"явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. На адресу суду надіслав заяву у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання також не з"явилася. Про день і час слухання справи повідомлена належним чином. До канцелярії суду подала письмову заяву у якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами зареєстрований 11.08.2007, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2007 року. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2009. Згідно із ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні стосунки, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати: сторони мають достатній вік для того, щоб визначитися зі своєю позицією щодо можливості збереження їх шлюбу. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивач у позові зазначив, що судові витрати згоден нести самостійно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що шлюб між ними зареєстровано 28.10.1998 у Димарській сільській раді Іванківського району Київської області. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, сімейні стосунки фактично припинені, через постійні конфлікти та сварки. Просить суд шлюб розірвати, спільних дітей залишити проживати разом з матір"ю. Позивач у судове засідання не з"явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. У позові просив справу розглядати без його участі. Відповідачка у судове засідання також не з"явилася. Про день і час слухання справи повідомлена належним чином. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами зареєстрований 28.10.1998, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.1998 року. Мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.11.2003 та [NUMBER] від 11.03.2013. Згідно із ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні стосунки, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати: сторони мають достатній вік для того, щоб визначитися зі своєю позицією щодо можливості збереження їх шлюбу. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ПП "Еко Вікна" в особі [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання укладеного 10.07.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу металопластикових вікон, передав відповідачам загальну суму 630 доларів США, тоді як вікна згідно договору коштували 430 доларів США. У зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів надмір отриманих ними коштів. Позивач в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримав. Відповідачі в судове засідання по справі не з'явилися з невідомих для суду причин, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Тому суд, розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми, з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. В судовому засіданні встановлено, що за укладеним 10.07.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] договором купівлі-продажу двох металопластикових вікон, вартість предмету договру сторонами виначена у 430 доларів США (а.с.16). Поряд з цим, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, відповідачі від позивача отримали кошти на виконання договору в сумі 630 доларів США. У відповідності до ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За встановлених обставин кошти в сумі 200 доларів США, що станом на час вирішення спору за курсом НБУ становить 2594 гривень, підлягають стягненню з відповідачів. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243.60 грн. понесені позивачем на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачів.

Outcome: approved