Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві власності належить вказаний спірний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 14 листопада 2019 року. Однак, у вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які вселилися в будинок як члени сім"ї попереднього власника. Відповідачі добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, а їх реєстрація в житловому будинку створює перешкоди і позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники адвокати Дубінчук М.В. та Томчук В.О. позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пашинська А.П. позовних вимог не визнали, ствердили, що вона вселилася як член сім"ї і має право проживати в цьому будинку. Відповідачі [PERSON] в своїх інтересах та інтересах свого сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позовних вимог не визнали, ствердили, що в цьому будинку вони народилися і на даний час не мають можливості знятися з реєстрації, так як у них відсутнє власне житло. Представники третьої особи надали заяви про розгляд даної справи без їх участі, щодо рішення покладаються на розсуд суду. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка була власником будинку [ADDRESS] . В спірному будинку проживала власник [PERSON] , її покійний син [PERSON] та члени його сім"ї - відповідачі по справі. Після смерті [PERSON] його дружина з дітьми продовжували проживати в цьому будинку. 17 липня 2017 року покійна [PERSON] склала заповіт, яким заповіла спірний будинок своєму сину [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до складеного заповіту нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Між сторонами договір найму жилого приміщення не укладався, а відповідачі є сторонніми особами для позивача та перешкоджають йому належним чином володіти і користуватися майном, чим порушують його права. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч.1 ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку , що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. У зв`язку із цим, під час звернення до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла, які не є і не були членами сім`ї власника житлового приміщення, адже всі ці відносини регулюються різними нормами права. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , залишаючись зареєстрованими у будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] , є сторонніми для нього особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують його права, як власника. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у власника житлового приміщення є право вимагати захисту порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, які не є і не були членами його сім`ї, і така позовна заява повинна обгартуватися на підставі положень статей 383, 391 Цивільного кодексу України. Доказів, які б підтверджували наявність правовідносин між відповідачами та позивачем, як власником житла на даний час, відповідачами суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved