Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просив суд усунути перешкоди у здійсненні його права, як власника квартири за адресою: [ADDRESS], щодо користування та розпорядження цією квартирою шляхом визнання відповідача, [PERSON], такою що втратила право користування цією квартирою, та направити відповідне рішення до Фрунзенського районного відділу у місті Харкові державної міграційної служби України в Харківської області для зняття з реєстрації [PERSON], за місцем ії реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує права позивача як власника квартири, та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належною йому квартирою. У зв'язку з тим, що відповідач з реєстрації не знявся позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.06.2016 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації відповідача. Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради правом на участь представника в судовому засіданні не скористалось, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивачі не заперечували проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 30.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстровий № 396 /а.с. 4/. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29010689 від 30.03.2016 року, що підтверджується Ініформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (далі Інформаційна довідка), сформованої 22.06.2016 року, індексний № 61946835 /а.с. 29-31/. Згідно з вказаною Інформаційною довідкою, квартира [ADDRESS] раніше належала на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 16.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 16.10.2003 року, реєстровий № 6957. Згідно з Договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 17.08.2015 року, [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до п. 9 договору купівлі-продажу від 17.08.2015 року за реєстровим номером 1244, відповідач прийняла на себе зобовязання звільнити вказану квартиру до 24.08.2015 року, також забезпечити зняття з реєстраційного обліку усіх, хто зареєстрований у ній до 15.12.2015 року. Проте на час укладення позивачем договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 396, а саме 30.03.2016 року, відповідач не знялася з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири. Відповідно до Довідки КП «Жилкомсервіс» Дільниця № 56, виданій позивачу 19.04.2016 року, у квартирі [ADDRESS], зареєстрована також відповідач [PERSON] (а.с. 6). Згідно відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області станом на 26.04.2016 року [PERSON], [INFO], до цього часу зареєстрована за адресою: [INFO]. кв. 70. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, реєстрація відповідача у належній йому на праві власності квартирі порушує його право, як власника майна, та просить суд усунути перешкоди, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:\~ заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою № 70 будинку № 104-А по вул. Салтівське Шосе в м. Харкові шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved