Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

23.08.2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. 30.07.2002 року в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишився земельний пай розміром 4,5 умовних кадастрових га, який знаходився у колективній власності КСП «Борисівка», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0551041 від 25.10.1999 року. Позивачка вважає, оскільки на момент відкриття спадщини діяв ЦК в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом звернулась до приватного нотаріуса з приводу відкриття спадкової справи, але отримала відмову, мотивовану втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки відразу після смерті матері розпорядилась деяким її рухомим майном, приглядала за будинком та проводила поточні ремонти, пізніше поселила в ньому свою доньку. Крім того, [PERSON] прийняла частково спадщину житловий будинок, який належав спадкодавцю. До того ж, до 2010 року вона отримувала орендну плату від СВК «Борисівський» за користування земельним паєм. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання представник позивачки та позивачка не з'явилися, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення представника позивачки та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №298609 від 01.08.2002 року (а.с.5) [PERSON], померла 30.07.2002 року. Згідно копії свідоцтва про народження ЯИ № 46700 від 26.03.1957 року (а.с.6) матірю (на російській мові) [PERSON], [INFO] есть [PERSON]. Копією свідоцтва про одруження ІІ-АГ № 728264 (а.с.7) підтверджується, що 26.09.1974 року був укладений шлюб між /на російській мові/ [PERSON] та [PERSON] /Петку/ [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 18. Копією сертифікату на право земельну частку (пай) серії ОД №0551041, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 25.10.1999 року (а.с.8), право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектар, що перебував у колективній власності КСП «Борисівка», належить [PERSON] Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.12.2012 року (а.с.9) встановлено, що померла 30 липня 2002 року [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Згідно копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.04.2014 року (а.с.10-11) за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований по вул.Жовтнева,65 в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті [PERSON] Довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області 03.08.2016 року за №558 (а.с.13) підтверджується, що дійсно гр.[PERSON] на день своєї смерті 30.07.2002 року була зареєстрована та проживала [INFO]. Довідкою №628, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області 12.09.2012 року (а.с.14) підтверджується, що земельна частка (пай), вказана в сертифікаті на право на земельну частку (пай), №0551041, виданому на імя [PERSON], яка є в списках на паювання землі по колективному сільгосппідприємству в КСП «Борисівка » в натурі не виділялась, державний акт на неї не видавався, договір оренди не укладався. З листа нотаріуса №209/01-16 від 22.08.2016 року (а.с.16) вбачається, що позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причин втрати 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44960368 від 05.09.2016 року (а.с.27) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON] померлої 30.07.2002 року - інформація відсутня. У відповідності до ст.529 ЦК України (в ред.1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України (в ред.1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки сторони визнали обставини справи, то згідно ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Враховуючи ту обставину, що позивачка не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, так як втрачено 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, наявна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо цього права на спадщину, а тому суд вважає доведеними обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх позовних вимог. Невизнане право позивачки підлягає судовому захисту. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved