Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина:[PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з відповідачем вони мають малолітнього сина:[PERSON], [INFO] Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. В судове засідання позивач не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву до суду не подав, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував стосовно їх задоволення. У відповідності дост. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини розірвали 23.02.2018 року, що підтверджується копією рішення Ружинського районного суду Житомирської області (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина:[PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Згідно довідки виданої Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області за №899 від 04.05.2018 року, малолітній син:[PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з матір"ю [PERSON], та знаходиться на її утриманні (а.а.7). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини. Отже, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що обов»язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов»язком як батька, так і матері, а також, враховуючи встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та з урахуванням заявлених позовних вимог, а також відсутність заперечень, відзиву на позов стосовно позову відповідачем, а також визнання позову відповідачем, що вбачається з заяви поданої ним до суду, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви відповідача, поданої до суду, він після початку розгляду справи по суті визнає позовні вимоги повністю. Суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги про стягнення підлягають повному задоволенню. Оскільки відповідач по початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, а позивачка при подачі позову до суду відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена від сплати судового збору, тому суд,

Outcome: approved