Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстицій у м.Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розгля даються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що у січні 2018 року Позивачем була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 грудня 2017 року ВП № 55393531 прийнята старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження та стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 743 249 грн. 07 коп. 26 січня 2018 року Представник Позивача звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 55393531. Позивач зазначив, що 26 січня 2018 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 55393531 було встановлено, що: Постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята державним виконавцем на підставі виконавчого напису № 7625 від 11.07.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва A.A. від 11.07.2017 року, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K2U0AK24060098 від 28.03.2008 року, яка виникла за період з 28.03.2008 року по 19.06.2017 року в сумі 28 564.53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.06.2017 року становить 743 249 грн. 07 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 5 109.35 доларів США, заборгованості за відсотками 2035.00 доларів CША, заборгованості з комісії 560.77 доларів США, заборгованості з пені 19 490.04 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 9.61 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 1 359.76 доларів США. Однак, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки його дії не відповідали нормам Закону України «Про нотаріат», просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.04.2018 року клопотання про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання, не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за відсутніст. ( а.с.35), просиі суд у задоволені позову відмовити, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа :приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності, надав матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис ( а.с.51-79). Третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, в судове засідання не ннаправив свого уповноваженого представника, надіслав суду копію матеріалів виконавчого провадження №55393531 ( а.с.81-98). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини справи. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені»п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Разом із тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. Судом встановлено, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимог и стягувача з підписом боржника про його отримання. Судом встановлено, що нотаріусу, замість засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, відповідачем було пред'явлено приватному нотаріусу розрахунок заборгованості. Проте вказані документи не є тотожними та не замінюють один одного, що дає підстави вважати Позивачу, що наданий Відповідачем розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 Положення, не є документом, який посвідчує безспірність визначеної суми боргу. Судом встановлено, що за викладених обставин, у приватного нотаріуса Завалієва А.А. не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного Позивачем виконавчого напису, оскільки надані Відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу, водночас сума заборгованості розрахована поза межами строку позовної давності. Нотаріус при видачі виконавчого напису також не враховував пропуск банком строку позовної давності. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, також не повідомив суд про підстави звільення від доказування. На підставі викладеного,

Outcome: approved