Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 03.08.2018 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу з відповідачкою вони зустрічалися на протязі 4 місяців, а потім проживали сумісно у його квартирі. Під час сумісного проживання відповідачка мала деякі особливості у повсякденному поводженні. Вона часто була збуджена, мала галюцинації, дивні манії та дезорганізованість у побуті. Але на це він не звертав уваги, вважав, що це особливості характеру відповідачки. 06 жовтня 2018 року відповідачці стало погано, вона появляла агресію та була збуджена. Мати відповідачки викликала швидку медичну допомогу, що підтверджується довідкою станції швидкої медичної допомоги. Після того, як дружина була госпіталізована до КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер" він дізнався, що вона перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, страждає на тяжку психічну хворобу, про що йому не було відомо до реєстрації шлюбу. Відразу після госпіталізації відповідачки до лікарні, її мати [PERSON] вивезла з квартири, де вони мешкали разом, особисті речі відповідачки. Позивач вважає, що психічна хвороба дружини є перепоною для сімейного життя, оскільки позивач бажає мати здорову сім"ю та дітей. Ухвалою суду від 27.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила ухвалити рішення у її відсутність. \~Відповідачка у підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, підтвердила наявність у неї психіатричного захворювання, яке виникло до реєстрації шлюбу з позивачем і загострилось через декілька місяців після одруження, у звязку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні в ОКЗ «КПНД». Відповідачка також надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ст..206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку з визнанням позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, яка викладена в письмовій заяві, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням наступних встановлених та підтверджених матеріалами справи обставин. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) уклали шлюб 03 серпня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03.08.2018 р., актовий запис № 525 (а.с. 6). Згідно довідки КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР № 3223 від 22.10.2018 року [PERSON] 06 жовтня 2018 року була госпіталізована до психоневрологічного диспансеру (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.21\~Сімейного Кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до ст.36\~Сімейного кодексу\~України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Згідност.37\~Сімейного кодексу\~України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Стаття 38\~Сімейного кодексу\~України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 цього\~Кодексу. Частиною 3\~ст.41 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків. Пленум Верховного суду України від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання йо недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснив, що у випадках передбачених ст.,41 СК України, шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним, даному випадку вирішення цього питання залежить від встановлених судом обстави. Вирішуючи справу, судам слід брати до уваги, наскільки цим шлюбом порушено права інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо правових підстав для задоволення позову, суд враховує, що сторони спільно у шлюбі прожили нетривалий час протягом декількох місяців, відповідачем не проведено навіть зміни паспорту у звязку зі зміною прізвища, спільного майна та дітей подружжя не має, на час звернення до суду з позовом разом вже не проживали. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала, що дійсно страждає на психічне захворювання, у звязку з чим ще до реєстрації шлюбу перебувала на обліку у психоневрологічному диспансері, як вказала сама позивачка з діагнозом «гострий психоз», але недієздатною не визнавалась, оскільки періодично проходила лікування в стаціонарі та її стан покращувався. Виходячи з вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, з урахуванням позиції сторін та на дотримання основоположного права відповідачки на повагу до приватного життя, гарантовану ст.8 Європейської конвенції, судом не випробовувалась інформація на підтвердження діагнозу та стану психічного здоровся відповідачки [PERSON] Судом також встановлено та не заперечувалось відповідачкою, що після одруження позивачу стало відомо про хворобу дружини у звязку з її госпіталізацією бригадою швидкої медичної допомоги в жовтні 2018 року до психоневрологічного диспансеру, що дає суду підстави дійти переконливого висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з вимог ч.3 ст.41 Сімейного кодексу України та визнання укладеного шлюбу між сторонами недійсним. Враховуючи результат вирішення спору та визнання позову відповідачем, виходячи з вимог ст.ст.141,142 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача, при цьому повернувши позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved