Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] проживають в [ADDRESS] і отримують комунальні послуги, в тому числі теплову енергію та гаряче водопостачання, які вони зобов'язані своєчасно оплачувати. Крім того, відповідно до Правил користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку і прибудинкової території, вони зобов'язані щомісяця вносити плату за утримання житлового будинку, в якому проживають, і прибудинкової території. Позивач 10.07.2014 р. звернувся з позовом в суд, уточнивши в подальшому позовні вимоги, про стягнення з [PERSON], [PERSON] 27711 грн. 00 коп. заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі за житлово-комунальні послуги в період з 01.01.2005 р. по 31.12.2013 р. заборгували позивачу 27711 грн. 00 коп. Залізничним районним судом м.Львова 17.04.2014 р. було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості з оплати вказаних послуг, однак після подання боржником заяви 02.06.2014 р. такий було скасовано. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості, так як на попередження про необхідність погашати заборгованість відповідачі не реагують. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що будинок по [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні ЖБК №260, послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем надавалися у повному обсязі і жодних скарг щодо ненадання чи неякісного надання послуг від відповідачів не поступало. Відповідачами частково проводилась оплата за отримані житлово-комунальні послуги, зокрема 12.10.2009 року в розмірі 300 грн. та 26.01.2010 року в розмірі 500 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали та зазначили, що письмовий договір між відповідачкою і ЖБК №260 про надання житлово-комунальних послуг не укладався, а тому вважають вимоги про стягнення заборгованості такими, що не грунтуються на вимогах закону. Додатково пояснили, що [PERSON] здійснила поточні платежі за житлово-комунальні послуги за березень, травень та червень 2014 р., проте заборгованість за спірний період не визнає. Крім цього, позивач пропустив трьохрічний строк звернення до суду для стягнення вказаної суми заборгованості, а тому просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача. Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи №462/2227/14-ц, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України „Про теплопостачання", Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають в [ADDRESS] /а.с.39/, обслуговування будинку за вказаною адресою здійснює ЖБК №260, який є його балансоутримувачем. ЖБК №260 забезпечується надання послуг з утримання вказаного будинку та прибудинкової території і послуг з централізованого теплопостачання, що не оспорюється відповідачами. З відомостей про нарахування та оплату за послуги з гарячого водопостачання, центрального опалення, утримання будинку та прибудинкової території /а.с. 6-9, 18-20, 33-36/ вбачається, що відповідачі в період з 01.01.2005р по 31.12.2013 р. частково проводили оплату житлово-комунальних послуг, зокрема: 12.10.2009 року і 26.01.2010 року та що станом на 31.12.2013 р. у них утворилась заборгованість в сумі 27711 грн. З матеріалів справи №462/2227/14-ц вбачається, що ЖБК №260 28.03.2014 р. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за нараховані та неоплачені житлово-комунальні послуги в розмірі 27711 грн. 17.04.2014 р. Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення із боржників заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги в сумі 27711 грн., однак після подання боржниками заяви такий 02.06.2012 р. судом було скасовано /а.с.14/. Позивач звернувся до суду з даним позовом 10.07.2014 р. і клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляв. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак як вбачається з поданої до суду позовної заяви, така подана після спливу вказаного строку. Частинами 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Враховуючи спеціальний процесуальний порядок звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, при розгляді даної справи вже в порядку позовного провадження, визначаючи строк позовної давності, суд вважає, що факт звернення з заявою про видачу судового наказу свідчить про переривання строку позовної давності. З огляду на викладене при застосуванні позовної давності та у зв'язку з цим при визначені періоду, за який вимоги про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, суд здійснює відлік строку позовної давності з дати звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 28.03.2014 р. Таким чином ЖБК №260 пропущено строк для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.01.2005 р. до 28.03.2011 р., перебіг позовної давності не зупинявся та не переривався, що в даному випадку є підставою для відмови у цій частині позовних вимог, так як судом не здобуто, а позивачем не доведено поважності причин пропуску такого строку. Судом також встановлено, що між сторонами не укладався письмовий договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, а також інших послуг, проте між сторонами існують договірні відносини. Суд не приймає до уваги покликання відповідачки та її представника, як на підставу для відмови у задоволенні позову, що між сторонами не укладався письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки укладення договору на надання даних послуг, а також оплата цих послуг є обов'язком споживача послуг, як це зазначено в Законі України „Про житлово-комунальні послуги". Не укладення такого договору не звільняє споживача послуг від сплати. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачі тривалий час не оплачують за надані ЖБК №260 житлово-комунальні послуги, за період з березня 2011 р. по 31.12.2013 р. заборгувала позивачу, згідно відомостей про нарахування та оплату за послуги з гарячого водопостачання, центрального опалення, утримання будинку та прибудинкової території, 12380 грн. 07 коп., суд приходить до висновку, що вказана сума заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON] в користь позивача, так як вони користувалися зазначеними послугами у вказаний період і від таких не відмовлялися. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. судового збору. Щодо вимоги про стягнення 300 грн. витрат на правову допомогу, то така до задоволення не підлягає, оскільки суду не надано належного доказу на підтвердження цього.

Outcome: partial