Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право на земельну частку(пай) бувшого КСП «Родіна», розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, посвідчене сертифікатом серії ХР № 0066852, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації сертифікатів за № 151 від 25 лютого 1997 року та належало померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину фактично. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , позивач по справі, та син [PERSON] . Інших спадкоємців за законом або за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , які б могли претендувати на спадщину після його смерті, немає. В жовтня 2020 року позивачка звернулась до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] на земельну частку (пай), однак державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, в зазначеній постанові вказано, що після смерті [INFO] [PERSON] та смерті [INFO] [PERSON] спадкові справи не заводились. За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити своє право на земельну частку (пай) через втрату правовстановлюючого документа (сертифіката) та пропуску визначеного законодавством терміну для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.48-50). 26 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.85-86). Позивач [PERSON] надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с.109). Представник позивача - адвокат Хуторненко Е.В. також на адресу суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.110-112). Представник відповідача Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області в судове засідання не з`явився, належним чином селищна рада повідомлена про час та місце розгляду справи. На адресу суду від представника Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області надійшло клопотання в якому просять розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с.97). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. В заяві вказав, що позов визнає повністю, просив задовольнити (а.с.91). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0066852 [PERSON] на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації від 12 грудня 1996 року № 628 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна» розміром 11,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.17). Із довідки, виданої начальником відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що станом на 01.01.2020 року розмір земельної частки (паю) бувшого КСП «Родіна» становить 10,2600 умовних кадастрових га (а.с.18,42). У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. П.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення правовідносин, громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно положень ст.524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст.549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно з ч.3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Право на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом серії ХР № 0066852, що належало померлій [INFO] [PERSON] успадкував її син [PERSON] , який фактично вступив в управління та розпорядився спадковим майном померлої, що підтверджено відповідними доказами (а.с.106), згідно з ст.549 ЦК України, прийнятому у 1963 році та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, прийнятому у 2003 році, мав на руках сертифікат серії ХР № 0066852 на земельну частку (пай). З довідки Вільхуватської сільської ради, Куп`янського району, Харківської області від 01.06.2021 за вих. № 1182 дійсно поховав свою матір [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.107), тобто останній є таким, що набув право на земельну частку (пай) у порядку спадкування. [PERSON] помер [INFO] у віці 54 років, про що 27 лютого 2012 року в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 2864 (а.с.15). Відповідно до довідки Вільхуватської сільської ради, Куп`янського району, Харківської області від 01.06.2021 за вихід. № 1181, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , дійсно поховала свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а.с.108). Як убачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] 20 грудня 1985 року уклав шлюб з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.36). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.37). Отже, спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , позивач по справі та їхній син [PERSON] , який є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. При цьому [PERSON] в підготовчому засіданні зазначив, що позовні вимоги він визнає повністю, оскільки він як спадкоємець не претендує на частку спадщини (а.с.83-84). Як встановлено в судовому засіданні оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ХР № 0066852, що зареєстрований 25 лютого 1997 року за № 151, який було видано [PERSON] втрачений. З листа відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 29.10.2020 вихід. № 31-20-0,23.15-185/106-20 вбачається, що грошова оцінка земельної частки (паю) бувшого КСП «Родіна», розташованої на території Міловської сільської ради станом на 01.01.2020 р. становить 220 429 грн 00 к., розмір земельної частки (паю) 10,26 в умовних кадастрових гектарах (а.с.42). З постанови державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] . До складу спадкової маси входить в тому числі право на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0066852. Вищевказане право на земельну частку (пай) належить [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син: [PERSON] , який фактично прийняв спадщину: вступив в управління та розпорядився спадковим майном померлої, згідно з ст.549 ЦК України, прийнятому у 1963 році та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, прийнятому у 2003 році, оскільки мав на руках сертифікат серії ХР № 0066852 на земельну частку (пай). Внаслідок пропуску шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця та як встановлено в судовому засіданні, відсутності правовстановлюючого документа щодо належності права на земельну частку (пай) спадкодавцю, державний нотаріус Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області відмовила Кіндяковій О.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого її чоловіка [PERSON] , що убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 жовтня 2020 року (а.с.08). За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Відповідно до п.п.16-17 Перехідних положень ЗК України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] і дана особа є спадкоємцем за законом. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивачка не має можливості з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) було втрачено у зв`язку з чим нею був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивачки про визнання права на право на земельну частку (пай), яке належало померлому [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. [PERSON] скористалась своїм правом, звернувшись до суду із відповідним позовом про визнання її права на право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на право на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб. Враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній, оскільки його було втрачено, однак [PERSON] входить до кола спадкоємців за законом першої черги, син спадкодавця приймати спадщину наміру не має, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним визнати за позивачем, як спадкоємицею першої черги за законом, право на право на земельну частку (пай), розміром 10,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На підставі викладеного,

Outcome: approved