Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 16.02.2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління за актовим записом № 75. Місцем проживанням неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] визначити за її місцем проживання. Стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 16.02.2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між ними фактично припинені по причині несхожості характерів різних поглядів на життя. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку утримувати їхніх спільних з відповідачем малолітніх дітей, тому вона вважає, за доцільним місце проживання дітей визначити з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука - Євтушенко А.С. проти позовних вимог не заперечувала та надала суду рішення згідно якого виконавчий комітет Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області від 14.05.2015 року вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] з матір'ю [PERSON]. Суд,вислухавши представника позивача та представника третьої особи вивчивши представлені докази по справі вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 16.02.2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління за актовим записом № 75, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження за актовим записом №1022, реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження за актовим записом №744, виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Подружжя не підтримує шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося в зв'язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя, відсутності загальних інтересів. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Спору про розподіл спільного нажитого майна між сторонами немає. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області від 14.05.2015 року вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] з матір'ю [PERSON]. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука - Євтушенко А.С. пояснила, що під час засідання комісії виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області відповідач не заперечував проти місця проживання їх неповнолітніх дітей з матір'ю [PERSON] Тому, суд вважає, за доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] визначити з матір'ю [PERSON] На даний час діти проживають разом із позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дитини. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що має місце порушення права неповнолітніх дітей на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved