Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 10 лютого 2020 року з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . У позовній заяві вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 16 серпня 2012 року. Відповідач тривалий час не проживає разом з сім`єю та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між позивачем та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто угоди з приводу матеріального утримання і виховання дитини, що змусило звернутися з позовом до суду. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Терновенко Р.М. у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки, копії позовної заяви з додатками на його особисту електронну адресу, яка була вказана ним у раніше направлених клопотаннях до суду. Відзиву до суду не направляв, причину своєї неявки відповідач не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача - адвокат Тесленко Д.В. у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки, копії позовної заяви з додатками на його особисту електронну адресу, яка була вказана ним у раніше направлених клопотаннях до суду. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не направляв. 09.10.2020 року судом було ухвалено заочне рішення. 14.12.2020 року за заявою адвоката Тесленко М.В. заочне рішення скасовано та справу призначено до слухання в порядку спрощеного провадження. 18.01.2021 року-відповідач [PERSON] знову в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали суду про судове засідання на його особисту електронну адресу, яка була вказана ним у раніше направлених клопотаннях до суду. Відзиву до суду не направляв, причину своєї неявки відповідач не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. 08.02.2021 та 09.03.2021 року у судове засідання не з"явився, про судове засідання повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади. Представник відповідача - адвокат Тесленко Д.В. у судове засідання 18.01.2021 року у судове не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали суду про судове засідання на його особисту електронну адресу, яка була вказана ним у раніше направлених клопотаннях до суду, 08.02.2021 року та 09.03.2021 року у судове засідання не з"явився, повернулись поштові конверти без вручення у зв"язку з відсутністю адресата, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Наявні у матеріалах справи докази дозволяють розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Підсумовуючи вищевикладене суд констатує наступне: Відповідач [PERSON] у відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області являється батьком [PERSON] [INFO] ( а.с.7). Позивач [PERSON] зазначила передбачений законом розмір аліментів стягувати з відповідача [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно , починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття . Відповідач не підтвердив у передбачений ЦПК України спосіб обставини, які слід врахувати при призначенні розміру аліментів. Відповідач звертаючись до суду з численними клопотаннями про відкладення судових засідань не посилався на обставини які б впливали на розгляд справи по суті, що в сукупності дає суду підстави вважати поведінку відповідача такою, що направлена на безпідставне затягування розгляду справи, а наявні в матеріалах справи докази дозволяють суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення за відсутності відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну малолітню дитину доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ( а.с.7) Сукупність письмових доказів по справі дають підстави суду вважати, що дитина знаходиться на утриманні позивача, а отже вона має право на звернення до суду про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 5 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько малолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , тобто до [INFO] . Слід зазначити, що відповідач протягом строку розгляду справи, не надав суду доказів, що він надає фінансову або будь яку іншу матеріальну допомогу на дитину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивачки законними та обґрунтованими, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved