Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 09 вересня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Звенигородському району Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 113. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери, різні погляди на життя. Сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Протягом тривалого часу проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Діденко» В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю.(а.с.42) Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. (а.с.40). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки Малодорогостаївської сільської ради Рівненської області від 23.05.2016 року №565 на утриманні позивача знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Судом встановлено, що відповідач має добрий стан здоровя, офіційно не працевлаштований, інших дітей чи утриманців не має, а тому суд рахує за необхідне стягувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1455 гривень. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних щодо стягнення аліментів в розмірі визначеному позивачем буде справедливим, відповідає чинному законодавству та інтересам дитини. Крім цього, на підставі\~ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за подання позову про стягнення аліментів, у розмірі, встановленому законом України „Про судовий збір", а саме 551,20 грн., від сплати яких звільнена позивачка. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved