Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Керівник Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області [PERSON] звернувся до суду в інтересах держави в особі Піщанської районної ради, комунальної установи «Піщанська центральна районна лікарня» Піщанської районної ради з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Комунальної установи «Піщанська центральна районна лікарня» Піщанської районної ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] в сумі 3 777 гривень 30 копійок. В підготовчому засіданні прокурор Бідюк Н.П. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник Піщанської районної ради як органу управління установи та представник комунальної установи «Піщанська центральна районна лікарня» в підготовче засідання не зявились, проте від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, подав на адресу суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області у справі № 142/391/18 від 26.12.2018 року кримінальне провадження №12018020260000054 від 24.03.2018 відносно [PERSON] за ч. 1 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Такожпозивач вказує, що Крижопільським районним судом встановлено, що 24 березня 2018 року близько 14 години [PERSON], перебуваючи на території домогосподарства № 4, що знаходиться по вул. Миру в с. Ставки Піщанського району Вінницької області, спровокував з колишньою дружиною [PERSON] суперечку з приводу повернення належних йому речей. В ході суперечки [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, наніс декілька, точна кількість не встановлена, ударів правою ногою по лівій нозі [PERSON] та чотири удари кулаком правої руки в область голови [PERSON] Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, взяв до рук дерев'яну палицю, яка лежала на вказаному подвір'ї та умисно наніс палицею три удари по спині [PERSON] В результаті нанесених ударів, [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 050 від 18.04.2018 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому стегні по зовнішній та внутрішній поверхнях. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно інформації Піщанської ЛПЛ №35 від 23.01.2019 року року у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Піщанській ЛПЛ з 25.03.2018 року по 30.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 02.04.2018 року, а всього 9 днів. Витрати на лікування [PERSON] становлять 3777,30 грн. (6 днів х 458,22 = 2749,32 грн., 2 дні х 513,99 = 1027,98 грн., всього 3777,30 грн.). Тобто, загальна сума коштів, витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілої [PERSON], складає 3777 грн. 30 коп. У відповідності з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 3 Постанови № 11 Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача ґрунтується на законі та підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава для задоволення позову Враховуючи, що позов задоволено, а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~921 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved