Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи слідуючим: [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2.52 га, яка розташована на території Озерської сільської ради, і яка належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . В ході оформлення права на спадщину, державним нотаріусом було встановлено, що в Державному акті допущена помилка, а саме: прізвище та по - батькові особи, якій було видано акт записано, як " [PERSON] ", а у свідоцтві про смерть його прізвище та по - батькові вказане : « [PERSON] ». Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для оформлення спадщини. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. 06.03.2019 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.04.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Заявниця в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила встановити факт належності правовстановлюючого документу. Представник заінтересованої особи - Головне управління держгеокадастру у Рівненській області в підготовче засідання не з»явився, надали заяву, де просять розгляд справи проводити у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог. Головне управління держгеокадастру у Рівненській області та його структурні підрозділи з 01.01.2013 року не мають права видавати нові державні акти на право власності на земельні ділянки, ні виправляти помилки у виданих. Відзив не подано. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про задоволення заяви із слідуючих підстав: Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.04.1980 року Хиноцькою сільською радою, серії [NUMBER] , та свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 27.02.2019 року Володимирецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, вказано прізвище та по - батькові спадкодавця [PERSON] . Після смерті чоловіка - заявниця [PERSON] звернулася до Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області для оформлення спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53563621 від 05.10.2018 року. Однак Державний акт на право приватної власності на землю від 05.11.2003 року, серії [NUMBER] помилково виданий на ім»я - « [PERSON] ». На даний час нормативно-правові акти, що регулювали порядок видачі та заповнення державних актів втратили чинність, оскільки відповідно до п.п.9,10 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки здійснюється до 1 січня 2013 року. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За таких розбіжностей у правовстановлюючому документі на нерухоме майно, заявниця позбавлена можливості без відповідного рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа оформити спадщину, оскільки це зробити іншим шляхом, ніж в судовому порядку, неможливо. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз"яснено в п.12 вище зазначеної Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства^ А тому, суд рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім»я « [PERSON] », належать [PERSON] . Як вказано в ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі наведеного,

Outcome: approved