Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення з [PERSON] 25530,58 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1/24/P3GK/07-07-11/0070 від 08.11.2011 року, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6898,53 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 546,26 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 168,18 грн., пеня за прострочення судної заборгованості по кредиту в сумі 11662,13 грн., пеня за несплачені відсотки в сумі 649,34 та штраф в розмірі 5606,14 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання (вх. № 39839 від 31.10.2014 року) про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 41). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та заявив клопотання про зменшення розміру неустойки, що нарахована позивачем, оскільки на даний час у нього тяжкий матеріальний стан, крім того відповідач сплачує кредитну заборгованість по іншим грошовим зобов'язанням, зокрема відповідач є боржником по іншим кредитам. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між публічним акціонерним товариством "Акціонерний-комерційний банк "Капітал" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/24/P3GK/07-07-11/0070 від 08.11.2011 року (далі - кредитний договір), за умовами пунктів 1.1.-1.2., якого позивач зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит у розмірі 11212,27 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних, з врахуванням офіційного індексу інфляції за відповідний період, над прогнозованим індексом інфляції, що публікується Кабінетом Міністрів України та 05,% комісії щомісяця за обслуговування рахунку позичальника, з кінцевим терміном повернення кредиту до 07.11.2013 року, що узгоджено сторонами в п. 1.3. договору (а.с. 12-13). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: випискою з особового рахунку за період з 08.11.2011 року - 25.04.2014 року (а.с. 6-10) та не заперечується відповідачем. Між тим відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені кредитним договором не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 25.04.2014 року виникла заборгованість в розмірі 7612,97 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6898,53 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 546,26 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 168,18 грн. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за договором в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 6898,53 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 546,26 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 168,18 грн. підлягають задоволенню. Позивач також заявив до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 11662,13 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 649,34 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Враховуючи викладені норми, є обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 11662,13 грн. та пені за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 168,18 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача штраф за порушення строків сплати відсотків в розмірі 5606,14 грн. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (стаття 549 Цивільного кодексу України). За пунктом 5.2. кредитного договору, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами. Банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50 % від суми виданого кредиту. Проте, як вбачаться з матеріалів справи відповідачем порушено строки сплати кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Тому позовні вимоги про стягнення 5606,14 грн. штрафу за порушення строків сплати відсотків, також є обґрунтованими. Відповідач в судовому засіданні звернувся з заявою про зменшення розміру неустойки, що нарахована позивачем, мотивуючи тим, що у відповідача на даний час тяжкий матеріальний стан в зв'язку з наявністю невиконаних зобов'язань по іншим кредитним договорам та рішення суду про примусове стягнення кредитної заборгованості, стягувачем по якому є інша фінансова установа. Положення статті 616 Цивільного кодексу України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Однак, заява відповідача про зменшення розміру неустойки не може бути задоволена судом тому, що статтею 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проте, розмір неустойки заявлений позивачем враховуючи поняття принципу забезпечення виконання зобов'язань та правові наслідки порушення зобов'язання боржником, не є значним перевищенням розміру збитків, які зазнає позивач тривалим невиконанням умов кредитного договору відповідачем. Також наявність у відповідача кредитних заборгованостей та невиконання відповідачем зобов'язань по іншим кредитним договорам, а також враховуючи невиконання умов даного кредитного договору, не надає можливість суду зменшити розмір неустойки. За таких обставин, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, зокрема пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України в якому визначені принципи справедливості, добросовістності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved