Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] (далі позивач), що діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до Ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» (далі відповідач), із залученням третіх осіб, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна про визнання договору іпотеки припиненим, та скасування заборони на відчуження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2007 між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір №11191891000 про надання споживчого кредиту. Згідно вказаного договору, банк надав кредит в іноземній валюті в сумі 60 956 (шістдесят тисяч дев'яносто п'ятдесят шість) євро 00 центів, що станом на 01.08.2007, згідно курсу НБУ становить 420 215 грн. 73 копійок. Крім кредитного договору між зазначеними сторонами був укладений договір іпотеки від 01 серпня 2007 року, предметом якого, згідно п.п.1.4 п.1 предмет іпотеки виступала квартира №[ADDRESS], загальною площею 42,2 кв.м. квартира належала [PERSON] на праві приватної власності. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2011 в цивільній справі №02/2-582/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - позов задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 946251 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 948071 грн. 51 коп. Після набрання рішенням суду законної сили ПАТ «УкрСиббанк» не пред'являв його до примусового виконання, проте, борг за Кредитним Договором №11191891000 банк відступив на користь ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк», як зазначає позивач, після спливу строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження. [PERSON] оскаржив постанову про відкриття виконавчих проваджень. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва суду від 10 вересня 2013 року, по цивільній справі №753/8599/13-ц визнано дії головного державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві щодо відкриття виконавчих проваджень за заявою ПАТ «Дельта Банк» ВП №37389345 та ВП №37389530 протиправними; скасовано постанову про відкриття вказаних виконавчих проваджень. [INFO] померла позичальник [PERSON], дружина позивача [PERSON], який діє в інтересах сина. Малолітній син померлої [PERSON] - [PERSON], в інтересах якого діє батько, законний представник, звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. 06.06.2013 державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори було відмовлено гр. [PERSON], що діє від імені малолітнього сина [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] у зв'язку з відсутністю оригіналів документів - правовстановлюючих документів на житло, а саме: квартири №[ADDRESS]. Відповідач будучи обізнаним про смерть позичальника [PERSON] до ноатріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк до нотаріуса не звертався. Позивач зазначає, що Відповідачу про смерть позичальника офіційно стало відомо 26.07.2013. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, по цивільній справі №753/7827/14-ц, за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру, зобов'язання вчинити дії, виселення і зняття з реєстрації, в позові відмовлено повністю. Крім того, в рішенні суду встановлені обставини, які доведено належними доказами, що дають підстави визнати Договір Іпотеки №60217, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», виступаючи стороною Іпотекодержателем та [PERSON], виступаючи стороною Іпотекодавцем укладений 01 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокуром О.М. - припиненим та скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладену 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокуром О.М. 07.08.2017 відкрито провадження в справі №753/11450/17. Судом під час розгляду справи оголошувались перерви, в тому числі за клопотанням позивача про витребування доказів. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи наведене, ухвалою суду від 15.01.2018 справу №753/11550/17 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого судового засідання від 01.03.2018 справу призначено до розгляду по суті на 10.05.2018. Представник відповідача подав відзив на позов, заперечував щодо задоволення вимог позову в повному обсязі посилаючись на те, що позов пред'явлений із пропуском строку позовної давності, а також посилався на ЗУ «Про іпотеку», згідно якого немає підстав для задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись на підстави, викладені у відзиві та додаткових поясненнях. Треті особи, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином неодноразово, просили суд слухати справу у їх відсутність Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.08.2007 між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір №11191891000 про надання споживчого кредиту. Згідно вказаного договору, банк надав кредит в іноземній валюті в сумі 60 956 (шістдесят тисяч дев'яносто п'ятдесят шість) Євро 00 центів, що станом на 01.08.2007, згідно курсу НБУ становить 420 215 грн. 73 копійок. 01 серпня 2007 року між [PERSON] та із АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки, предметом якого, згідно п.п.1.4 п.1 Предмет Іпотеки виступала квартира №[ADDRESS], загальною площею 42,2 кв.м. Квартира належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. Від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON]. В зв'язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо оплати за користування кредитними коштами АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2011 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 946251 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 948071 грн. 51 коп. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2011 по цивільній справі №02/2-582/11 набрало законної сили у 2012 році. АКІБ «УкрСиббанк» до відділу виконавчої служби у зазначені законом строки не звернувся, передав право вимоги ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Дарницького ВДВС у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення із [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ „УкрСиббанк" 946251 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 948071 грн. 51 коп. За заявами було відкрито виконавче провадження, дії державного виконавця було оскаржено, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2013 року, по цивільній справі №753/8599/13-ц, визнано дії головного державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві щодо відкриття виконавчих проваджень за заявою ПАТ «Дельта Банк» ВП №37389345 та ВП №37389530 протиправними, скасувано постанову про відкриття вказаних виконавчих проваджень.» Беручи до уваги вказані обставини, позивач довів суду, що відповідач пропустив строк для звернення про стягнення заборгованості за кредитним договором 01.08.2007 між [PERSON] та із АКІБ «УкрсибБанк» №11191891000 про надання споживчого кредиту, а отже відповідач вважається таким, що позбавлений в законний спосіб вимагати не лише виконання умов кредитного договору, а й його стягнення взагалі. Згідно з положеннями статті 129 Конституції України,однією з основних засад здійснення судочинства є обов'язковість судового рішення. Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Так, згідно з процесуальним законом за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, судом першої інстанції видається один виконавчий лист. Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», зокрема, органами державної виконавчої служби, які входять до системи органів примусового виконання рішень Міністерства юстиції України. Державна виконавча служба має свої територіальні підрозділи, що утворені при районних, районних в містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управліннях юстиції. Відповідач належними правовими механізмами щодо примусового стягнення із позивача кредитної заборгованості не скористався. В судовому засіданні відповідач пояснив, що ніяких правових дій щодо стягнення богу не вчиняв, кредитним боргом не цікавився, вимог до спадкоємця померлого позичальника [PERSON] не пред'являв. Проте, подав до суду заяву із тим, що позивач пропустив строк для звернення із даним позовом до суду, мотивуючи тим, що 06.06.2013, державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову гр. [PERSON], що діє від імені малолітнього сина [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] а отже трирічний строк для подачі позову, який сплинув [INFO]. Суд критично ставиться до заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки позивач надав суду обґрунтоване клопотання, яким довів законність звернення із позовом до суду в межах строків позовної давності, зокрема зазначивши, що строк дії Іпотечного Договору сплинув лише 01.08.2017. Суд погоджується, що у позивача є законні, передбачені нормами цивільного та цивільно-процесуального законодавства України 3 (три) роки на пред'являння позову, як спадкоємця. Судом встановлено, що лише 07 липня 2014 року, суддею Дарницького районного суду м. Києва Сухомліновим С.М. під час розгляду цивільної справи №753/7827/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було залучено в якості відповідача [PERSON], як представника сина [PERSON]. І саме із 07 липня 2014 року, позивачу стало відомо, що банк порушує його права на квартиру. Позивач звернувся до суду із позовом вказуючи на те, що єдиним спадкоємцем, щодо якого Сьомою Київською державною нотаріальною конторою було заведено нотаріальну справу №455 до майна померлої [INFO] [PERSON], а саме: квартири №[ADDRESS] (квартира була в іпотеці в якості забезпечення по основному кредиту) виступив син померлої - малолітній [PERSON]. 06.06.2013, державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову гр. [PERSON], що діє від імені малолітнього сина [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] з підстав відсутності оригіналів документів - правовстановлюючих документів на житло (а саме: квартири №[ADDRESS]). Законодавством визначена процедура задоволення вимог кредитора шляхом звернення до спадкоємців із вимогами кредиторів для задоволення вимог кредитора. Вимога кредитора - це погашення боргу по кредитному договору №11191891000 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.4 ст.1281 ЦК України, пропуск строку для такого звернення припиняє відповідні права кредиторів. Ці строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються. 26.07.2013 є днем, коли ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» дізнався про смерть позичальника і з цього часу повинен був надіслати вимоги до спадкоємців виключно в шестимісячний строк. Тобто, 27.03.2014 був останнім днем звернення із вимогами кредитора до спадкоємців. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги, оскільки пропустив спрок звернення. Згідно ч 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачем надані суду переконливі докази того, що в належний та допустимий спосіб обґрунтовують позовні вимоги і дають підстави для задоволення позову в повному обсязі. Так, відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, по цивільній справі №753/7827/14-ц, за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] встановлено що, згідно із ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. А згідно ч. 4 цієї ж статті, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що позивач не направляв відповідачу [PERSON] письмової вимоги про необхідність погасити заборгованість за спадкодавця за договором про надання споживчого кредиту № 11191891000 від 01.08.2007, а також пропустив шестимісячний строк для звернення з позовом до спадкоємця, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивач дізнався про смерть [PERSON]у липні 2013р., а з позовом до суду звернувся лише 28.04.2014, тобто з пропуском 3 місяців після настання строку для звернення до спадкоємця і не надав належних доказів поважності причин його пропуску.Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з позовом до [PERSON] без поважних причин, а тому позовні вимоги до відповідача слід визнано необґрунтованими. Щодо вимог про визнання права власності на квартиру, виселення та зняття з реєстрації, то вони є похідними від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у задоволенні цих вимог судом відмовлено. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що Кредитні зобов'язання від 01.08.2007, тобто зобов'язання по Договору між [PERSON] та із АКІБ «УкрсибБанк» №11191891000 про надання споживчого кредиту, які перейшли до спадкоємця позивача є припиненими. Іпотека, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Ч. 2 та 5 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотеко держателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку». П. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» на який як на підставу своїх вимог посилається позивач передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Припинення основного зобов'язання доведено тим, що відповідач маючи дієві механізми примусового стягнення боргу із позивача не скористався ними. Посилання відповідача лише на судову практику, як на спростування вимог позивача, якою в іпотечних спорах зобов'язання не припиняється внаслідок припинення основного зобов'язання не є доказом для прийняття рішення в відмові в позові, адже зазначена відповідачем судова практика не є джерелом права, та стосується інших правовідносин, аніж тих, що розглядаються в даному судовому провадженні. Інших належних та допустимих доказів відповідачем по суті спору не надано. Положення щодо припинення зобов'язань містяться в главі 50 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 559), переданням відступного (ст. 600), зарахуванням (ст. 601), за домовленістю сторін (новація) (ст. 604), прощенням боргу (ст. 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606), неможливістю його виконання (ст. 607), смертю фізичної особи (ст. 608), ліквідацією юридичної особи (ст. 609). Позивачем доведено, що стягнення кредитної заборгованості, тобто виконання умов кредитного договору є неможливим. За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідачем вже були використані всі можливі механізми реалізації предмету іпотеки саме в законний спосіб, що позбавляє відповідача повторно звертатися до суду із зазначеними вимогами. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 599, 598 ЦК України припинення іпотеки означає такий стан правовідношення між сторонами, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Таким чином, Договір Іпотеки, укладений між [PERSON] та із АКІБ «УкрсибБанк» від 01 серпня 2007 року припиненим з підстави, яка зазначена в ст.17 ЗУ «Про Іпотеку», а саме в зв'язку із припиненням основного зобов'язання, тобто кредитного Договору №11191891000 про надання споживчого кредиту, укладеного між [PERSON] та із АКІБ «УкрсибБанк» від 01 серпня 2007 року. Основне зобов'язання - кредитний договір, а саме вимога по стягненню із спадкоємця - позивача на користь відповідача неможлива через пропуск строку відповідачем для задоволення такої вимоги - підстава це рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, по цивільній справі №753/7827/14-ц, за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру, зобов'язання вчинити дії, виселення і зняття з реєстрації. Скасування заборони на відчуження квартири [ADDRESS], накладеної 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокуром О.М. також підлягає задоволенню, враховуючи, що дана вимога є наслідком визнання припиненим договору іпотеки, а також, в повній мірі є належним способом захисту прав позивача. Також згідно зі статтею 49 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Відповідач не надав доказів, що ним були здійснені дії щодо продаж предмету іпотеки на оприлюднених торгах. За змістом ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 599, 598 ЦК України припинення іпотеки означає такий стан правовідношення між сторонами, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved