Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В позові вказано, що 05/09/2013 р. позивач надав відповідачці позику в сумі 40000 гривень до 05/09/2014 р. про що видано розписку. Позивач просив стягнути з відповідачки спірні грошові кошти. Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Так позивач не з`явився в судове засідання, завчасно не повідомив суд про причини неявки та їх поважність, не забезпечив явку в судове засідання свого представника. У зв`язку із вчиненням позивачем дій щодо затягування судового розгляду даний спір залишається невирішеним з 06/10/2014 року. Позивач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спарви за його участі, заяви про відкладення судового засідання завчасно із зазначенням причин, які б можна було визнати поважними суду не надав, згоди на розгляд справи в заочному порядку суду не надав; раніше в судовому засіданні підтримав позов. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. З огляду на важливість даного позову для позивача та права відповідача на забезпечення реалізації принципу юридичної визначеності в цьому спорі, з урахуванням відсутності заяви позивача про непідтримання позову чи про відмову від позову суд вважає можливим здійснити його розгляд за даних обставин. Вказаний висновок суду також обґрунтовано рішеннями ЄСПЛ в справі "Міласі проти Італії", у справі "Ціммерман і Штайнер проти Швейцарії", "Чирикоста і Віола проти Італії", "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03), "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року), відповідно до яких за умов відсутності заяви про відмову від позову та неявки позивача в судове засідання, визнавши, що для позивача його позов має важливий соціальний контекст суд може розглянути спір без участі позивача. Крім цього звернення позивача до суду та затягування ним судового розгляду, ініційованого ним ж позову, прямо впливає на права і обов`язки відповідачів і є практикою зловживання позивачем правами щодо відповідача. Тому суд не толерує дії позивача щодо зловживання ним процесуальними правами. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] видала розписку 05/09/2013 р. про те, що вона отримала від позивача 40000 гривень до 05/09/2014р. Зловживаючи правом на звернення до суду сторони просили суд визнати їх мирову угоду про передачу у власність позивача автомобіля, який не є предметом даного спору. В визнанні мирової угоди судом відмовлено. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В п. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з позики. Отже позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved