Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі за текстом - відповідач), в якому просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №1569, виданий 21.03.2018 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №26254018907365 від 27.07.2012 р., у розмірі 54 621,24 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також просила стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона не отримувала повідомлень про факт невиконання нею зобов'язань за кредитним договором не була повідомлена про розмір та наявність заборгованості за договором. Крім того зазначила, що нотаріусом не враховано та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Посилаючись на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а також, порушив процедуру видачі виконавчого напису, оскільки не пересвідчився в тому, чи боржник була повідомлена про наявність у неї заборгованості за кредитним договором, позивач звернулася до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що банк подав приватному нотаріусу всі передбачені законом документи для вчинення виконавчого напису нотаріусу: оригінал кредитного договору, виписку по особовому рахунку, вимогу про усунення порушень з доказами її направлення позичальнику. Безспірність заборгованості підтверджували документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р.№1172. Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис відповідно до закону, підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Щодо повідомлення з приводу заборгованості позивачу, вказано, що позивач отримала 12.03.2018 р. особисто письмову вимогу № 175, відправлену відповідачем 01.02.2018 р., згідно поштового відправлення № 0530018206233. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус надіслав до суду листа, в якому просив справу розглядати без його участі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, обґрунтувавши поясненнями, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, в подальші судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про дату та час судового засідання повідомлявся належними чином (а.с. 78, 87). Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2012 року між позивачем та ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» був укладений кредитний договір (пропозиція укласти Договір карткового рахунку та договір страхування) №26254018907365, згідно якого встановлений ліміт овердрафту в розмірі 3000 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом, % річних - 0,0001 / 36.00 на строк 24 місяці (а.с.10-13). 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №1569 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №26254018907365 від 27.07.2012 р. за період з 12.03.2017 р. по 12.03.2018 р. у розмірі 54621,24 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 22601,60 грн., простроченої заборгованості за комісією - 22,63 грн., простроченої заборгованості за процентами - 31350,54 грн., строкової заборгованості за процентами - 646,47 грн. (а.с. 16). 05.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на доходи позивача в межах виконання виконавчого нотаріуса (а.с. 14). Не погоджуючись з виконавчим написом нотаріуса, про який позивач дізналася, отримавши копію постанови приватного виконавця про його виконання, остання звернулася до суду з даним позовом. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі за текстом - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі за текстом - ЗУ «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі за текстом - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Відсутність заяви відповідача про звернення до приватного нотаріуса з приводу вчинення виконавчого напису, унеможливлює констатувати перелік поданих для цього документів, тоді як згідно пояснень у відзиві на позовну заяву, приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відповідачем долучено оригінал кредитного договору, виписку із зазначенням розміру заборгованості за кредитним договором, тобто всі, на думку відповідача, необхідні документи (а.с.50-51). При цьому, згідно досліджених доказів в судовому засіданні, приватному нотаріусу не було надано документів, що підтверджують право вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором, укладеним між АТ «Банк ренесанс Капітал» та позивачем, зокрема, договір уступки права вимоги, договір приєднання, тощо. Крім того, приватному нотаріусу не було надано копії письмової вимоги №175 від 01.02.2018 р. до позивача про погашення заборгованості, а також доказів на підтвердження отримання останньою такої письмової вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку не погашення заборгованості. Щодо наявності спору про заборгованість позивача слід зазначити наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. За таких підстав оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. При цьому, у конкретній справі вбачається, що відповідні документи приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису банком було надано, втім тільки зі змісту відзиву. При цьому, документів відповідачем, на підтвердження, вказаних обставин, суду не надано. При цьому, на себе увагу звертає та обставина, що за умовами кредиту ліміт овердрафту було встановлено в розмірі 3000 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом % річних - 0,0001 / 36.00 на строк 24, що дає підстави для перевірки факту виникнення заборгованості по кредиту у розмірі 54621,24 грн. Окремо судом звертається увага щодо дати укладення кредитного договору (27.07.2007 р.), по якому приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, при цьому, строк, на який він був укладений сплив 27.07.2009 р., майже 9 років потому. Ухвалюючи рішення про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з того, що документи, які були надані для його вчинення, не містили доказів на підтвердження переходу прав вимоги до відповідача на момент його вчинення, доказів отримання позивачем. вимоги про усунення порушень, а подані документи не засвідчували безспірність заборгованості за кредитом. За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни №1569, виданий 21.03.2018 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №26254018907365 від 27.07.2007 р. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704,80 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved