Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», в якому просить визнати подію, яка є страховим випадком, такою, що настала 15.03.2016 року; стягнути з відповідача на її користь виплату страхового відшкодування у розмірі 20500,00 грн.; моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та понесені нею матеріальні витрати в сумі 1 200 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 18 травня 2015 року її син, [PERSON] та ПрАТ СК «УНІКА» уклали договір добровільного страхування майна №021161/0211/0000003 з метою страхування нежитлового приміщення 2, спортивного та соціально-побутового призначення, загальною площею 42,5 кв. м., розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, МЖК Інтернаціоналіст, 47, яке належить позивачу на праві власності та відповідно договору оренди від 12.12.2012 року перебуває у користуванні її сина. За вказаним договором добровільного страхування [PERSON] являється вигодонабувачем. 15.03.2016 року о 9-00 год., прибувши до орендованого приміщення, [PERSON] було виявлено, що стіни та стеля пошкоджені, обрушилася підвісна стеля. Протягом двох місяців в очікуванні представника від страховика в приміщенні, яке є предметом договору страхування, не здійснювалась підприємницька діяльність [PERSON], в зв'язку з чим було недоотримано прибуток. Позивач вважає, що вона виконала всі обов'язки згідно укладеного договору, однак відповідачем грубо порушено її права, а сaме - останнім навмисно затягувався процес проведення експертної оцінки своїм спеціалістом, що змусило її самостійно замовити проведення оцінки пошкодженого майна в ПП «АСС-А». По результатам проведеної оцінки ПП «АСС-А» встановлено, що вартість збитків, розрахованих на підставі витратного підходу складає 20500 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просила стягнути з відповідача виплату страхового відшкодування у розмірі 20500 грн., 1200 грн витрат на проведення експертизи та відшкодувати 10000 грн. завданої позивачу моральної шкоди. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, приходить до наступного. 18 травня 2015 року її син, [PERSON] та ПрАТ СК «УНІКА» уклали договір добровільного страхування майна №021161/0211/0000003, з метою страхування нежитлового приміщення 2, спортивного та соціально-побутового призначення, загальною площею 42,5 кв.м., розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Циркуни, МЖК Інтернаціоналіст, 47, яке належить позивачу на праві власності та відповідно договору оренди від 12.12.2012 року перебуває у користуванні її сина, [PERSON] /а.с. 8-10/ Згідно акту обстеження застрахованого приміщення від 15.03.2016 року комісія виявила затоплення спортзалу розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Циркуни, МЖК Інтернаціоналіст, 47/2, зокрема - затоплений потолок 45 кв.м., стіни 20 кв.м., обрушення потолку (гіпсокартон) 1,5*2 м. /а.с. 11/ 17.03.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про страхове відшкодування за страховим випадком, що стався 15.03.2016 року, в результаті якого було пошкоджено застраховане приміщення. /а.с. 12/ Листом від 06.05.2016 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу з тієї підстави, що страхувальником не було надано документу із компетентного органу, що підтверджує факт, причини та обставини настання випадку. /а.с. 21/ У відповідності до висновку від 13.05.2016 року вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження приміщення складає складає 20500 грн. /а.с.14/ Згідно із положеннями ст.ст. 979, 980 ЦК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами судочинства є, зокрема, свобода укладання договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватися від укладання договорів) і визначити їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» та п.3 ч.1 ст. 988, 992 ЦК України страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачкою обставини. Згідно ч. 2 ст. 10 та ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимоги позивачки щодо відшкодування страхової виплати та витрати на проведення оцінки пошкодженого майна законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] стосовно стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, згідно п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України. Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач вказуває, що в результаті пошкодження її майна вона отримала душевну травму. Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціонування Конвенції, що є частиною національного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки [PERSON] не надала доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру саме на суму заявлену в позові, оскільки належних та допустимих доказів погіршення стану її здоров'я суду надано не було. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, що складаються зі сплаченої суми судового збору в розмірі 377,32 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial