Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

08 вересня 2014 року позивач ПАТ "Укрсиббанк" (далі - Банк) звернувся до відповідачів з позовом, в якому вказує, що відповідач [PERSON] відповідно до кредитного договору від 27 травня 2008 року отримав 46336,96 доларів США кредиту із зобов'язанням сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання обов'язків за цим договором із відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідач [PERSON] повинен був щомісячно вносити суми на погашення кредиту та відсотки за користування кредитом, не виконував умов договору, не виконав вимогу Банку достроково сплатити борг за кредитом. Відповідно до договору поруки відповідачка [PERSON] у випадку невиконання позичальником [PERSON] умов договору кредиту по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом зобов'язувалася сплатити борг із договору кредиту. На вимогу Банку також не сплатила борг позичальника, тому позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів відповідно до укладених договорів, суми яких було збільшено 12 березня 2015 року, борг за кредитом, борг з несплачених відсотків за користування кредитом, пеню за порушення умов договору. В суді представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, заперечує проти застосування строку позовної давності і пояснила, що строк позовної давності наступає з часу закінчення договору кредиту, а після направлення Банком вимоги до відповідачів про дострокову сплату заборгованості з кредиту та відсотків за його використання - з моменту пред'явлення такої вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений судом за інформацією міграційної служби про реєстрацію його місця проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд справи. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позов не визнає, подав письмову заяву про те, що Банк пропустив строк позовної давності на звернення до суду і просить в позові до обох відповідачів відмовити, пояснивши в суді, що він представляє інтереси [PERSON], але оскільки відповідач [PERSON] є її чоловіком, тому порушені інтереси спільного майна подружжя, тому він подав заяву про застосування строку позовної давності і від імені [PERSON] Дослідивши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, а з [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідач [PERSON] не виконує вимоги договору і не сплачує встановлених договором платежів. Останній платіж за договором [PERSON] сплатив 15 жовтня 2012 року на погашення боргу з відсотків за користування кредитом, а на погашення тіла кредиту останній платіж він здійснив 11 липня 2011 року. На вимогу позивача поручитель [PERSON] не виплатила борг з договору кредиту. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язаний сплатити банкові борг з кредиту в сумі 25925,15 доларів США, заборгованість з відсотків за користування кредитом в сумі 19817,87 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 122061 грн.87 коп., пеню за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом в сумі 92531 грн. 78 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні - договору кредиту та додатки до нього, договору поруки, додаткової угоди до договору кредиту, графіку погашення боргу, розрахунку боргу за кредитним договором, вимогами до відповідачів про сплату кредиту. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст..554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. Згідно п.п.3.1.2 договору кредиту між Банком та [PERSON] при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами, банк має право достроково вимагати повернення кредиту. Згідно п.п.1.3,1.4 договору поруки від 27 травня 2008 року, укладеного з відповідачкою [PERSON] відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів з нього. Вимога представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про застосування строку пропуску позовної давності до позовних вимог до відповідача [PERSON] суд відхиляє як безпідставні, оскільки [PERSON] інтереси [PERSON] не представляє., а тому не має повноважень звертатися із такою заявою. Щодо позовних вимог Банку до відповідачки [PERSON] суд вважає наступне. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.3.1 договору поруки Банку з [PERSON] договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Відповідно до графіка погашення кредиту [PERSON] зобов'язаний був погашати кредит щомісячними платежами з визначеними конкретними датами. Із змісту правових висновків постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа №6-116 ЦС 13) вбачається, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, з огляду на правові положення, встановлені у справі обставини та правові позиції Верховного Суду України початок перебігу позовної давності для стягнення платежів з поручителя [PERSON] необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником [PERSON] кожного із цих зобов'язань - тобто по обов'язку сплати кредиту з 11 липня 2011 року, а сплати відсотків за користування кредитом - з 15 жовтня 2012 року. Банк пропустив строк позовної давності, клопотання про його поновлення не заявив, доказів пропуску з поважних причини суду не надав, тому позов до поручителя [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: partial