Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON], зазначивши заінтересованою особою Кропивницький міський відділ державної реєстрації смертей Головного управління юстиції в Кіровоградській області, звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в місті Донецьк. В обґрунтування зазначає, що є дружиною [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Куйбишівським відділом запису актів цивільного стану міста Донецьк Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 12 вересня 2017 року. Також смерть [PERSON], [INFO], підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №167 від 12 вересня 2017 року та Довідкою про причину смерті. Проте, отримати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення державної реєстрації смерті. Заявник в судове засідання не з'явилася, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кропивницького міського відділу державної реєстрації смертей Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав (ст. 3 ЦПК України). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Покровським сільЗАГС Кіровоградської області 21 червня 1975 року /а.с. 9/. [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Донецьк, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Куйбишівським відділом запису актів цивільного стану міста Донецьк Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 12 вересня 2017 року /а.с. 8/. Згідно Лікарського свідоцтва про смерть КЗ «Центральна міська лікарня №17 м. Донецьк» №167 від 12 вересня 2017 року, хвороба, яка призвела до смерті: набряк мозку, інфаркт мозку в лівому каротидному басейні, центральний атеросклероз, артеріальна гіпертензія /а.с. 10/. Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. 1 Постанови Верховної Ради України «» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане Куйбишівським відділом запису актів цивільного стану міста Донецьк Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 12 вересня 2017 року, на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому вона підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: approved