Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 14 лютого 2006 року відповідач отримав, відповідно до договору\~№ ZPONRK55200174, кредит у розмірі 4\~249 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~ 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 13.06.2016 року має заборгованість в сумі 41015\~ грн. 17 коп., що складається з: - 830, 76 грн. заборгованість по кредиту; - 13 421, 81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 26 762, 60 грн. заборгованість за пенею та комісією. Оскільки відповідачем сума заборгованості не сплачувалася, позивач змушений звернутись до суду. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" були задоволені та стягнуто з [PERSON] суму в розмірі 4\~299 грн. 52 коп. (яка складається з 1\~661 грн. 52 коп. - заборгованість по кредиту; 830 грн. 76 коп. заборгованість процентам за користування кредитом;\~\~ 830 грн. 76 коп. заборгованість за пенею та комісією) та 2 638 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору у розмірі (а.с.33-34). 22 червня 2017 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява про перегляд та скасування вищевказаного заочного рішення (а.с.39). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено та вищевказане рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному судовому порядку (а.с.44). В судове\~засідання представник\~позивача не\~прибув,\~надав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи в\~свою відсутність.\~Крім цього,\~06\~жовтня 2017\~року надав\~додаткові пояснення,\~згідно яких\~вважає,\~що заявлені\~позовні вимоги\~ щодо\~стягнення заборгованості\~станом на\~13\~червня 2016\~року \~в розмірі\~41\~015\~\~грн.\~17\~коп.,\~що складається\~з: 830,\~76\~грн.\~ заборгованість\~по кредиту; 13\~421,\~81\~грн.\~ заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом; - 26 762, 60 грн. заборгованість за пенею та комісією, є обґрунтованими та відповідають вимогам закону. При цьому, відповідачем умови договору належним чином не виконувалися, тобто банком нараховувались обов"язкові платежі, які відповідачем повинні були проводитися щомісячно. Однак, всупереч вимогам, право банку було порушено, що в свою чергу і спонукало його стягнути заборгованість в примусовому порядку. Тобто, за умовами договору щомісячні платежі нараховувалися до моменту погашення кредиту, який не погашений, а отже є всі законні підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів у межах трирічного строку позовної давності. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був\~ повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував та просив суд застосувати строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст.525, 526, 611, 612, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 14 лютого 2006 року відповідач отримав, відповідно до договору № ZPONRK55200174, кредит у розмірі 4\~249, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 13 червня 2016 року має заборгованість в сумі 41 015\~ грн. 17 коп., що складається з: 830, 76 грн. заборгованість по кредиту; 13 421, 81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 26 762, 60 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с.4-5). Оскільки відповідачем сума заборгованості не сплачується, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість по кредиту з відповідача. Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що строковий договір № ZPONRK55200174 від 14 лютого 2006 року укладений строком до 14 лютого 2008 року (а.с.6), тому для позивача строк позовної вимоги про стягнення пені з відповідача [PERSON] минув ще 14 лютого 2009 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Однак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в сумі\~\~ 1 378 грн. 00 коп. при поданні позову до суду та 1\~260 грн. 00 коп. за оголошення в газетах „Вісник Придніпровя і „Урядовий курєр в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: partial