Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

14.05.2020 [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі. Від представника АТ «Альфа-Банк» до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви не визнає, посилаючись на те, що Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М. не є стороною по справі, а є третьою особою, у зв`язку з чим вказана заява не відповідає вимогам ст. 48, 137 ЦПК України. Від інших учасників справи будь-яких заяв по суті спору до суду не надходило. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.04.2020 задоволені частково вимоги позову [PERSON] , визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. №15102, виданий 26.07.2017 про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] . В частині вимог позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М. в процесі розгляду справи було заявлено про витрати на професійну правничу допомогу, про що свідчать письмові пояснення останнього. При цьому судом не вирішено в рішення суду від 07.04.2020 питання про розподіл судових витрат. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч. 12 ст. 141 ЦПК). Отже, третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору має право на компенсацію судових витрат, в залежності від її позиції щодо предмета спору. З письмових пояснень приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М., поданих 17.10.2019, вбачається, що останній позовні вимоги підтримав в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, заперечував лише щодо вимог в частині відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. про стягнення з АТ «Альфа-Банк» судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених до суду надано договір про надання правової допомоги від 02.10.2019, укладений між приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. та Адвокатським об`єднанням «Захист 24», додаток до договору, акт приймання-передавання наданих послуг, платіжні доручення. Відповідно до Акту приймання-передавання наданих послуг Адвокатським об`єднанням «Захист 24» надано наступну правову допомогу: - ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз матеріалів справи, підготовка письмових пояснень щодо позову - 5 год. - 5 000 грн.; - участь в судовому засіданні 17.10.2019 - 1 год. - 1000 грн.; - участь в судовому засіданні 05.12.2019 - 1 год. - 1 000 грн.; - участь в судовому засіданні 06.02.2020 - 1 год. - 1 000 грн. Зокрема, суд вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. завищеним, таким, що не відповідає складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатами на написання пояснень та участь в судових засіданнях, а саме 17.10.2019 (6 хв.), 05.12.2019 (1 хв.), 06.02.2020 (12 хв.), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. суму витрат у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved