Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - Дзержинський відділ Державної міграційної служби у м. Харкові про скасування реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору довічного утримання від 30.11.2011 року, укладеного між позивачем та його дідусем - [PERSON], він став власником житлового будинку [ADDRESS] а також земельної ділянки розміром 0,0597 га. [INFO] року [PERSON] помер. Після поховання [PERSON] позивач став повноправним власником вище вказаного майна. Разом з тим у вказаному будинку зареєстрований його дядя - [PERSON], який за вказаною адресою тривалий час не проживає, але виписуватися з будинку не бажає, тому на підставі ст.ст.3, 16, 391, 386, 383 ЦК України просить суд задовольнити його позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала просила суд її задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Дзержинського відділу Державної міграційної служби у м. Харкові в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Позивач та представник позивача наполягали на ухвалені заочного рішення. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у листопаді 2013 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачі належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Згідно договору довічного утримання від 30.11.2011 року, укладеного між позивачем та його дідусем - [PERSON], він став власником житлового будинку [ADDRESS] а також земельної ділянки розміром 0,0597 га. Право власності зареєстровано 20.12.2011 року КП ХМБТІ, номер витягу 32596700. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ 03.07.2013 року, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно акту складеного комісією складі у Землянської Л.В., Коробка Т.О. Пушної О.В. у присутності позивача відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає та його речей у будинку не має. Відповідно до статті 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Статтею 16 ЦК України регламентовано право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені приписами ст. ст. 3, 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власності можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного суд дійшов висновку, що виникнення права у власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на неї. Позивачем неодноразово були вчинені спроби домовитися з відповідачем про зняття останнього з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку. Останній відмовляється, при цьому його речей у будинку немає і він там не проживає, про що свідчить відповідний акт. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин звернення позивача до суду з позовом є підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved