Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду 27.05.2015 року з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що Лозівською міжрайонною прокуратурою вивчено стан виконання вимог земельного законодавства Новоіванівською сільською радою Лозівського району Харківської області. В ході вивчення встановлено, що мешканка села [PERSON] [PERSON], померла 24 грудня 1999 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 25 від 25.12.1999. Згідно сертифікату серії ХР № 0221834 на право на земельну частку (пай) [PERSON] надано право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 7,99 умовних кадастрових гектарів із земель реформованого КСП «Дружба», яка знаходиться за межами населених пунктів на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області. У день смерті [PERSON] за місцем проживання спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із майнового права на земельну ділянку площею 7,99 умовних кадастрових гектарів, ціна якої згідно довідки, управління держземагенства у Лозівському районі становить 208738,41 грн.. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] № 40136997 від 14.04.2015 року спадкова справа на імя померлої відсутня, свідоцтва про право на спадщину не видавались. заповіту [PERSON] не залишала, а близькі чи інші особи із дня її смерті до Лозівської державноїнотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулись. Із дня смерті [PERSON] минуло більше 15 років. До цього часу відстуні спадкоємці за заповітом і за законом, що підтверджується Листом лозівської державної нотаріальної контори Харківської області. Згідно з п. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10.11.1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути об"єктом спадкування. На підставі рішення суду про визнання спадщини відумерлою територіальній громаді за місцем відкриття спадщини в особі органу місцевого самоврядування передається право на земельну частку (пай), про що робиться відмітка в територіфальному відділенні держземагенства, а орган місцевого самоврядування замовляє розроблення документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право комунальної власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обовязок представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Отже, відповідно до ст. 274 ЦПК україни заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених цивільним кодексом України подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому, прокурор на підставі вищевикладеного, звертається з заявою та просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Заявник Лозівський міжрайонний прокурор Харківської області у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та не заперечують проти поданої заяви (а.с. 25, 73). Зацікавлена особа [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою, оскільки померла [PERSON] склала заповіт та заповідала все своє майно своїй рідній сестрі [PERSON]. [PERSON] була його бабусею, його батько [PERSON] був її сином, який загинув 05 вересня 1978 року. 24 грудня 1999 року [PERSON] померла. 28.05.2005 року померла [PERSON]. І на сьогодні саме він - [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Крім того, за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2006 року за ним було визнано право власності на спадкове майно, що залишилося від [PERSON] та [PERSON] частина по закону, частина по заповіту. Він має оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ХР № 0221834, який перед смертю йому передала бабуся. Увесь це час він користується вказаною земельною ділянкою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знала померлих сестер [PERSON] та [PERSON], їх онук [PERSON] завжди мешкав із ними, вони його виховували, він їх хоронив. Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Згідно статті 278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що згідно сертифікату серії ХР № 0221834 на право на земельну частку (пай) [PERSON] надано право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 7,99 умовних кадастрових гектарів із земель реформованого КСП «Дружба», яка знаходиться за межами населених пунктів на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с. 35). 02 листопада 1995 року [PERSON] склала заповіт та заповідала все своє майно [PERSON] (а.с. 33). 24 грудня 1999 року [PERSON] померла (а.с. 36). 28.05.2005 року померла [PERSON] (а.с. 39). У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2006 року, встановлені такі обставини, а саме, що [PERSON] за життя заповідала [PERSON] все своє майно. Однак [PERSON] все її майно не успадкувала та померла 28 травня 2005 року. Єдиним спадкоємцем на спадкове майно є [PERSON]. [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки проживав зі своєю сімєю з [PERSON] та [PERSON]. За цим рішенням позов [PERSON] задоволено та визнано за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] (а.с. 31-32). Право власності на земельну ділянку, згідно сертифікату серії ХР № 0221834 не визнавалося. Рішення набрало законної сили 21.01.2006 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Я вбачається із довідок Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області від 20.07.2015 року, на момент смерті померлі [PERSON], [PERSON] та зацікавлена особа [PERSON] з 13.03.1998 року мешкали за однією адресою: с. Нова Іванівка, Лозівського району, Харківської області, вул. Українська, буд. 53 (а.с. 68-70). Отже, [PERSON] є спадкоємцем та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцями [PERSON], [PERSON], від спадщини не відмовлявся, за рішенням суду від 10.01.2006 року за ним визнано право власності на частину спадкового майна після смерті [PERSON], яка не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON]. Крім того, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41009499 від 22.07.2015 року, заведена спадкова справа № 57720065 після смерті [PERSON] (а.с. 80). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed