Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дуткевич Ольга Яківна, в якому просить встановити юридичний факт постійного не проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , та що вона, [PERSON] , 1955 року народження, на цю дату за вказаним адресом проживала одна. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає в [ADDRESS] . Разом з нею в будинку проживав її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . У зазначеному будинковолодінні був зареєстрований і разом з ними проживав їх син [PERSON] , [INFO] , який у 1996 році виїхав на роботу за кордон, і відтоді по даний час у будинковолодінні [ADDRESS] за вказаною адресою не проживає, але формально значився зареєстрованим. 04 лютого 2020 року [PERSON] знятий з реєстрації за зазначеною адресою за рішенням суду від 06.11.2019. Так як вона була зареєстрована і проживала у зазначеному будинковолодінні разом з спадкодавцем на день відкриття спадщини, вела з ним спільне селянське господарство, і продовжує його вести та бути зареєстрованою і проживати по даний час, тому вважається такою, що фактично вступила у володіння майном. Натомість, [PERSON] у визначений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вона, маючи намір оформити і зареєструвати право власності на спадкове майно, а саме вказане будинковолодіння [ADDRESS] , 19.06.2020 виготовила технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Відтак вона звернулася до приватного нотаріуса Дуткевич О.Я. (третя особа у справі) з проханням оформити її право власності на спадкове майно. Нотаріус 22.07.2020 завела і зареєструвала спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 66150032, але водночас, в усній формі відмовила у реєстрації за нею спадкового майна, пояснивши відмову тим, що на час відкриття спадщини у зазначеному будинковолодінні був зареєстрований (хоч фактично не проживав) відповідач у справі, її син [PERSON] , який міг прийняти спадщину за законом, і що слід визнати рішенням суду факт його постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, захистити своє право на спадщину в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення факту постійного не проживання [PERSON] , 1973 року народження, за вказаною вище адресою на день смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , в неї немає можливості. У даній справі відсутній спір про право, оскільки, крім неї, жодних спадкоємців на сьогоднішній день немає. Також наголошує, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити про своєчасність прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню в позові. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки не повідомили, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, рекомендовані відправлення за останнім відомим місцем проживання відповідача та виклик його через оголошення, розміщене на офіційному сайті Судової влади України, відповідно відзиву та письмових пояснень, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду від них не надходило. Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 18.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін, витребувано у приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дуткевич О.Я. належно завірено копію спадкової справи. Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, повторно витребувано у приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дуткевич О.Я. належно завірено копію спадкової справи, заведеної відносно спадкодавця [PERSON] 13 листопада 2020 року нотаріусу направлено нагадування з приводу виконання вищевказаних ухвал. Однак, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дуткевич О.Я. не виконала ухвали суду, причин неможливості їх виконання не повідомила. 26 листопада 2020 року представник позивача відмовився від заявленого клопотання про огляд спадкової справи та просив справу розглядати за наявними доказами, оскільки тривале невиконання нотаріусом ухвал в частині витребування доказів призводить до порушень строків розгляду справи, в матеріалах справи достатньо доказів на обгрунтування заявленого позову. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Враховуючи,\~що відповідач,\~хоча і\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання повторно не\~з`явився,\~причин неявки\~не повідомив,\~відзив на\~позов не\~подав,\~представник позивачки не\~заперечив проти\~заочного розгляду\~справи,\~а тому\~ухвалою суду від 26.11.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03.02.2016 виконавчим комітетом Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківській області, актовий запис № 5 (а.с.6). Відповідно до витягу № 61019618 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 22.07.2020 приватним нотаріусом Дуткевич О.Я., 22.07.2020 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за № 66150032, номер у нотаріуса: 102, спадкодавець: [PERSON] , дата смерті: [INFO] (а.с.12). Згідно з довідкою №549 від 04.08.2020 Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківській області, [PERSON] дійсно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті, проживала одна. Син [PERSON] , 1973 р.н., за даною адресою був зареєстрований, але з 1996 року не проживав (а.с.7). Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі №343/1971/19, визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування домоволодінням по [ADDRESS] та постановлено зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою (а.с. 36-37). На підтвердження того, що з 1996 року по даний час [PERSON] , 1973 р.н., в господарстві [PERSON] , 1955 р.н., по [ADDRESS] не проживав, а в даному господарстві [PERSON] проживала сама, долучено також акт обстеження по факту місця проживання від 05.02.2020, складений депутатом Кропивницького старостинського округу Дидяк Р.І. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , в якому, в тому числі, відмічено, що за рішенням суду [PERSON] 04.02.2020 виписаний, тобто знятий з реєстрації за вказаною адресою (а.с.8). Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 19.06.2020 за замовленням [PERSON] , вказане домоволодіння складається з: житлового будинку (літ. А), літньої кухні (літ. Б), вбиральні (літ. В), стайні (літ. Г), стодоли (літ. Д), огорожі, воріт та хвіртки (№№ 1, 2,3) (а.с.9-11). Таким чином, встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини відповідача разом з його померлим батьком [PERSON] та, що вона, [PERSON] на цю дату за вказаною адресою проживала одна, має для останньої юридичне значення, яке полягає у реалізації її права на оформлення спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Оцінка суду: суд,\~вислухавши пояснення\~представника позивачки,\~повно та\~всебічно з`ясувавши\~обставини,\~на які\~позивачка посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні,\~прийшов до\~висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від30травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті. Отже, суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом спору є встановлення факту не проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено,\~що 2\~лютого 2016\~рокупомер [PERSON] ,\~в зв`язку\~з чим\~відкрилася спадщина\~на майно,\~власником якого\~він був,\~а саме\~на будинковолодіння\~ [ADDRESS] , в якому, крім нього, також були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Останній з 1996 року фактично за вказаною адресою не проживав, а 04.02.2020 за рішенням суду знятий з реєстрації, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Померлий заповіт не складав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного не проживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та, що позивачка на цю дату з спадкодавцем проживала одна, оскільки, незважаючи на фактичне прийняття спадщини, остання не може оформити свої спадкові права у відсутності іншого спадкоємця, місце перебування якого їй не відоме, та який не проживає у їхньому з чоловіком будинку з 1996 року. При цьому суд не вирішує питання щодо наявності права [PERSON] на частку у спадковому будинковолодінні, оскільки не вправі виходити за межі позовних вимог. Саме нотаріус при оформленні спадкових прав позивачки вправі визначити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, та частки кожного з них у спадковому майні. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання це, зокрема житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Із аналізу наведених норм закону та обставин, встановлених судом, випливає, що [PERSON] не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як визначено в ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, враховуючи, що заповіт [PERSON] не складав, то право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, у даному випадку його дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. Інших спадкоємців, в тому числі з правом на обов`язкову частку, судом не встановлено. Таким чином, встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] породжує для позивачки юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини [PERSON] , хоча був зареєстрований, однак фактично не проживав разом з померлим [PERSON] у будинковолодінні [ADDRESS] . Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , та що [PERSON] на цю дату за вказаною адресою проживала одна і, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, знайшов своє підтвердження. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачка немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити юридичний факт на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки вимога позивачки підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 29, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, ЦК України, ст.ст. 2, 13, 76-81, 229, 315 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та

Outcome: approved