Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерне товариство "Дельта Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 21.03.2013 року вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №614 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк». Також зазначає, що між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» 15.01.2008 року укладено кредитний договір №1-021/ФКВ-08, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 65000,00 дол. США. Строк дії кредитного договору сторонами погоджено до 12.01.2008р. З метою забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 15.01.2008 року був укладений договір іпотеки №1-021/Zфквіп-08, згідно з яким вона передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON] 16.04.2013 р. позивача було повідомлено, що державним виконавцем відділу ПВР управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області прийнято постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження, а які зазначено, що примусовому виконанні перебуває виконавчий напис №614, виданий 21.03.2013 приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] загальною площею 38,1 кв. м., та за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього майна буде задоволено вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 537469,24 грн. та оплату за вчинення виконавчого напису в сумі 5374,69 грн. Позивач вважає, що вчинена нотаріусом нотаріальна дія - вчинений виконавчий напис є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність вимог Кредитора, оскільки про наміри щодо вчинення виконавчого напису нічого не було відомо у зв'язку з чим позивач була позбавлена можливості подати свої заперечення стосовно нарахованої суми, оскільки про існування виконавчого напису нотаріуса дізналася набагато пізніше після відкриття виконавчого службою виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає, що тільки за наявності письмової особистої згоди боржника (іпотекодавця) з сумою боргу, вимога іпотекодержателя (Банка) вважається безспірною. Таким чином, нотаріусом при вчинені виконавчого напису безспірність боргу не була перевірена, хоча спір існував. Також, Позивач зазначив, що у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ніяких письмових вимог від Іпотекодержателя, в яких би чітко було вказано про те, що банк розпочинає процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, до Позивача не надходило. ПАТ «Дельта Банк» надав суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, зважаючи на те, що нотаріусом дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку вчинення виконавчого напису На нотаріуса не покладається обов'язок перевіряти наявність чи відсутність спору щодо суми заборгованості. Також банк має право вимагати дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки у разі порушення умов кредитного договору. Просить у позові відмовити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1-021/ФКВ-08, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 65000,00 доларів США строком до 12.01.2018р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань, які випливають із зазначеного Кредитного договору, 15.01.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №1-021/Zфквіп-08, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 102 відповідно до умов якого у забезпечення зобов'язань Боржника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,5 кв. м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 20.05.2004, за реєстровим №3903,, зареєстрованого в ЛОДКБТІ та ЕО 25.05.204 року, номер витягу 367600, реєстраційний № 2174026. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного Закону та у зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору Відповідач звернувся до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі. 21.03.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис нотаріуса, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56,5 кв.м., яке належить Позивачу на праві власності, в рахунок задоволення вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо стягнення заборгованості у розмірі 537469,24 грн., а також розмір плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 5374,69 грн. 16.04.2013р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Львівській області [PERSON] було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження виконавчого напису № 614, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.03.2013. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2.3. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Разом з тим, відповідно до п.4.2. Іпотечного договору, зокрема, при настанні випадків передбачених п.4.1. цього Договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Проте, ПАТ «Дельта Банк» не скерував [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове повернення боргу із зазначенням попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги щодо усунення порушень., всупереч п.4.2. Іпотечного договору та ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, при перевірці безспірності вимог Кредитора нотаріус не звернув уваги, що ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів направлення Іпотекодавцю - [PERSON] досудової вимоги щодо виконання зобов'язань за Кредитним договором у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Так, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду; право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на положення 50 Закону України «Про нотаріат» суд приходить до висновку, що належним способом захисту при оскарженні дій, рішень чи бездіяльності нотаріусів, зокрема може бути визнання нотаріальної дії недійсною, якщо при її вчиненні не дотримано вимог, визначених законодавством для вчинення такої дії. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», а отже не перевірено безспірність заборгованості, порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позов підлягає задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під номером 614 від 21 березня 2013р. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 33,35 Закону України «Про іпотеку», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, ст.ст. 15-20, 589, 590 ЦК України та

Outcome: approved