Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Разом з нею у вказаній квартирі проживає її неповнолітня донька - [PERSON] Позивачка вказує, що відповідач - [PERSON] є її колишнім чоловіком та зареєстрований у вказаній квартирі. Однак позивачка стверджує, що [PERSON] з 2012року не проживає у квартирі [ADDRESS], речей немає, а його реєстрація в квартирі призводить до значних витрат по сплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, грошові кошти на сплату комунальних послуг не надає, а позивачка є пенсіонеркою, не в змозі нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, на її утриманні знаходиться неповнолітня донька - [PERSON], вона звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 08.12.2014року позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності його та позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення в газеті «Одеські вісті» від 13 листопада 2014року. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів р.№15-2054 від 10 лютого 1994року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 20). Зазначене свідоцтво було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 23.12.2005року номер запису: 511 в книзі: 583пр-107 (а.с. 5). З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 31.07.2014року за №243, виданої КП „ЖКС „Чорноморський" вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - відповідальний, [PERSON] - її донька, та з 18.01.2006року [PERSON] - її чоловік (а.с. 12). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2014року, яке набрало законної сили 02.07.2014року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 18). Відповідно до актів сусідів від 31 липня 2014року, які посвідчені заступником директора КП «ЖКС «Чорноморський», [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з червня 2012року (а.с. 8-10). Крім того, з довідки КУ „Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" від 04.08.2014року за №397 вбачається, що [PERSON] з 01.07.2014року по теперішній час за медичною допомогою до КУ „Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" не звертався, його медичної карти немає (а.с. 33). У судовому засіданні 06.11.2014року були допитані в якості свідків сусіди позивачки - [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що відповідач - [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживає приблизно з червня 2012року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved