Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, 25.01.2011 року між Публічним Акціонерним Товариством „Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Ю90.929.70345 від 25.01.2011 року (далі - кредитний договір). Згідно кредитного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 5733,00 грн (П'ять тисяч сімсот тридцять три гривні 00 копійок), та інше, зі сплатою 0,001% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивачем було письмово повідомлено відповідачку про заміну кредитора у зобов'язанні. Протягом строку дії Кредитного договору відповідачка систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим йому було надіслано позивачем листи -повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги позивача не надав. Останній платіж боржником здійснено 07.11.2011 року. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитних договорів відповідачка [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами. В цілому сума заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 08.01.2014 року становить 30649 грн.17 коп. Отже, так як у добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідачка відмовляється, то в зв'язку з цим сума підлягає примусовому стягненню. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явилася. Справа підлягає розгляду в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2011 року між Публічним Акціонерним Товариством „Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №Ю90.929.70345 від 25.01.2011 року (далі - кредитний договір). Згідно кредитного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 5733,00 грн (П'ять тисяч сімсот тридцять три гривні 00 копійок), та інше, зі сплатою 0,001% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивачем було письмово повідомлено відповідачку про заміну кредитора у зобов'язанні. Протягом строку дії Кредитного договору відповідачка систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим йому було надіслано позивачем листи -повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги позивача не надав. Останній платіж боржником здійснено 07.11.2011 року. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Кредит забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитних договорів відповідачка [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами. В цілому сума заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 08.01.2014 року становить 30649 грн.17 коп. Отже, так як у добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідачка відмовляється, то в зв'язку з цим сума підлягає примусовому стягненню. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved