Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру № 8/1 по вул. Ощепкова будинок 81 у м. Харкові становила 3/44; визнати за ним право спільної\~сумісної власності\~на 3/44 частки квартири № 8/1 по вул. Ощепкова будинок 81 у м. Харкові та визнати за ним право\~власності\~на 3/44 частки квартири № 8/1 по вул. Ощепкова будинок 81 у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 25 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 січня 1993 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. Під час подружнього життя 13 січня 2013 року на імя дружини придбано 3/22 частки квартири № 8/1 у будинку № 81 по вул. Ощепкова в м. Харкові, тобто його частка у праві спільної сумісної власності становила 3/44. 25 жовтня 2014 року [PERSON] померла. У визначений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері на його користь. Позивач зазначав, що після спливу шестимісячного строку йому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. В судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась. Матеріали справи містять заяву [PERSON] (прізвище «Чаурська» змінено після державної реєстрації шлюбу), посвідчену 16 січня 2018 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, якою проти позовних вимог [PERSON] вона не заперечує. В заяві також зазначалося, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], частки якої між співвласниками не визначено. В судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 22 січня 1993 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після чого останній присвоєно прізвище «Майорова» (Свідоцтво про укладення шлюбу ІV-ВЛ № 275571, видане 22 січня 1993 року Ленінським відділом ЗАГС м. Харкова). 13 січня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбано квартиру № 81 у будинку готельного типу № 8/1 по вул. Ощєпкова в м. Харкові. Згідно вказаного договору, продаж квартири здійснено за 88\~000,00 грн., що становить еквівалент 11\~000,00 доларів США, які Продавець одержав від Покупців у таких частинах: від [PERSON] - 76\~000,00 грн., що становить еквівалент 9\~500,00 доларів США, від [PERSON] - 12\~000,00 грн., що становить еквівалент 1\~500,00 доларів США. Із договору вбачається, що частки співвласників не визначено. Відповідно до [PERSON] про державну реєстрацію прав № 33030743, наданого 31 січня 2012 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»[ADDRESS] у будинку готельного типу № 8/1 по вул. Ощєпкова в м. Харкові належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Отже, з урахуванням розміру внесеної кожним Покупцем суми, слід визначити, що [PERSON] належить 19/22 частки квартири, [PERSON] - 3/22 частки квартири. Суд зауважує, що [PERSON] у позовній заяві вказано номер квартири 8/1, номер будинку 81, вулицю - Ощепкова в м. Харкові, проте ці дані спростовуються правовстановлюючими документами, згідно яких номер квартири 81, номер будинку готельного типу 8/1, вулиця - Ощєпкова в м. Харкові. У відповідності до положень ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За приписами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 3/22 частки квартири № 81 у будинку готельного типу № 8/1 по вул. Ощєпкова в м. Харкові набуте подружжям [PERSON] за час шлюбу, тобто належить їм на праві спільної сумісної власності. Відомостей щодо домовленості між подружжям або наявності шлюбного договору з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності матеріали справи не містять. Враховуючи, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, [PERSON] і [PERSON] належить по 3/44 частки квартири у праві спільної сумісної власності. 25 жовтня 2014 року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис № 15133 (Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ВЛ № 467900, видане 25 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції).\~\~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 3/44 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.\~1261\~ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 1987 року у [PERSON] народилася донька - [PERSON], 14 жовтня 1993 року у [PERSON] народилася донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження ІV-ГН № 372926 від 21 березня 1987 року та Свідоцтвом про народження ІV-ВЛ № 498462 від 13 листопада 1993 року, відповідно. Під час судового розгляду справи встановлено, що після померлої 25 жовтня 2014 року [PERSON] заведено спадкову справу № 04/2015, яка містить заяву [PERSON] про прийняття спадщини після дружини [PERSON]. Також у спадковій справі наявні заява [PERSON] від 02 лютого 2015 року, якою вона відмовилася від належної їй частки спадщини після померлої матері [PERSON], та заява [PERSON] від 09 квітня 2015 року, якою остання відмовилася від належної їй частки спадщини після померлої матері [PERSON] на користь чоловіка померлої - [PERSON], [INFO]. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття після смерті [PERSON] спадкова справа не містить. З урахуванням викладеного, єдиним спадкоємцем 3/44 часток квартири № 81 у будинку готельного типу № 8/1 по вул. Ощєпкова в м. Харкові, які належали померлій [PERSON], є її чоловік - позивач у справі. Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат"», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. З постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири у будинку готельного типу № 81, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова, буд. 8/1. В обґрунтування постанови зазначено, що юридичний аналіз поданого документа виявив, що частка квартири у будинку готельного типу № 81, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова, буд. 8/1, належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення часток кожного співвласника. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року N\~3477-IV\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. З огляду на те, що доньки померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері, а позивач у визначений законом строк прийняв спадщину після смерті дружини - [PERSON], проте позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.893435304.1 від 15 листопада 2017 року, під час звернення до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1 280,00 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 640,00 грн., на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved