Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

02.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 грн. 00 коп., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому вказувала, що підставою визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є отримання відповідачем нерегулярного та мінливого доходу, що має істотне значення для вирішення зазначеного питання. Крім того, просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн. 00 коп. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Згідно заяви, що наявна у справі, остання просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої доньки в розмірі 400 грн. 00 коп. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області 08.08.1997 року. Відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Виходячи з наведеного та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Так, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 ст. 184 СК України. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Оскільки, в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача постійного та стабільного доходу, що визнано відповідачем у судовому засіданні, з останнього підлягають стягненню аліменти на утримання його неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі, що буде сприяти стабільності щомісячних виплат та інтересам неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, в тому числі в твердій грошовій сумі, за правилами ст. 182 СК України, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, в судовому засіданні не встановлено належними та беззаперечними доказами, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в більшому розмірі, ніж останнім визнано. Таким чином, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно. Разом з тим, визначення мінімального розміру аліментів суперечить положенням ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України стягнення аліментів присуджується з дати подачі до суду позовної заяви, тобто з 02.04.2014 року. В силу положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Витрати на правову допомогу поверненню не підлягають, оскільки факт їх понесення позивачкою не підтверджено належними доказами. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial