Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 252505,93 грн. заборгованості по отриманому згідно укладеного сторонами договору від 15.09.2006 року № ZHT0AK01790001 кредиту, включаючи нараховані проценти, комісію та пеню, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню отриманих коштів. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, заявивши клопотання про застосування строку позовної давності, відмовивши у позовних вимогах з зазначеної підстави. Суд, вислухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника\~\~вимагати розірвання договору та повернення суми\~\~кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК. В ході судового розгляду справи встановлено, що 15.09.2006 року між сторонами укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № ZHT0AK01790001, згідно з яким відповідачеві наданий кредит в сумі 53326 грн. на купівлю автомобіля "ВАЗ-21104-42210", а також 11116 грн. на сплату страхових платежів, із встановленим строком повернення кредиту по 14.09.2011 року включно, зі сплатою\~1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості та комісійних в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту щомісяця в період внесення чергового платежу. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В порушення взятих на себе зобовязань відповідач належним чином їх не виконував, в звязку з чим йому нараховано до сплати 16472,71 грн. заборгованості по тілу кредиту, 75322,47 грн. заборгованості по прострочених відсотках (станом на 14.09.2011 року), 1456,80 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту (станом на 14.09.2011 року), а також відповідно до вимог п. 4.1 укладеного правочину позичальнику нарахована пеня у розмірі 159253,95 грн., що підтверджується вказаними у заяві позичальника умовами надання кредиту та наявним у матеріалах справи розрахунком. Отже, позивач визначає загальну суму боргу станом на 15.06.2015 року в розмірі 252505,93 грн. З огляду на ту обставину, що вказаним вище правочином визначений кінцевий термін повернення\~\~кредиту 14.09.2011 року із встановленням розміру щомісячного платежу 1108,93 грн., суд приходить до висновку про те, що нарахування заборгованості зі сплати відсотків за кредитним договором та комісії повинно здійснюватись, відповідно, по 14.09.2011 року. При цьому погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів визначені місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строк виконання відповідачем окремих зобов'язань, а саме внесення щомісячних платежів. За правилами ч.3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Заперечуючи проти позову, представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до ст. 257 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252- 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, що випливає із змісту ст. 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, позовна давність до вимог банку повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного щомісячного\~\~платежу (тіла кредиту та процентів) в межах строку користування кредитом\~\~та з моменту нарахування пені. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно положень ст. 267 ЦК України представник відповідача заявив вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (зокрема, до стягнення неустойки). Позивач із заявою про визнання поважними причини пропущення строків позовної давності та їх поновлення не звертався, а тому у суду є всі підстави для відмови у позові за спливом строку позовної давності. З огляду на відмову у позові, судові витрати слід покласти на позивача. \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed