Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року, разом с батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що у 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON]. 15.04.2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дочка постійно проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. 22.12.2017 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою про визначення місця проживання малолітньої [PERSON]. 27.11.2017 року [PERSON] надала нотаріально засвідчену заяву, в якій надала згоду на визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житлово- побутових умов проживання малолітньої [PERSON], про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що батьком створені необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини та надала до органу опіки та піклування проект висновку, згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком тобто з позивачем. 30.01.2018 року Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради № 01-11/131/1 від надано висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON]. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дитини, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. У судове засідання позивач та його представник - [PERSON] з'явилися, просили позов задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи наявна нотаріальна посвідчена заява в який відповідач надала згоду на визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року, разом с батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS].. Представник Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок органу опіки та піклування, наданий Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що у 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис від 06.05.2015 року виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. 15.04.2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дочка постійно проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. 27.11.2017 року [PERSON] надала нотаріально засвідчену заяву, в якій надала згоду на визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. (заява зівірена приватним нотаріусом Горлач М.А., за № 2040 від 27.11.2017 року). 22.12.2017 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою про визначення місця проживання малолітньої [PERSON]. Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житлово- побутових умов проживання малолітньої [PERSON], про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що батьком створені необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини та надала до органу опіки та піклування проект висновку, згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком тобто з позивачем. 30.01.2018 року Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради № 01-11/131/1 від надано висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON]. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дитини, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Outcome: approved