Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивовано наступним. 22.03.2006 року між померлим батьком позивача - [PERSON] та Хмільницькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2532,0 кв.м. для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Після смерті [PERSON] спадкоємцем його прав та обов»язків є позивач. В зв»язку з чим, рішенням 44 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради від 12.09.2013 року, було внесено зміни до договору оренди земельної ділянки та замінено сторону орендаря на спадкоємця. 20.09.2013 року між позивачем та відповідачем була укладена відповідна угода, яка зареєстрована в реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2013 року. Відповідно до рішення сесії Хмільницької міської ради від 08.06.2018 року договір оренди було продовжено до 01.06.2023 року. За життя спадкодавця [PERSON], 22.01.2004 року останньому було надано дозвіл на організацію торгівельного майданчика на орендованій земельній ділянці в [ADDRESS]. У 2004 році виготовлено Проект-організація торгового майданчика по [ADDRESS], до якого входив експертний висновок органу державного пожежного нагляду, висновок Хмільницької райсанепідемстанції, технічні умови територіального органу державного пожежного нагляду. Також у 2004 році отримано містобудівне обгрунтування місця розташування приватного речового ринку по [ADDRESS]. У 2018 році АНВП «Візит» було проведено інвентаризацію речового ринку та виявлено самочинне будівництво об»єктів. Однак. Позивач зазначає, що під час проведення будівельних робіт його батьком були дотриманні будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва будь-яких скарг не надходило. В зв»язку з наведеними обставинами, позивач просить визнати за ним право власності на торговий кіоск літ. «А», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф1», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф2», огорожу №1, огорожу №2, ворота з хвірткою №3,Ю ворота з хвірткою №4, огорожу №5, ворота з хвірткою №6, огорожу №7, ворота з хвірткою №8 та асфальтовану територію «літ. S», що самовільно збудовані його батьком. Ухвалою суду від 26.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі 01.11.2018 року від представника Хмільницької міської ради на адресу суду надійшло клопотання про визнання позову. 09.11.2018 року на адресу суду від третьої особи надійшло пояснення зі змісту якого вбачається, що Держархбудінспекція заперечує щодо задоволення позову, посилаючись на те, що висновок Хмільницької райсанепідемстанції та Експертний висновок органу державного пожежного нагляду, які містяться в матеріалах справи надавались лише до проекту будівництва, а не на збудовані об»єкти на які позивач бажає визнати право власності. Крім того, будівництво проведено не у відповідності до проектної документації від 05.02.2004 року. Також позивач не звертався до Департаменту з питань прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будівель. 19.11.2018 року від позивача надійшли заперечення на пояснення третьої особи, згідно яких позивач зазначає, що оскільки об»єкти на які він просить визнати право власності не готові до експлуатації, а тому посилання третьої особи на Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів є безпідставним. Крім того, у відповідності до висновку Управління містобудування та архітектури Хмільницької міської ради місце розташування кіосків Ф,Ф1,Ф2 відповідають чинним ДБН. Ухвалою суду від 22.11.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач просить позовні вимоги задоволити, посилаючись на обставини, що містяться в його позовній заяві та заяві від 01.03.2019 року (а.с.187-190)Зазначив, що має намір узаконити споруди, що самовідьно збудовані його батьком за життя. Крім того, 01.03.2019 року через канцелярію суду подав заяву з додатками. яку суд не приймає у зв"язку з їх невідповідністю вимогам ст. 178 ЦПК України. Представники відповідача Тишкевич С.В. позовні вимоги визнали в повному обсязі, підтвердивши обставини на які посилається позивач. Зазначила, що будь-яких притензій з приводу використання позивачем орендованої земельної ділянки не має, орендна плата ним сплачується вчасно та в повному обсязі. Забудова земельної ділянки під ринок передбачена генеральним планом міста, самовільно збудовані споруди відповідають нормам ДБН. Представник третьої особи до суду не з»явився, зазначивши у письмових поясненнях про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши докази, встановив наступне. 29.01.2004 року згідно витягу з рішення 14 сесії 24 скликання Хмільницької міської ради [PERSON] було вирішено передати в оренду земельну ділянку площею 2532,0 кв. м. по [ADDRESS] для влаштування та організації торгівельного майданчика (а.с. 47,48); за заявою [PERSON] було виготовлено містобудівне обгрунтування місця розташування приватного речового ринку біля санаторію «Хмільник» по вул. Курортній (а.с. 51-59); 05.02.2004 року на замовлення [PERSON] госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро при управлінні містобудування та архітектури міської ради було виготовлено проект - організація торговельного майданчика на орендованій земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с. 43); 05.05.2004 року [PERSON] отримано експертний висновок органу державного пожежного нагляду проектної документації «організація торговельного майданчика на орендованій земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.44); 11.02.2004 року [PERSON] отримано висновок Хмільницької райСЕС на проект будівництва торгівельного майданчика (а.с. 45,46) ; 24.03.2006 року між Хмільницькою міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2532,0 кв.м. для здійснення підприємницької діяльності, що розташована в [ADDRESS] (а.с.12-26); [INFO] помер [PERSON] (а.с.9); Спадкоємцем майна померлого є позивач [PERSON] (а.с.10,11); 12.09.2013 року згідно рішення 44 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради №1309 було внесено зміни до договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] та здійснено заміну орендаря на спадкоємця позивача (а.с.27-29) 20.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідну угоду до договору оренди земельної ділянки (а.с.32-42); у відповідності до інвентаризаційної справи від 10.08.2018 року на території речового ринку по [ADDRESS] виявлено самовільно побудовані споруди торговий кіоск літ. «А», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф1», торговий кіоск готовність 11% - «літ Ф2», огорожу №1, огорожу №2, ворота з хвірткою №3,Ю ворота з хвірткою №4, огорожу №5, ворота з хвірткою №6, огорожу №7, ворота з хвірткою №8 та асфальтовану територію «літ. S».(а.с.60-65); згідно фрагменту генерального плану міста Хмільника та детального плану курортно-рекреаційної зони в м. Хмільник передбачено розташування ринку (а.с.138,139). Згідно інформаційної довідки від 14.11.2018 року, місце розташування кіосків Ф,Ф1,Ф2,Ф3 відповідають чинним ДБН (а.с.153); 06.12.2018 року позивачу повернуто декларацію про готовність об»єкта до експлуатації (а.с .165). Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, прийшов до наступного. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ст. 1218 ЦК України) За вимогами ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно вимог ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавцем [PERSON] було розпочато будівництво торгівельного майданчика на орендованій земельній ділянці, проте без відповідного дозволу на будівництво, що є у розумінні ст. 376 ЦК України самовільним будівництвом. Після смерті останнього спадщину прийняв позивач, і як наслідок, згідно рішення власника земельної ділянки було внесено зміни до договору оренди земельної ділянки в частині зміни орендаря на його спадкоємця. Позивач, прийнявши спадщину, просить визнати за ним право власності на самовільно збудоване майно його батьком. Проте, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1,2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як зазначено в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) №6 від 30.03.2012 року право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно п.7 вищезазначеної Постанови якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва. Зважаючи на викладене, підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на самовільно збудоване майно його померлим батьком не має, оскільки останнім таке право за життя набуто не було. При цьому, суд не приймає визнання позову Хмільницькою міською радою, оскільки така позиція сторони спору суперечить вимогам законодавства.

Outcome: dismissed