Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що 09.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який 12.09.2017 року було розірвано, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Лубенського міськрайонного суду від 20.11.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач неналежним чином виконує рішення суду, внаслідок чого станом на 01.04.2020 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 24479 гривень. В зв`язку з виникненням такої заборгованості з вини відповідача, на підставі ч.1 ст.196 СК України, позивач прохає стягнути пеню у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на загальну суму 24479 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник позив підтримали, прохають задовольнити. Відповідач щодо задоволення позову заперечує, пояснивши, що він безробітній і не сплачує аліменти з об`єктивних підстав, тому до нього не можна застосовувати пеню. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7), мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 20.11.2017 року (а.с.8) з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, покладених на нього рішенням суду, утворилась заборгованість по аліментам, яка за період з квітня 2019 року по березень 2020 року складає 24479 гривень, що підтверджується довідкою Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 21.04.2020 року (а.с.10). Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів період з квітня 2019 року по березень 2020 року є обґрунтованими. При цьому суд відхиляє посилання відповідача на те, що аліменти ним не сплачуються з поважних причин, оскільки він безробітній. В судовому засіданні відповідач підтвердив той факт, що за період з квітня 2019 року по березень 2020 року мав мінливі доходи. Однак, як вбачається з матеріалів справи протягом цього періоду кошти в рахунок сплати аліментів ним не перераховувалися. Вирішуючи питання щодо розрахунку суми пені, суд виходить з наступного. Позивач ставить питання про нарахування і стягнення пені за прострочення слати аліментів і, згідно її розрахунку за період з травня 2019 року по березень 2020 року включно, сума пені складає 36614,87 гривень (а.с.11). Правила нарахування пені за ст.196 СК України визначені в постанові ВП ВС від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц та постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. S = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + ... + (Ав х 1% х Qn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати алі\-ментів обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; О1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за пер\-ший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зокрема, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що він відповідає наведеним нормам, тобто, сума пені визначена шляхом множення заборгованості за конкретний місяць на кількість днів заборгованості та на 1%. Разом з тим, до такої заборгованості позивачем не застосовано обмеження в 100%, встановлене ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року, яке відповідно до наведеної постанови ВП ВС здійснюється за кожним місячним платежем. Відтак, позовні вимоги слід задовольнити частково, в сумі 19386,89 гривень, застосувавши обмеження в 100 % заборгованості до платежів за квітень - грудень 2019 року. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 665 гривен 89 копійок. Щодо судових витрат за надання правничої допомоги. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правову допомогу адвоката, заявлені позивачем, становлять 5000 гривень, відповідно до приєднаної до матеріалів справи квитанції (а.с.14). Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Натомість, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, позивачем надано не було. (частина третя статті 126); При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Викладена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 року по справі № 915/237/18. Враховуючи викладене, враховуючи надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що реально підтвердженими витратами на правничу допомогу є представництво в суді в межах одного судового засідання та правнича допомога, пов`язана з написанням позовної заяви. Такі витрати, на думку суду, складають 1000 грн 00 коп. В зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, в сумі 792 гривні.

Outcome: partial