Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

30.03.2021 позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] у віці 89 років померла їхня бабця - [PERSON] . Після смерті бабці відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 0,8953 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що складається із: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0881 га кадастровий номер № 4621286200:02:000:0298; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,4689 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0312; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,3383 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0276 та земельну ділянку загальною площею 1,0170 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що складається із: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0881 га кадастровий номер № 4621286200:02:000:0297; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,5906 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0313; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,3383 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0277. Позивач [PERSON] вказує про те, що до дня смерті бабці постійно разом з своєю моєю матір"ю - [PERSON] проживали без реєстрації з бабцею за адресою - [ADDRESS] . Зазначений будинок належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач - [PERSON] зазначає, що до дня смерті бабці [PERSON] , яка сталася [INFO] , постійно проживав в сусідньому будинку на [ADDRESS] , був там зареєстрований, допомагав бабці по господарству. З метою оформлення своїх спадкових прав у встановлений законом строк для прийняття спадщини, звернулись до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. Однак, в усному порядку їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. У зв`язку із вказаними обставинами не можуть оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно в нотаріальній конторі. Крім того, звертають увагу суду на те, що іншими спадкоємцями за законом першої черги, які могли б претендували на спадкове майно бабці є її діти - відповідачі у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак останні до нотаріуса у визначений строк з заявами про прийняття спадщини не звертались, спадщину фактично не прийняли. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, який просять задоволити. Ухвалою судді від 30.03.2021 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 16.04.2021. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак подали суду клопотання про проведення розгляду даної справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. У випадку неявки в судове засідання відповідачів не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали клопотання про розгляд даної справи у їхній відсутності. Крім того, зазначили, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті їхньої матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , однак на спадкове майно вони не претендують. Позовні вимоги визнають та не заперечують з приводу визнання за позивачами права власності на спадкове майно. Наслідки визнання позову їм відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Дрогобич, про що Будинком урочистих подій м. Дрогобич видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.12.1983. В графі мати зазначено - [PERSON] . Позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Ролів Дрогобицького району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про народження, видане Добрівлянською сільською Радою народних депутатів Дрогобицького району серії [NUMBER] від 27.07.1991. В графі батько зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтв про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 27.03.1960 року та [PERSON] , серії [NUMBER] від 28.12.1968 року вбачається, що в графі мати зазначено [PERSON] . [INFO] у віці 89 років померла [PERSON] , про що виконавчим комітетом Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис за №08 від 17.07.2020 та видано Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 051085 від 01.10.2004, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації №194 від 08.07.2004 була власницею земельної ділянки загальною площею 0,8953 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що складається із: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0881 га кадастровий номер № 4621286200:02:000:0298; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,4689 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0312; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,3383 га кадастровий номер № 4621286200:04:000:0276. Крім того, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 051086 від 01.10.2004, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації №194 від 08.07.2004, [PERSON] також належала земельна ділянка загальною площею 1,0170 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ролівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що складається із: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0881 га кадастровий номер№4621286200:02:000:0297; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,5906 га кадастровий номер №4621286200:04:000:0313; земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,3383 га кадастровий номер №4621286200:04:000:0277. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відтак, в нотаріальній конторі мені рекомендували для вирішення даного питання звернутися з позовом до суду. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що до першої черги спадкоємців відносяться відповідачі у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, застосування приписів даної статті можливе виключно за умови, якщо мати, батько, дід або баба померли до відкриття спадщини. Стаття 1276 ЦК України визначає, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відтак, спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Отож, прийняття внуками спадкодавця спадкового майна, застосовуючи положення даної статті, можливе виключно за відмови спадкоємця від прийняття спадщини на користь внуків спадкодавця. З огляду на зазначені норми матеріального права суд вважає обґрунтованими доводи позивачів з приводу того, що являючись внуками померлої [PERSON] , та постійно проживаючи з нею, прийняли спадщину та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки інші спадкоємці - відповідачі по справі за законом першої черги, які могли б претендували на спадкове майно у визначений строк з заявами про прийняття спадщини не звертались, спадщину фактично не прийняли, в поданих суду клопотаннях вказали, що не претендують на спадкове майно та не заперечили з приводу визнання за позивачами права власності на таке. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачам в оформленні спадкового майна, позивачі являються єдиними спадкоємцями за законом, які вчинили усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від них причин у видачі такого їм було відмовлено, а також зважаючи на відсутність підстав для неприйняття визнання позову відповідачами по справі, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved