Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року в розмірі 68 595,96 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2016 між ПАТ «Кредобанк» (нова назва АТ «Кредобанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7390.09.00.2383, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 591 656, 95грн на строк до 23.05.2023. Повернення суми кредиту разом з нарахованими процентами мало здійснюватися позичальником щомісячно ануїтетними платежами, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця згідно Графіку погашення заборгованості. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір застави від 15.06.2016, предметом якого є рухоме майно: автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, 2016 р.в, номер шасі [NUMBER] , р/н [NUMBER] . Також з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки №7390.09.00.2383/S-1 від 24.05.2016 року. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №7390.09.00.2383 від 24.05.2016р. станом на 03.02.2020р. заборгованість [PERSON] , перед АТ «Кредобанк» становить 68 595,96 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 57468,70 грн.; понесених банком судових витрат в сумі 2 000грн.; заборгованості за пенею в сумі 9 127,26грн. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача 28.03.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 790, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1999 куб. см, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . За даним виконавчим написом приватним виконавцем округу м. Києва Мілоцьким О.Л. відкрито виконавче провадження №60704671. Предмет застави реалізовано 26.12.2019 на електронних торгах, а ВП №60704671 закінчено. Водночас вирученої від реалізації заставного майна суми виявилось недостатньо для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з боржника та поручителя заборгованості по кредиту, що залишилась неповернутою після реалізації переданого в заставу автомобіля, а також пені та судових витрат, що в сумі складає 68 595,96 грн. Крім того, представник позивача заявив вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов?язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написання позовної заяви, супровід представника в судових засіданнях у розмірі 10% від ціни позову, а саме: 6 859,596грн. Ухвалою від 10.03.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку (а.с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 24.05.2016 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого виступає Акціонерне товариство «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7390.09.00.2383 (а.с.11-13). Згідно п.2.1 та п. 2.2. Договору, банк видає позичальнику кредит в сумі 591 656,95 грн на строк до 23.05.2023 для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Hyundai, модель Tucson, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , і для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 17 176,95 грн. Відповідно до пункту 3.3 кредитного договору сторони обумовили значення змінюваної процентної ставки - 16,49% річних. За умовами договору (п.3.6.3, п.3.7) максимальна зміна значення процентної ставки протягом року кредитування не може перевищувати 5% від значення змінюваної процентної ставки, про що Банк повідомляє позичальника шляхом надіслання повідомлення на поштову адресу зазначену в договорі не пізніше як за 15 днів до дати зміни. Пунктом 4.1.1. Кредитного договору сторони передбачили, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами (ануїтентний платіж) протягом усього строку кредитування (п.2.1. Кредитного договору), відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до кредитного договору). Пунктом 4.7 передбачено наступний порядок черговості погашення заборгованості за кредитним договором: у першу чергу погашаються: прострочені платежі по сплаті процентів і комісії за користування кредитом; у другу чергу: прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у третю чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; у четверту чергу: поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у п`яту чергу: пеня, штрафи та інші види неустойки; у шосту чергу: строкові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Згідно п.4.9 Договору, банк у випадках, передбачених п.2.10. цього кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У розділі 5 Кредитного договору сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання умов договору у виді пені та штрафу. Згідно з п. 5.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивач сплачує пеню у розмірі подвійної ставки, але не менше 10грн. за кожен день прострочення. Пунктом 6.1. Кредитного договору визначено, що виконання зобов`язань за цим кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому кредитному договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: застава транспортного засобу марки Hyundai, модель Tucson, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] ; договір поруки №7390.09.00.2383/S-1 на суму 591 656,95 грн. 15.06.2016 між ПАТ «КРЕДОБАНК» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) укладено Договір застави на забезпечення виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з Кредитного договору №7390.09.00.2383 від 24.05.2016. Предметом застави є автотранспорт: Hyundai Tucson, 2016 рік випуску, № шасі [NUMBER] , сірий колір, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Застава автомобіля за цим договором зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 15834600 від 25.05.2016 (а.с.16 (на звороті)-19). Договір застави вчинено за згодою дружини заставодавця - [PERSON] (п.8.11 договору). Відповідно до п. 5.2 договору застави заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави, зокрема якщо у момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або несплаті або частковій несплаті відсотків, комісії, неустойки. 24.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки № 7390.09.00.2383/S-1, за яким остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за Кредитним договором № 7390.09.00.2383 від 24.05.2016, укладеним між боржником та кредитором (а.с.16). 26.05.2016 на виконання умов п. 2.1 та п. 2.2 Кредитного договору позичальник [PERSON] отримав від ПАТ «Кредобанк» 591 656,95 грн , з яких: 574 480,00 грн надання кредиту відповідно до договору купівлі-продажу №ЕАД 00000141 від 17.05.2016 року та 17 176,95 грн. надання кредиту на страхування від нещасного випадку, згідно договору №371/16-тз/К/05, про що свідчать копії меморіальних ордерів № 23891896 від 26.05.2016 та за № 23892629 від 26.05.2016 відповідно (а.с.7,8). На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 та згідно з Рішенням Акціонера № 03/2018 від 29.11.2018, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк», який є його правонаступником. 29.03.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис за № 790, про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, тип - загальний легковий універсал - В, колір - сірий, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1999 см куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію - [NUMBER] належить [PERSON] , для задоволення вимог АТ «КРЕДОБАНК» за період з 01.09.2018 по 26.03.2019 включно на загальну суму 497 446,78 грн (а.с.20). З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 26.03.2019 в сумі 497 446,78 грн складається з наступного: 478 308,67грн. - неповернута сума кредиту; 8 010,85 грн - прострочені відсотки; 9 127,26 грн -заборгованість по пені; 2000,00 грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. 25.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 60704671 за виконавчим написом нотаріуса № 790 від 29.03.2019 про звернення стягнення на транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, тип - загальний легковий універсал - В, колір - сірий, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1999 см куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.21). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с.5,6). Таким чином в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Предмет застави було реалізовано, та протокол № 456444 проведення електронних торгів від 26.12.2019 свідчить про продаж заставного майна - автомобіля «Hyundai», модель Tucson за 393 011,00 грн (а.с.22). 14.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. закрито виконавче провадження ВП № 60704671 за виконавчим написом нотаріуса № 790, від 29.03.2019 про звернення стягнення на транспортний засіб (а.с.23). З постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що автомобіль марки Hyundai Tucson продано 26.12.2019 за ціною 393 011,00 грн, з яких на рахунок приватного виконавця надійшло 373 360,45 грн, які розподілено наступним чином: 334 550,41 грн - перераховано на рахунок стягувача (АТ «Кредобанк»); 33 455,04 грн - основна винагорода приватного виконавця; 5 355,00 грн - витрати виконавчого провадження. Залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом (виконавчим написом) складає 162 896,37 грн. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року станом на 03.02.2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 68 595,96 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 57 468,70 грн.; заборгованості за пенею - 9 127,26 грн. та понесених банком судових витрат - 2 000 грн. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи кредитний договір №7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №640/18356/17, постанова Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №761/31346/13?ц, постанова Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №2?1513/10). В цих правовідносинах визначальною є постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі №921/107/15?г. Вона містить кілька основоположних принципів: ?якщо внаслідок судового стягнення предмета іпотеки у кредитора залишилася непогашена заборгованість за основним зобов`язанням, то основне зобов`язання не припиняється відповідно до положень ст. 599 ЦК України; ?за рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі; ?застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням. У постанові від 27.09.2018 року у справі №910/23408/17 Верховний Суд зазначив, що задля уникнення подвійного стягнення боржник, який погасив заборгованість за основним зобов`язанням (за яким видано виконавчий лист), має право звернутися до суду із заявою в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України або ст. 328 ГПК України - визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, Верховний Суд відійшов від доктрини «автоматичного подвійного стягнення» та поклав обов`язок захистити своє право на боржника. Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором №7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в загальному розмірі 66 595,96 грн., який складається з: заборгованості за тілом кредиту - 57 468,70 грн.; заборгованості за пенею - 9 127,26 грн., а тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та пенею з [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У позовній заяві позивач до основних вимог відносить також вимогу про стягнення 2000,00 грн судових витрат, ніяк не конкретизуючи призначення цих витрат та не надає докази їх понесення, а тому ця вимога визнається судом необґрунтованою, недоведеною та задоволенню не підлягає. Вимога про стягнення плати за вчинення виконавчого напису також не заявлялась та доказів про підтвердження сплати банком вказаної суми також не надано. Стосовно позовних вимог АТ "Кредобанк" про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] судом зазначається наступне. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, зокрема розрахунку заборгованості, з 01.06.2017 року позивач змінив розмір процентної ставки за користування кредитом з 16,49% до 21,49% річних та в подальшому неодноразово її змінював (а.с. 5). Пунктом 3.3 Кредитного договору передбачено право АТ «Кредобанк» змінювати процентну ставку, встановлену на перший період дії ставки. Пунктом 3.4 Кредитного договору визначено, що перебіг першого періоду дії ставки починається з дати укладання Договору та завершується 01.06.2019 року. Отже, до 01.06.2019 року позивач не мав права змінювати розмір процентної ставки без узгодження з позичальником та, відповідно, поручителем. Разом із тим, позивач змінив розмір процентної ставки, не узгодивши таку зміну ані з позичальником [PERSON] , ані з поручителем [PERSON] 26.12.2019 року предмет застави було реалізовано на електронних торгах ДП «СЕТАМ» та 14.01.2020 року приватним виконавцем закінчено виконавче провадження. Таким чином, АТ «Кредобанк» в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року, змінив строк виконання зобов`язання за цим договором з 23.05.2023 року на 29.03.2019 рік (дата вчинення виконавчого напису). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Враховуючи, що зі зверненням до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., для вчинення виконавчого напису АТ «Кредобанк» 29.03.2019 року використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилося несплаченою, тобто такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 29.03.2019 рік, при цьому до суду із вказаним позовом до поручителя звернувся лише у жовтні 2021 року, із закінченням шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначеного у ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами договорів), тобто порука припинилася. Крім того, зі зміною розміру процентної ставки, починаючи з 01.06.2017 року АТ «Кредобанк» збільшив обсяг відповідальності поручителя без узгодження з ним, поза межами, визначеними умовами кредитного договору та договору поруки, тобто з цих підстав порука також є припиненою. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Однак, всупереч вимогам п. 2.1 Договору поруки АТ «Кредобанк» не надано до суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було повідомлено [PERSON] про невиконання основним боржником [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Кредобанк» суми заборгованості за Кредитним договором № 7390.09.00.2383 від 24.05.2016 року у розмірі 66 595,96 грн (заборгованість за тілом кретиту та за пенею). та відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 859,596 грн., тобто 10 % від ціни позову, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 10% від ціни позову, що становить 6859,596 грн, які називає винагородою адвоката та пов`язує її з аналізом справи, побудовою стратегії дій по справі, написанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях. Разом з цим у Договорі про надання правової допомоги від 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» не непередбачено відповідної винагороди адвоката. Цей договір носить загальний характер та стосується невизначеного кола боржників. Додатком 8 до цього договору рахується Звіт про судову роботу та виконавчі провадження, однак суду він не надається. Детального опису робіт, доказів витрат здійснених позивачем на правову допомогу конкретно у цій справі немає, а тому суд повністю відмовляє позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2040 грн. 71 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial