Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] 19 червня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі ? частини його заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з 19 червня 2017 року і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07 травня 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. 13 серпня 2014 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний, з цього часу дочка проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 13 серпня 2014 року з відповідача в її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дочок : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з 07 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття . На даний час їхня дочка [PERSON], досягла повноліття і в даний час продовжує стаціонарно навчатися у вищому комунальному навчальному закладі « Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського ». ЇЇ доходів не достатньо, щоб заплатити за навчання та в повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень повнолітньої дитини, тому потребує матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчатися . Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчатися між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач має доходи і має можливість та зобов'язаний утримувати дитину, яка продовжує навчання , тобто виплачувати передбачений законодавством і визначений судом розмір грошової допомоги на утримання дитини на період навчання. Під час судового розгляду позивач [PERSON] скерувала в адресу суду заяву про зміну позовних вимог , просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] року народження, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання. Вказує на необхідність матеріальної допомоги з боку батька, оскільки стипендію дочка не отримує, а вона не має можливості забезпечити її всім необхідним. Розгляд справи проводити без її участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Згідно положень ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON] ,[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Дочка сторін [PERSON], після закінчення школи продовжила навчання у вищому комунальному навчальному закладі « Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського », термін навчання з 01.09.2015 року по 27.06.2018 року Навчається на державній формі навчання . Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи доведено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] року народження. Остання є повнолітньою, проте продовжує навчання в « Володимир-Волинському педагогічному коледжі ім. А.Ю.Кримського » на денній формі навчання . Також матеріали справи свідчать, що відповідач є особою працездатного віку [INFO] . При цьому, відповідачем будь-яких доказів про те, що позивачка краще матеріально забезпечена, ніж він та те, що їх дочка, яка навчається, не потребує матеріальної допомоги з його сторони до суду не подано та такі в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, обов'язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини зважаючи на її заробіток . Відтак, можливо зробити висновок, що дочка сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. При визначенні суми, яку потребує дочка сторін на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір вартості навчання, проживання, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що дочка сторін, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір у сумі 1000 грн., щомісяця, на період навчання. Разом з цим суд відзначає, що право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням, а тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. За нормою ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі ст. ст.198-200, 183 СК України,

Outcome: approved