Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він та відповідачі є власниками трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва № 349 про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 14.05.2008 року. У квартирі зареєстровані він та відповідачі, які раніше мешкали однією сім'єю. [PERSON] до 23.09.2012 року доводилась йому дружиною, а [PERSON] є сином позивача. Спору щодо ідеальних часток між співвласниками квартири не має. Останні роки стосунки між сторонами погіршились, шлюб з відповідачкою [PERSON] розірвано. На теперішній час він є інвалідом і має значні вади зі здоров'ям. Сторони мають окремий бюджет, подальше спільне володіння власністю не можливе, між ними часто виникають конфлікти, у зв'язку з чим позивач бажає виділити йому в користування окрему кімнату, яку має намір у подальшому продати або обміняти на іншу. Між сторонами склався порядок користування квартирою: він займає кімнату житловою площею 13,8 кв.м., а відповідачі - кімнати житловою площею 16, 3 та 9, 3 кв.м. В загальному користуванні знаходяться кухня, вбиральня, ванна, коридор, балкон. Вказаний порядок користування квартирою не порушує інтереси позивачі і відповідачів. Відповідачка, яка фактично для нього є сторонньою особою, є відповідальним квартиронаймачем, у зв"язку з чим він вимушений погоджувати з нею всі свої дії по квартирі (щодо оплати комунальних платежів, користування пільгами, оформлення субсидії тощо). Посилаючись на те, що добровільно встановити порядок користування спірною квартирою відповідачі не бажають, оригінали документів від нього приховують, , позивач просить встановити порядок користування квартирою по фактичному користуванню , виділивши йому кімнату житловою площею 13,8 кв.м., а відповідачам - кімнати житловою площею 16, 3 та 9, 3 кв.м. В загальному користуванні позивача та відповідачів залишити кухню, вбиральню, ванну, коридор, балкон. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі заперечень проти позову не надали, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили у судові засідання не з'явились. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності, здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом № 349 про право власності на житло, виданим Ленінською районною адміністрацією 14.05.2008 року. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ. При вселенні не було укладено угоди про порядок користування квартирою, сторони користувалися квартирою спільно, така угода не укладалася і в подальшому. Оскільки судом встановлено та не заперечується сторонами, що вказана квартира є спільним майном сторін, між співвласниками ніяких договорів щодо порядку користування власністю не укладено, квартира за адресою: [ADDRESS] належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частині кожному. Згідно технічної документації ОП ЗМБТІ, вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 13, 8 кв.м, 16, 3 кв.м та 9,3 кв.м., які мають окремі виходи у коридор площею, а також з кухні, вбиральні, ванни, балкону. У квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З 23.09.2012 року. Шлюбні стосунки між [PERSON] і [PERSON] розірвані, сторони мають окремий бюджет, внаслідок чого спільне володіння власністю не можливе. Між сторонами склався наступний порядок користування квартирою: позивач займає кімнату житловою площею 13,8 кв.м., а відповідачі - кімнати житловою площею 16, 3 та 9, 3 кв.м. В загальному користуванні знаходяться кухня, вбиральня, ванна, коридор, балкон. Вказаний порядок користування квартирою не порушує житлових інтересів відповідачів і захищає житлові права позивача. Виділити в натурі належну позивачеві частку не є можливим, оскільки дана дія передбачає облаштування помешкання окремими входами та окремими службовими приміщеннями. Технічні ж умови квартири у багатоквартирному будинку, унеможливлюють провести такий поділ. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року) № 15 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи спір про визначення порядку користування спірною квартирою, суд виходить з того, що з огляду на розмір житлової площі квартири та кількість осіб, які мають право на дану житлову площу, виділ сторонам в окреме самостійне користування відокремлених жилих кімнат не обмежує та не порушує права жодного із співвласників, відступлення від ідеальних часток співвласників є незначним. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved