Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

07 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначила, що з 23 жовтня 2010 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції , актовий запис № 93. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Снігурівського районного суду від 17 червня 2013 року шлюб між подружжям розірвано. З того часу малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному фінансовому та матеріальному утриманні, а відповідач взагалі не приймав та не приймає жодної участі в її утриманні та вихованні, не цікавиться життям, що підтверджується актом обстеження депутата Снігурівської міської ради та довідкою зі школи. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2011 року на користь позивача на утримання малолітньої дитини присуджено сплату аліментів, які з 2014 року і до цього часу відповідач взагалі не сплачує, заборгованість складає понад 100 тисяч гривень, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників юстиції України. Крім того, позивачкою в 2013 році створено нову родину, спільна дитина [PERSON] вважає за свого батька зовсім іншу особу, який з того часу і забезпечує її повне утримання та належне виховання, а самого відповідача взагалі не знає і з того часу жодного разу з ним не зустрічалася. Відповідач також жодного разу не виявляв бажання зустрітися з дитиною, а при телефонній розмові повідомив про те, що не має заперечень щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] . В листопаді 2020 року позивачка з метою захисту прав малолітньої дитини [PERSON] звернулася із заявою до Комісії з прав дитини при Снігурівській райдержадміністрації з прохання розглянути питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно їхньої малолітньої дитини [PERSON] , зі свого боку відповідач також подав заяву, в якій надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно спільної дитини. Посилаючись на вказані обставини, що позивачка самостійно виховує та утримує 9-річну дитину, аліменти від відповідача не отримує з 2014 року просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засідання позов підтримала, просила позов задоволити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської Мельник В.В. надала заяву в якій просить судове засідання проводити в її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що сторони у справі розлучені, що підтверджується заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2013 року. (а.с.10). Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно акту обстеження від 13.11. 2020 року, членами комісії Снігурівської міської ради встановлено, що [PERSON] починаючи з 2014 року проживає в [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] та донькою від першого шлюбу [PERSON] . Дитина весь час проживає разом з матір`ю, знаходиться на повному іі утриманні, батько [PERSON] з 2014 року жодного разу її не відвідував та не виявляв бажання спілкуватися з дитиною. (а.с.13). Згідно довідки виданої Снігурівською ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 від 04 грудня 2020 року за № 2820/01-34, [PERSON] , [INFO] , навчається у 4 класі Снігурівської ЗОШ№3. Мати [PERSON] постійно бере участь у класному та позакласному житті школи, класу, відвідує батьківські збори, шкільні заходи(а.с.14). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 19 листопада 2020 року [PERSON] , [INFO] значиться боржником в категорії стягнення аліментів (а.с.12). За повідомленням директора Снігурівського районного центру СССДМ Бурбела К. від 16грудня 2020 року № 324, [PERSON] на обліку та під соціальним супроводом РЦСССДМ не перебував.(а.с. 32) У висновку служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, виконуючої функції органу опіки та піклування № 26 від 25 листопада 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , так як позовні вимоги він підтримав та надав заяву зі згодою щодо позбавлення його батьківських прав.(а.с. 15-16) Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до доньки відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини не заперечив, відзиву не надав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов"язки бажання не виявив, позов визнав. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що спільна дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок служби у справах дітей, згоду батька щодо позбавлення його батьківських прав, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved