overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

11 березня 2014 року Комунальна лікувально-профілактична установа „Міська психіатрична лікарня м.Костянтинівка" звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO] та призначенням над ним опіки, посилалася на те, що останній страждає психічним захворюванням, з 14 лютого 2000 р. та по теперешній час перебуває під диспансерним наглядом у психіатричній лікарні м.Костянтинівки, не може доглядати за собою та віддавати звіт своїм діям і керувати ними. Визнання його недієздатним необхідно для оформлення опіки. У судовому засіданні представник заявника та зацікавлена особа [PERSON], підтримали заявлені вимоги, просять суд визнати недієздатним [PERSON]., [INFO] та призначити його опікуном [PERSON] Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради [PERSON], до суду з'явилась підтримала позовні вимоги і просила суд визнати недієздатним [PERSON], 1996 р.н. та призначити його опікуном [PERSON] Вислухавши представника заявника, зацікавлену особу [PERSON], представника органу опіки та піклування [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 67 від 31 липня 2014 року страждає психічним захворюванням "Глибока розумова відсталість внаслідок ДЦП подвійний геміплегіческой форми з тераперезом з епісиндромом" (а.с.25-27), внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому у відповідності зі ст.39 ЦК України її варто визнати недієздатною та встановити над ним опіку, відповідно до ст.60 ЦК України та в порядку, передбаченому ст.241 ЦПК України. [PERSON], бажає бути опікуном [PERSON] та доглядати за ним, у зв*язку з чим суд вважає необхідним призначити опікуном [PERSON], - [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 39, 58, 60 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

11 березня 2014 року Комунальна лікувально-профілактична установа „Міський психіатричнй диспансер м.Костянтинівка" звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] та призначенням над нею опіки, посилалася на те, що згідно висновку № 56 від 04 квітня 2014 року остання страждає психічним захворюванням, з 02 вересня 1978 року та по теперешній час перебуває під диспансерним наглядом у психіатричному диспансері м.Костянтинівки, не може доглядати за собою та розуміти значення своїх дій і керувати ними. Визнання її недієздатною необхідно для оформлення опіки. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій просив призначити його опікуном над [PERSON] та розглянути справу за його відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає психічним захворюванням "Деменція, внаслідок хвороби Альцгеймера", в зв'язку з чим вона не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому у відповідності зі ст.39 ЦК України її необхідно визнати недієздатною та встановити над нею опіку, відповідно до ст. 60 ЦК України та в порядку, передбаченому ст.241 ЦПК України. [PERSON] є сином хворої [PERSON] та бажає бути її опікуном, доглядати за нею, у зв'язку з чим суд вважає можливим призначити опікуном [PERSON] - [PERSON] На підставі ст.ст. 39, 58, 60 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

11 вересня 2013 року до суду звернувся ПАТ „Лізинг інформаційних технологій" з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначено, що 22 жовтня 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір № 120185216 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. На забезпечення зобов'язань [PERSON] - [PERSON] укладено договір поручительства за клієнта в системі LеаsеІТ. За вказаним Договором загальна первісна вартість переданого обладнання становить 1 989 грн. 00 коп. За умовами п. 2.1. Договору умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LеаsеІТ. [PERSON] обрано пакет LеаsеІТ Шістка1. За умовами Пакету LеаsеІТ є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 16,67% вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 5; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами для відповідача по 331 грн. 51 коп.; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання Клієнту згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації обладнання, а [PERSON] свої грошові обов'язки не виконав, тому йому на підставі п. 5 4.2. Договору та п. 14.2 Правил нарахована заборгованість. Позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 24 544 грн. 56 коп. : 1560 грн. 00 коп. компенсація вартості наданого обладнання; 22 932 грн. 00 коп. штрафні санкції за несплату щомісячних платежів 52, 56 грн. компенсація понесених витрат та судові витрати. Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 08 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено: стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій" суму заборгованості у розмірі 24 544,56 грн.; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій" судовий збір у розмірі по 122,72 грн. з кожного. Зазначене рішення оскаржили відповідачі, в апеляційній скарзі просили рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначають, що, відповідно до умов договору, укладеного між позивачем та [PERSON], останній отримав від позивача мобільний телефон вартістю 1989 грн. за актом прийому-передання. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] сплатив позивачу 641,50 грн. за отриманий товар. Проте, суд першої інстанції стягнув солідарно з відповідачів 24 544,56 грн. штрафних санкцій,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

11 грудня 2014 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ "Дельта Банк" посилався на те, що 21.02.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний №004-16515-210211, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 5 000 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 18 357,49 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без участі представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний №004-16515-210211, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 5 000 грн. Відповідач умов договору не виконує в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 18 357,49 грн., яка складається з: - 11 586 грн. 18 коп. - тіло кредиту; - 2 009 грн. 88 коп. - прострочене тіло кредиту; - 4 761 грн. 43 коп. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 18 357 грн. 49 коп. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243,60 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

11 грудня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON],\~ просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 27 березня 2009 року виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис за № 4, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], стягнути судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з липня\~ місяця\~ 2015 року\~ вона з відповідачем проживають окремо , їхня сімя фактично\~ розпалася. Причиною розпаду\~ шлюбу є\~ їх рішення про неможливість спільного проживання , вони втратили\~ один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Тому вона прийшла до висновку , що сімю\~ неможливо зберегти і шлюб необхідно розірвати. \~ Відповідач не бажає зявляти в органи РАЦСу для\~ добровільного розірвання шлюбу. Спільних дітей не мають. \~В судове засідання позивачка \~[PERSON],\~ \~\~не \~з"явилась, \~подала \~\~до суду \~заяву \~про \~розгляд \~справиу \~\~її \~відсутності, де \~вона \~позовні \~вимоги \~підтримала. Відповідач \~[PERSON] \~в судове засідання \~не \~з"явився і \~не \~\~повідомив \~про причину \~неявки, про час \~та \~місце \~рогляду \~справи \~\~\~він \~повідомлений \~належно, що підтверджується \~поштовим \~повідомленням. Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивачка згідно її заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] \~\~обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу; миритись вона не бажає,\~ \~відповідач \~ніяких \~заперечень щодо \~пред"явлених \~вимог \~не \~надав суду, \~ тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Спільних дітей сторони не мають. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. , так як вони документально підтверджені , а суд позовні вимоги задовольняє повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

11 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №16. Від шлюбу дітей не має. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] обгрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди через що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що в результаті призвело до розпаду їхньої сім'ї, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача надійшла заява, в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконкомі Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (актовий запис №16) , що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 11.10.2014 року виконкомом Шляхівської сільської ради Бершадського району вінницької області. Від шлюбу дітей не має. Спору щодо розподілу майна між сторонами не має. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, оскільки не підтримують шлюбних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка виявила бажання змінити своє прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про стягнення аліментів із відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем з 17 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач протягом двох останніх років живе окремо від сім'ї, матеріальну допомогу на отримання дитини надає нерегулярно і в незначних розмірах. Їй відомо, що відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, а також іноді підробляє у мешканців смт.Довбиш на будівництві і отримує доходи. А тому вона вважає, що він має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі - в розмірі по 600 гривень щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги вона підтримала. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з"явився і не повідомив про причину неявки , про час та місце розгляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням. Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивач згідно заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не оспорює своє батьківство. Неповнолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує належним чином обов"язки по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, тому має можливість працювати і належно сплачувати аліменти . Він не надав до суду ніяких заперечень щодо позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

11 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 117000грн. 00 коп. за кредитним договором № б/н від 09.01.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 09.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі,та оголошення про виклик відповідачки у справі через засоби масової інформації. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати понесенні на розміщення оголошення. Відповідач про день,час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, проте в судове засідання не зявися, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно умов кредитного договору № 09.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку виданого ПАТ КБ «ПриватБанк», сума заборгованостіпо кредитному договору станом на 11.03.2018 року становить 117000 грн. 00коп.: - 6242грн. 19 коп. заборгованість за кредитом; - 110757 грн. 81 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Із змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості та пені, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги розрахунок позивача. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 09.01.2014 року з урахуванням відсотків за користування кредитом становить 117000 грн. 00 коп. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню, в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

11 липня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка відповідно до кредитного договору від 26 листопада 2012 року отримала кредит. Щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка неналежним чином виконувала своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 12026,50 грн. Підчас розгляду позову в суді 08 вересня 2014 року Банк уточнив позовні вимоги з врахуванням часткового погашення відповідачкою боргу і просить стягнути з [PERSON] борг на загальну суму 9684 грн. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні з позовом згідна. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством „Дельта банк" та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідачка [PERSON] не виконала вимоги договору і не сплачувала всіх встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг з кредиту в загальній сумі 9684 грн. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, заявою [PERSON], опитувальником клієнта, розрахунком боргу за кредитним договором, статутом банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved