Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24 січня 2014 року відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник неналежним чином виконувала передбачені договором зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 04 серпня 2020 року, у загальному розмірі 14128 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3244 грн. 02 коп., заборгованості за відсотками а користування кредитом в розмірі 2995 грн. 42 коп., заборгованості за комісією в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за пенею в розмірі 6970 грн. 23 коп., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 918 грн. 43 коп., разом із сумою судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 24 січня 2014 року сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 8), з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN50ОТС002170456 від 21 вересня 2009 року (а.с. 7). Підписавши Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, [PERSON] погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8, 10-34). Відповідно до цієї Генеральної угоди, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 8). Відповідно до умов Генеральної угоди б/н від 24 січня 2014 року визначено розмір заборгованості відповідача по договору кредиту з дати підписання угоди у розмірі 8907 грн. 58 коп., а також дату кінцевого погашення заборгованості - 31 січня 2016 року. (п.п. 1.1.2, 1.1.3 угоди). Згідно п. 2.1 Генеральної угоди відповідач від позивача отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 7752,58 грн., строком на 24 місяці, з 24 січня 2014 року по 31 січня 2016 року на умові сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості, із визначенням розміру щомісячного платежу в сумі 387,94 грн. (а.с. 8). Згідно із укладеним кредитним договором відповідач отримала від банку картку № [NUMBER] терміном дії картки - 08/2016 (а.с.5). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , 24 січня 2014 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 7752,58 грн; 06 квітня 2020 року - зменшено кредитний ліміт - 0,00 грн.; 07 квітня 2020 року - зменшено кредитний ліміт - 0,00 грн. (а.с. 6). Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадку невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 вище зазначених Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем виконано умови кредитного договору, факт користування відповідачем кредитними коштами також вбачається з виписки за рахунком позичальника станом на 06 серпня 2020 року (а.с. 44-46). Відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку (а.с. 3-4) станом на 04 серпня 2020 року становить 14128 грн. 10 коп., та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3244 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2995 грн. 42 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 6970 грн. 23 коп., суми штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 918 грн. 43 коп. Наданий Банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 3244 грн. 02 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2995 грн. 42 коп.є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 6970 грн. 23 коп., суми штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 918 грн. 43 коп, суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області. Згідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Станом на теперішній час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнято, зважаючи на що наявні підстави для застосування судом положень ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Судовим розглядом встановлено, що відповідно до даних паспорту, відомостей Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36 зворот, 51), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 04 серпня 2020 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, пені та штрафів у відповідному розмірі. При цьому, враховуючи, що період нарахування відовідачу пені згідно розрахунку - з жовтня 2014 року по серпень 2020 року, тобто після 14 квітня 2014 року, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 6970 грн. 23 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафу в розмірі 918 грн. 43 коп., нарахованого відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, суд вважає, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, сума штрафу нарахована станом на 04 серпня 2020 року, тобто на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконала належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором б/н від 24 січня 2014 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 04 серпня 2020 року в загальному розмірі 6239 грн. 44 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3244 грн. 02 коп., заборгованості за процентами в розмірі 2995 грн. 42 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Аналізуючи Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що пеня за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 6970 грн. 23 коп., штраф в розмірі 918 грн. 43 коп., позивачем нараховані безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 43).

Outcome: partial