Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Державна іпотечна установа в особі представника за довіреністю № 8494/15/1 від 27.12.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просили стягнути в соліданому порядку з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 pv6-07 від 04.04.2007 року в сумі 294 053,40 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 04.04.2007 року між ТзОВ Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 pv6-07. У відповідності до п. 2.1. договору, Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 25 883,00 долари США з оплатою по процентній ставці 15 % річних. Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що для обліку наданих кредитних ресурсів Банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] / [NUMBER] . Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору видача кредитних ресурсів в рамках відновлювальної кредитної лінії проводиться на підставі письмових заяв позичальника за погодженням з Банком. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, одержані за даною угодою, до «04» квітня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Підпункт 3.2.1. пункту 3.2. кредитного договору вказує, що починаючи з 04.11.2008 року залишок по кредиту повинен щомісячно зменшуватись на 159,77 доларів США. Додатковою угодою до договору № 1 від 30.09.2008 року процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 16 % річних, а додатковою угодою від 01.06.2009 року пункти 1., 2.1. та 3.1. були викладені в новій редакції, а саме: відновлювальна кредитна лінія була замінена на невідновлювальну і розмір кредитної лінії було встановлено на рівні 14 026,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] за вказаним кредитним договором 04.04.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 24/ПФО/0407. 11 лютого 2015 року між Банком та позивачем був укладений договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 616. Відповідно до п. 1.2. цього договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаними в додатку, в тому числі і за догоровом, укладеним з [PERSON] . Згідно з п. 2.1. договору, пункт 1.2. набирає чинності в день прийняття рішення Нацбанком України про віднесення первісного кредитора до неплатоспроможних. Таке рішення прийняте постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку «Фінанси і Кредит» з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації. Листом від 15.10.2015 року № 7243/11/2 вони повідомили позичальника [PERSON] про факт набуття прав вимоги за кредитним договором, іпотечним договором та договором поруки. Сума заборгованості [PERSON] станом на 24.09.2018 року становить 294 053,40 грн., з яких: 156 265,96 грн. - заборгованість по сумі основного боргу; 76 674,50 грн. - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 21 764,68 грн. - інфляційні втрати; 39 348,26 грн. - сума пені. Оскільки відповідчі борг добровільно не погашають, виникла необхідність у зверненні в суд з даним позовом. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позов в якому вказала, що позовні вимоги Державної іпотечної установи не визнає, оскільки надані позивачем розрахунки нічим документально не підтверджені. Жодного повідомлення про зміну реквізитів сплати кредиту ні вона, ні її дочка [PERSON] не отримували і не підписували. Після припинення діяльності банку «Фінанси та кредит» вони з [PERSON] протягом жовтня-грудня 2015 року неодноразово телефонували на гарячу лінію Державної іпотечної установи з вимогою надати номери рахунків для продовження сплати кредитів, однак, так їх і не отримали. Працівники установи обіцяли надіслати договір відступлення права вимоги, посилаючись на те, що врегулювання відносин правонаступництва між Банком та установою ще не закінчено та попереджували не сплачувати кошти на попередній рахунок, хоч нового так і не надіслали. Враховуючи той факт, що від часу укладення договору і до зміни кредитора в [PERSON] не було жодного прострочення чи недоплати по кредитному договору відповідно до графіка погашення кредиту і сплата кредиту припинилася саме з вини позивача, є всі підстави для відмови в задовоненні позову. Також просила суд звернути увагу на те, що остання проплата по кредитному договору була проведена 09.09.2015 року, наступна мала бути здійснена 09.10.2015 року, тому з цієї дати слід рахувати початок строку позовної давності. Так як позивач звернувся в суд з даним позовом в листопаді 2018 року, то він пропустив встановний законом строк позовної давності, що також є підставою для відмови в позові. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 5881/15/1 від 11.12.2018 року [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідачка [PERSON] та її представник згідно ордеру серії ІФ №058947 на надання правової допомоги від 28.01.2019 року адвокат Кажук В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити Державній іпотечній установі в позові, оскільки долучені до позовної заяви матеріали не містять інформації про сплату нею коштів по спірному кредитному договору протягом 2007-2015 років, а тому неможливо визначити суму заборгованості. Крім того, жодних повідомлень про зміну реквізитів для сплати кредиту вона не отримувала і не підписувала, протягом жовтня-грудня 2015 року неодноразово телефонувала на гарячу лінію Державної іпотечної установи з вимогою надати номери рахунків для продовження сплати кредитів, однак, так їх і не отримала. До ліквідації банку вона систематично своєчасно сплачувала кредит і перестала сплачувати його не по своїй вині, а через відсутність реквізитів рахунків, тобто з вини позивача. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно положень статті 610 вказаного кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Як вбачається з положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 рv-07 від 04.04.2007 року (а.с 12-15), згідно якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 25 883,00 долари США з оплатою по процентній ставці 15 % річних та для обліку виданих кредитних ресурсів відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] / [NUMBER] . Згідно додаткової угоди №1 від 30.09.2008 року (а.с. 20), процентна ставка за користування кредитом, починаючи з 01.10.2008 року встановлюється в розмірі 16% річних. Додатковою угодою від 01.06.2009 року (а.с. 23-24) відновлювальна кредитна лінія була замінена на невідновлювальну, розмір кредитної лінії встановлено на рівні 14 026 доларів США з оплатою по процентній ставці 16% річних. Про те, що відповідачка отримала кошти згідно вищевказаного кредитного договору, свідчать заява на видачу готівки №1 від 04.04.2007 року та заяви на видачу коштів в рахунок кредитної лінії від 06.03.2008 року та 07.03.2008 року (а.с.25-27), а також цей факт визнається сторонами. Договір поруки № 24/ПФО/0407 від 04.04.2007 року (а.с. 28-30) підтверджує, що [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне повне виконання боржником зобов`язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 рv-07 від 04.04.2007 року. Згідно з договором відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, укладеним між Державною іпотечною установою та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 616 та Додатком № 1 до цього договору (а.с. 31-38), первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув всі права вимоги за договорами, вказаними в додатку, в тому числі і за догоровом, укладеним з [PERSON] . Про те, що позивач повідомив відповідачку [PERSON] про факт набуття прав вимоги за кредитним договором № 772 рv-07 від 04.04.2007 року, іпотечним договором № 297/1/0407 від 04.04.2007 року та договором поруки № 24/ПФО/0407 від 04.04.2007 року, свідчить його лист від 15.10.2015 року № 7243/11/2, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, реєстр згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів), список згрупованих поштових відправлень, реєстр рекомендованих відправлень (а.с. 39-45). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №772 рv6-07 від 04.04.20107 року за період з 04.04.2007 року по 17.09.2015 року, наданого представником АТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с 153-156), сума строкової заборгованості [PERSON] по основному боргу кредиту становить 152 249,73 грн., сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 4 016,23 грн., сума строкової заборгованості по відсотках 1 180,61 грн., сума простроченої заборгованості по відсотках 145,99 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках та комісії 2 174,19 грн., що разом складає 159 766,75 грн. Згідно наданої позивачем довідки про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит № 772 рv-07 від 04.04.2007 року, розрахунку основної суми боргу та процентів, розрахунку пені, розрахунку інфляційних втрат (а.с 8-11), заборгованість відповідачки за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 pv6-07 від 04.04.2007 року станом на 24.09.2018 року складає 294 053,40 грн., в тому числі: 156 265,96 грн. по сумі основного боргу, 76 674,50 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом, 21 764,68 грн. - інфляційні втрати та 39 348,26 грн. - пеня. При цьому суд вважає, що звернувшись в суд з даним позовом тільки 20.11.2018 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, яким позовна заява направлена до суду (а.с. 71), позивач без поважних причин пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення відсотків та інфляційних втрат за період до 20.11.2015 року і 1-річний термін щодо вимоги про стягнення пені за період до 20.11.2017 року, а тому в задоволенні цих його вимог слід відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Як вбачається з розрахунку основної суми боргу та процентів (а.с. 9), сума заборгованості [PERSON] по сплаті процентів за період до 20.11.2015 року становить 5 208,87 грн. Згідно з розрахунком пені (а.с. 10), сума пені за період до 20.11.2017 року становить 3 320,72 грн., а згідно з розрахунком інфляційних втрат (а.с. 11), сума інфляційних втрат за період до 20.11.2015 року становить 200,37 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно у встановлений договором строк вказаний кредит не погашала та не повернула позичені кошти, заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з неї на користь Державної іпотечної установи слід стягнути 156 265,96 грн. заборгованості за кредитом (основного боргу); 71 465,63 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом (76 674,50 грн. - 5 208,87 грн.); 21 564,31 грн. - інфляційних втрат (21 764,68 грн. - 200,37 грн.), та 36 027,54 грн. пені (39 348,26 грн. - 3 320,72 грн.) за несвоєчасне виконання зобов`язань по кредитному договору № 772 рv-07 від 04.04.2007 року, що в загальній сумі становить 285 323,44 гривень. Оскільки [PERSON] у відповідності до договору поруки № 24/ПФО/0407 від 04.04.2007 року (а.с. 28-30) зобов`язалася відповідати за своєчасне повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 рv-07 від 04.04.2007 року, то вказану суму боргу слід стягнути з обидвох відповідачок в солідарному порядку. При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідачки [PERSON] на те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення в суд з вимогою про стягнення основного боргу за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 772 рv-07 від 04.04.2007 року, оскільки встановлено, що вказаний договір діє до «04» квітня 2022 року, а тому у відповідності до ч.5 ст. 261 ЦК України строк виконання зобов`язання за цим договором ще не настав і перебіг позовної давності не почався. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 256-258,261,267,526,536,610,625,638,639,651,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved