Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2021 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 07.08.2004 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13.10.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти проживають разом з позивачка, яка одна несе витрати по утриманню дітей, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дітей. На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00грн на кожну неповнолітню дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітей повноліття. 01.07.2021 до суду надійшов відзив від [PERSON] відповідно до якого зазначено, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, допомагає своїм дітям матеріально та проводить з ними час. Відповідач працює покрівельником рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів у ТОВ «Класика Комфорту». Заробітна плата невисока, в середньому відповідач отримую від 2500грн до 5000грн на місяць. Розмір заробітної плати підтверджується довідкою про доходи, виданою з місця роботи. Таким чином, сплачуваим щомісячно 4000грн аліментів, відповідач не має можливості. Відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів. У зв"язку з викладеним, враховуючи підвищення рівня прожиткового мінімуму, зростання мінімального розміру аліментів, обов`язок двох батьків утримувати дітей, відповідач погоджуюсь на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі на кожну дитину 1400грн, щомісячно до досягнення повноліття. 29.07.2021 до суду надійшов відзив від [PERSON] відповідно до якого зазначила, що відповідач регулярної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Всі витрати за житлово-комунальні послуги, одяг, взуття, продукти харчування, лікування, додаткові заняття несе тільки позивач. Також, у відповідача є інші джерела доходів, а саме здійснення сезонних робіт у якості різноробочого. Відповідач у відзиві зазначає, що надавав допомогу у розмірі від 100грн до 500грн. При цьому посилається на те, що заробітна плата не перевищує 5000грн в місяць. Даний факт свідчить про те, що заробітна плата за основним місцем роботи є не єдиним джерелом доходу відповідача. У зв`язку з викладеним просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. З 07.08.2004 по 13.10.2017 [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбу, що підтверджується світоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 910 та Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13.10.2017. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2084; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3543. Судом установлено, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою [PERSON] , за місцем реєстрації. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно із частин 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" прожитковий мінімум на одну особу за 2021 рік становить дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту», на посаді покрівельник рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів, дохід за період з червня 2020 року по травень 2021 року складає 46563,82грн. З огляду на те, що відповідач відомості про офіційний дохід надав, як батько зобов`язаний утримувати своїх дітей, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів. Також, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] не заперечує проти розміру аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі на кожну дитину по 1400грн, всього на двох дітей щомісячно 2800грн. Позивач [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у відповідача [PERSON] кірм основної заробітної плати є додаткове джерело доходу, а тому відповідач має можливість платити аліменти в розмірі 2000,00грн на кожну дитину, щомісячно. Однак, суд критично ставить до доводів позивача [PERSON] , оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують додаткове джерело доходу у [PERSON] . До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто як відповідач так і позивач повинні утримувати своїх дітей. Згідно із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Отже враховуючи встановлений судом матеріальний стан відповідача, суд вважає, що визначений розмір аліментів позивачкою в сумі 4000грн не відповідає встановленим фактичним обставина справи та поставить відповідача в складне матеріальне становище. Таким чином беручи до уваги положення ст.182, 80 Сімейного кодексу України, прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України» та обставини справи, суд приходить до висновку, що задля забезпечення гармонійного розвитку дітей необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2021 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00грн. Стаття 430 ЦПК України регламентує, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial