Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона проживала з відповідачем в незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з наведеним позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, суду пояснив, що не мав змоги надавати допомогу, оскільки не мав заробітку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградської області 06 липня 2011 року (а.с.4). Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданою Йосипівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 15 траня 2014 року за № 433, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошується в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, оскільки дитина проживає з матір'ю та потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, має мінливий, нерегулярний дохід, крім цього, інших утриманців немає, тому суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати спільну з позивачкою дитину та сплачувати аліменти, розмір яких можливо визначити в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved