Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

12 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до своєї дочки [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку, що належить на праві приватної власності позивачу за адресою: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вул. Кунцевича, 11. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником вказаного будинку. Крім неї у даному будинку зареєстровано дві дочки [PERSON] та відповідач [PERSON]. Остання вже більше 5 років не проживає за даною адресою, проте своєї реєстрації в будинку не припинила. На усні прохання позивача щодо зняття з реєстрації жодним чином не відреагувала, що створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном, а також незручності матеріального характеру в частині оплати за комунальні послуги, кошти на які відповідачем не надаються. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку, що належить на праві приватної власності позивачу за адресою: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вул. Кунцевича, 11. В судове\~засідання позивач[PERSON] не зявилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи не зявилася, 02 жовтня 2018 року до суду подала заяву, за якою позовні вимоги визнала повністю, просила прийняти визнання позову та розглянути справу у її відсутність. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на положення ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті без участі сторін та на підставі письмових доказів, долучених до позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є єдиним власником будинку, що належить їй на праві приватної власності та знаходиться за адресою: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вул. Кунцевича, 11. Вказаний факт підтверджено позивачем копією договору купівлі-продажу від 01 листопада 1995 року та реєстраційним посвідченням № 438 від 20 листопада 1995 року. Як стверджується довідкою про зареєстрованих та заборгованість за надані житловокомунальні послуги № 4341 від 10 вересня 2018 року разом із позивачем у вказаному будинку зареєстровані, її дочка [PERSON], внук [PERSON], та дочка, що є відповідачем у справі [PERSON], [INFO]. За твердженнями\~позивача відповідач\~не проживає\~за адресою [INFO], понад 5 років, що відповідачем не заперечується. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідностатті 317\~ЦК України,власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змістустатті 319\~цього Кодексу вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннямистатті 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частина 2 ст.405 ЦК України, передбачає, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наведених вище обставин та враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою у будинку матері, в ній не проживає без поважних причин більше року , участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому вона втратила право користування даним житловим приміщенням. Відповідно дост.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved