Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „ АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що на протязі більше ніж 22 років він працював у відповідача на різних посадах, в останній час машиністом гідроочищення та змазування виливниць . Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (Пильовий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого -другого ст., яке за матеріалами розслідування було визнано як професійне. За результатами первинного огляду МСЕК від 12.07.2006 року позивачу було встановлено 20 % втрати професійної працездатності безстроково. Відповідно до п.17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 14 від 07.06.2010 року причиною професійного захворювання було визнано тривалу роботу в умовах запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію. Вину підприємства у виникненні у позивача професійного захворювання встановлено п.19 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період моєї роботи адміністрація відповідача порушувала вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «про охорону праці» в частині не виконання обов'язків зі створення здорових, безпечних умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці. В наслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному . У зв'язку з професійними захворюваннями позивач частково втратив здоров'я.. Стійке погіршення стану здоров'я змушує його постійно відвідувати лікувальні заклади, систематично проходити курси амбулаторного лікування, на що він витрачає свій вільний час, який раніше використовував на власні справи. Професійне захворювання обмежує його у побуті, зокрема він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, які, враховуючи стан здоров'я , мають робити за нього члени сім'ї. Внаслідок таких обмежень позивач постійно відчуває себе тягарем для своїх близьких, що завдає йому додаткових моральних страждань. Стан здоров'я не покращується, а навпаки має тенденцію до погіршення, внаслідок чого він має проходити постійні курси медикаментозного лікування, що змусило позивача корінним чином змінити свій уклад життя. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідують його внаслідок чого він постійно перебуваю у стані психічного напруження. Внаслідок професійного захворювання докорінно змінився його уклад життя, оскільки за станом здоров'я він змушений більший час перебувати у помешканні. Під час пересування навіть на невеликі відстані позивач відчуває запаморочення, слабкість, нудоту тощо, його постійно переслідує задишка, кашель,які посилюється при зміни погодних умов, у нічний час тощо. Отже професійне захворювання вимагає від нього додаткових зусиль для організації укладу життя. В зв'язку з вищевказаним, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди спричиненої професійним захворюванням стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства " АрселорМіттал Кривий Ріг " на його користь 29 715,60 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги , наполягали на їх повному задоволенні . Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог , вважав їх необгрунтованими . Суд, вислухавши сторони , вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав . При вирішенні питання про спричинення позивачеві [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Згідно записів в трудовій книжці позивача встановлено, що 01 серпня 1983 року він був прийнятий на Криворізький металургійний завод імені Леніна, правонаступником якого став Криворізький металургійний комбінат імені Леніна, в подальшому відповідач змінив назву : 08.04.2004 року на ВАТ « Криворізький гірничо металургійний комбінат « Криворіжсталь»», а 12.01.2006 року на ВАТ « Мітталстіл Кривий Ріг», на теперішні час ПАТ « Арселор Міттал Кривий Ріг», що підтверджується записами у трудовій книжці. Позивач був прийнятий на посаду - зчіплювач вагонів. На підприємстві відповідача позивач працював фактично до часу звільнення - 28.04.2005 року. За результатами первинного огляду МСЕК від 12.07.2006 року позивачу було встановлено двадцять відсотків втрати професійної працездатності безстроково. Відповідно до п.17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 14 від 07.06.2010 року причиною професійного захворювання позивача було визнано тривалу роботу в умовах запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію. Вину підприємства у виникненні у [PERSON] професійного захворювання встановлено п.19 Акту розслідування, відповідно до якого визнано, що за період його роботи адміністрація відповідача порушувала вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «про охорону праці» в частині не виконання обов'язків зі створення здорових, безпечних умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача [PERSON] була заподіяна шкода він отримав професійні захворювання, винним в отриманні позивачем профзахворювань є підприємство, де працював позивач. В зв'язку з професійними захворюваннями, позивач втратив працездатність в розмірі 20 відсотків на безстроковий термін. Переносить щоденно задишку , кашель , має постійно проходити курси лікування , що спричиняють йому незручності та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійних захворювань порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає часткової компенсації. Визначаючи розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 29 715,60 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних професійних захворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін його життєвих зв'язків, а саме дійсно позивач втратив професійну працездатності в розмірі 20 % на безстроковий термін, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду а розмірі 10 000 грн., в іншій частину позовних вимог - відмовити.

Outcome: partial