Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 09.12.2018 р. о 16.30 год. на вул. Шкільна в м. Першотравенську Дніпропетровської області біля будинку № 37 відбулася ДТП - наїзд автомобіля ВАЗ-2109 , р.н. [NUMBER] , що належить відповідачу на праві власності на стоячий автомобіль Фольксфаген Траспортер-Т-5, що належить йому ( позивачу ) на праві власності . ДТП сталася через порушення відповідачем ПДР України , що встановлено постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 р. Внаслідок наїзду автомобіль позивача отримав механічні пошкодження . Згідно з висновком Експертного автотоварозначого дослідження від 15.04.2019 р. № 041-1-19 сума збитку становить 90 404 грн. . За складання висновку позивачем сплачено 1 500 грн. . Загальна сума матеріального збитку становить 91 904 грн. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії . Страхова компанія виплатила позивачу відшкодування у розмірі 22 000 грн. , що недостатньо для відновлення автомобіля позивача , пошкодженого в ДТП. Сума невідшкодованого збитку становить 69 904 ( 91 904 грн.- 22 000 грн.) Крім того , позивачу завдано моральної шкоду . У зв"язку з пошкодженням автомобіля він зазнав фізичних , душевних , психічних страждань , внаслідок неможливості використовувати свій автомобіль за призначенням у зв"язку з його пошкодженням , а також характеру немайнових втрат ( їх тривалості , можливості відновлення ) та з урахуванням інших обставин , зокрема , тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках , ускладнення у переміщенні , час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану . Протягом тривалого часу у зв"язку з пошкодженням автомобіля йому довелося користуватись громадським транспортом для поїздок до смт. Петропавлівка , де знаходиться його будинок з господарством ( птиця , домашні тварини ) , який потребує постійного догляду і утримання , через , що тривалий час він не міг вночі спокійно спати. І до того ж їхній суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого автомобіля . Це все спричинило виникнення пригніченого стану , внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися . Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього і члени його родини , що призвело до розладу стосунків. Моральну шкоду він оцінює у 10 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь : - суму збитку , невідшкодовану страховою компанією відповідача у розмірі 68 404 грн. ; - вартість автотоваротранспортного дослідження у розмірі 1500 грн . - моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Позивач дав поясненню суду щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищезазначеного . Просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав . На обгрунтування своєї позиції зазначає , що дійсно він винен у вчиненні ДТП , в результаті якої автомобіль позивач отримав механічні пошкодження. Даний факт він визнає та не оспорює. Позов не визнає по тим підставам , що позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 22 000 грн. , але на його погляд страхова компанія повинна сплатила позивача повну суму заподіяної шкоди. Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди . Дану вимогу він визнає частково , а саме погоджується відшкодувати 5 000 грн. Просить суд врахувати його позицію викладену у своєму клопотання від 29.07.2019 р. , а саме просить суд розглянути справу тільки з пункту 3 в контексті відшкодування моральної шкоди . В інших вимогах просить відмовити . Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 р. [PERSON] ( відповідача по справі ) було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень , передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Дане судове рішення не оскаржувалося , а тому набрало законної сили. Висновком № 041-1-19 експертного автотоварознавчого дослідження встановлено , що вартість матеріального збитку , заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Transporter Т-5 , реєстраційний № [NUMBER] на 09.12.2018 р. складала 46 303 грн. , вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 90 404 грн. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Таким чином ,подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ) . Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні , так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Суд не погоджується з доводами відповідача про ту обставину , що позивачу не в повному розмірі страховою компанією сплачено страхову виплату . Тобто , на його думку , він не повинен відшкодовувати різницю між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди , визначеної експертом. За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Статтями 22, 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. З пояснень відповідача вбачається , що його відповідальність була застрахована в страховій компанії ( назву не вказав ) і у відповідності до умов договору страхова компанія сплатила позивачу в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП - 22 000грн. Дану обставину сторони також не заперечують. Таким чином , суд дійшов висновку , що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди , спричиненої злочином і на думку суду дані докази є належними , допустимими , достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди . Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивач в своєму позові зазначає , що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобіля він змушений був користуватися послугами громадського транспорту , на відновлювальний ремонт витратив не за цільовим призначенням кошти сімейного бюджету , виникли проблеми у взаємовідносинах з членами родини . Суд бере до уваги зазначені обставини . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене , оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті. Також в судовому засіданні встановлено , що відповідач вимогу на відшкодування моральної шкоди визнає частково , а саме в розмірі 5 000 грн. Враховуючи дану обставину ,

Outcome: partial