Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за процентами, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей в розмірі 5000,00 доларів США, зокрема: 2500,00 доларів США - у березні 2008 р. та 2500,00 доларів США - у червні 2008 р. - строком на 1 рік, з метою будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] , проте борг йому не був повернутий вчасно. 24.06.2013 р. відповідач [PERSON] написав сумарну розписку взамін вказаних вище розписок на повернення основного боргу - 5000,00 доларів США з врахуванням емісій і процента на 1 рік, проте борг вчасно не повернув. 07.08.2014 р. відповідачем повернуто частково (основний) борг в сумі 5000,00 доларів, але без врахування процента на цю суму і була написана ним нова розписка на це по домовленості на суму 1000,00 доларів США, на строк 3 роки до 07.08.2017 р. По закінченню терміну він неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення коштів, проте відповідач [PERSON] відмовлявся, посилаючись на те, що дім недобудований і не продається. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики 1000,00 доларів США ( 24500,00 грн.) та стягнути з відповідача судові витрати. Рух справи і позиція сторін. 19.02.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що жодного іншого боргу у нього перед позивачем не має. Вимагаючи стягнути з нього 1000,00 доларів США, позивач зазначає дану суму як проценти, проте в своїх розписках про повернення боргу, він зобов`язувався повернути з врахуванням емісії, а сплата процентів за користування кредитом або несвоєчасне повернення позики в розписках не передбачалося. Вже після виконання зобов`язанння про повернення боргу на його розписці був зроблений напис «Борг повернутий», а через деякий час, а саме: 07.08.2014 року він написав розписку про зобов`язання відшкодувати позивачу [PERSON] проценти в сумі 1000,00 доларів США. Вважає, що на момент отримання позики, долар вартував в межах п`яти гривень, а на день повернення боргу долар вартував 25,00 грн., у зв`язку з чим позивач отримав від нього в декілька разів більшу суму чим давав в борг; просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав; не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав. Дослідження доказів і застосування норми права. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відносно цих вимог, судом, належними доказами по справі встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей в розмірі 5000,00 доларів США, зокрема: 2500,00 доларів США - 01.03.2008 р. строком на 1 рік з врахуванням емісії (а.с.6) та 2500,00 доларів США - 05.06.2008 р. - строком на 1 рік, з метою будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] з врахуванням емісії (а.с.7). 24.06.2013 р. відповідач [PERSON] написав розписку взамін розписок від 01.03.2008 р. та від 05.06.2008 р. на повернення основного боргу - 5000,00 доларів США з врахуванням емісій і процента (по домовленості) на строк 1 рік, яка містить напис на розписці, поверх тексту розписки «Борг повернутий» (а.с.5). Згідно розписки від 07.08.2014 р. відповідачем [PERSON] повернуто основний борг в сумі 5000,00 доларів та зобов`язався відшкодувати позивачу [PERSON] проценти в сумі 1000,00 доларів США на строк до 07.08.2017 року (а.с.5). Станом на 22.01.2020 року сума процентів в розмірі 1000,00 доларів США визначених розпискою від 07.08.2014 р. за домовленістю між сторонами не повернута позивачу відповідачем [PERSON] . Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Визначено ст.524 ЦК України, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Наведене вбачається з правового висновку ВС в справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року. Судом встановлено, що [PERSON] надав розписку (окремо), у якій зазначив, що в зв"язку з поверненням основного боргу в сумі 5 тисяч доларів США, він зобов"язується відшкодувати позивачу проценти в сумі однієї тисячі доларів США до 07.08.2017 року, як окреме зобов"язання і є таким, що не виконав його у визначений в розписці строк, чого не заперечував в обставинах викладених у відзиві. Вказуючи у відзиві, що на розписці, яка наявна в нього з відміткою Борг повернуто, не зазначалися проценти, відповідач при цьому не посилався на доказ. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі N 14-134цс18). Отже, на думку суду наявними є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу по рощзписці про повернення [PERSON] [PERSON] процентів у валюті, визначеній договором (розпискою). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до ст.1048 ч.1 ЦК України та ст.1049 ч.1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, проте відповідачем у встановлений строк зобов`язання по сплаті відсотків не виконано. За таких умов, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми процентів в розмірі 1000,00 доларів США визначених розпискою від 07.08.2014 р. за домовленістю між сторонами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки суду На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 21.01.2020 року, в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved