Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

17.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати дії посадових осіб відділення "Одеського регіонального управління АТ "Фінростбанк" за фактом неповернення внесків позивача по договорам №14600-Д від 10.07.2013 року, №14707-Д від 19.07.2013 року, №14915-Д від 08.08.2013 року, №15949-Д від 18.10.2013 року, №16685-Д від 25.11.2013 року, №18432-Д від 14.04.2014 року - неправомірними; розірвати вказані договори; стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 107104,91 грн., а також моральну шкоду в розмірі 100000 грн. 18.12.2014 року позивач надала заяву про уточнення суми, що підлягає стягненню, а саме просить стягнути на її користь з відповідача 18 567,44 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ФІНРОСТБАНК» до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив /а.с. 41, 48/. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.07.2013 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 14600-Д з щомісячною сплатою процентів «Яскраве літо» /а.с. 8-9/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 6 500 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 549 з 10.07.2013 року до 10.01.2015 року (дата повернення) (включно), що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 22 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.58481.325.6102, 10.08.2013 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 14600-Д на рахунок відповідача /а.с. 10/. 19.07.2013 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 14707-Д з щомісячною сплатою процентів «Яскраве літо» /а.с. 11-12/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 5 700 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 549 з 19.07.2013 року до 19.01.2015 року (дата повернення) (включно), що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 22 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.59156.103.6102, 19.07.2013 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 14707-Д на рахунок відповідача /а.с. 13/. 08.08.2013 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 14915-Д з щомісячною сплатою процентів «Яскраве літо» /а.с. 14-15/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 2 800 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 549 з 08.08.2013 року до 08.02.2015 року (дата повернення) (включно), що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 22 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.60464.378.64, 08.08.2013 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 14915-Д на рахунок відповідача /а.с. 16/. 18.10.2013 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 15949-Д з щомісячною сплатою процентів «Осіння чарівність» /а.с. 19-20/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 7 000 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 547 з 18.10.2013 року до 18.04.2015 року (дата повернення) (включно), що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 23 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.67492.272.64, 18.10.2013 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 15949-Д на рахунок відповідача /а.с. 21/. 25.11.2013 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 16685-Д з щомісячною сплатою процентів з можливістю поповнень «Зручне поповнення» /а.с. 21-22/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 3 000 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 546 з 25.11.2013 року до 25.05.2015 року (дата повернення) (включно) та збільшується на суму поповнень, що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 22,5 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.71427.418.1214, 25.11.2013 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 16685-Д на рахунок відповідача /а.с. 25/. 14.04.2014 року ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] уклали договір № 18432-Д з щомісячною сплатою процентів з можливістю поповнень «Вільні кошти» /а.с. 27-28/, згідно з яким Вкладник передає Банку, а Банк приймає в депозит грошові кошти на умовах, визначених цим договором. Сума первинного внеску за договором становить 6 000 грн. (п. 1.2. Договору). Вклад розміщується на строк 30 з 14.04.2014 року до 14.05.2015 року (дата повернення) (включно), що передбачено п. 1.3 Договору. З п. 1.5 Договору вбачається, що проценти на суму первинного внеску нараховуються з розрахунку 13 процентів річних. Відповідно до п. 2.3.3 Банк зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути суму Вкладу і нараховані проценти після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції № TR.84612.557.1214, 14.04.2014 року позивач виконала свої зобов'язання та внесла вклад за угодою № 18432-Д на рахунок відповідача /а.с. 29/. З матеріалів справи вбачається, що на звернення до відповідача позивач [PERSON] отримала відповідь від 23.06.2014 року, з якої слідує, що на підставі постанови Правління НБ України від 15.07.2014 року № 409 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГ ТОВАРИСТВА «ФІНРОСТБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 15.07.2014 року прийнято рішення № 55 про запровадження з 16.07.2014 року тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 16.07.2014 року по 16.10.2014 року. Протягом дії тимчасової адміністрації вкладники можуть отримати свої кошти за договорами депозиту, строк дії яких закінчився. Виплати здійснюються в національній валюті України в межах 200 тисяч гривень. За такими договорами виплат коштів здійснюватиметься за списками вкладників, які формує уповноважена особа Фонду /а.с. 31/. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, сума боргу ПАТ «Фінростбанк» складала 107 104,91 грн. Однак, судом досліджено заяву про видачу готівки від 30.10.2014 року, відповідно до якої [PERSON] отримала від ПАТ «Фінростбанк» грошову суму у розмірі 85 037,47 грн. /а.с. 45/ та згідно з квитанцією № 920 від 26.08.2014 року [PERSON] отримала від ПАТ «Фінростбанк» грошову суму у розмірі 3 595,70 грн. /а.с 51/. Таким чином, сума заборгованості ПАТ «Фінростбанк» перед [PERSON] складає 18 471,74 грн. = 107 104,91 - (85 037,47+3 595,70). При цьому суд вважає, що заява [PERSON] від 18.12.2014 року про зменшення суми позову містить арифметичну помилку в частині суми проверненої позивачу, а саме: позивачу повернуто 85 037,47+3 595,70 = 88633,17грн., а позивач невірно нарахувала 88537,47 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] виконала свої зобов'язання належним чином, однак ПАТ «Фінростбанк» не в повному обсязі погасило свою заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таким умов суд вважає позовні вимоги у частині розірвання догорів законними та обґрунтованими. Судом досліджені надані позивачем на підтвердження позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди: виписка з рішення ВКК № 5 від 19.09.2002 року, видану КУ «Поліклініка № 20» /а.с. 32/; пенсійне посвідчення Серія [NUMBER], видане 30.01.2004 року /а.с. 36/; виписка позивача з історії хвороби № 328/121, з якої вбачається, що позивач [PERSON] знаходилася на лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня № 3 ім. професора Л.Й. Алейнікова» з 23.01.2015 року по 26.01.2015 року /а.с.52-53/. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведена наявність моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме в частині стягнення грошової суми та розірвання договорів.

Outcome: partial