Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач в січні 2015 року звернулась до суду з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.08.2007 року, від шлюбу мають сина [PERSON] З відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, мають різні погляди на шлюб, сім'ю. Протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю. Останні місяці взагалі не надавав кошти для потреб сім'ї . З травня 2014 року переїхав на проживання до м. Київ, де мешкає до цього часу. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач забезпечує дитині належні соціально-побутові умови проживання та розвитку, постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком. Відповідач останні шість місяців коштів на потреби дитини не надавав, має мінливий дохід частина якого становила з неофіційних джерел. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення повноліття, визначити місце проживання сина разом з матір'ю, стягнути на її користь понесені судові витрати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила в частині стягнення аліментів, просила стягувати з відповідача на утримання дитини кошти в розмірі 500 грн. В решті позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача з врахуванням їх зменшень визнав в повному обсязі не заперечив щодо розірвання шлюбу, залишення сина [PERSON] на проживання з матір'ю, щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі вказав, що має мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 500 грн щомісячно. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04.08.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області 04.08.2007 року, про що був зроблений актовий запис за № 148. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] Судом достовірно встановлено те, що сторони разом не проживають, внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, малолітній син проживає з матір'ю - позивачем по справі, що не заперечується відповідачем. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька . Одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.ст.182,184 СК України, суд з врахуванням того, що відповідач є працездатний, має мінливий нерегулярний дохід, на утриманні інших осіб не має, інвалідом не являється, приходить до висновку про можливість визначення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно на дитину до досягнення її повноліття. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості та узгоджений між сторонами. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення про розірвання шлюбу. Дитину - [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якого відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені нею судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 243 грн 60 коп. ( а.с.1). Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за поданням позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної суми. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 243 гривень 60 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 30.01.2015 р. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Outcome: approved