Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є бабусею двох неповнолітніх онуків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем реєстрації відповідачів за адресою [ADDRESS] . Але на сьогоднішній день тривалий час онуки проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Діти та відповідачка по справі, [PERSON] важко пережили ухід батька та чоловіка із родини. Мати дітей почала часто пропадати у невідомому напрямку, залишати дітей. Це продовжувалось тривалий час, але відповідачка все ж таки поверталась до дітей. Останнього разу вона пішла з місця свого проживання та ані позивач, ані діти на теперішній час не знають де вона мешкає. З цього приводу позивач неодноразово зверталась служби у справах дітей по Заводському районі м. Запоріжжя - за теперішнім місцем проживання дітей, також зверталась із письмовою заявою до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, але зусилля державних органів вирішити дане питання - сприяти та налагодити відношення між матір`ю та дітьми для виконання останньою батьківських обов`язків ні до чого так і не призвели. [PERSON] на зв`язок з державними органами з прав захисту дітей не виходить, вихованням дітей майже рік не займається. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача, вона займається їх вихованням розвитком. Своїми діями по відношенню до дітей відповідачі порушують вимоги ст. ст. 150, 157 СК ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», де зазначено, і батьки несуть відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини: зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральні розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, поважати дитину. Зазначені вище обставини є підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене позивач просить суд позбавити [PERSON] , та [PERSON] батьківських прав щодо дітей, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Станом на 09 червня 2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, на підставах викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та день судового засідання були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надали. Представники третьої особи органу опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, органу опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. На вимогу суду надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви та у судовому засіданні, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за місцем реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] ., але на сьогоднішній день тривалий час онуки проживають разом з позивачем за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується Актом оцінки потреб сім`ї/особи Запорізького міського центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді. В даному акті також зазначено, мати дітей, відповідачка по справі, гр. [PERSON] , [INFO] , разом з дітьми не проживає, її місцезнаходження невідоме. Позивач неодноразово зверталась служби у справах дітей по Заводському районі м. Запоріжжя - за теперішнім місцем проживання дітей, також зверталась із письмовою заявою до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для вирішення питання щодо сприяння та налагодження відносин між матір`ю та дітьми для виконання останньою батьківських обов`язків, які ні до чого так і не призвели. [PERSON] на зв`язок з державними органами з прав захисту дітей не виходить, вихованням дітей майже рік не займається, що підтверджується листом від 11.12.2020 року № 2999/03-3 Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Діти повністю знаходяться на її утриманні, я займаюсь їх вихованням розвитком. Своїми діями по відношенню до дітей відповідачі порушують вимоги ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», де зазначено, що батьки несуть відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини: зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральні розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, поважати дитину. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, позбавлення батьківських прав відповідачів щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про стан здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved