Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю 111-ЧР №000539 від 20 вересня 2002 року йому належить земельна ділянка площею 0,43 га, розташованої на території Паланської сільської ради Уманського району по [ADDRESS]. Сусідкою по земельній ділянці є відповідачка, у якої площа земельної ділянки складається з 0,4021 га.. Обом їм ці земельні ділянки дісталися у спадок. Раніше ніхто з попередніх власників не виміряв площі земельних ділянок. Спір між ними почався з 2008 року. В зв?язку з тим, що межа суміжних земельних ділянок проходила по частині будинку [PERSON], рішенням Уманського міськрайонного суду від 11.03.2008 року визнані частково недійсними державні акти на обидві земельні ділянки. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2008 року залишено без змін. З метою встановлення меж та оформлення державного акту на земельну ділянку він звернувся до Уманського міськрайонного виробничого ВЧРФ ДП „Центр державного земельного кадастру", 12 вересня 2011 року було виготовлено акт погодження меж землекористування та погоджено межові знаки земельної ділянки по [ADDRESS], але відповідачка відмовилася підписувати зазначений акт, в зв?язку з неприязними відносинами. Так як він був позбавлений можливості оформити належну йому земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку він був вимушений звернутися до уманського міськрайонного суду і відповідно до рішення від 9 лютого 2012 року визнано, що акт погодження меж від 12 вересня 2011 року є дійсним без згоди суміжного користувача [PERSON] з правом виготовлення державного акту на земельну ділянку площею 0.43 га. Відповідачка оскаржила дане рішення в апеляційному порядку, яка була відхилена ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року. Законне і обгрунтоване рішення Апеляційного суду Черкаської області вступило в законну силу і його надалі відповідачка не оскаржувала. Він як позивач, реалізовуючи своє право на визначення меж земельної ділянки, виконав вимоги закону та ухвали апеляційного суду Черкаської області, але відповідачка відмовилася погоджувати запропоновані межі, згідно акту, до відповідних землевпорядних організацій не звернулася, акт встановлення та погодження меж, який би задовольняв її вимоги, на пропозицію суду, не надала, тому позивач позбавлений можливості оформити право власності на належну земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. При вирішенні спору, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходить з того, що передбачена у чинному законодавстві, як обов'язкова процедура, узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, має на меті забезпечити усунення будь-яких претензій між суміжними землекористувачами, перш ніж особа набуде право власності на земельну ділянку. Відповідачкою не надано жодних доказів щодо порушення її прав, внаслідок відведення останній земельної ділянки, чим не виконані вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідачка надала суду акт погодження меж землеволодіння від 28 січня 2012 року, виготовлений землевпорядником земельного кадастрового бюро [PERSON], суд першої інстанції вірно вважає даний акт неналежним доказом, оскільки акт завірений печаткою Паланської сільської ради та підписаний сільським головою, при виготовленні вказаного акту фактично межі не погоджувалися з усіма землевласниками суміжних земельних ділянок, в тому числі і позивачем, з виходом на місце. Відповідно ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж. Згідно ст. 198 ЗК України, є обов'язковим погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Межові знаки - це спеціальні позначення, які встановлюються землевпорядними органами на крайніх поворотних точках межі земельної ділянки і мають особливий правовий режим. В зв'язку з цим, суд першої інстанції вірно вважає безпідставними посилання відповідачки та її представника, що межа проходить по перепаду земельних ділянок. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача і визнав погодженими межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] Уманського району Черкаської області, згідно акту погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року, виготовленого Уманським міськрайонним виробничим відділом ЧРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», без згоди суміжного користувача - [PERSON] та надав дозвіл на виготовлення державного акту на зазначену земельну ділянку, площею 0.43 га без погодження з суміжним землекористувачем - [PERSON]. На його неодноразові звернення до Паланської сільської ради з заявами про надання документації для виготовлення державного акту, йому було відмовлено, про що свідчать заяви від 27.03.2012 року, 12.05.12 р., відповідь Паланської сільської ради від 09.06.2012 р. про те, що рішення Уманського міськрайонного суду від 09.02.2012 року не зобов?язує сільську раду вчиняти будь-які дії стосовно оформлення спірної земельної ділянки , підстав до задоволення його заяви не вбачається. Але не дивлячись на вищевказані рішення судів, відповідачка за допомогою Паланської сільської ради обманним шляхом, в період між березнем місяцем 2012 року, перед розглядом цивільної справи апеляційним судом Черкаської області 13 квітня 2012 року, подала документи на виготовлення Державного акту на земельну ділянку без його погодження меж і без врахування рішень судів, які вступили в законну силу і є обов?язковими для обох сторін. Дійсним вважається Акт погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року, але [PERSON] надала незаконний Акт погодження меж землеволодіння, підписаний сільським головою П.Ф.Кучеренко від 08 січня 2012 року, який судами визнано недійсним, внаслідок чого незаконно отримала Державний акт серії ЯК № 438276 від 20.03.2012 року, на приватизацію земельної ділянки, розмірами 0.4021 га. Крім цього, відповідачка як Замовник , разом з Виконавцем порушили п.3 Положення «Про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання правоустанавлюючих документів , що посвідчують право на земельну ділянку" , а саме : · під час кадастрової зйомки його як власника суміжної ділянки не запросили і з Актом встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та Акт прийому-передачі межових знаків він не був присутній і нічого не підписував, тобто все було зроблено без його участі з грубим порушенням норм діючого законодавства. Таким чином, було порушено і п.4 Положення, так як акт встановлення меж ним як суміжним користувачем земельної ділянки не підписувався. Це все призвело до порушення п.5 Положення, так як Виконавець технічну документацію виготовив з порушенням планово-картографічних та текстових документів, та документи, надані Замовником на початку виконання робіт. Тому виготовлений обмінний файл, що містить всю інформацію про земельну ділянку, є таким, який не відповідає дійсності. Якби йому було запропоновано погоджувати межі, то він з виходом на місце міг би і погодитися але цього не було зроблено. В разі його відмови, відповідачка повинна була б звернутися до суду, проте вона цього не зробила, а самостійно незаконно надала документи на виготовлення державного акту на право власності на землю. При таких обставинах порушено його право на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності, передбачене ч.1, ч.2 ст.78, ст.79 Земельного Кодексу України, так як [PERSON] порушила п. г, ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України , внаслідок чого його земельна ділянка значно зменшилася і не відповідає розмірам 0.43 га, і цим самим порушено його конституційні права, передбачені ст.41 Конституції України , а тому за захистом своїх інтересів він змушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач, його представники та адвокат позов підтримали, просили задоволити та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4021 га, серії ЯК №438276, зареєстрований на ім?я [PERSON], розташовану по вул. Тищенка,17, с.Паланка. Уманського району, Черкаської області та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №438276, зареєстрований на ім'я [PERSON] в Уманському управлінні Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області за №712438611001986 від 20.03.2012 року, розмірами 0,4021 га, розташований по [ADDRESS]. Рішення суду були скасовані Державні акти на право власності на землю. Вони мали виготовити нову технічну документацію, з узгодженням меж із суміжними співвласниками. Відповідачка виготовила акт узгодження меж без відому позивача, що є порушенням. В суді доведено, що позивач не був повідомлений належним чином про узгодження меж. Відповідачка [PERSON] та сільський голова с.Паланка, внаслідок обманних дій подали не ту схему земельних ділянок. В управлінні ДЗА позивачу було відмовлено в приватизації землі, оскільки земельні ділянки накладаються одна на одну. В судовому засіданні відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували та пояснили, що земля відповідачкою була успадкована після смерті матері, яка за життя приватизувала 40 сотих землі. З матір?ю позивача по сусідству вони жили добре, не сварилися, конфлікт виник через доньку позивача. яка підбурює батьків на сварки. Вона звернулася з заявою про приватизацію своєї землі в березні 2011 року, а не в період між судами. Коли вона хотіла взяти витяг, їй сказали поновити технічну документацію, тому вона і замовила її виготовлення. Рішення суду, на яке посилається позивач, дійсно є чинним, але в ньому не міститься відомостей про спірні земельні ділянки. Відповідачка законно використала своє право і оформила Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник Паланської сільської ради сільський голова с.Паланка, позов не визнав та пояснив, що він виріс по сусідству з спірними земельними ділянками і ще з дитинства знає які були межі. Він як сільський голова, підписував акт погодження меж без однієї із сторін, оскільки вони перебувають в неприязних стосунках, але він підписував акт не в частині конфігурації. На даний конфігурація відповідає межам, які склалися історично. Представник третьої особи Держземагенства в м.Умані та Уманському районі позов не визнала проти задоволення заперечувала, пояснивши що оскільки державний акт [PERSON]. виготовлено без порушення норм земельного законодавства і в разі скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] це не вирішить спір між суміжними землевласниками, а лише безпідставно позбавить права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2002 року серії ВАА № 870949, отримав у спадщину, після смерті матері [PERSON], земельну ділянку площею 0,43 га., надану для ведення особистого підсобного господарства розташовану на території Паланської сільської ради Уманського району по [ADDRESS]. Сусідкою по земельній ділянці є відповідачка [PERSON], у якої площа земельної ділянки складається з 0,4021 га.. Сторонам ці земельні ділянки дісталися у спадок. Раніше ніхто з попередніх власників не виміряв площі земельних ділянок. Спір між сторонами почався з 2008 року. В зв?язку з тим, що межа суміжних земельних ділянок проходила по частині будинку [PERSON], рішенням Уманського міськрайонного суду від 11.03.2008 року визнані частково недійсними державні акти на обидві земельні ділянки. Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2008 року залишено без змін. З метою встановлення меж та оформлення державного акту на земельну ділянку позивач звернувся до Уманського міськрайонного виробничого ВЧРФ ДП „Центр державного земельного кадастру", 12 вересня 2011 року було виготовлено акт погодження меж землекористування та погоджено межові знаки земельної ділянки по [ADDRESS], але відповідачка відмовилася підписувати зазначений акт, в зв?язку з неприязними відносинами. Так як позивач був позбавлений можливості оформити належну йому земельну ділянку та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку він був вимушений звернутися до Уманського міськрайонного суду і відповідно до рішення від 9 лютого 2012 року визнано, що акт погодження меж від 12 вересня 2011 року є дійсним без згоди суміжного користувача [PERSON] з правом виготовлення державного акту на земельну ділянку площею 0.43 га. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року рішення Уманського міськрайонного суду від 9 лютого 2012 року залишено без змін. Відповідно ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж. Згідно ст. 198 ЗК України, є обов'язковим погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Відповідачка за допомогою голови Паланської сільської ради обманним шляхом, в період між березнем місяцем 2012 року, перед розглядом цивільної справи апеляційним судом Черкаської області 13 квітня 2012 року, подала документи на виготовлення Державного акту на земельну ділянку без його погодження меж і без врахування рішень судів, які вступили в законну силу і є обов?язковими для обох сторін, надавши незаконний Акт погодження меж землеволодіння, підписаний сільським головою П.Ф.Кучеренко від 08 січня 2012 року, який судами визнано недійсним, внаслідок чого незаконно отримала Державний акт серії ЯК № 438276 від 20.03.2012 року, на приватизацію земельної ділянки, розмірами 0.4021 га. Як вбачається з Висновку експерта від 11.11.2014 року - земельні ділянки площею 0,4021 га, що належить [PERSON], яка розташована по [ADDRESS], Уманського району, Черкаської області та площею 0.43 га., що належить [PERSON], яка розташована по [ADDRESS], Черкаської області накладаються одна на одну. А тому є всі підстави для задоволення заявленого позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований і документально підтверджений. Суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень 39 копійок(судовий збір 226 гривень 39 копійок та 2000 гривень за надання правової допомоги згідно квитанції від 20.05.2014 року). Суд вважає, що понесені [PERSON] витрати в розмірі 700 гривень відповідно до Угоди про надання юридичної допомоги від 20.01.2014 року з юристом - керівником юридичної групи Уманського фонду «Доброта» [PERSON], які належним чином не оформленні, згідно 84 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачки. На підставі ст.78 ,79 ,90, 91, 125, 152, 198 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved