Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зобов`язання видати позивачу дублікат трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди за відмову у поновленні на роботі, витрат на правову допомогу. В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 року у справі № 935/1559/19 визнано незаконним та скасовано наказ заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» № 1667-к від 07.08.2019 «Про застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] ». Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.06.2019 по 08.08.2019 в сумі 9404 грн. 37 коп. та 1000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідачем судове рішення було виконано лише в частині виплати середнього заробітку за один місяць в сумі 4876,93 грн. Водночас будь-яких заходів щодо поновлення позивачки на роботі відповідачем вжито не було. Крім того, відповідачем не видано дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, який визнаний недійсним. Позивач просить видати дублікат трудової книжки, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, так як відповідач не поновив позивача на роботі та просить стягнути моральну шкоду за відмову у поновленні на роботі, оскільки протиправні дії відповідача призвели до душевних хвилювань позивача, витрат на правову допомогу. Відповідач подав відзив, в якому вказав, що рішення суду станом на день подачі позову не підлягало виконанню так як воно не набрало законної сили. Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.11.2020 рішення Коростишівського районного суду Житомирської області набрало законної сили. Після цього заяви [PERSON] до них не надходили. Трудова книжка (оригінал) знаходиться у позивача, тому видати дублікат не вбачається можливим. Щодо виплати середнього заробітку, то відповідач вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду, так як дізналась про порушення своїх прав та законних інтересів у день отримання наказу про звільнення, тобто 08.08.2019 року. А позов подано у даній справі у жовтні 2020 р. Щодо відшкодування моральної шкоди відповідач вказує на те, що вимоги про поновлення на роботі та про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.08.2019 року по 30.09.2020 позивачем у справі не заявлялись, відповідно судом не присуджувалось, а тому моральна шкода за невиконання неіснуючих зобов`язань не підлягає відшкодуванню. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, в межах позовних вимог приходить до такого. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 року у справі № 935/1559/19 визнано незаконним та скасувано наказ Заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» № 1667-к від 07.08.2019 «Про застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] ». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.06.2019 по 08.08.2019 в сумі 9404 грн. 37 коп. та 1000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В решті суми відшкодування моральної шкоди відмовлено. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 у справі № 935/1559/19 набрало законної сили 26.11.2020 року, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з частинами першою, сьомою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тобто скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі та вирішення питання щодо відшкодування останньому середнього заробітку. Вказаний правовий висновок зроблений в справі № 223/30/16-ц від 25.09.2017 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 02 листопада 2016 року (№ 6-1395цс16) вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відносяться до вимог щодо порушення законодавства про оплату праці та відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежуються будь-яким строком звернення працівника до суду. Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" та як встановлено в рішенні суду по справі № 935/1559/19, то середньомісячний заробіток позивача становить 6269 грн. 58 коп. Отже, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 09.08.2019 р. по 30.09.2020 р. становить 85 982, 79 грн. = (15 робочих днів у серпні 2019 x 298,55 середньоденний розмір заробітної плати) 4478,25 грн.+ 81504,54 грн. (13 місяців з вересня 2019 по вересень 2020 включно x 6269,58 грн.) Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 09 серпня 2019 року по 30 вересня 2020 року в сумі 68277,00 грн., суд на підставі ч. 2 ст. 264 ЦК України, задовольняє середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в межах позовних вимог, а саме в розмірі 68277,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди, а саме те, що позивача не поновлено на роботі згідно рішення суду, що призвело до моральних страждань, які виразились в негативних емоціях, та переживаннях у зв`язку із протиправними діями відповідача, необхідності додаткових зусиль для організації позивачем свого життя, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 1 000 грн., що буде відповідати принципам розумності та справедливості і є достатнім для відновлення попереднього стану. Щодо видачі дублікату трудової книжки. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Оскільки відповідач не вбачає підстав для видачі дублікату, відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивачка зверталася до відповідача із заявою про видачу дубліката трудової книжки, що не оспорюється відповідачем у відзиві на позовну заяву, однак на час розгляду судової справи, відповідачем в добровільному порядку дублікат трудової книжки не видано, що порушує права позивача на отримання належного дублікату її трудової книжки та подальше право на працю. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Врахочуючи вищевказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в частині зобов`язання відповідача видати позивачу дублікат трудової книжки, стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 09 серпня 2019 року по 30 вересня 2020 року в сумі 68 277,00 грн. в межах заявлених вимог позивачем та моральну шкоду за відмову у поновленні на роботі в сумі 1000 грн., а в іншій частині відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: partial