Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

20 листопада 2014р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 01 грудня 2011р. між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта") та відповідачем було укладено кредитний договір № 005-03520-011211. Відповідно до кредитного договору банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000,00грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 10000,00грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, про цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, що стало причиною звернення з вказаним позовом до суду, в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 10980,00грн. та судові витрати по справі (а.с.2). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 005-03520-011211, відповідно до умов якого банк на день укладання кредитного Договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 10 000,00грн. (а.с.3-4). Позивачем умови договору виконані у повному обсязі. Натомість відповідач, станом на 16.09.2014р. має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 10980,00грн, яка складається з: тіла кредиту - 10980,00грн; простроченого тіла кредиту - 0,00грн; заборгованості за відсотками - 0,00грн; заборгованості за комісіями - 0,00грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.10). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України, було укладено. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved