Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення 3-ї сесії 5-го скликання Хмільницької міської ради № 40 від 08.07.2006 року в частині передачі у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вулиці 50 років СРСР № 26 у місті Хмільнику Вінницької області, посилаючись на те, що 9 грудня 2014 року між ним та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0127 га, що знаходиться за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26/2, а рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області від 06.09.2012 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою. Однак, звернувшись до відповідного органу для виготовлення технічної документації, він дізнався, що земельна ділянка перебуває у власності відповідачів згідно рішення Хмільницької міської ради № 40 від 08.07.2006 року з врахуванням рішення Хмільницької міської ради від 31.03.2006 року. Тому вимушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 22.05.2017 року провадження у справі було відкрито, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою попереднього судового засідання від 19.06.2017 року підготовку справи було закінчено, призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.07.2017 року залучено до участі у розгляді справи правонаступників відповідачів [PERSON], [PERSON] Ухвалою судді від 17.08.2017 року справу було прийнято до свого провадження суддею Вергелесом В.О. Ухвалою попереднього судового засідання від 03.11.2017 року підготовку справи було закінчено, призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.05.2018 року явку відповідачів в судове засідання визнано обов'язковою. Представником відповідача [PERSON] надіслано заперечення на позов, у якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] було передано у власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею - 0,0480га, в той час як [PERSON] згідно договору дарування отримав лише 0,0127 га, тобто в значно меншому розмірі, а тому рішення Хмільницької міської ради не може бути визнано недійсним в повному обсязі. Також, після смерті [PERSON] та [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS], для обслуговування якої надавалася земельна ділянка площею 0,0480га, отримали [PERSON] та [PERSON] Відповідно, до них, як осіб, що набули права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, перейшло право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення. Крім того, рішенням Хмільницького міськрайонного суду було розірвано договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого останній втратив право власності на частку житлового будинку за адресою - м. Хмільник, вул.50 років СРСР, 26, і в даний час він не являється власником (співвласником) вказаного будинку, не зареєстрованим також є право власності [PERSON] на земельну ділянку, відтак право власності на неї у позивача не виникло. Також у запереченні зазначено про пропуск строків\~позовної давностіпозивачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та надали пояснення, аналогічні тим обставинам, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 029694 [PERSON] відповідно до рішення виконкому Хмільницької міської ради № 40 від 19.02.1998 року, належала земельна ділянка площею 0.0127 га за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26/2 (а.с. 10). 01.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0127 га, що знаходиться за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26/2, який посвідчено нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори та зареєстрований за № 1-1326, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] у дар зазначену земельну ділянку (а.с. 11). 21.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передавала у власність [PERSON] належну їй на праві власності частину житлового будинку, що складає 21/50 від усього житлового будинку з належною часткою господарчих будівель, що знаходиться за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26/2. Вказаний договір посвідчено 21.07.1998 року державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1-1701, зареєстровано в Вінницькому ООБТІ 31.07.1998 року за № 750 (а.с. 5). 12.09.2005 року рішенням Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 липня 1998 року, розірвано (а.с. 6). Рішенням Хмільницької міської ради від 06.09.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26/2 (а.с. 12) З рішення 3 сесії 5 скликання Хмільницької міської ради Вінницької області від 06.07.2006 року № 40 "Про розгляд заяв громадян, клопотань фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності з питань землекористування" вбачається, що міська рада надала безкоштовно в спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, за рахунок земель громадської та житлової забудови, [PERSON] та [PERSON], співвласникам будинковолодіння № 26 по вул. 50 років СРСР в м. Хмільнику (а.с. 14-15). Як вбачається з договору дарування квартири від 19.10.2005 року, серії ВСМ № 960888, зареєстрованим у реєстрі за № 2777, [PERSON] подарувала [PERSON], а остання прийняла у дарунок квартиру [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 373415 від 18 вересня 2007 року, виданого на підставі рішення 3 сесії 5 скликання Хмільницької міської ради від 06.07.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0471 га розташованої по вул. 50 років СРСР, 26 в м. Хмільнику Вінницької області, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 246). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 373416 від 18 вересня 2007 року, виданого на підставі рішення 3 сесії 5 скликання Хмільницької міської ради від 06.07.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0471 га розташованої по вул. 50 років СРСР, 26 в м. Хмільнику Вінницької області, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 247). Згідно актового запису про смерть від 08.11.2010 року [PERSON] померла 06.11.2010 року в місті Хмільнику Вінницької області (а.с. 142). Як убачається з матеріалів спадкової справи, наданої державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори за вих. № 734/01-16 від 20.07.2017 року вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2012 року, [PERSON] прийняв у спадщину 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS], належної [PERSON], який помер 02.03.2010 року (а.с. 117) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2012 року, [PERSON] прийняла у спадщину квартиру під № 2, розташовану в будинку № 26 по вул. 50 років СРСР в м. Хмільнику Вінницької області, належної [PERSON], яка померла 06.11.2010 року (а.с. 120) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2012 року, [PERSON] прийняла у спадщину 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS], що в цілому складається з квартири №1 належної [PERSON], який помер 02.03.2010 року, спадкоємцем котрого за законом була його дружина [PERSON], котра прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 121) Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-253цс16, зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні право чинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою ст. 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Як вбачається з матеріалів справи, на час укладення між [PERSON] та [PERSON] договору дарування земельної ділянки площею 0,0127 га, що знаходиться за адресою: м. Хмільник, вул. 50-річчя СРСР, 26/2, який посвідчено нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори, на вказаній земельній ділянці був розташований будинок, який складався із 2-х квартир, одна із яких, а саме квартира № 2 на праві власності належала [PERSON] Фактично, договір дарування земельної ділянки був пов"язаний з майбутнім укладенням 21.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] договору довічного утримання, згідно якого [PERSON] передавала у власність [PERSON] належну їй на праві власності частину житлового будинку, що складає 21/50 від усього житлового будинку з належною часткою господарчих будівель, що знаходиться на земельній ділянці по вул. 50-річчя СРСР, 26/2 у місті Хмільнику Вінницької області. Проте, так як вказаний договір в послідуючому 12.09.2005 року було розірвано за рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, то фактично із втратою права власності на частину житлового будинку, яка належала [PERSON], [PERSON] втратив право і на земельну ділянку, яка йому була подарована та на якій знаходився житловий будинок. У даному випадку, охоронюваний законом інтерес відповідачів [PERSON] та [PERSON] полягає в тому, що на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 50-річчя СРСР, 26, розташований житловий будинок, який належить на прав власності відповідачам, який вони отримали у спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-253цс16, чинним законодавством України закріплено загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Проаналізувавши вищезазначені обставини справи та норми законодавства України, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки правочини суперечать один одному і договір дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Хмільник, вул. 50-річчя СРСР, 26/2, відповідно до якого [PERSON] отримав у дар земельну ділянку, порушує право відповідачів на користування належним їм будинком та земельною ділянкою, так як саме на ній знаходиться належний відповідачам житловий будинок. Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed