Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті батька він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус КМНО Мельник К.В. 01.12.2018 року своєю постановою № 276/02-31 відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька на земельні ділянки, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвищ померлої « [PERSON] » та власника земельних ділянок « [INFO] » та неможливості встановити тотожності прізвища власника земельних ділянок та прізвища спадкодавця. Посилаючись на викладені обставини, а також неможливість виправлення допущених у написанні прізвищ помилок, заявник просить встановити факт належності [PERSON] Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622574, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області на земельну ділянку площею 0,5003 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0715, а також Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622573, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області на земельну ділянку площею 0,2501 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0714. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження. В судове засідання представник заявника не з`явився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Тинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області та заінтересована особа - приватний нотаріус КМНО Мельник К.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622574, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області на земельну ділянку площею 0,5003 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0715, а також Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622573, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області на земельну ділянку площею 0,2501 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0714, вони видані на ім`я [PERSON] . В той же час, відповідно до копій свідоцтв про народження, одруження, заповіту, правильним є « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер її син - батько заявника [PERSON] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса КМНО Мельник К.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.12.2018 року № 276/02-31, заявник є спадкоємцем першої черги, спадкове майно складається з вищевказаних земельних ділянок. Спадкоємцю за законом не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно після смерті його батька [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на зазначені земельні ділянки після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з розбіжностями прізвищ померлої « [PERSON] » та власника земельних ділянок « [PERSON] ». Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності державних актів на земельні ділянки саме [PERSON] - неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй свідоцтва про право власності на квартиру. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622574, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області належала земельна ділянка площею 0,5003 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0715, а також на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 622573, виданого 30.10.2007 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області належала земельна ділянка площею 0,2501 га, кадастровий номер 7120988800:01:002:0714. Однак, вказані правовстановлюючі документи містять неправильне написання прізвища « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Ідентичність записів у прізвищі підтверджується і експертним висновком № 056/1945-а/2 Українського бюро лінгвістичних експертиз. Усунення вказаних неправильностей можливо лише шляхом встановлення факту належності [PERSON] вказаних правовстановлюючих документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на земельні ділянки дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на отримання спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved