Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

05.01.2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 26.01.2018 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] .Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано.Також, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти.Зазначає, що станом на день пред`явлення даного позову вона разом із дитиною проживає окремо від відповідача, адже останній відмовився їх утримувати. Вказує, що створила для дитини всі належні умови, утримує сина, у чому їй допомагають її батьки. Натомість, відповідач несвоєчасно сплачує аліменти, внаслідок чого періодично утворюється заборгованість. Окрім того, відповідач досить часто їздить у Німеччину, де проживають його рідні, а тому існує ризик, що він може вивезти сина закордон і не повернути. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, а не з його батьком, оскільки виключно вона займається вихованням сина, його розвитком, оздоровленням та матеріальним забезпеченням. У свою чергу, зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином, і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька, якщо останній дійсно виявить таке бажання. На підставі наведеного, просила суд визначити місце проживання їх спільної з відповідачем дитини [PERSON] , [INFO] разом з нею, а також стягнути з відповідача судові витрати. До початку проведення судового засідання позивачка подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається із рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2020 року (справа № 161/18804/19), 24.02.2020 року було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 26 січня 2018 року, Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, актовий запис №82. Дане рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с. 5-6). Від шлюбу у сторін народилась малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року (справа № 161/18841/19) вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набрало законної сили 20.01.2020 року (а.с. 7-9). З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із одруженням [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.36). Як вбачається із позовної заяви [PERSON] їх спільна з відповідачем дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає на постійній основі разом із нею. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їх вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] № 82 від 31.03.2021 року з якого вбачається, що 22.12.2020 року [PERSON] звертався в Департамент "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку" із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки не може самостійно домовитись із матір`ю дитини про дні та години його побачень із сином. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради йому було визначено терміном на три місяці наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : щосереди з 18.00 год до 20.00 год у присутності матері дитини; щосуботи з 11.00 год до 13.00 год у присутності матері дитини. [PERSON] кілька разів зверталась у службу у справах дітей із заявами щодо порушення [PERSON] встановленого графіку побачень з сином.Згідно інформації дошкільного навчального закладу №25 Луцької міської ради від 26.03.2021 № 27, за весь час перебування [PERSON] в закладі батько дитини [PERSON] в дитячий заклад не приходив та не цікавився життям дитини. У телефонній розмові [PERSON] повідомив службі у справах дітей, що він не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом з матір`ю. Враховуючи вік та інтереси дитини,

Outcome: approved