Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

10 квітня 2018 року з Чернігівського районного суду Запорізької області за підсудністю надійшла цивільна, відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.03.2011 року в сумі 25786 грн 52 коп, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 13000,00 грн. Позичальник зобов"язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7,8 ст. 128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову до суду не надав. Відповідно до повідомлення старости Ведильцівської сільської ради Чернігівського району та області [PERSON] зареєстрований в [INFO] А Чернігівського району, але не проживає і своє місце проживання не повідомив. Виходячи з вищенаведеного, суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 24 березня 2011 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 13000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом, а той в свою чергу використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 24 березня 2011 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника від 24.03.2011 року та не спростовано відповідачем. Згідно п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв'язку з чим станом на 21.02.2018 року утворилася заборгованість, яка складається з : 10121,44 грн. тіло кредиту, 6526,45 грн нарахованих відсотків за користуванням кредитом. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за штрафами у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1204,12 штраф (процентна складова) слід відмовити. Пеня в сумі 7434,51 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до наданого розрахунку за недоведеності відповідачем іншого. Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів, пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 24.03.2011, становить 24082,40 грн, що складається з : 10121,44 грн тіло кредиту, 6526,45 грн нарахованих відсотків за користуванням кредитом, 7434,51 грн - пені. У зв»язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 25786,52 грн. Судом стягнуто 24082,40 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 93,39% (24082,40 х 100 : 25786,52). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1645,53 грн (1762 х 93,39 : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial