Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У червні 2021 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.01.2013 у розмірі 38642,95 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Позивач зазначає, що до АТ КБ "ПриватБанк" звернулася [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.01.2013, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті- заяві. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку по якій кредитний ліміт збільшено до 25000 грн. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.05.2021 має заборгованість у сумі 38642,95 грн., з них: заборгованість за кредитом - 30556,63 грн.; заборгованість за користування кредитом - 8086,32 грн. Ухвалою суду від 17.06.2021 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 10 год. 00 хв. 02 серпня 2021 року, яке неодноразово відкладалось. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання, призначене на 02.08.2021, відповідач не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, яку вона отримала особисто 22.06.2021. Відповідач у судові засідання, призначені на: 12.08.2021 та 17.08.2021 не з"явилася, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що до АТ КБ "ПриватБанк" звернулася [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 23.01.2013 підписала заяву б/н, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 1 статуту АТ КБ "Приватбанк" рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Банк став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк". Згідно розрахунків заборгованості за договором б/н від 23.01.2013, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , остання станом на 13.05.2021 має заборгованість в сумі 38642,95 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 30556,63 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8086,32 грн. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що відбулася зміна кредитного ліміту: 03.08.2013, 26.10.2013, 31.10.2013, 12.03.2019, 26.03.2019, 21.12.2019, 01.01.2020, 29.01.2020, 10.02.2020, 21.02.2020, 06.03.2020, 18.03.2020, 31.03.2020, 14.04.2020, 27.04.2020, 01.06.2020. 17.06.2020 відповідачем підписано умови кредитування та обслуговування картрахунку по кредитному продукту "Універсальна ГОЛД", згідно яких річна процента ставка у межах пільгового періоду складає 0,00001%, а поза межами пільгового періоду - 42%. Визначено відповідальність за наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою складає 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, а процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 84%. Згідно виписки за договором б/н станом на 17.05.2021, відповідач постійно користувалася наданою їй кредитною карткою. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, та кого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до роз`яснень, які викладені у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і це не є обов`язком суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачу було відкрито картковий рахунок, надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, якими відповідач активно користувалася. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 13.05.2021 становить 38642,95 грн., з них: 30556,63 грн. - заборгованість за кредитом; 8086,32 - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Однак, суд не погоджується із заявленою позивачем до стягнення суми боргу виходячи з наступного. У наданому банком розрахунку, за період з 01.10.2015 по 01.03.2020 (а.с.9-14) вбачається, що вказана заборгованість по тілу кредиту окрім безпосередньо витрачених відповідачем сум позики (стовпчик №3 розрахунку), формувалася також шляхом погашення за рахунок кредитних коштів (стовпчик № 4 розрахунку) нарахованих банком щомісячних відсотків, що призводило до збільшення заборгованості по тілу кредиту на таку суму відсотків, що відповідно збільшувало базу нарахування самих відсотків та інших платежів в подальшому. Разом з тим, оскільки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 вказується про необґрунтованість нарахування відсотків у разі відсутності умов договору щодо цього, зважаючи на недоведеність існування погоджених між сторонами умов договору про можливість стягнення сум нарахованих відсотків самим банком за рахунок тіла кредиту, суд вважає, що позивачем необґрунтовано включено до тіла кредиту відсотки в розмірі 29038,41 грн. погашені за рахунок кредита, які сформовані за період з 01.10.2015 по 01.03.2020. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. А тому позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за тілом кредита підлягає задоволенню частково в розмірі 1518,22 грн., яка розраховується: 30556,63 грн. (заборгованість за тілом кредиту) - 29038,41 грн. (відсотки погашені за рахунок кредита) = 1518,22 грн. Також, з матеріалів справи вбачається, що 17.06.2020 відповідач ознайомилась та підписала умови кредитування та обслуговування картрахунку по кредитному продукту "Універсальна ГОЛД", згідно яких визначено стягнення з відповідача штрафних санкцій та сплату відсотків в разі невиконання умов договору. З урахуванням загальних положень про договори, а саме ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. У той же час, з умов кредитування та обслуговування картрахунку від 17.06.2020, з якими ознайомлено відповідача, не вбачається, що сторони узгодили застосування викладених умов щодо нарахування відсотків на уже існуючу під час підписання умов заборгованість відповідача. Згідно виписки за договором б/н станом на 17.05.2021, відповідач після підписання 17.06.2020, умов кредитування, кредитними коштами банку не користувалася, а позивачем нараховані відсотки на заборгованість, яка виникла до 17.06.2020 та в яку безпідставно включено погашені за рахунок тіла кредиту відсотки, а тому нараховані банком відсотки не ґрунтуються на погоджених умовах кредитування та є безпідставним. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки, [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість за тілом кредита в сумі 1518 грн. 22 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (1518,22/38642,95) * 2270,00 = 89 грн. 18 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial