Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] , діючи в своїх інтересах, а також в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що з вересня 2005 року вона проживала однією сім`єю та вела з ним спільне господарство з [PERSON] , а [INFO] у них народився син - [PERSON] . Починаючи з вересня 2010 року вони разом проживали в квартирі [ADDRESS] на підставі відповідного договору найму житлового приміщення, який після закінчення строку його дії не переукладався в письмовій формі, проте вони продовжували там проживати на раніше визначених умовах. [INFO] [PERSON] загину внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався при виконані ним своїх трудових обов`язків як майстра виробничої дільниці 1-ї групи в службі підстанцій 35 КВ і вище АТ «Чернівціобленерго». Причиною смерті останнього стало ураження технічним електричним струмом в с. Тереблече, Глиоцького р-ну, Чернівецької області на території ПС 110/10 КВ Порубне. У зв`язку із смертю батька її сину було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яка виплачується на її рахунок для утримання дитини. По факту смерті її чоловіка [PERSON] . Управлінням Держпраці у Чернівецькій області було створено комісію щодо розслідування нещасного випадку із смертельним наслідкам та її було запрошено на засідання вказаної комісії, роз`яснено право знайомитися з матеріалами розслідування, а також надано проект протоколу №1 засідання спеціальної комісії. Натомість, в подальшому з нею було припинено будь-яку роботу по факту розслідування нещасного випадку, представник АТ «Чернівціобленерго» зазначив, що вона не може бути визнана потерпілою, оскільки не перебувала в зареєстрованому шлюбі з останнім. Після вказаних обставин їй стало відомо, що потерпілою визнано матір покійного - [PERSON] , яка підписала усі необхідні для розслідування документи. В ході тривалої переписки з представниками Управління Держпраці у Чернівецькій області, АТ «Чернівціобленерго», в якій вона вказувала, що проживала понад 14 років однією сім`єю з покійним, з яким вела спільне господарство, що у них є спільна дитина, вона отримувала відповіді в яких зазначалось, що вказані особи не уповноважені допускати її як законного представника неповнолітнього [PERSON] , а вона не може бути визнаною потерпілою та членом сім`ї загиблого, оскільки не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Натомість, відповідачами не прийнято до уваги той факт, що мати покійного - [PERSON] не була членом його сім`ї, оскільки з ним не проживала, не вела спільного господарства, а [PERSON] лише значився зареєстрованим з нею за однією адресою та періодично приїжджав до матері, піклуючись про неї та допомагаючи по господарству. Вказувала на те, що факт її спільного проживання з покійним як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтверджується тим, що у них народився спільний син, вони разом проживали та вели спільне господарство з вересня 2005 року по січень 2007 року в гуртожитку індустріального техніку по [ADDRESS] , а в подальшому з вересня 2013 року по 23 жовтня 2019 року в [ADDRESS] . Крім того, певний період часу у вересні 2010 року вона разом з чоловіком та сином проживала у матері покійного, а також з січня 2007 року по вересень 2009 року вона з сином проживала у Вінницькій області, а [PERSON] приїжджав до них. Вважає, що комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві безпідставно визнано потерпілою матір покійного [PERSON] , та проігноровано подані нею документи, які засвідчували, що членами сім`ї загиблого була вона та її син, тим самим позбавлено її та неповнолітнього [PERSON] права на соціальний захист внаслідок смерті від нещасного випадку на виробництві. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила встановити факт проживання однією сім`єю з 01.09.2005 року по [INFO], [PERSON] , 1977 р.н. [PERSON] , 2007 р.н. та [PERSON] , 1975 р.н. та визнати [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 1977 р.н. членами сім`ї потерпілого від нещасного випадку [PERSON] , 1975 р.н., який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві [INFO]; визнати за [PERSON] , 1977 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., як членами сім`ї потерпілого, право на отримання одноразової страхової виплати у зв`язку із смертю потерпілого [PERSON] 1975 року, який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві 23.20.2019 року; визнати за [PERSON] , 2007 р.н. право на одержання щомісячної страхової виплати у зв`язку із смертю члена сім`ї - батька [PERSON] , 1975 р.н.; визнати протиправним рішення спеціальної комісії при розслідуванні нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув [PERSON] ,1975 р.н. про визнання представником потерпілого матір загиблого [PERSON] , як члена його сім`ї; зобов`язати відповідача Управління Держпраці у Чернівецькій області внести зміни до акту Н-1 про нещасний випадок виключивши дані про [PERSON] як потерпілу в наслідок нещасного випадку на виробництві із [PERSON] та внести в даний акт дані про потерпілих членів сім`ї [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язати управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України виплатити [PERSON] та [PERSON] одноразову страхову виплату у зв`язку із смертю члена їх сім`ї [PERSON] від нещасного випадку на виробництві [INFO]; визнати право на отримання заробітної плати [PERSON] , яка підлягала виплаті на день смерті, за [PERSON] , як члену його сім`ї та зобов`язати AT «Чернівціобленерго» здійснити виплату заробітної плати [PERSON] , яка підлягала виплаті станом на [INFO]. На вказану позовну заяву надійшов відзив Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (далі - Фонд) в якому представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або іншої заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів, натомість позивач в інтересах неповнолітнього сина до Фонду з заявою про страхові виплати не зверталась. При цьому, умовою призначення відповідних виплат є не лише підтвердження факту проживання однією сім`єю з загиблим, а також надання інших документів, які передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того, вважає, що позивач не довела належними доказами факт ведення нею та покійним спільного господарства, наявному у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, що притаманні подружжю. Також, звертав увагу на те, що суд не вправі підміняти собою функції інших органів та вирішувати питання про призначення соціальних виплат. Про що просить позивач у тексті позовної заяви, а позивач в свою чергу не позбавлена можливості вирішити це питання, звернувшись до компетентних органів у встановленому законом порядку з необхідним пакетом документів. Заперечуючи проти вимог проти позовних вимог АТ «Чернівціобленерго» також подало до суду відзив згідно тексту якого представник АТ «Чернівціобленерго» посилався на наступні обставини. Так, право на отримання всіх сум, що належали працівникові від підприємства в разі його смерті передається членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини. Звертаючись до вказаного товариства з заявою про надання інформації, позивач не надала підтверджуючих документів факту наявності родинних відноси з покійним чи перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим у наданні запитуваної інформації їй було відмовлено. При цьому, відповідно до довідки ПП «Житловик» Вашківецької сільської ради від 21.11.2019 року №1922 на момент смерті [PERSON] фактично проживав за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання його матері - [PERSON] , яка звернулась до АТ «Чернівціобленерго» з заявою про здійснення їй відповідних виплат. Таким чином, розрахунок сум, які підлягали виплаті на момент смерті працівнику [PERSON] був проведений матері покійного, як члену його сім`ї. Крім того, [PERSON] [INFO] була залучена як представник потерпілого Управлінням Держпраці у Чернівецькій області. Просила врахувати, що позивач не зверталась до АТ «Чернівціоленерго» з заявою про проведення їй належних [PERSON] виплат. Також, на вказану позовну заяву надійшов відзив Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - Управління) відповідно до якого, представник відповідача позов не визнав та зазначив наступне. Так, наказом Управління від 24.10.2020 року №385 було утворено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком та організовано проведення розслідування до якого з урахуванням зібраної інформації про місце реєстрації та проживання [PERSON] , а саме [ADDRESS] , запрошення до співпраці як представнику потерпілого вручено матері покійного - [PERSON] . При цьому, спеціальній комісії було відомо, що покійний [PERSON] проживав з позивачкою [PERSON] та її було запрошено на засідання комісії, оформлене протоколом №2. Головою спеціальної комісії було запропоновано позивачці надати документи, що підтверджують те, що вона є членом сім`ї потерпілого відповідно до Сімейного кодексу України, або підтверджують факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з потерпілим. Фактичне спільне проживання не вважається шлюбом, а тривалість «фактичних шлюбних відносин» і характер подружніх зв`язків між їх учасниками не мають правового значення. З урахуванням того, що позивачка не надала спеціальній комісії жодних документів, які давали підстави віднести її до переліку осіб визначених Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, з метою своєчасного проведення спеціального розслідування, комісією було вирішено запросити до співпраці в якості представника потерпілого [PERSON] . Щодо вимог позивачки в частині зобов`язання внести зміни до акту про нещасний випадок, зазначав, що спеціальна комісія не уповноважена визнавати одних осіб законними представниками інших, а зобов`язана провести об`єктивне розслідування нещасного випадку; розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом тощо. Надання визначених законодавством страхових виплат віднесено до компетенції Фонду соціального страхування України. На вказану позовну заяву також надійшов відзив відповідача [PERSON] в якому її представник вказував на те, що позивачем не доведено ведення спільного господарства і наявності спільного бюджету з покійним [PERSON] , а останній зареєстрований та проживав разом з матір`ю в м.Вашківці, де займався домашнім підсобним господарством, городництвом, допомагав хворій матері. Натомість, [PERSON] за адресою реєстрації [PERSON] жодного разу не з`являлась, по господарству йому не допомагала, що спростовує наявність між нею та [PERSON] усталених відносин, які характерні подружжю. Крім того, [PERSON] не приймала участі у витратах на поховання, обманним шляхом отримала доступ до окремих документів службового розслідування нещасного випадку на виробництві та безпідставно і передчасно заявила вимоги до решти відповідачів по справі. Таким чином, представник [PERSON] адвокат Мельник Ю.М. просив відмовити в задоволенні даного позову. В рамках судового розгляду даного спору судом ряд доказів з АТ «Чернівціобленерго», витяг з Державногореєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням сімейного стану щодо перебування у зареєстрованому шлюбі між собою або з іншими особами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з Крижопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , копію акту нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув [PERSON] з копіями матеріалів, які долучені до акту спеціальною комісією, яка розслідувала нещасний смертельний випадок на виробництві, копії матеріалів, які надані [PERSON] для отримання одноразової допомоги після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] В судовому засіданні позивач, яка одночасно діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , будучи за своєю згодою допитаною в якості свідка, суду пояснила, що вона познайомилась з [PERSON] в індустріальному технікумі, де він навчався, а вона працювала. З часом, зокрема у 2005 році, вони почали зустрічатись та разом проживали в кімнаті гуртожитку, яку вона отримала в користування як працівниця технікуму. Натомість, у 2006 році, у зв`язку з вагітністю, пологами та декретною відпусткою, вона змушена була виїхати з гуртожитку та поїхала до своїх батьків у Вінницьку область, при цьому весь цей період [PERSON] допомагав їй матеріально та періодично навідувався до неї та сина. В подальшому, вона вимушена була припинити декретну відпустку та повернутись на роботу. У зв`язку з відсутністю житла, у певний період часу у 2009 року, вони проживали у м.Вашківці разом з матір`ю [PERSON] , при цьому вона з сусідами, які були особами старшого віку, не контактувала, оскільки багато працювала та не мала часу на спілкування з людьми похилого віку. В подальшому вони з [PERSON] винаймали житло в м.Чернівці, де разом проживали до часу смерті [PERSON] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та піклувались про сина. Про їх спільне проживання достеменно було відомо як її батькам, які допомагали піклуватись про сина, коли він тривалий час хворів, так і родичам [PERSON] , які навіть були у них в гостях, а їх спільний з [PERSON] син кілька разів на рік приїздив в гості до бабусі - [PERSON] . Наступного дня після смерті [PERSON] вона клопотала про отримання його речей, а також тіла з моргу, а в подальшому намагалась отримати інформацію щодо розслідування нещасного випадку на виробництві та оформлення відповідних документів для отримання страхових виплат, проте у зв`язку з відсутністю офіційно зареєстрованого шлюбу з [PERSON] реалізувати своє право на отримання виплат не вдалось, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] , яка за згодою була допитаною в якості свідка, в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та пояснила наступне. Так, її син [PERSON] як правило по буднях проживав разом з нею у м.Вашківці, де вів сільське господарство, а на вихідні приїздив в м.Чернівці, де проживав разом з [PERSON] , яка отримувала його заробітну плату, користувалась його грошовими коштами, отримувала від нього матеріальну вигоду, при цьому ніколи не допомагала по господарству, не приїздила у м.Вашківці. Заперечувала той факт, що позивачка разом з її сином проживала однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу та ставила під сумнів походження малолітнього [PERSON] від її сина. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мельник Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи недоведеним факт ведення [PERSON] та [PERSON] спільного господарства та наявність у них спільного бюджету і взаємних прав та обов`язків, що є обов`язковою умовою, характерною для подружжя, а також вважав відсутніми підстави для призначення і виплати позивачці страхового відшкодування внаслідок смерті [PERSON] на виробництві та надання їй статусу представника потерпілого від нещасного випадку на виробництві. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Представники відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, надали суду пояснення аналогічні змісту відзивів, які надійшли до суду від Управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України, АТ «Чернівціобленерго», Управління держпраці у Чернівецькій області. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка малолітній [PERSON] , за участю свого законного представника - [PERSON] , суду пояснив, що з того часу як він почав ходити у дитячий садочок він пам`ятає, що постійно проживав по [ADDRESS] разом з мамою [PERSON] та батьком [PERSON] , який періодично їздив у м.Вашківці, де допомагав по господарству та звідки привозив продукти харчування. Також, йому відомо, що у м. Вашківці проживає його бабуся [PERSON] до якої він періодично приїжджав у гості, проте через велику кількість дітей та галас, не любив гостювати у бабусі. Йому відомо, що його тато [PERSON] загинув на роботі внаслідок ураження струмом та він був на його похороні у м.Вашківці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона разом з [PERSON] працювала в індустріальному коледжі, де навчався [PERSON] , який був її студентом. Про стосунки [PERSON] та [PERSON] їй було відомо, ще з часу навчання останнього у коледжі та їх спільного проживання у гуртожитку. Вважає, що у позивачки та [PERSON] були стосунки, характерні для подружжя, вони спільно проживали, ніжно ставились один до одного, вели спільне господарство, спільно вирішували побутові проблеми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що його покійний брат [PERSON] познайомив його з [PERSON] ще коли навчався в індустріальному коледжі, йому було відомо про їх стосунки, проте вважає, що позивачка не була дружиною його брата та у неї відсутні будь-які права на спадкове майно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] у м.Ващківці та добре була знайомою з її покійним сином [PERSON] , який часто приїздив до мами та допомагав їй по господарству. Про те, що у [PERSON] був син вона не знала. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, в судовому засіданні пояснила, що її донька проживала з [PERSON] однією сім`єю, в них були гарні відносини. Так, [PERSON] народжувала сина у м.Крижопіль, а хрестини робили у м.Вашківці, при цьому брат покійного був хрещеним батьком хлопчика. Коли хлопчику було 4 роки він почав хворіти, у зв`язку з чим позивачка змушена була залишити свою роботу. В цей час вона перебувала повністю на утримання свого чоловіка - [PERSON] . Вважає, що її донька разом з [PERSON] були подружжям, хоча їх стосунки не були офіційно зареєстровані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] вказаного будинку близько десяти років проживає [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] та їх спільним сином. Вона часто заходила до них у гості, сприймала їх як подружжя та їх діти між собою товаришують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в м.Вашківці по сусідству з [PERSON] та йому відомо, що її покійний син кожних вихідних проїжджав до матері, допомагав їй по господарству та брав продукти в місто. Позивачку він також кілька разів бачив у домогосподарстві [PERSON] в м.Вашківці. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне. Так, інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року, і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. З системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідна сукупність таких ознак як спільне проживання, пов`язаність побутом і наявність взаємних прав і обов`язків. Відповідно до копії довідки КП «Житловик» №1922 від 21.11.2019 року, станом на [INFO] [PERSON] був зареєстрованим та проживав в [ADDRESS] (а/с 96 Том 1). Натомість, закон не встановлює обов`язку обов`язкового проживання за місце реєстрації та як вбачається з акту ПП «Порядок в домі» №225 від 15.11.2019 року [PERSON] проживав в [ADDRESS] разом з [PERSON] (а/с 24 Том 1). Також, в матеріалах справи міститься копія актового запису №18 від 26.02.2020 року з якої вбачається, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками зазначено [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Наведене підтверджується також копією свідоцтва про народження (а/с 16, 153 Том 1). Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. З системного аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що необхідною умовою для встановлення проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного суду сформованою у постанові від 17.06.2020 року №755/18012/16-ц. Відповідно до листів Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) від 29.07.2020 року №2759/25.12-21 та №3151/25.12-21 від 19.08.2020 року за Даними державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про державну реєстрацію шлюбу як [PERSON] з іншими особами так і [PERSON] з іншими особами, а також між собою не виявлено (а/с 152, 241 Том 1). З показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітнього [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, були пов`язані побутом, їх поведінка щодо однини одного свідчила про наявність у них взаємних прав і обов`язків та їх сприймали як подружжя. Наведені обставини не були спростовані будь-якими іншими доказами в їх сукупності, а також показами інших свідків, допитаних в судовому засіданні, зокрема [PERSON] та відповідачки [PERSON] , які зводились до їх особистої неприязні до позивачки та її сина, яка сформувалась у них протягом тривалого періоду часу, а також сусідів [PERSON] , які або не були знайомі з [PERSON] особисто, або рідко бачили її в м.Вашківці, при цьому свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживав в м.Чернівці та періодично приїжджав до матері, якій допомагав по господарству. Враховуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2005 року по 23 жовтня 2019 року. З змісту позовних вимог вбачається, що [PERSON] просила суд також встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та малолітнього [PERSON] в період часу з 01.09.2005 року по [INFO], натомість слід зазначити, що малолітній [PERSON] народився [INFO] та встановлення факту проживання дитини і батька однією сім`єю не передбачено законодавством, оскільки їх взаємні права та обов`язки, а також інші особисті майнові та не майнові права випливають з юридичного факту батьківства, який підтверджується актовим записом про народження дитини та свідоцтвом про народження, при цьому ч. 2 ст. 3 СК України передбачає, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, у зв`язку з чим в цій частині вимог слід відмовити. Також, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] працював майстром виробничої дільниці служби ПС-35кВ і вище АТ «Чернівціобленерго» та 23.10.2020 року при виконанні робіт на ПС 110/10 кВ Порубне по ремонту ПБЗ силового гнучкого шинного мосту 10 кВ трансформатора до прохідних ізоляторів вводу 10 В КРУН 10 кВ був вражений струмом внаслідок чого наступила смерть (а/с 18, 19, 93, 106 Том 1). Про вказаний нещасний випадок на виробництві АТ «Чернівціобленерго» було повідомлено Управління Держпраці у Чернівецькій області та призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком (а/с 106, 107 Том 1). За змістом п. 35 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17.04.2019 року, голова комісії (спеціальної комісії) зобов`язаний листом згідно з додатком 3 до першого засідання комісії поінформувати потерпілого (членів його сім`ї чи уповноважену ними особу) про призначення розслідування, їх права, запросити до співпраці та на засідання комісії (спеціальної комісії), у подальшому надавати інформацію про хід проведення розслідування, ознайомити з матеріалами розслідування на заключному засіданні комісії (спеціальної комісії). Таким чином, представниками потерпілого під час спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві із смертельним наслідком допускаються члени його сім`ї. Відповідно до протоколу №2 засідання спеціальної комісії від 29.10.2019 року, [PERSON] була запрошена до співпраці в якості представника потерпілого [PERSON] , який загинув внаслідок нещасного випадку, натомість [PERSON] , у якої росте спільний син з [PERSON] , не надала комісії документів, що підтверджують перебування у фактичних шлюбних відносинах з потерпілим, а також свідоцтва про народження дитини, у зв`язку з чим до співпраці в якості представника потерпілого запрошено [PERSON] (а/с 116 Том 1). Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним рішення спеціальної комісії при розслідуванні нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув [PERSON] , 1975 року народження, про визнання представником потерпілого матір загиблого [PERSON] , як члена його сім`ї, оскільки відсутні належні та допустимі докази, що таке рішення спеціальної комісії не ґрунтувалось на вимогах закону, з урахуванням того, що на момент його прийняття [PERSON] не надала необхідних документів, які б підтверджували її родинні відносини, а також родинні відносини її сина [PERSON] з потерпілим [PERSON] . З наведених підстав також не підлягає задоволенню вимога про зобов`язати відповідача Управління Держпраці у Чернівецькій області внести зміни до акту Н-1 про нещасний випадок виключивши дані про [PERSON] як потерпілу в наслідок нещасного випадку на виробництві із [PERSON] та внести в даний акт дані про потерпілих членів сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Також, з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2019 року АТ « Чернівціобленерго» було здійснено розрахунок сум, які підлягали виплаті на момент смерті працівнику [PERSON] в розмірі 2006,02 грн., які були виплачені його матері, як члену сім`ї останнього, яка була залучена до співпраці в якості представника потерпілого в ході спеціального розслідування нещасного випадку (а/с 98-101 Том 1). За змістом ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Судом встановлено, що позивач 07.11.2020 року, тобто після здійснених виплат матері загиблого, зверталась до АТ «Чернівціоблнерго» з заявою про виплату їй як потерпілій належних компенсацій та до такої заяви додала копію свідоцтва про народження дитини. Хоча в рамках даного судового провадження судом встановлений факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , натомість відповідний розрахунок сум заробітної плати належної [PERSON] вже був проведений та відповідна сума коштів виплачена [PERSON] , у зв`язку з чим зобов`язання AT «Чернівціобленерго» здійснити виплату заробітної плати [PERSON] , яка підлягала виплаті станом на [INFO] [PERSON] в даному випадку є неналежним та неефективним способом захисту, з урахуванням того що такі суми у розпорядженні відповідача АТ «Чернівціобленерго» на час звернення позивача до суду з даним позовом були відсутніми, а на час їх виплати матері покійного в АТ «Чернівціобленерго» були відсутні необхідні відомості для визнання права на отримання заробітної плати [PERSON] , яка підлягала виплаті на день смерті за [PERSON] , як члену його сім`ї, при цьому [PERSON] була допущена до спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві із смертельним наслідком як член сім`ї загиблого, а тому у відповідача наявні були підстави для проведення з нею відповідних розрахунків сум, належних працівнику, який загинув на виробництві. Щодо вимог позивача про визнання за нею та її малолітнім сином права на отримання одноразової страхової виплати у зв`язку із смертю потерпілого [PERSON] ,, який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві, визнання за [PERSON] права на одержання щомісячної страхової виплати у зв`язку із смертю члена сім`ї [PERSON] та зобов`язання управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України виплатити [PERSON] та [PERSON] одноразову страхову виплату у зв`язку із смертю члена їх сім`ї [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, слід зазначити наступне. Так, за змістом ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; 3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Стаття 43 вказаного Закону визначає перелік необхідних документів для розгляду справ про страхові виплати та прийняття рішення про їх виплату, при цьому таке рішення приймається на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів Фонд соціального страхування України та відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідне рішення Фонду оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії", "Кумпене і Мазере проти Румунії" - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості того, що позивач зверталась з заявою про призначення страхових виплат та надавала необхідний пакет документів, а повноваження щодо прийняття рішення при виплату страхових виплат належить Фонду соціального страхування України, відсутні підстави для визнання за позивачем та її сином права на отримання таких виплат та зобов`язання їх виплати, при цьому позивач не позбавлена права звернутись з відповідною заявою та надати необхідні документи Фонду для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для призначення їй та її сину страхових виплат. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.03.2020 року зменшено [PERSON] суму судового збору, яка підлягає сплаті за звернення до суду з даним позовом з 4624,40 грн. до 2312,20 грн. З урахуванням зменшення суми судового збору, вимог ст. 141 ЦПК України, кількості позовних вимог, які задоволені та в задоволені яких було відмовлено, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 330 грн. 00 коп. Оскільки в судовому засіданні сторони заявили про те, що докази понесених витрат ними будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання про розподіл інших судових витрат буде вирішуватись в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України після подання відповідних доказів сторонами. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial