Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO], [INFO] року в пологовому будинку м.Бердянська народила дівчинку, в той же день самовільно залишила пологовий будинок, покинувши новонароджену доньку. 18.07.2002 року було проведено державну реєстрацію народження дитини у відділі РАГС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 448 від 18.07.2002 року, видано свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER]. Відомості про батька дитини було записано зі слів заявника-співробітника лікарні [PERSON]. Неповнолітня [PERSON], [INFO], з 04.07.2002 року перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, згідно з діючим законодавством підстав для усиновлення дитини немає, оскільки мати дитини, яка покинула дитину, батьківських прав не позбавлена, нотаріально засвідчену відмову від батьківських прав на доньку та згоду на усиновлення дитини [PERSON] не оформила. Згідно з рішенням виконкому Бердянського міської ради від 15.08.2002 № 513 [PERSON], [INFO], була влаштована до Запорізького будинку дитини "Сонечко", звідки вибула під опіку в сім'ю [PERSON] згідно з розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 26.06.2003 № 1291р. Згідно з інформацією відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 13.04.2016р. № 01-09/342 між підопічною [PERSON] та опікуном [PERSON] склалися стосунки, які унеможливлюють подальше сумісне проживання, дівчина неодноразово залишала місце проживання разом з двома іншими підопічними з причин відсутності взаєморозуміння в родині. Дитину 11.04.2016р. було влаштовано до КЗ „Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради, де вона перебуває по теперішній час, а 28.04.2016р. розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району за № 361р припинено опіку над малолітньою [PERSON] та звільнено [PERSON] від виконання обов'язків опікуна. Мати дитини [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації зі співмешканцем та донькою [PERSON], живуть на кошти тимчасових заробітків у людей, зараз не має намірів забрати доньку [PERSON], проти позову щодо позбавлення її батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] не заперечує та обізнана з тим, що має сплачувати аліменти на її дитини. Просять позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки на утримання доньки аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність 01-7224/40 від 25.12.2015 р.) підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що є матір'ю [PERSON], яку народила [INFO] року та в той же день самовільно залишила пологовий будинок, покинувши новонароджену доньку. Був нервовий зрив, сама написала заяву про відмову від дитини. Зараз не має можливості та наміру забрати доньку, не відчуває в цьому потреби. Згодна сплачувати аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно. Представник третьої особи - Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради в судове засідання не з'явився, направили поштою заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації - Лузан О.П. (доручення №01-27/842 від 29.08.2016р.) підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], видане Відділом РАЦС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області 18.07.2002р.). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] [INFO] року народила дитину [PERSON] в пологовому будинку в м. Бердянську, самовільно залишила пологовий будинок, покинувши новонароджену дитину, про що 04.07.2002 року складено акт (а.с.9). Неповнолітня [PERSON], [INFO], з 04.07.2002 року перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради (повідомлення № 67 - а.с.10). 15.08.2002 р. [PERSON], [INFO], була влаштована до Будинку дитини м. Запоріжжя на повне державне забезпечення (рішення №513 від 15.08.2002р. Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області), звідки вибула під опіку в сім'ю [PERSON] (розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 26.06.2003р. №1291р). Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району №361р від 28.04.2016р. припинено опіку над [PERSON] та звільнено [PERSON] від виконання обов'язків опікуна. З 11.04.2016р. по теперішній час дитина [PERSON] перебуває в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради на повному державному забезпеченні (а.с. а.с.16,19). З відповідачкою [PERSON] проводилась бесіда (довідка від 30.05.2016р.) щодо необхідності виховання дитини, та було повідомлено про ситуацію, яка склалася з [PERSON] та про її місце перебування, однак відповідачка пояснила, що не має наміру забрати дитину на виховання, оскільки не займалася її вихованням протягом 14 років, один одного не знають та умови проживання не дозволяють зробити це. З письмової заяви вбачається, що [PERSON] , [INFO], свою матір ніколи не бачила та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.18). За місцем мешкання відповідачка [PERSON] характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності не притягувалася (а.с. 13). За період перебування дитини [PERSON], [INFO], у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, ніхто з родичів, близьких не відвідував дівчину, не цікавився станом її здоров'я, умовами проживання, виховання, утримання, не телефонував, матеріально не допомагав (а.с.19). Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 13.05.2016р., наданого Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» [PERSON], [INFO], має діагноз: І 34.1 Пролапс мітрального клапану, група здоров'я ІІ (а.с.20). Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок №01-37/935 від 30.09.2016р. про доцільність в інтересах неповнолітньої позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO], оскільки вона ніколи дитиною не цікавилася, не намагалася її розшукати та налагодити стосунки, та сама не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітньої. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка працездатна, не працює без поважних причин, тобто, спроможна надавати допомогу дитині, яка її потребує. На підставі викладеного та

Outcome: approved