Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності на майно, та зняття арешту з нерухомого майна. Позов мотивує тим, що 31 травня 2011 року між нею та її батьком [PERSON] було укладено договір дарування ? частини квартири [ADDRESS]. На виконання вказаного договору 26 червня 2014 року нею було проведено державну реєстрацію права власності на вказане майно. Проте згідно постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 10 квітня 2014 року на її частку в даній квартирі було накладено арешт по виконавчому провадженні №42899690. Відтак вважає, що накладення арешту на всю квартиру [ADDRESS] є порушенням її прав та інтересів як власника майна. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частку квартири №7 будинку №14 в м.Львові по вул. Мучній, зняти арешт з ? частки квартири №7 будинку №14 в м.Львові. Представник позивача [PERSON], в останнє судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи в його відсутності, згідно даної заяви позовні вимоги підтримує, в минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції [PERSON] в останнє судове засідання не з»явився, в судовому засіданні 26 травня 2015 року пояснив, що постановою від 10 квітня 2014 року №ВП42899690 відкрито виконавче провадження, згідно виконавчого листа №2/1312/705/2012 виданого Личаківським районним судом м.Львова 31.03.2045 року, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» 20621,98 доларів США, що становить еквівалент164429,35 грн., боргу за кредитним договором №KF47350 від 25.02.2008р. та 1764,29 грн. сплачених судових витрат у справі. Крім того, постановою від 10.04.2014р. ВП №42899690 накладено арешт на все майно, що належало боржнику [PERSON]. Зазначив, що станом на момент винесення даної постанови квартира [ADDRESS] в цілому була зареєстрована за боржником [PERSON], тому арешт згідно наведеної вище постанови поширюється на всю квартиру. Вирішення даного судового спору залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з Управління Активами "Прімоколект - Капітал" [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що ТзОВ КУА «Прімоколект капітал» є стороною виконавчого провадження про стягнення заборгованості з боржника [PERSON], так як ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22 травня 2014 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» при виконанні рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2012 року у справі № 2/1312/705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON], третьої особи: Малого приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також пояснила, що зняття арешту з квартири за адресою м.Львів, вул. Мучна 14/7 утруднить виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості. Зазначає, що частка боржника [PERSON] у вказаній квартирі не виділена, позивач з такою позовною вимогою не зверталась, відтак ТзОВ КУА «Прімоколект капітал», як стягувач буде позбавлений можливості звернути стягнення на майно, належне саме боржнику [PERSON]К.у випадку задоволення позову. Тому вважає, що позов до задововлення не підлягає. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали архівної справи 2/1312/705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON], третьої особи Малого приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» про стягнення заборгованості за кредитним договором суд відмовляє в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майноза договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Згідно договору дарування частини квартири від 31 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-11) [PERSON] передав безоплатно у власність своїй дочці [PERSON], а гр. [PERSON] прийняла у дарунок ? (одну другу) частину квартири №7 (сім), в будинку №14 (чотирнадцять), що розташований в місті Львові по вулиці Мучній. З представленого суду витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №23677386 (а.с.12) за позивачкою [PERSON] зареєстровано право власності на ? частку квартири [ADDRESS], державну реєстрацію даного майна було здійснено 26.06.2014 року. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 10 квітня 2014 року ВП №42899690 (а.с.39) відкрито виконавче провадження, згідно виконавчого листа №2/1312/705/2012 виданого Личаківським районним судом м.Львова 31.03.2014 року (а.с.38), про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» 20621,98 доларів США, що становить еквівалент164429,35 грн., боргу за кредитним договором №KF47350 від 25.02.2008р. та 1764,29 грн. сплачених судових витрат у справі. Постановою від 10.04.2014р. ВП №42899690 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.48). Згідно витягу №20290437 від 11.04.2014 р. (а.с.8) на квартиру [ADDRESS] накладено арешт [PERSON] відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, власником даної квартири вказаний [PERSON]. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22 травня 2014 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» при виконанні рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2012 року у справі № 2/1312/705/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON], третьої особи: Малого приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з ст.60 вказаного вище Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. П.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Як зазначалось вище, на квартиру №7 по в будинку по вул. Мучній 14 в м.Львові накладено арешт в межах виконавчого провадження, позивач пред»явила позовні вимоги про визнання за нею права власності на ? частину вказаної квартири, як вона сама зазначає в позові будучи власником відповідної часки квартири, також згідно позовних вимог просить зняти арешт з ? частини даної квартири, проте вимоги про виділ в натурі частки у квартирі з зазначенням конкретних приміщень належних їй та відповідно боржнику [PERSON] не ставить,що утруднить процес виконавчого провадження, оскільки квартира на яку позивач просить визнати право власності є суб»єктом звернення стягнення за боргами, тому суд вважає позов безпідставним та в задоволенні такого відмовляє.

Outcome: dismissed