Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що вона (позивач) є рідною бабусею дитини [PERSON], [INFO]. 20 липня 2002 року її (позивача) донька [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який (шлюб) було розірвано 04 червня 2008 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, та від даного шлюбу у них ([PERSON] та [PERSON]) народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначила, що добровільно відповідач [PERSON] допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав, у зв'язку з чим її (позивача) донька була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів та 17.11.2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист № 2-3039, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частина заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її (дитини) повноліття. Окрім того, позивач зазначила, що [INFO] її (позивача) донька [PERSON] померла, та з цього часу донька [PERSON] - [PERSON], [INFO], проживає з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні. При цьому, відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки, при цьому, будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків вона (позивач) не чинила, більш того, неодноразово пропонувала відповідачу спілкуватися з донькою, купувати їй одяг та продукти харчування, навчальне приладдя, відвідувати батьківські збори у школі, та іншим чином брати участь у вихованні дитини та її утриманні, однак, відповідач робити це відмовляється, він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я дитини, не дбає про її інтереси. Також позивач зазначила, що оскільки її (позивача) донька [PERSON], яка є матір'ю дитини [PERSON], [INFO], померла, то вона (позивач) має право стати опікуном дитини [PERSON] та повністю відповідати за її виховання. Крім того, позивач вказала, що відповідач [PERSON] зобов'язаний нести витрати по утриманню доньки, зокрема, на придбання їжі, одягу, навчального приладдя, тощо, однак добровільно відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим є необхідним стягувати з нього аліменти на утримання доньки в примусовому порядку. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 165, ч. 2 ст. 166, ст. ст. 180, 182, ч. 1 ст. 191 СК України, позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; призначити її (позивача) опікуном дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], на її (позивача) користь аліменти на утримання онуки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити, крім того, позивач [PERSON] на обґрунтування позовних вимог додатково зазначила, що дитина [PERSON], [INFO], з 6-ти років проживає разом з нею (позивачем) за однією адресою, при цьому, батько з моменту розлучення з її (позивача) донькою допомоги на утримання дитини не надавав, більш того, взагалі дитиною не цікавився, при цьому, вона (позивач) ніколи не перешкоджала його (відповідача) спілкуванню з дитиною, разом з тим зазначила, що аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], батько - відповідач по справі [PERSON] відповідно до рішення суду не сплачує, у зв'язку з чим, станом на жовтень, 2017 року виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на стадії підготовчого провадження по справі подав до суду заяву за вх. № 5099 від 23 лютого 2018 року про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], призначення опікуна та стягнення аліментів визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А. в судовому засіданні підтримала висновок органу та піклування Міської ради міста Кропивницького про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], окрім того, зазначила, що на даний час дитина [PERSON] не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з чим не отримує відповідну державну допомогу. При цьому, щодо позовних вимог позивача [PERSON] щодо призначення останньої опікуном дитини [PERSON], [INFO], представник орган опіки та піклування зазначила щодо передчасності та необґрунтованості даної позовної вимоги, підтримала поданий 28 березня 2018 року відзив на позовну заяву за вх. № 7885, на обґрунтування якого зазначила, що навіть при умові ухвалення судом рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], призначення піклувальником дитини [PERSON] не є можливим, так як дитина не набуде статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та не набуде права на державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи пояснення позивача та в її інтересах представника, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, а також пояснення неповнолітньої дитини [PERSON], в інтересах якої позивачем подано позов до суду, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER], виданого Кіровським відділом РАЦС м. Кіровограда 24 січня 1983 року, актовий запис № 190. Крім того, судом встановлено, що дитина [PERSON] народилася [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 1775 та Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], при цьому, батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі батько «[PERSON]» та в графі мати «[PERSON]», шлюб між якими було зареєстровано 20.07.2002 року, актовий запис № 414, та який (шлюб) було розірвано 04 червня 2008 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 308 та 04 червня 2008 року [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. При цьому, судом також відзначається, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018998515 від 08 листопада 2017 року [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Окрім того, 14 червня 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 347 та Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 07 грудня 2010 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського управління юстиції у Кіровоградській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 236. Окрім того, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 грудня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 637. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 05 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.12.2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ Кіровоградської області, актовий запис № 637, розірвано. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у м. Строволос, Нікосія, Республіка Кіпр, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 22.09.2017 року Главою адміністрації округу Нікосія, вірність перекладу з англійської мови на українську мову, якого (свідоцтва про смерть) 22 вересня 2017 року засвідчено першим секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Кіпр Сіренко Н.Ю. Відповідно до довідки квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького від 30 листопада 2017 року № 1018 [PERSON], [INFO] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають: чоловік [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 30.11.2017 року № 827 [PERSON] навчається у 9-А класі вказаного навчального закладу. Крім того, відповідно до характеристики учениці 9-А класу комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній начальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», складеної за підписом директора школи Ярової О.В. та класного керівника Оденвах С.С., дитина [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з 2016 року. Зарекомендувала себе як відповідальна, самостійна, товариська дівчинка. Має достатньо розвинуті розумові здібності. Виявляє логічне мислення. Але не досить старанно відноситься до навчання, тому має середній та достатній рівень знань. Дуже активна, має багато друзів, приймає активну участь в житті класу та школи. Мама [PERSON] - [PERSON] завжди приймала активну участь у вихованні дитини. Часто відвідувала школу, завжди відгукувалася на звернення класного керівника та інших вчителів. Оскільки мама від'їжджала на роботу за кордон, завжди попередивши класного керівника, то опікувалася [PERSON] та її сестричками бабуся [PERSON] Про батька мати сказала, що вони давно розлучені, і [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. До школи він ніколи не навідувався та не цікавився навчанням та успіхами доньки. Після трагічної загибелі мами бабуся [PERSON] повністю взяла під опіку дівчаток. Постійно контактує з вчителями, перевіряє успішність дівчаток в школі, піклується про їх психологічний стан в даній важкій ситуації. Відповідно до інформації комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній начальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 16 лютого 2018 року № 126 за час навчання [PERSON] батько [PERSON] жодного разу не поцікавився навчанням доньки у класного керівника, на батьківські збори не з'являвся. [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], яка піклується про онуку, цікавиться її навчанням та розвитком, постійно підтримує зв'язок з класним керівником [PERSON], харчується дівчинка за кошти бабусі. Відповідно до інформації КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» № 403/03 від 20.02.2018 року дитина [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом АЗПСМ № 10 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда». Про стан здоров'я дитини піклується бабуся - [PERSON]. Батько - [PERSON], [INFO], станом здоров'я своєї доньки [PERSON] не цікавиться. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам № 34879/13.23-35 від 06.10.2017 року, виданого Фортечним відділом ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області за виконавчим листом № 2-3039 від 17.11.2008 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 04.08.2008 року і до [INFO], заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 01.10.2017 року складає 59 163,36 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 29.12.2017 року № 6973/49-05-24 орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.12.2017 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], при цьому, встановлено, що мати дитини [PERSON] згідно з свідоцтвом про шлюб декілька разів змінювала прізвища, а саме: з «[PERSON]» на «[PERSON]», з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим главою адміністрації округу Нікосія республіки Кіпр, [PERSON] померла [INFO]. Дитина [PERSON] проживає в сім'ї баби [PERSON] та діда [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 02.11.2017 року № 946 квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницький. Батько [PERSON] проживає окремо, не займається вихованням та утриманням дочки [PERSON]. Відповідно до характеристики, наданої КЗ «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній начальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» на ученицю 9 класу [PERSON], дівчинка має середній та достатній рівень знань. Мама дитини приймала активну участь у вихованні дочки, відвідувала батьківські збори, підтримувала зв'язком з класним керівником. Батько не бере участі у вихованні дитини, до школи не приходить. Після смерті матері дитини про [PERSON] піклується бабуся [PERSON], яка утримує онуку, контролює її навчання, забезпечує умови для проживання та розвитку, морально підтримує дитину у важкій ситуації. Згідно з розрахунком Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 06.10.2017 року № 34879/13.23-35, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів для утримання дитини [PERSON] станом на 01.10.2017 року складає 59 163,36 грн. В бесіді з працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 14.11.2017 року гр. [PERSON] повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Батькові роз'яснені наслідки позбавлення батьківських прав відповідно до статті 166 СК України. [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав відносно неї. Відповідно до ст.141, ч.ч. 2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], позивач [PERSON] посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] подав до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради заяву від 01.12.2017 року, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], аналогічна заява подана відповідачем і до суду. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржував заяву про позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому(відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Таким чином, заслухана в судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], зазначила, що навчається у НВК № 26 у 9-А класі, та протягом тривалого часу проживає за адресою: [ADDRESS] з бабусею [PERSON], дідусем [PERSON] та сестрою [PERSON]. Зазначила, що її вихованням, утриманням та піклуванням займається бабуся [PERSON], при цьому, батько [PERSON] участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, подарунків не дарує, не спілкується з нею, та лише один раз привітав її ([PERSON]) з днем народження, надіславши SMS-повідомлення, більш того, зазначила, що вона не пам'ятає, коли останній раз бачила батька. Крім того, вказала, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неї, та підтримала надані службі у справах дітей письмові пояснення від 14.11.2017 року, у яких також зазначила, що не заперечує щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї, оригінали яких (письмові пояснення) долучено до матеріалів справи. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини [PERSON]., які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Окрім того, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про призначення її (позивача) опікуном дитини [PERSON], [INFO], та про стягнення з [PERSON], на її (позивача) корить аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, які не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, що дитина [PERSON] народилася [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 1775, у зв'язку з чим, відзначається, що станом на дату розгляду даної цивільної справи дитині виповнилося 15 років, отже остання є неповнолітньою особою. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Таким чином, із наведеної норми (ст. 60 ЦК України) судом відзначається, що опіка (піклування) над дитиною встановлюється судом за поданням органу опіки та піклування у випадку, коли при розгляді справи буде встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування. Окрім того, відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Крім того, статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов'язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Підставою для надання статусу відповідно до п. 24 зазначеної Постанови може бути, у даному випадку, рішення суду про позбавлення батьківських прав відповідача. Після надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу) (п. 35 Постанови). Відповідно до висновку служби у справах дітей Міської ради міста Кропивницького про можливість громадянки [PERSON] виконувати обов'язки опікуна, піклувальника, комісія з питань захисту прав дитини вирішила, що громадянка України [PERSON] може бути опікуном, піклувальником над дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування, із числа родичів. Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького зареєструвала її кандидатом в опікуни, піклувальники 10 травня 2018 року за № 358. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що питання щодо встановлення опіки та призначення піклувальника над неповнолітньою особою вирішується судом за поданням органу опіки та піклування та за умови, якщо під час розгляду справи буде встановлено, що неповнолітній дитині, щодо якої встановлюється піклування та призначається піклувальник, у встановленому законом порядку надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, приймаючи також до уваги, що такого статусу неповнолітня дитина [PERSON] на момент розгляду даної цивільної справи не має, суд приходить до висновку про необґрунтованість та передчасність позовних вимог позивача [PERSON] про призначення її (позивача) опікуном дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог в цій частині позову позивачу [PERSON] слід відмовити. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості по аліментам № 34879/13.23-35 від 06.10.2017 року, виданого Фортечним відділом ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області за виконавчим листом № 2-3039 від 17.11.2008 року, виданим Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 04.08.2008 року і до [INFO], заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 01.10.2017 року складає 59 163,36 грн. Тим самим, судом відзначається, що у Фортечному ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-3039, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда 17.11.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 04.08.2008 року і до [INFO] З огляду на викладене вище, та враховуючи надані позивачем докази, на обґрунтування заявлених позовних вимог, за якими судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було вирішено питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], крім того, відзначається, що на виконання даного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист, який в подальшому стягувачем [PERSON] було пред'явлено до виконання у Фортечний ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON], на корить позивача [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку з чим позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог в цій частині позову слід відмовити, при цьому, судом відзначається, що у випадку смерті стягувача за вказаним вище виконавчим листом [PERSON], у разі, якщо дані правовідносини допускають правонаступництво, правонаступник стягувача (опікун, піклувальник) може звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження на стадії виконання судового рішення, в порядку, передбаченому Розділом VI ЦПК України, при цьому, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтерисованої особи до суду із заявою про зміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем за звернення до суду з позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165, 180 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: partial