Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Носівської сільської ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування на земельні ділянки площею відповідно 2,4046 га та 0,4894 га, що розташовані на території Носівської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, які належали [PERSON], який помер 15.11.2013 року, і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла згідно заповіту в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблена помилка у написанні кадастрових номерів земельних ділянок, а також у заповіті неправильно зазначене прізвище спадкоємиці, в звязку з чим вона змушена звернутись в суд із відповідною позовною заявою. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. [PERSON], який помер 15.11.2013 року, за життя набув право власності на земельні ділянки площею відповідно 2,4046 га та 0,4894 га, що розташовані на території Носівської сільської ради, але при видачі йому 17.12.2008 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 781455 згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 27.12.2006 року за № 618 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010822400121, були невірно вказані кадастрові номера обох земельних ділянок, в зв"язку з чим вони були виправлені, а відповідно до діючого законодавства будь-які виправлення в державних актах не допускаються. Допущення вказаної помилки підтверджуються даними витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим планом земельної ділянки. Крім того, у посвідченому 23.09.2009 року Носівською сільською радою заповіті [PERSON] вказано про те, що він заповідає належну йому земельну ділянку загальною площею 2,8940 га [PERSON], [PERSON], які відмовилися від отримання спадщини в установленому порядку, подавши у нотаріальну контору відповідні письмові заяви, та [PERSON], помилково вказавши прізвище [PERSON] Допущення вказаної помилки підтверджуються довідкою Носівської сільської ради від 20.10.2015 року № 70. Отже, згідно ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємцем щодо майна померлого згідно заповіту останнього, але наявність вказаних вище помилок перешкоджає їй оформленню спадщини нотаріально. Суд враховує, що після смерті [PERSON] 15.11.2013 року позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1234, 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 23.06.2014 року № 244/02-31, але в звязку із допущеними помилками, на які вказано вище, це не дає позивачці можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved