Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що він з 8 червня 1994 року працював на ВАТ «Свердловський машинобудівний завод»(Наказ від 7 червня 1994 року №148к). Наказом від 14 серпня 2013 року №1520к, відповідно пункту 5 статті 36 КЗпП України він був переведений в ТОВ «Свердловський машинобудівний завод». Наказом від 31 грудня 2013 року № 216к, звільнений з ТОВ «Свердловський машинобудівний завод». Під час роботи в ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» не було нараховане та сплачено заробітна плата за жовтень, листопад, грудень 2013 року. Після звільнення його з роботи було видана тільки трудова книжка, що є грубим порушенням статті 47,49КЗпП України. На його прохання надати довідку про заборгованість по заробітної плати було відмовлено. Розрахуватися з позивачем відмовляються. Не надані довідки щодо середньоденної заробітної плати, копії наказів, тощо. Охорона заводу більш не допускає його до керівництва заводу. 13 січня 2014 року було направлено поштою заява від 11 січня 2014 року про витребування необхідних документів, але станом на 17 лютого 2014 року відповідь на його не надано. При зверненні на пошту було повідомлено, що ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» відмовились отримувати замовній лист. Таким чином він фізично не має можливості самостійно отримати та надати до суду необхідні документальні докази. Відповідно форми OK-7-з Пенсійного фонду України від 8 січня 2014 року вбачається, що відповідач не надає відомості до Пенсійного фонду щодо розміру заробітної плати з часу переводу до ТОВ «Свердловський машинобудівний завод», не нараховується стаж роботи. Приймаючи до уваги, що ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» не надані відомості про нарахування заробітної плати позивач вважає можливим надати до суду розрахунок відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 як це передбачено діючим законодавством України.. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно Пленуму Верховного Суду України в п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв" язку із затримкою розрахунку при звільненні, суд на підставі cm. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.. Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 1Т7, 237-1 цього кодексу зазначив, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з ТОВ «Свердловський машинобудівний завод», на його користь, заборгованість по заробітної плати за жовтень, листопад, грудень 2013 року, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надав заяву, у якій уточнив позовні вимоги і просив стягнути з ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі за жовтень 2013 року в сумі 3015,21 грн., листопад 2013 року в сумі 1173,72 грн., грудень 2013 року в сумі 3055,09 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення (станом на 27 травня 2014 року в сумі 17240,16 грн.), компенсацію за невикористану відпустку в сумі 861,20 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., просив справу розглянути за його відсутності Представник відповідача Відкритого акціонерного товариства «Свердловський машинобудівний завод» не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про що свідчать повідомлення в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 233 та ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з 8 червня 1994 року працював на ВАТ «Свердловський машинобудівний завод»(Наказ від 7 червня 1994 року №148к). Наказом від 14 серпня 2013 року №1520к, відповідно пункту 5 статті 36 КЗпП України він був переведений в ТОВ «Свердловський машинобудівний завод». Наказом від 31 грудня 2013 року № 216к, звільнений з ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» по п.4 ст. 40 КзПП за прогул, в тому числі відсутність на роботі більш ніж 3 години упродовж робочої доби без поважної причини (а.с. 7-8). Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України, разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно довідки ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає за листопад 2013 року 1173,72 грн., за грудень 2013 року - 3055,09 грн. (а.с. 27); Згідно наказу (розпорядження про припинення трудового договору) від 31.12.2013 року заборгованість по заробітній платі за жовтень 2013 року позивача складає 3015,21 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 861,20 грн. Таким чином вищевказані суми підлягають стягненню. Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розранку, який розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Відповідно до п.п.2, 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу вимушеного прогулу провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування виплат проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані дні протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» заробіток [PERSON] за два повні місяці роботи перед звільненням, тобто за листопад і грудень 2013 року, становить 4228,81 грн.(а.с. 27). Середньоденний заробіток позивача становить 103,14 грн. (4228,81: 41 =103,14 грн.), з 31 грудня 2013 року по 27 травня 2014 року - 95 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку становить 9798 грн 30 коп (95 х 103,14 = 9798,30). Крім цього у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Позивач не надав суду жодних доказів того, що саме діями відповідача йому було спричинено моральних страждань, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: partial