Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

.08.2016 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 05.08.2016 р. о 12.40 год. бригадою швидкої медичної допомоги до ТМО «Психіатрія» був доставлений [PERSON] у супроводі опікуна [PERSON] Причиною звернення до психіатричного стаціонару стало погіршення психічного стану пацієнта [PERSON], який страждає на тяжкий психічний розлад. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2014 р. [PERSON] визнано недієздатним, його опікуном призначено [PERSON], яка надала згоду на лікування підопічного. В зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршенням стану [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про доцільність госпіталізації до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психічного закладу [PERSON] (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона уявляє небезпечність для оточуючих і безпосередньо для батьків. Госпіталізація [PERSON] відбувалася невідкладно. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, до факту госпіталізації поставився позитивно. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її підопічного, який є її сином, та пояснила, що її син з 17 років страждає на психічну хворобу, з 2013 р. є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, а з 11.02.2016 р. - безстроково. В зв'язку із загостренням стану сина була вимушена викликати 05.08.2016 р. психіатричну бригаду ШМД. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2014 р. у цивільній справі № 754/16974/13-ц [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним з призначенням [PERSON], [INFO], опікуном над недієздатним [PERSON]. Як вбачається з наданих документів, 05.08.2016 р. (п'ятниця) о 12.40 год. психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], був доставлений до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з погіршенням психічного стану. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням безстроково (з 11.02.2016 р.). Згідно акту лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2016 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного лікування у ТМО «Психіатрія» у місті Києві. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, галюцинпаторно-параноідний синдром, внаслідок чого може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved