Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

позивач [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнії дітей [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: . Київ, [ADDRESS], відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, однак не проживає у зазначеній квартирі, не беруть участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачу. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням. 30 липня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач та її діти [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15, 16, 17,18), в якій зареєстрований відповідач- колишній чоловік позивача (а.с.13, 96). Між сторонами виник житловий спір, предметом доказування якого є відсутність членів сім'ї без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації місця проживання. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на непроживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. На підтвердження позовних вимог позивачем надано акти від 15 березня та 12 вересня 2017 року про не проживання відповідача у спірній квартирі з червня 2016 року (а.с. 5, 6), договір оренди спірної квартири від 23 січня 2017 року (а.с.7-9) та договір оренди спірної квартири від 19 вересня 2016 року (а.с.10-12). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач позовні вимоги визнав повністю та зазначив, що не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік - з 2016 року. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, як член сім"ї, понад один рік без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актами від 15 березня та 12 вересня 2017 року. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON], яка діє від свого імені та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 320,00 грн. Оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача не підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 320,00 грн.

Outcome: approved