Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

13.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: змінити спосіб стягнення аліментів згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2010 про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на аліменти у твердій грошовій сумі - 3000 грн 00 к. (а. с. 1-2). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.11.2018. 01.11.2018 підготовче засідання відкладено, в зв'язку з відпусткою судді. 20.11.2018 [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON], у якій просила змінити розмір аліментів на дитину, які присуджені з [PERSON] за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року по справі №2-383/2010 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2005 по 16.10.2009. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2010 з відповідача [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2009 і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] декілька місяців згідно рішення суду перераховував їй аліменти на дитину, а потім звільнився з місця роботи - Зміївської ТЕС, де працював слюсарем. Аліменти сплачував їй не регулярно по 300-500 грн. на місяць, а останні місяці перераховує на дитину аліменти у розмірі 700 гривен на місяць, що менше за прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 20.11.2018 в підготовчому засіданні прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Під час підготовчого засідання позивач [PERSON] підтримала уточнену позовну заяву про збільшення розміру аліментів з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час підготовчого засідання позов визнав. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], виписки з рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2009 по справі №2-794/2009 року та копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER], сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2005 по 13.07.2009, від шлюбу мають неповнолітнього сина на [PERSON], [INFO]. (а. с. 8, 9, 12). З довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №3785 від 10.09.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS], має склад сім'ї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року по цивільній справі №2-383/2010 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в 1/4 частці від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - починаючи з 26.11.2009 і до повноліття дитини (а. с. 10). Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №2-383, виданому 02.02.2010 Зміївським районним судом Харківської області, заборгованість станом на 01.11.2014 складала 17 049 грн. 00 к., а станом на 01.09.2018 - 78 177 грн. 00 к. (а. с. 40). Даними наказу №15-11/2018-к від 14.11.2018 підтверджується, що [PERSON] прийнятий на роботу 15.11.2018 на посаду слюсар-ремонтник 4-го розряду, структурного підрозділу - Служба головного механіка (Механічна дільниця) ТОВ "Завод "Енергостіл" (а. с. 41). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів до гарантованого мінімального розміру та стягування їх у розмірі частки від заробітку відповідача. Сторонами надано докази того, що відповідач має постійне місце роботи та отримує регулярний дохід, що є підставою для визначення аліментів у розмірі частки від його доходів. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому наявні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову шляхом зміни розміру аліментів, що на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №2-383/2010 від 02 лютого 2010 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на розмір 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved