Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

05.09.2016 р. [PERSON] звернулася до Городоцького районного суду з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа- [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходяться в селі Суховоля, вул. Шухевича, 1 Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.12.2015 р. помер батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO], після смерті відкрилась спадщина за законом. У визначений шестимісячний строк позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги по закону після смерті батька. 05 серпня 2016р. нотаріусом видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1250 га, що належало батькові на підставі державного акту, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1059 га для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку по вул. Шухевича 1 в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, мотивуючи тим, що правовстановлюючий документ на вказане не відповідає вимогам чинного законодавства, і зокрема в Свідоцтві про право власності на житловий будинок відсутні підпис посадової особи та печатка органу, що видав документ. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в с. Суховоля, вул. Шухевича, 1 Городоцького району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 27.12.2015 р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 128). Третя особа- [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки, пояснила, що із спадкодавцем шлюб розірвала, у її власності є 1/2 частина спадкового будинку. Заслухавши представника позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийнятті і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі\~прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка\~\~житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те,\~\~що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійне прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковий майном. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Той факт, що спадкодавець вважався фактичним власником житлового будинку по вул. Шухевича 1 в с.Суховоля Городоцького району Львівської обл., має підтвердження свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (а.с.23) Згідно\~ст.328 ЦК України\~в ред. 2004р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами\~ст.392 ЦК України\~в ред. 2004р., власник майна може пред'явити позов про\~визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені [PERSON] комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.48 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.48 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР 26.08.48 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не пов"язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі N 6-137цс13, яка згідно зі\~статтею 360-7 ЦПК\~є обовязковою для судів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.З\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до\~наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна»\~з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992року. Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер 27.12.2015 року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення\~Цивільного Кодексу України\~в редакції 2004 року. Відповідно до ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами. Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також знайшло підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику\~ в справах про спадкування», у якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину\~ видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з копій паспорта та свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 407955 від 21.09.1984 року, спадкодавець [PERSON] був батьком [PERSON], позивачки по справі (а.с.4-11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 401583 від 28.12.2015 року [PERSON] помер 27.12.2015р. (а.с.10) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а зокрема на: житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в с. Суховоля по вул. Шухевича, 1 Городоцького району Львівської області, та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку та дві земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства. На все позивачка оформила право власності крім житлового будинку. Згідно копії технічного паспорта (а.с.24-26) житловий будинок 1982 року побудови, загальна площа забудови-125,13 м.кв. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру власником 1/2 вищевказаного будинку є [PERSON] (колишня дружина [PERSON]І.) Згідно копії спадкової справи № 10/2016р. (а.с.57) вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася його дочка [PERSON] Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] (дітей спадкодавця) та колишньої дружини спадкодавця [PERSON] (а.с.82) вони відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с.76,79). Згідно довідки Суховільської сільської ради від 06.02.2017р. № 256 вказано, що було змінено вулицю Мисливську на вулицю Шухевича 1. Відповідно до Інвентаризаційної та реєстраційної справи (а.с. 92) площа будинку становить 125,13 м.кв. Встановленим є те, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса від 05.08.2016 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в с. Суховоля по вул. Шухевича, 1 Городоцького району Львівської за відсутності у правовстановлюючих документах підпису посадової особи і печатки органу, що видав документ. (а.с.12). Отже, вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні підтверджують право власності батька позивачки [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, що в с. Суховоля по вул. Шухевича, 1 Львівської області. Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування та розяснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя, [PERSON] отримав правовстановлюючі документи на житловий будинок однак вони не відповідають чинному законодавству. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майна. Відповідно до [PERSON] юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Спадкодавець мав право власності (а.с. 23), натомість документ належною особою не підписано та не завірено печаткою. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком в с. Суховоля по вул. Шухевича, 1 Городоцького району Львівської області неправомірно не встановлено. Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважити позов підлягаючим до задоволення, оскільки позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] інших спадкоємців, які б на неї претендували немає, за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved