Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона знаходилася у шлюбі з відповідачем [PERSON] до 2012 року. Від спільного шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року батько дитини проживає окремо, за цей час жодного разу не провідав сина та не виявляє бажання спілкуватися з ним. Відповідач не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться його станом здоров'я, чи є в нього необхідний одяг, як він харчується, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33880,80 грн.. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала аналогічні пояснення та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 22.12.2016 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. 22.12.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.7). Рішенням Артемівського районного суду м.Луганська від 27.10.2011 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 щомісячно, починаючи з 07.09.2011 року до повноліття дитини, на підставі чого був виписаний виконавчий лист (а.с.8). Згідно довідки-розрахунку № 2779 від 14.09.2016 року, виданої Артемівським ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 07.09.2011 року по 31.08.2016 року становить 33880 грн. (а.с.9-10). [PERSON] разом з дітьми (сином [PERSON] та [PERSON].) проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Депутатом сільської ради [PERSON] було обстежено матеріально-побутові умови сім'ї [PERSON]. Згідно складеного акту, [PERSON] разом з дітьми мешкає в [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час. Весь цей час діти знаходилися і знаходяться з матусею. У серпні 2012 року [PERSON] офіційно розлучилась зі своїм чоловіком [PERSON]. Батько дитини у вихованні сина [PERSON] участі не приймає нічим не допомагає, стосунки не підтримує. За весь цей час він ні разу до сина не приїхав (а.с.12). Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] та відповідність його інтересам дитини (а.с.13). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він зустрічається з [PERSON], з 2014 року вони проживають разом. За весь цей час [PERSON] жодного разу не приїздив до сина [PERSON], не подзвонив, матеріально не допомагає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивачки. З 2011 року, коли [PERSON] повернулася з дітьми додому, після розлучення з чоловіком, [PERSON] ніколи до неї не приїжджав, не дзвонив і сином не цікавився. Знає, що відповідач не сплачує аліменти і ніяким чином матеріальної допомоги на сина не надає. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як було встановлено в судовому засіданні, від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] [PERSON] взагалі самоусунувся. Хлопець проживає з матір'ю, батько взагалі сином не цікавиться, не відвідує його, не цікавиться його життям, здоров'ям та навчанням. Аліменти не сплачує, взагалі дитину не утримує. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved