Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулось ТОВ ФК „Надія України" з вказаним позовом до суду, в якому просить (з урахуванням зменшених позовних вимог) на підставі ст.ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором кредиту № ДК 72-11 від 27.16.2016 в сумі 14 437 грн 16 к. та судовий збір в розмірі 1 762 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 27.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Надія України" та [PERSON] був укладений Договір кредиту № ДК 72-11 згідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 к., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені Договором кредиту. Вказує, що у відповідності із п. 1.1 Договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 42% на рік. Згідно з п. 2.2 Договору кредиту Відповідач повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до Договору кредиту) в строк до 27.12.2018. Зазначає, що факт одержання відповідачем кредиту підтверджується банківською випискою від27.12.2016 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 к. Наголошує, що відповідач до цього часу не виконує свої зобов'язання належним чином, проводить розрахунки частково, із запізненням, чим порушує умови договору. Вказує, що позивач неодноразово надсилав відповідачу листи про його невиконання умов за Договором кредиту (Листи № 19 від 05.02.2018, № 24 від 13.02.2018), проте відповідач продовжує невиконувати умови Договору кредиту. У зв'язку з тим, що відповідач порушив періодичність сплати платежів більш ніж на 1 платіжний період, відповідно до п.п. 3.3.3., 3.3.4. Договору кредиту, п. 1 ч. 1 статті 611, ч. 2 статті 1050 Цивільного кодексу України позивач достроково розірвав Договір кредиту з відповідачем та повідомив відповідача про необхідність дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків (Лист № 37 від 28.02.2018), проте відповідач не чинить ніяких дій для погашення заборгованості. Вказує, що сума боргу відповідача за Договором кредиту загалом складає 11 254 грн 93 к. - тіло кредиту, 2 422 грн 62 к. - проценти за користування кредитом, 759 грн 61 к. - пеня, 14 437 грн 16 к. - всього та судові витрати. Відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що зі змісту кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язався повністю повернути кредит, отриманий за цим договором, та проценти за користування ним, до 16.00 год. 27.12.2018 включно (п. 2.2 Договору), при цьому позивач звернувся із позовом про стягнення існуючої за кредитним договором заборгованості достроково - 04.05.2018, не надавши суду доказів того, що позивач достроково розірвав Договір кредиту з відповідачем. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи за останнім відомим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Надія України" та [PERSON] було укладено Договір кредиту № ДК 72-11 згідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 20 000 грн 00 к., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені Договором кредиту. У відповідності із п. 1.1 Договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 42% на рік. Згідно з п. 2.2 Договору кредиту Відповідач повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до Договору кредиту) в строк до 27.12.2018. П. 7.1 Договору кредиту передбачено притягнення позичальника до відповід\-альності за порушення терміну погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. У випадку допущення такого порушення умов договору, яке відбулося з боку Позичальника, останній зобов'язаний оплатити на користь Кредитора пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу (будь-якої його частини) за кожен календарний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення. Позивачем 28.02.2018 за вих. № 37 надіслано [PERSON] повідомлення-вимогу про розірвання договору кредиту № ДК 72-11 та про дострокове повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, згідно якого договір розірвано з 28.02.2018. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, та допустив заборгованість. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов'язку відповідач не виконував. Як вбачається з п. 3.3. умов Договору Кредитодавець має право дострокового розірвання договору, у разі, зокрема порушення періодичності ануїтентних платежів більш, ніж на один платіж; порушення позичальником умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, позивач відповідно до умов договору в односторонньому порядку розірвав договір кредиту № ДК 72-11. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, та допустив заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості за договором кредиту № ДК 72-11 становить - 14 437 грн 16 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 254 грн 93 к.; відсотки за користуванням кредитом - 2 422 грн 62 к.; пеня - 759 грн 61 к. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за договором кредиту № ДК 72-11 в розмірі 14 437 грн 16 к. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 762 грн 00 к. Враховуючи наведене,

Outcome: approved