Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

03.07.2020 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 13.07.2020 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідача та цього ж дня відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкладено судове засідання та зобов`язано позивача надати надати до суду докази, на підтвердження обгрунтованості нарахування грошових сум за карткою №[NUMBER] , строк дії якої закінчився 09/2015 року та докази, на підтвердження обгрунтованості збільшення тіла кредиту за період з 01.10.2019 року по 08.06.2020 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач відповідно до договору № б/н від 13.12.2011 року отримав кредит, розмір якого в подальшому збільшився до 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 08.06.2020 року має заборгованість - 12080,60 грн., яка складається з наступного: 9035,93 грн. - заборгованість за тілом кредита; 1993,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина); 551,46 грн. (процентна складова). Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та клопотання про відкладення судового засідання (а.с.4). Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що кредит брав, спочатку платив, останній час не платив, бо хворіє, його пенсії по інвалідності не вистачає. Що таке Овердрафт він не знає, копію договору він не отримував. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13.12.2011 року відповідач звернувся до АТ Комерційний банк «ПриватБанк» з Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я Платіжну картку кредитка "Універсальна", з бажаним кредитним лімітом в розмірі 300 грн. Відомостей про встановлення базової процентної ставки на місяць, анкета-заява не містить. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" містить характеристики кредитних карт: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACТ", "Універсальна COLD". Зазначені кредитні карти мають різні характеристики, щодо базової процентної ставки на місяць, вимоги щодо обов`язкового щомісячного платежу та пені. Витяг з тарифів, долучений до позовної заяви не містить відомостей про ознайомлення з ним відповідача. Витяг з Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови) містять наступні вимоги (а.с.33-56). За п. 1.1.1.45. Умов, Кредит (Кредитна лінія, Кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та зворотності. За п. 1.1.1.72 Умов, прострочений кредит - кредитні кошти, що були надані Клієнту і не були повернуті Банку в строк, передбачений Договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 договору, відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якою розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.52 договору - короткостроковий кредит, який надасться банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору: - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 договору). Згідно до п. 2.1.1.12.3 погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Відповідно до п. 1.1.1.72 прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті банку в строк, визначений договором. Відповідно до п. 1.1.3.1.3 клієнт поручає банку списувати з картрахунків суми грошових коштів в розмірі виконаних клієнтом або його довіреними особами операцій, згідно з правилами міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг встановлену тарифами банку при настанні строків платежу. Відповідно до п. 2.1.1.12.2 за користування кредитом за наявності пільгового періоду, клієнт сплачує проценти за пільговою процентною ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду за кожну платіжну операцію. Згідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашений Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені грати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.2. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, долучений позивачем до позовної заяви, не містить відомостей про ознайомлення з ним відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.12.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 08.06.2020 року: заборгованість за кредитом становить - 9035,93 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 1993,21 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1051,46 грн. Разом - 12080,60 грн. (а.с. 9-22). 17.08.2018 року заборгованість за наданим кредитом становила 3974,71 грн. (а.с.19 зв.). На 31.10.2020 року, сальдо за нарахованими відсотками, які не включені в заборгованість, становить - 0,00 грн. На 01.12.2019 року, сальдо за нарахованими відсотками на прострочці, які не включені в заборгованість, накопичувальним підсумком, становить - 0,00 грн., на 08.06.2020 року, - становить 1993,21 грн. (а.с.22). Відповідно до виписки за договором № б/н станом на 10.06.2020 року, щодо [PERSON] , останнє зняття готівки відповідачем сталося 17.09.2018 року в розмірі 847,00 грн. З цієї дати відповідач щомісячно користувався послугою банку, щодо оплати покупки, регулярне списання платежу за договором [NUMBER] , в сумі 198,02 щомісяця, 18.05.2020 року - 197,97 грн., на загальну суму 3960,35 грн. З 17.09.2018 року відповідач сплатив на погашення заборгованості грошову суму в загальному розмірі 4288,97 грн., шляхом зарахування переказу, поповнення з банкомату, автоматичного погашення простроченої заборгованості з іншої картки відповідача (а.с.23-28). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 13.12.2011 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1400, цього ж дня його зменшено до 300. 16.05.2012 року кредитний ліміт збільшено до 2000, 03.12.2012 року кредитний ліміт збільшено до 4000, 19.12.2019 року кредитний ліміт - 0 (а.с.29). Відповідно до довідки про надання кредитних карток, відповідачу були видані наступні кредитні картки: [NUMBER] - термін дії 09/15; [NUMBER] термін дії 07/19 та [NUMBER] термін дії 07/23 (а.с.30). Відповідно до посвідчення № [NUMBER] та довідки МСЕК, відповідач є інвалідом 2 групи (а.с.80). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив в судовому засіданні надані позивачем письмові докази по справі, їх взаємозв`язок у сукупності, та вважає, що вони є достатніми для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вимогами частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 12080,60 грн. за кредитним договором № б/н від 13.12.2011 року, підлягають частковому задоволенню. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 9035,93 грн. - заборгованість за тілом кредита; 1993,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина); 551,46 грн. (процентна складова). Розглянувши вимоги позивача про стягнення: 1051,46 грн. - штрафів, суд дійшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають. Село Мар`ївка Олександрівського району Донецької області, де зареєстрований відповідач (а.с.73), внесене до Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669 та Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні штрафів. Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі за № 6-2879цс16 від 13 березня 2017 року. Розглянувши вимоги позивача про стягнення 1993,21 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд дійшов до висновку що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] , щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 у яких зазначено, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до змісту статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому не повинно бути жодних сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник. Воля споживача на приєднання до певних умов такого договору, має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком. У ситуації, коли є сумніви в тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем- позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому. Позивач при зверненні до суду не додав до позовної заяви докази, які б давали підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача, про умови кредитування, та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.31), що підписана відповідачем не містить відомостей про встановлену договором базову процентну ставку в місяць. Витяг з Тарифів, містить відомості щодо різних кредитних карт "Універсальна" з різними характеристиками. Належних доказів які б свідчили про ознайомлення відповідача при поданні Анкети-заяви саме з Тарифами та Умовами, що долучені позивачем до позовної заяви, позивачем не надано. Сумніви, щодо зазначеного, були підтверджені позивачем при поданні до суду листа за № 1226429-ВБ (а.с.89), в якому міститься посилання на п. 2.1.1.12.2 Умов, що не відповідає тексту п. 2.11.12.2 Умов, що додані до позовної заяви (а.с.54). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем, щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів та порядку користування кредитними коштами. Розглянувши вимоги позивача про стягнення 9035,93 грн. - заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов до висновку що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. "Тіло кредиту", як термін Умовами не передбачено. Пунктом 1.1.1.45. та п. 1.1.1.72 Умов, передбачені наступні терміни: Кредит (Кредитна лінія, Кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та зворотності; прострочений кредит - кредитні кошти, що були надані Клієнту і не були повернуті Банку в строк, передбачений Договором. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що "тіло кредиту", як термін застосований в позовній заяві, це та сума яка безпосередньо отримана боржником та використана на власні потреби. До тіла кредиту на переконання суду не можуть включатися будь-які інші нарахування, що пов`язані з обслуговуванням кредитної картки та не отримані безпосередньо боржником. Витребувані судом докази, на підтвердження обгрунтованості нарахування грошових сум за карткою №[NUMBER] , строк дії якої закінчився 09/2015 року та докази, на підтвердження обгрунтованості збільшення тіла кредиту за період з 01.10.2019 року по 08.06.2020 року, позивачем надані суду не були. Пояснення позивача, викладені в листі від 02.09.2020 року за № 1226429-ВБ (а.с.89), суд як витребувані докази не приймає. Долучені до пояснень письмові документи (а.с.91-97) були долучені позивачем до позовної заяви та були досліджені в судовому засіданні (а.с.23-30). При цьому суд звертає увагу на те, що посилання позивача в листі за № 1226429-ВБ щодо нарахування тіла кредиту на п. 2.1.1.12.2, відповідно до якого "сплата відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошових коштів з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків", не відповідає тексту п. 2.11.12.2 Умов, що додані до позовної заяви (а.с.54). Відповідно до проведеного судом розрахунку, сума заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3466,09 грн., з розрахунку: 3960,35 + 3794,71 - 4288,97; де 3960,35 - це сума заборгованості за тілом кредиту на 17.09.2018 року (після останнього зняття готівки в банкоматі); 3794,71 - загальна сума, сплачена позивачем за договором [NUMBER] (покупка) за період з 18.09.2018 року по 18.05.2020 року; 4288,97 - загальна сума сплачена відповідачем на погашення заборгованості шляхом зарахування переказу, поповнення з банкомату, автоматичного погашення простроченої заборгованості з іншої картки відповідача за період з 15.10.2018 року по 21.05.2020 року. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в розмірі 603,09 грн. (3466,09х2102/12080,60). На підставі зазначеного, ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial