Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старосинявського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог вказуює, що 05 листопада 2008 року \~помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадщини, входить житловий будинок, що знаходиться по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району. Позивач є сином померлого та спадкоємцем за заповітом щодо майна батька [PERSON], спадщину прийняв у встановленому законом порядку, \~однак отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок не може у звязку з тим, що право власності не було зареєстроване за померлим в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому позивач просить суд визнати право власності на вказане спадкове майно. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно заповіту, складеного 08 червня 2000 року [PERSON] та посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Старосинявського району, зареєстрованого у реєстрі за №26, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було, і з чого не складалося б, і взагалі все те, що на день його смерті за законом належало йому, він заповів своєму синові [PERSON]. 05 листопада 2008 року у с. Сонячне, Житомирського району помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть І-ТП №107011, видане 07 листопада 2008 року виконавчим комітетом Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 32. 21 березня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ № 124373, видане 22 березня 2000 року [PERSON] сільською радою Старосинявського району, актовий запис №7. [PERSON] та [PERSON] з 02 лютого 1954 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження серії ЯУ №318173, видане 11 лютого 1954 року, актовий запис № 216. В ході розгляду справи встановлено, що будинок по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району побудований в 1965 році та відноситься до колгоспних дворів. Як вбачається з погосподарської книги №12 с. Паньківці за 1991-1995 рр., станом на 1991 рік головою двору був [PERSON], членом двору була його дружина [PERSON]. Як розяснив Верховний Суд України у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, \~розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. За таких обставин, суд приходить до переконання, що право власності на спірний будинок, що розташований по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району, який належав до колгоспного двору у 1991 році набули [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Отже, після смерті 21 березня 2000 року [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району, яку прийняв її чоловік [PERSON], так як звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину відповідно до ЦК України 1963 р., однак право власності на вказане домоволодіння за життя не зареєстрував. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті 05 листопада 2008 року [PERSON] входить житловий будинок по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району. Спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, а саме житлового будинку по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району є його сини [PERSON], який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись в Старосинявську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], про що свідчить надана суду копія спадкової справи № 95 від 04.03.2009 року. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори №650/0214 від 24 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на імя спадкодавця. 17 липня 2015 року на замовлення позивача [PERSON] бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 75,8 кв.м., що знаходиться по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району Хмельницької області. У 12 стовпці (самовільне будівництво) експлікації приміщень до вказаного технічного паспорту відсутні відмітки про самовільне будівництво або інші відмітки про невідповідність збудованого будівельним нормам. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна \~особа \~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому порядку, однак на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по вул. Кільцевій, 16 у с. Паньківці Старосинявського району, що належав померлому [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ними права власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця на право на спадщину, а згідно\~ст.16 ЦК України\~ засобом захисту свого права є визнання права.

Outcome: approved