Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, на період навчання сина, починаючи з дня пред'явлення позову і до 01.09.2015 р. У квітні 2015 р. представник [PERSON] подав уточнену позовну заяву, яка ухвалою суду від 22.05.2015 р. була прийнята до розгляду, у якій [PERSON] просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видій його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання сина в Спеціалізованій загальноосвітній школі з поглибленим вивченням інформатики І - ІІІ ступенів № 17 м. Бердичева Житомирської області, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, тобто до 28.05.2015 р. (а. с. 51). Представник [PERSON] проти позову заперечив, посилаюсь на те, що [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки отримує невеликі доходи, має непрацездатну дружину, яка потребує лікування, що, в свою чергу, потребує додаткових фінансових витрат. Крім того, не подано доказів, що [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON], а відтак остання не має права подавати позов, який розглядається. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 21.09.1991 р. по 31.06.2006 р. перебували у зареєстрованому шлюбі,(а. с. 5, 35, зворотній бік а. с. 53), під час перебування у цьому шлюбі у них 10.06.1996 р. народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.12.1996 р. (а. с. 3). Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є адреса: [ADDRESS], що підтверджується відповідною відмітною на 11 сторінці їхніх паспортів (зворотні боки а. с. 2 та 53). В уточненій позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона з сином фактично проживають за адресою: [ADDRESS] Беручи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] мають однакове зареєстроване місце проживання , та зважаючи на те, що [PERSON] та його представником не подано доказів, що [PERSON] та [PERSON] не проживають разом, суд виходить з того, що вони проживають разом, а відтак [PERSON] мала право подавати позов, який розглядається (відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання). [PERSON] з 01.09.2015 р. навчається в одинадцятому класі Спеціалізованій загальноосвітній школі з поглибленим вивченням інформатики І - ІІІ ступенів № 17 м. Бердичева Житомирської області,термін завершення навчання - 28.05.2015 р., що підтверджується довідкою від 22.04.2015 р. № 27, виданою цією установою (а. с. 54). Навчання [PERSON] об'єктивно перешкоджає йому займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, та, одночасно з цим, вимагає від нього необхідності купувати канцелярські вироби, підручники ті інші необхідні для навчання речі, що, в свою чергу, ускладнює задоволення його потреб у харчуванні та одязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання. Згідно з частинами першою та другою статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати повнолітнього сина - [PERSON], до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з довідки № 25 від 18.03.2015 р., виданої Відокремленим підрозділом "Локомотивне бюро Коростень" Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", [PERSON] працює у цьому підрозділі на посаді помічника машиніста електровоза, за період з березня 2014 р. по лютий 2015 р. йому було нараховано дохід у розмірі 79 894,04 грн., утримано -35 495,94 грн., до видачі - 44 398,09 грн. [PERSON] пояснила, [PERSON] отримав кредит, який за його згодою погашається шляхом утримання з його ж заробітної плати, тому утримання, вказані у довідці, є такими значними. Представник [PERSON] пояснила, що той сплачував аліменти, тому утримання з його заробітної плати є такими значними. Чи здійснювались ще будь-яки (окрім аліментів) відрахування, їй невідомо. Суд зазначає, що пояснення сторін та їх представників, не є доказами у справі. Разом з тим, суд зважає на те, що представник [PERSON] не заперечила проти пояснень [PERSON] про те, що з заробітної плати останнього здійснювались відрахування на погашення взятого кредиту. Зважаючи на це та беручи до уваги розмір доходу, отриманого [PERSON] за місцем роботи, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину - [PERSON]. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, повнолітньої дочки; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у зв'язку з продовженням останнім навчання, суд виходить з того, що за період з березня 2014 р. по лютий 2015 р. [PERSON] за місцем роботи було нараховано доход у розмірі 79 894,04 грн., [PERSON] має дружину, яка є інвалідом другої групи, однак та отримує пенсію по інвалідності,а відтак не є такою, що перебуває на його повному утриманні (а. с. 36 - 39). Інші обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, суду не повідомлені та/або не доведені. За цих обставин суд вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме - з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], підлягають стягненню аліменти у розмірі у розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення сином навчання в Спеціалізованій загальноосвітній школі з поглибленим вивченням інформатики І - ІІІ ступенів № 17 м. Бердичева Житомирської області , тобто до 28.05.2015 р. Відповідно до статті 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тобто аліменти, які має сплачувати [PERSON] на утримання повнолітньої сина у зв'язку з продовженням навчання, підлягають присудженню, починаючи з 22.12.2014 р. Пунктом першим частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що, зокрема, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на вказані норми Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн., оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial