Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтовані позовних вимог вказала, 13.04.2013 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. В лютому 2018 року відповідач пішов із сім'ї та став проживати окремо, спільне господарство з цього часу сторони не ведуть. Дитина, [PERSON] проживає разом з матір'ю. Оскільки, позивач вимушена всі витрати необхідні для гармонійного розвитку дитини нести фактично самостійно, домовитися про сплату аліментів у добровільному порядку з відповідачем не вдавалося, бажаючи стабільності та визначеності у питанні матеріального забезпечення дитини та її інтересів, позивач змушена звертатися до суду. Дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Дитина, [PERSON], є зовсім маленькою, потребує належної уваги, турботи та піклування, здорового харчування та інше. З самого народження дитині встановлений діагноз: ішемічно гіпоксичне ураження центральної нервової системи, мінімальна мозкова дисфункція, гіперзбудливість. невропатія, ранній дитячий невроз. Наявність у дитини хвороб підтверджується консультативним висновком невролога Дитячого медичного центру Ліни Барської від 20.04.2018, довідкою лікаря-педіатра від 13.06.2018 та довідкою невролога від 14.06.2018 р. У дитини є захворювання, внаслідок якого він для життя та зростання потребує особливого харчування, а сам безлактозних молочних продуктів. Витрати на придбання лише безлактозної суміші, не говорячи про інші молочні продукти та взагалі продукти харчування на місяць в середньому складають 2500 грн. Зазначені обставини підтверджуються наданими суду довідкою Комунального закладу охорони здоров'я «Харківської дитячої поліклініки №12» від 10.09.2018 та чеками. Поряд з цим дитина вживає й інші необхідні для повноцінного харчування продукти (мясо, рибу, овочі, фрукти та інше), вартість яких постійно зростає. Таким чином, витрати на харчування дитини на місяць складають щонаймене 7500-8000 грн. Окрім цього, як і всі діти відповідного віку, дитина швидко зростає, та тим самим обумовлюється постійна потреба у придбанні нового одягу, взуття. Також невід'ємною частиною дитинства є іграшки, дитячі книжки, які також потрібні і для розвитку моторики, пам'яті, уваги, та вивчення навколишнього світу. Дитина потребує постійної уваги до фізичного здоров'я, потребує не тільки лікування наявних та сезонних захворювань, але й профілактики, що в свою чергу обумовлює необхідність витрат на такі цілі. Дитина також потребує в забезпеченні її особистими засобами гігієни, що наразі також є коштовним та у місяць складає близько 1500 грн.. Отже, необхідні витрати для задоволення звичайних природних потреб дитини на місяць у середньому складають 14000 грн. не враховуючи додаткових витрати (лікування, оздоровлення, обстеження). За період лютий-вересень 2018 р.р. відповідач перерахував на утримання сина 25919. 43 грн., що в середньому становить 3239,93 грн., і що з урахуванням потреб дитини та можливостей відповідача є явно недостатнім. При чому з вказаної суми відповідач частково оплатив придбання одежі дитині 17.03.2018 - 502,51 грн., 06.04.2018 -703,52 грн., 11.04.2018 -703,52 грн., 12.04.2018 -1050,00 грн., 02.05.2018 -1507,54 грн. Зазначені обставини підтверджуються наданою відповідачем роздруківкою руху грошових коштів по його банківському картковому рахунку. В подальшому, не зважаючи на потреби дитини та недостатність участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини, відповідач продовжив перераховувати на його утримання щомісячно грошові кошти у розмірі 3000 грн. Більш того, такі перерахування здійснювались відповідачем після нагадувань позивача. Позивач [PERSON], працює в Комунальному закладі охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка №5» на посаді лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації, та наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи №1255 від 08.06.2018. Позивач не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дитиною, а отже перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Відповідач [PERSON], з листопада 2014 року здійснює підприємницьку діяльність, має мінливий, нерегулярний дохід. Проте, отримує в середньому на місяць доходу щонайменше у розмірі 15000 грн. і матеріально здатен допомагати власній дитині та сплачувати аліменти на її утримання, а також на утримання позивача. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей у нього немає, батьки на його утриманні не перебувають. Відповідач є здоровою і працездатною людиною. Мінливість доходу відповідача та його спроможність сплачувати аліменти у розмірі, більшому, ніж 3000 грн. на місяць, які він перераховує на утримання житини щомісяця, підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: відомостями ДФС про отримані ним доходи за період 2015 р., зокрема отримання грошових коштів від К11 "Харківводоканал", 1111 ''Донець плюс" у значних розмірах, банківськими виписками по рахунках Відповідача, з яких явно вбачається зменшення в рази надходжень з 2018 року, тобто з часу окремого проживання, що свідчить про явне приховування ним своїх доходів. В той же час лише за 10 місяців 2018 року на банківський рахунок відповідача зараховано 54592 грн., відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації про перетин кордону відповідачем та відпочинок два рази на рік, власноручними записами відповідача про отримання прибутку у липні 2017 р. у розмірі 33150 грн., в серпні 2017 р. у розмірі 22700 грн., чеком та банківською випискою по рахунку відповідача, що підтверджують придбання коштовних іграшок для дитини, участю відповідача у додаткових витратах на дитину, а саме оплаті вартості щеплень, в середньому по 2000 грн. Крім того, відповідач сплачує податки у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності, які складають щонайменше 1200 грн. на один місяць. Також, відповідач протягом 2018 р. здійснював ремонт у квартирі, де проживає, витрачає значні кошти щомісяця, у тому числі на розважальні заклади, що також підтверджується і банківською випискою по його рахунку. Фактично відповідач приховує від суду дійсний розмір свого доходу та надаючи суду лише податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи- підприємця за період 8 місяців 2018 року, що не відповідає дійсності та суперечить наявним у справі доказам, як і зазначені в декларації відомості про отримання протягом 8 місяців 2018 року доходів від підприємницької діяльності у розмірі 15840 грн. Лише за менше ніж 6 місяців 208 року Відповідач на власні потреби витратив: на поповнення мобільного - 1298,00 грн., на придбання квитків у кіно - 550,00 грн., сплату штрафу за порушення ПДД - 258,00 грн., оплата комунальних послуг - 5673,45 грн., на повернення боргу - 4020 грн., тобто не менше 11799,45 грн. Тому з урахуванням потреб малолітньої дитини і можливостей відповідача, позивач вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 6500 грн. та на її утримання 1000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засіданні з'явився. Проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі та пояснила, що за домовленістю з позивачем відповідач у добровільному порядку у період з 27.02.2018, після припинення спільного проживання сторін відповідач регулярно щомісяця перераховує на користь позивача 3000 грн. Крім того відповідач бере участь у покритті додаткових витрат на дитину, пов'язаних із станом здоров'я, про що свідчить перерахунок коштів у березні 2018 року у розмірі 7 587,94 грн., у квітні 5472,12 грн., у травні 4522, 62 грн. Крім того відповідач купує іграшки для дитини. Відповідач не має можливості сплачувати на утримання позивача, оскільки його дохід за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року складає 15 840 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справа вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 13.04.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №339 від 13.04.2013 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.07.2016 серії [NUMBER]. актовий запис № 2420 від 1207.2016. В лютому 2018 року відповідач пішов із сім'ї та став проживати окремо, спільне господарство з цього часу не ведеться. Дитина. [PERSON] проживає разом з матір'ю що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 15.06.2018 та актом чергових по під'їзду від 15.06.2018. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем, не надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6500 грн. на утримання неповнолітньої дитини, та інші істотні обставини, які б підтверджувались письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, і тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього сина, враховуючи вік дитини та стан її здоров'я, матеріальне становище сторін, той факт, що дохід відповідача за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року складає 15 840 грн, той факт, що відповідач працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21. 06. 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд враховує той факт, що позивач знаходиться у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст.84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що відповідач має роботу та отримує дохід, на думку суду він може надавати матеріальну допомогу дружині, яка до трьох років перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому на утримання дружини суд стягує з відповідача 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом (журналом) судового засідання. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Що стосується зауважень позивача, що дитина має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, а відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування, то суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що, відповідно до вимог ст. 185 СК України, вона має право звернутись до суду з позовом про стягнення з батька дитини додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд, відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Суд, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial