Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту володіння земельною ділянкою, площею 0,0131 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] та встановлення факту відповідності лінійних промірів поворотних точок зовнішніх мір вказаної земельної ділянки, що відображені на кадастровому плані технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розроблена Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». В обґрунтування заявленої вимоги [PERSON] зазначала, що фактично володіє вказаною земельною ділянкою на підставі державного акту серія [NUMBER] від 14.01.2004 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №ТІ-3244-18 від 14.01.2004 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., зареєстрованого за № 2-4972 від 13.11.2003 року, однак на теперішній час склалася ситуація, за якої конфігурація земельної ділянки та її межі, вказані у Державному акті на право власності на землю не збігаються з фактичною конфігурацією та розміром земельної ділянки, вказаним у технічній документації, через що заявник на теперішній час не може належним чином зареєструвати своє право власності на зазначену земельну ділянку. З даних обставин, вважаючи що вказана розбіжність пояснюється підвищенням точності вимірювальних пристроїв, з метою відновлення свого порушеного права,заявник вимушена звернутися з вказаною заявою до суду, яку просить задовольнити. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтвердила, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, надав заяву про розгляд вказаного питання за його відсутності, згідно вимог чинного законодавства. Дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку про достатність відомостей про фактичні обставини справи та можливість її розгляду за відсутності сторін із задоволенням заявлених вимог, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, п ницьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що на підставі державного акту серія [NUMBER] від 14.01.2004 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №ТІ-3244-18 від 14.01.2004 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., зареєстрованого за № 2-4972 від 13.11.2003 року, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0131 га за адресою: [ADDRESS]. Вказану земльну ділянку було передано для індивідуального дачного будівництва, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю, розташована за адресою: [ADDRESS]. Проте, на підставі рішення Одеської міської ради № 4858-IV від 09.11.2005 року, № 2508-VI від 21.12.2012 року, адреса зазначена в державному акті на право приватної власності на землю була змінена, що підтверджується довідкою з Адресного реєстру м. Одеси від 06.06.2013 року № 349526/2, де зазначено, що дана земельна ділянка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, земельна ділянка розташована на території Київського району. З метою внесення даних по земельній ділянці до Державного земельного кадастру, заявник звернулася із відповідною заявою до Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», яким було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), із зазначенням вірних лінійних промірів між поворотними точками зовнішніх меж земельної ділянки. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеного Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» була визначена площа земельної ділянки, 0,0131 га. Під час проведення геодезичних вишукувань виявилось, що фактичні розміри земельної ділянки не відповідають розмірам, зазначеним у державному акті. За результатами проведених геодезичних вишукувань працівниками Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» складено акти погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками/землекористувачами/ та акт приймання - передачі межових знаків на зберігання з додатком до нього (кадастровий план земельної ділянки), в якому зазначені координати земельної ділянки та її межі. Однак листом № 31-1505-0.11-3630/2-14 від 27 липня 2014 року управлінням Держземагенства у м. Одесі Одеської області заявнику було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із невідповідністю поданих документів вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: лінійні проміри поворотних точок зовнішніх меж земельної ділянки, що відображені на кадастровому плані технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відповідають лінійним промірам, зазначеним на плані зовнішніх меж державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.01.2004 року. Виникнення вищевикладених розбіжностей обумовлено тим, що станом на теперішній час з розвитком технологій, зйомка меж земельних ділянок виконується електронними приладами, які мають більшу точність, ніж у 2003 році при виготовленні державних актів на право приватної власності на землю. За результатами проведених геодезичних вишукувань працівниками Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», конфігурація і лінійні проміри поворотних точок зовнішніх меж земельної ділянки, площею 0,0131 га мають наступні лінійні міри: з точки 1до точки 2 - 15,43м; з точки 2 до точки 3 - 8,13м; з точки 3 до точки 4 - 0,6м; з точки 4 до точки 5 -12,32м; з точки 5 до точки 6 - 0,2м; з точки 6 до точки 7 - 1,67м; з точки 7 до точки 1 - 8,73м. Статтями 125-126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування" та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно з ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із зайвою. Відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, зважаючи що державний акт серії [NUMBER] від 14.01.2004 року на право власності на земельну ділянку є чинним та зареєстрованим у встановленому законом порядку, неможливість оформити окремі правовстановлюючі документи на земельну ділянку не відповідає чинному законодавству, порушує права та інтереси заявника і обмежує його право власника земельної ділянки на її відчуження. Окрім того, зміна чинного законодавства не скасовує його право власності на земельну ділянку. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення вказаного факту необхідно мені для отримання державного акта на право власності на цю земельну ділянку нового зразка та присвоєння зазначеній ділянці кадастрового номеру. З огляду на вищевикладені обставини у їх сукупності, а також що відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, враховуючи, що виявлений факт існування розбіжностей у вимірах розміру та конфігурації вказаної земельної ділянки перешкоджає заявнику у реалізації прав власності щодо вказаної земельної ділянки, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених вимог та встановлення відповідного факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved