Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

16.05.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №575/3-005 від 14.02.2008 у розмірі 177\~134,95 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем 14.02.2008 було укладено кредитний договір №575/3-005, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50\~000,00 грн. зі сплатою 16,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13.02.2011, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісійну виногороду в сумі, строки і в порядку, встановлені договором. 14 червня 2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», на виконання вимог ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства, було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Позивач виконав своє зобовязання за договором, надав відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.02.2016 становить 177\~134,95 грн. і складається з такого: - 41666 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; - 50241 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 22155 грн. 09 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 18896 грн. 4 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - 16083 грн. 33 коп. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 13717 грн. 71 коп. розмір інфляційних витрат за відсотками. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення . Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України" на офіційній строінці Марківського районного суду Луганської області, оскільки відповідач проживає на території куди не здійснюється доставка поштової кореспонденці. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 27.07.2016 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановлено наступні обставини та відповідно до них визначено правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки.(а.с.21-23). 14 червня 2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», на виконання вимог ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства, було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником прав та обовязків Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 року змінено найменування позивача зАкціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с.23). 14.02.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №575/3-005 (а.с.6-15), за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50\~000,00 грн. зі сплатою 16,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13.02.2011, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісійну виногороду в сумі, строки і в порядку, встановлені договором. (п.1.1.1) Відповідно до п.1.2 Договору, кредит надається позичальнику на поточні потреби. Пунктами 2.3,2.4 кредитного договору було погоджено нарахування та сплату процентів за користування кредитом, а п.2.5 та 2.6 нарахування та сплату пені. Крім цього п.4.1,4.2,4.3 кредитного договору погоджено відповідальність за прострочення строків погашення кредиту. Сторони погодили та підписали графік погашення кредиту (а.с.16) Додатковою угодою №1 від 20.06.2008 сторони погодили тарифи по наданню кредиту (а.с.17) Згідно заяви на видачу готівки від 14.02.2008 №43-001 та меморіального ордера №43-005 від 14.02.2008 [PERSON] отримала 50 000 тисяч гривень (а.с.5) Таким чином між сторонами склалися правовідносини у сфері кркдитування, що регулюються нормами ЦК України. Виріуючи спір по суті суд використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно дост. ст.526,527,530 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно дост. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно дост. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбаченост. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідност. 625 Цивільного кодексу Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено вст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов,язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно заяви на видачу готівки від 14.02.2008 №43-001 та меморіального ордера №43-005 від 14.02.2008 [PERSON] отримала 50 000 тисяч гривень (а.с.5) Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом(а.с.18-19) Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а\~ також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 26.02.2014 виникла забргованість в сумі 177\~134,95 грн. і складається з такого: - 41666 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; - 50241 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 22155 грн. 09 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 18896 грн. 40 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - 16083 грн. 33 коп. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 13717 грн. 71 коп. розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок\~ у\~ сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.\~ Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 121\~709,52 гривень а саме: - 41666 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; - 50241 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16083 грн. 33 коп. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 13717 грн. 71 коп. розмір інфляційних витрат за відсотками. Щодо вимог про стягнення\~ та штрафних санкцій\~ за вказаним договором. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно\~ цього Розпорядження м. Луганськ, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Луганськ. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані\~ у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. \~ \~ \~ \~Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Із розрахунку заборгованості відповідача перед Банком станом на 26.02.2016 вбачається, що пеня була нарахована після 14 квітня 2014 року, а саме починаючи з 26.02.2015. Таким чином, вимоги про стягнення пені в сумі 41\~051,49 грн. задоволенню не підлягають. Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачам складає 121\~709,52 грн. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення від 20.04.2016 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2\~657,02 грн., а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1\~825,64 гривні (121\~709,52 : 177134,95 х 100 = 68,71% х 2657,02 :100 грн = 1825,64 грн) На підставі викладеного та

Outcome: partial