Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

До Овруцького районного суду Житомирської області із вищевказаним позовом звернувся представник позивача [PERSON] компанія «Лігал Вей» [PERSON] В позовній заяві представник позивача просив суд стягнути із відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 74655,82 гривень, сплачене ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», внаслідок вчинення відповідачем 21 вересня 2014 року дорожньо - транспортної пригоди, та суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 1378 грн. До суду звертається з позовом , так як відповідач не бажає вирішення спору у добровільному порядку. В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але надано лист про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач та його представник заявлений позов не визнають та просять в його задоволенні відмовити за безпідставністю вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши надані документи і матеріали, з"ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 245002/4098/0002/036, згідно якого ПрАТ «СК «УНІКА» взяло на себе зобов»язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 4). Вказаний транспортний засіб належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 773833, копія якого додана до матеріалів справи (а.с. 9-10). 21.09.2014 року о 16 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER] н/причіп трайлер державний номерний знак [NUMBER] , по проспекту Палладіна вул. Стеценко у м.Києві, в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом автомобілем «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], водій [PERSON], яке призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів, порушено п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «УНІКА» транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника та страхового акта. 22 вересня 2014 року страхувальник [PERSON] звернувся до страховика із заявою № 152490 про подію, що має ознаки страхового випадку, в якій просив виплатити страхове відшкодування. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до норм чинного законодавства була визнана страховим випадком, про що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 09.10.2014 року та від 05.01.2015 року було складено страховий акт № 00152490 (а.с.37-38). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування №00152490 від 08.10.2014 року та від 17.12.2014 року, Страховиком (ПрАТ «СК «УНІКА» ) було розраховано страхове відшкодування, котре підлягає до виплати Страхувальнику ([PERSON]) та складає 123655,82 грн. Таким чином [PERSON], як власнику транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 123655,82 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою (ст. 1188 Цивільного кодексу України). Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року по справі №759/16071/14-п (набрала законної сили 11.11.2014), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.15). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, встановленою, та такою, що не підлягає доказуванню в цій справі. Таким чином, суд вважає винуватість відповідача у дорожньо - транспортній пригоді, яка сталася 21 вересня 2014 року, внаслідок порушення ним п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в результаті якої транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав механічні ушкодження. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» на виконання договору страхування, відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 123655,82 грн., шляхом зняття суми з авансового рахунку ТОВ «Автосоюз», що підтверджується страховими актами №00152490 від 09.10.2014 року та №00152490 від 05.01.2015 року (доплата), Наказами №00152490 від 09.10.2014 року та №00152490 від 05.01.2015 року (доплата) (а.с. 37-41) та копією платіжного доручення №017207 від 15.05.2014 року, №003252 від 03.07.2014 року, №000123 від 06.01.2015 року (а.с.42-44). Таким чином матеріалами справи підтверджується розмір страхового відшкодування в сумі 123655,82 грн., яке позивач сплатив згідно страхового договору за відновлення транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], який отримав механічні пошкодження від дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 21 вересня 2014 року з вини відповідача [PERSON]. Автомобіль марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], на момент ДТП був зареєстрований в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно до полюсу № АІ 3253708 (а.с.45). Відповідно до ліміту ПрАТ «ЄСС» сплатило на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 49000.00 грн. з урахуванням франшизи, отже сума залишку боргу становить 74655.82 грн.(123655.82 49000=74655.82 грн). 16 січня 2016 року позивачем було надіслано відповідачеві претензію (а.с.46) з вимогою відшкодувати шкоду у розмірі 74655,82 гривень, як різницю між сумою завданих ним збитків і сумою виплаченого його страховиком розміру страхового відшкодування. Однак, як вказує позивач, відповідачем дана вимога була проігнорована, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального права: До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки . У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України постанова суду відносно відповідача у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є приюдиційною, тобто обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи. Судом встановлено факт виплати позивачем страхового відшкодування на користь потерпілого внаслідок вчиненого відповідачем ДТП . Разом з тим, право зворотної вимоги, обране позивачем, а саме регрес, до даних правовідносин застосовувати не можна, оскільки в даному випадку має місце суброгація. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Тобто, одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Таким чином, наявними є підстави для стягнення з відповідача завданої ним матеріальної шкоди в порядку суброгації. Враховуючи те, що дорожньо - транспортна пригода сталася з вини відповідача, то у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з моменту сплати страхового відшкодування за відновлювальний ремонт транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», державний номерний знак [NUMBER], виникло право звернення до суду з позовом до відповідача, щодо стягнення сплаченого розміру страхових відшкодувань,а не до власника автомобіля , як зазначають у своїх поясненнях відповідач та його представник. Що, стосується заперечень відповідача в частині визначення розміру збитків та стосовно того , що з ним позивач не врегулював вказаний спір у добровільному порядку , то до них суд відноситься критично. Тому,що відповідач не вчинив ніяких дій щодо визначення вартості спричинених збитків, тобто не заявив клопотання суду про призначення відповідної експертизи на предмет визначення завданих збитків, не надав суду доказів про його намагання вирішити спір добровільно. А, навпаки, його пояснення спростовується наданими доказами представника позивача, що свідчить про намагання позивача врегулювати спір в добровільному порядку ( лист претензія (а.с.46) та лист про встановлення місця реєстрації відповідача (а.с.47). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved