Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує\~навчання мотивуючи позовні вимоги тим, що вона народилася 29.05.2000 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2011 року шлюб між її батьками був розірваний. На даний час вона є повнолітньою та навчається в Чернівецькому національному університеті імені [PERSON], на факультеті іноземних мов на денній формі навчання, платній основі, у звязку з чим не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має та має можливість сплачувати аліменти для забезпечення її належного навчання в розмірі 2000,00 грн. до досягнення нею 23 років, на період навчання. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 23.08.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 279 ч. 2 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відзив на позов від відповідача\~ до суду не поступив, клопотань відповідачем про розгляд справи за участі сторін не поступало в суд. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~;an=1767">ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] народилася 29.05.2000 року, її батьками в свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.03.2011 року шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.12). Позивач проживає за адресою [INFO] разом з матірю [PERSON] (а.с.7). На даний час позивач є повнолітньою особою та навчається в Чернівецькому національному університеті імені [PERSON], на факультеті іноземних мов на денній формі навчання, платній основі, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с.5), що також підтверджується договором №13/2970 від 22.08.2017 року (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, то суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання батьком, те що відповідач матеріально забезпечений. За вказаних умов суд вважає, що вимога позивача про стягнення коштів з відповідача є правомірною, так як сторони проживають окремо і позивач потребує значних витрат, а відповідач не надає допомогу на утримання доньки, тому слід стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі \~2000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі\~всебічно з'ясованих\~обставин,\~на які\~посилається позивач,\~як учасник\~справи,\~як на\~підставу заявлених\~вимог підтверджених\~доказами,\~перевіреними в\~судовому засіданні,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~а також\~достатність,\~взаємозв'язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин, виходячи з того, що відповідач повинен забезпечити позивачу - рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141\~СК України) суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved