Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 220149,01 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000 грн. При цьому посилався на те, що 09 лютого 2015 року о 17 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем „Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на перехресті вул. Березняківська - вул. Серафимовича, повертаючи ліворуч не дав дорогу автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження автомобілю „Мітсубісі" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2015 р. по справі № 755/4178/15-ц, [PERSON] визнаний винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. Внаслідок ДТП значних ушкоджень отримав автомобіль позивача „Мітсубісі д.н.з. [NUMBER]. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивача, він просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 218431,71 грн, визначену звітом, 1717,30 грн., витрачених на лікування позивача, а всього стягнути 220149,01 грн. Крім того, просив стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Ухвалою суду в судовому засіданні було задоволено клопотання позивача та залучено до справи в якості третьої особи СК «УАСК-Аска». В подальшому позивач змінив позовні вимоги в сторону їх зменшення, в зв'язку з частковою виплатою страхового відшкодування третьою особою в розмірі 49242,55 грн. та просив стягнути з відповідача суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 170906,46 грн. та 20000 грн. моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року о 17 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем „Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на перехресті вул. Березняківська - вул. Серафимовича, повертаючи ліворуч не дав дорогу автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження автомобілю „Мітсубісі" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2015 р. по справі № 755/4178/15-ц, [PERSON] визнаний винним у скоєнні вказаної дорожньо- транспортної пригоди. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок ДТП значних ушкоджень отримав автомобіль Позивача „Мітсубісі д.н.з. [NUMBER]. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу № 01/03/15 від 02.03.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 218431,71 грн., а матеріальний збиток, заподіяний автомобілю позивача, внаслідок пошкодження його автомобіля становить 17316,40 грн. В судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «УАСК - АСКА» згідно полісу АІ №0365264 термін дії якого до 29.04.2015 року. Пунктом 4 Полісу встановлено, що розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, та страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 49242,55 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз?яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності до втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Як вбачається із звіту про оцінку пошкоджень транспортного засобу позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 218431,71 грн, що перевищувало ринкову вартість автомобіля, в зв'язку з чим сума матеріального збитку, згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 02.03.2015 року становлила 137116,40 грн. за мінусом страхової виплати 49242,55 грн. = 123873,85 грн. що і підлягають стягненню з відповідача. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми матеріального збитку виходячи з вартості відновлювального ремонту є хибними. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Виходячи з аналізу даної норми, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 1717,30 грн., витрачених на лікування, є неправомірними та не являються матеріальним збитком в розумінні вказаної норми, тому задоволенню не підлягають. Що стосується моральної шкоди, то в судовому засіданні встановлено, що позивач внаслідок значного пошкодження його автомобіля зазнав переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють порушене право позивача та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану Позивачу. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали позивача у постійній нервовій. та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї. Крім того, на тривалий час після ДТП Позивачеві та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, Позивачеві довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з родичами. Позивач протягом тривалого часу переживав сильні душевні хвилювання, які призвели до розладу нормального життєвого ритму. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, гри настанні інших негативних наслідків. Виходячи з вказаного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судовому зсіданні позивач заявив клопотання про зменшення суми позову та повернення в зв'язку з цим надмірно сплаченої суми судового збору, що суд вважає за можливе задовольнити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 22,23, 1167, 1187,1188,1194 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. та

Outcome: partial