Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони мають різні погляди на життя і ставлення до сімейних цінностей, в результаті чого між позивачем та відповідачем стали виникати непорозуміння, сварки. З травня 2018 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб зберегти неможливо, так як це суперечить інтересам один одного. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як позивач та відповідача мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що 18 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ № 088633 від 18.07.2015 року, актовий запис № 274. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 201074 від 27.01.2017 року. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму про вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, та інтересам дитини. Сторони припинили шлюбні відносини через різні типи характерів. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як позивач та відповідача мають спільну дитину. Наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не досягнуто. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем [PERSON] сплачено при поданні позову до суду 768,40 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією № 0.0.1290701805.1 від 11.03.2019 року, відповідачем до початку розгляду справи по суті позов визнано повністю, а тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. За наведених вище обставин, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved