Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

30.05.2014 р. [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що відповідач є його батьком, сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до часу закінчення навчання і до досягнення позивачем двадцяти трьох років.. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання останнього у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 30.05.2014 та до часу закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, до 30.05.2019. 20.06.2014 р. до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 14.07.2014 року заява відповідача про перегляд заочного рішення була задоволена, заочне рішення від 12.06.2014 року - скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. До суду від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Від відповідача надана письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 17.06.1996, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Павлограда Дніпропетровської області та зроблено відповідний актовий запис за № 432 /а.с. 6/, та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 13.07.2012, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. /а.с.4/ Згідно із довідкою № 560 від 02.12.2013 виданої Тернівський професійним гірничим Ліцеєм [PERSON] навчається в Тернівському професійному гірничному ліцеї на денному відділенні з 01.09.2011 за фахом "Електрослюсар підземний. Машиніст підземних установок по теперішній час. Термін закінчення навчання 20.02.2015 р. (а.с.5). Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Законодавець зобов'язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із документів, наданих відповідачем, він працює у восьмому воєнізованому гірничорятувальному загоні на посаді респіраторщика 5 розряду. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання останнього сплачує 1/6 частини всіх заробітків згідно виконавчого листа, виданного Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 15.10.2004 р. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання останнього у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 30.05.2014 та до часу закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Так само, оскільки Главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено обов'язкового мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та згідно із ч. 1 ст. 199 СК України основною умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання останньої, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у цій частині позову слід також відмовити. Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять гривень 40 копійок).

Outcome: partial