Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої злочином, та просив суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3850 грн., та 1000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Октябрським районним судом м. Полтави здійснювався розгляд кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України. Так вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2019 року [PERSON] визнано винуватим, вирок набрав законної сили . Ухвалою суду від 21 листопада 2020 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши письмові матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2019 року [PERSON] , засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся. Вищевказаним вироком від 23.08.2019 року встановлено, що 01 квітня 2019 року приблизно о 19 годині [PERSON] проходячи повз будинок по [ADDRESS] , повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом пошкодження велосипедного замка, таємно викрав належний [PERSON] велосипед «Winner Pulse» вартістю 3850 грн., чим спричинив потерпілому матеріального збитку. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що, згідно вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 23.08.2019 року провина [PERSON] встановлена. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, оскільки передбачені п.п. 8,9 ч.2ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідальність, передбачена ч. 1ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв`язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. У ч.1ст.1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Таким чином вимоги позивача щодо відшкодування на його користь завданої майнової шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральних страждань. Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 1000 грн. з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved