Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У червні 2017 року Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.04.2012 року на підставі Анкети-заяви [PERSON], між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 6 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 6 569,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46 601,92 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 000,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 808,56 грн., а всього у сумі 59 479,73 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20.07.2017 у справі відкрито провадження за участю сторін. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у спрощеному позовному провадженні на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06.04.2012 року на підставі Анкети-заяви [PERSON], між позивачем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 5-30). Так, згідно умов Договору та на підставі заяви відповідача, позивач видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних від суми залишку за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов'язувалась погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов'язань та правил, відповідач кредит не повертала у повному обсязі. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 15.06.2017 року має заборгованість за кредитом - 6569,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46 601,92 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 000,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконала зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушила свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з неї кредитні кошти, проценти, пеню та комісією у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором № б/н від 06.04.2012 року станом на 15.06.2017 року відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 6 569,25 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46601,92 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 000,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 808,56 грн., а всього у сумі 59 479,73 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved