Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 7200,00 грн, пені в розмірі 1067,00 та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. На обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що 15 вересня 2019 року уклала усний договір купівлі-продажу холодильника «Снайги» вартістю 7600,00 грн. в магазині по [ADDRESS] . Згідно товарного чеку №106 від 15.09.2019 року позивачем був оплачений аванс за вказаний товар в сумі 7 200,00 грн. В свою чергу, відповідач зобов`язалась доставити на адресу позивача придбаний товар. Однак, у визначені строки товар не був доставлений, сплачена сума авансу також не повернута. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явилась, про причину своєї неявки суд не повідомила, клопотань, про розгляд справи у її відсутності не надавала. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши всі докази, які мають важливе юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 15 вересня 2019 року [PERSON] придбала у ФОП [PERSON] холодильник «Снайги» вартістю 7600,00 грн. та сплатила аванс за вказаний товар в сумі 7 200,00 грн, про що свідчить копія товарного чеку №106 від 15.09.2019 року. (а.с.10) За умовами договору, відповідач зобов`язалась надати позивачу товар, однак у визначені договором строки товар не наданий та сплачений аванс не повернутий. Як вбачається із змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положен ьстатті 530цього Кодексу (ст. 663 ЦК України). Згідно положень ст. 530 ЦК України, якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1.ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати даний товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. За приписами ч. 2ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи вищевикладені норми закону та ті обставини, що відмова відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором є істотним порушенням даного договору, суд вважає, що вимоги позивача про повернення сплачених позивачем коштів в розмірі 7200,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення пені за невиконання умов договору за період з 15 вересня 2019 року по 01.03.2020 року, виходячи з наступного. Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів", вказаний Закон регулює між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів: робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав. Таким чином, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини з особою (фізичною або юридичною), яка здійснює підприємницьку діяльність з продажу, надання послуг незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 5ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що період прострочення зобов`язання складає 168 днів (15 вересня 2019 року по 01.03.2020 року). з 15.09.2019 по 24.10.2019 - 16,5 % від вартості товару становить 280 грн; з 25.10.2019 по 12.12.2019 - 15,5 % становить 343,00 грн; з 13.12.2019 по 31.01.2020 - 13,5 % становить 294,00 грн; з 31.01.2020 по 01.03.2020 - 11,0 % - становить 150,00 грн. Таким чином, розмір пені складає 1067,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50 000 грн, суд вважає, що такі підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 та ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди на її користь у сумі 50 000 грн посилається на те, що вона є людиною похилого віку, пенсіонером, внаслідок неправомірних дій ФОП [PERSON] , яка шляхом обману заволоділа коштами позивача та не виконала умови договору, остання перенесла психологічний стрес, що негативно вплинуло на її загальне самопочуття та стан здоров`я. Заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ФОП [PERSON] є очевидним. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає належним до стягнення з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 15 000 грн. За викладених обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial