Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яка залишилася після померлої [INFO] його матері [PERSON] і знаходиться на в [ADDRESS], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він прийняв спадщину після смерті матері, але не може оформити свої спадкові права у нотаріуса, оскільки втрачені оригінали правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку. Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач та його представник заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити; відповідач, її представник та третя особа проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Судом, на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5), яка на підставі свідоцтва про право власності на землю [NUMBER] разом з [PERSON] на праві спільної сумісної власності мала земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1443 га. (а.с.14-15). За життя [PERSON] 03.06.1994 року склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Дорошенко Н.В. від 03.08.2016 року № 111/01-16, 24.09.2016 року за заявою позивача була заведена спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON]; окрім того, інший спадкоємець - [PERSON] надала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 8, 9,36). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно зі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у виді права на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], оскільки відсутні оригінали відповідних правовстановлюючих документів. (а.с.12). Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч 2. ст.81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, які набрали законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не має можливості зареєструвати право власності на дану земельну ділянку за собою, оскільки втрачене свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 24.06.2014 року видане на ім»я [PERSON] та [PERSON] Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» №14 від 15-21.07.2016 року позивачем було повідомлено про втрату свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 24.06.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2014 року з проханням вважати втрачені документи недійсними (а.с.16). Вищевикладене підтверджує право спільної сумісної власності позивача в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0.1443 га, розташовану в [ADDRESS], з кадастровими номером [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тому за позивачем необхідно визнати право спільної сумісної власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, яку він успадкував після смерті [PERSON] оскільки, виходячи з вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved