Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[INFO] в м. Полтава помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами по 2,49 га, які розташовані на території Диканської селищної ради Полтавської області та будинковолодіння, яке складається з житлового будинку позначеного літ. "А-1", літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. "В", "Д", "Е", "Ж", погреба вхідного літ. "Г, г", вбиральні літ. "З", огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт огорожі № 3 загальною вартістю 100 520 грн. 00 коп., що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач за первинним позовом [PERSON] звернулася з позовом до суду та просила встановити факт проживання однією сім'єю з покійним [PERSON] та усунути від спадкування його дітей відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON], мотивуючи тим, що з грудня 2002 року вона та померлий [PERSON] почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з усіма ознаками притаманними подружжю. Проживали вони в квартирі, яка знаходиться в [ADDRESS], яка належить їй, де вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались одне про одного, поліпшували умови свого проживання та побуту. За час спільного проживання, а саме у теплий період часу вони приїздили до будинковолодіння, яке належить померлому і знаходиться в с. Василівка Диканського району, де вели спільно домашнє господарство. Починаючи з 2009 року [PERSON] важко хворів, він перебував на амбулаторному лікуванні, а у 2011-2012 роках на стаціонарному лікуванні, у зв'язку із захворюванням легенів, крім того страждав ішемічною хворобою серця. В 31 липня 2012 року [PERSON] був поставлений на облік в Полтавський обласний онкодиспансер. Тому він потребував посиленого догляду та опіки, у зв'язку з чим позивачка за первинним позовом [PERSON] у 2012 році звільнилась з роботи, щоб мати змогу здійснювати догляд за хворим. Інші спадкоємці, а саме діти покійного [PERSON] та [PERSON] здоров'ям батька не цікавились, не надавали жодної матеріальної чи моральної підтримки. Відповідачі по первинному позову та позивачі по зустрічному позову - діти покійного [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], також звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, бо при оформленні спадкових прав на спадкові земельні ділянки та будинковолодіння, що розташовані в с. Василівка Диканського району, які залишилися після смерті їхнього батька [PERSON] ними було виявлено втрату оригіналів правовстановлюючих документів на все спадкове майно, що перешкоджає їм, як спадкоємцям 1-ї черги за законом розпоряджатися цим майном на власний розсуд. Вважають, що документи на вказане спадкове майно забрала позивач [PERSON] і через суд намагається заволодіти поправу належним їм спадковим майном. Тому, позивачі за зустрічним позовом просять суд визнати за кожним з них право власності по 1/2 частини спадкового майна у вигляді земельних ділянок та будинковолодіння. 22 жовтня 2013 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави вказані позовні вимоги позивачів були об'єднані в одне провадження та вказана цивільна справа за підсудністю була направлена до Диканського районного суду. Ухвалою Диканського районного суду від 10.12.2013 року вказана справа була призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У відкритому судовому засіданні позивач по первинному позову [PERSON] та її представник уточнили свої позовні вимоги, а саме просили встановити факт проживання однією сім'ю, усунути від спадкування дітей покійного [PERSON], відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON] та одержати право спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Разом з тим, вони просили відмовити в задоволенні позову позивачів зустрічному позову [PERSON] та [PERSON], так як вважають, що діти покійного [PERSON] не приймали участі в догляді за їх хворим батьком, не надавали йому матеріальної допомоги, а тому не мають права спадкувати його майно. Також, вони просили відшкодувати понесені позивачем по первинному позову судові витрати по справі. Представники позивачів по зустрічному позову в відкритому судовому засіданні підтримали позовні вимоги вказаних осіб з підстав викладених в їхніх позовних заявах. Також, представники відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову, [PERSON] та [PERSON], заперечували проти уточнених позовних вимог позивачки по первинному позову [PERSON] мотивуючи це тим, що спадщина повинна належати - дітям покійного [PERSON] - позивачам по зустрічному позову [PERSON], [PERSON] так як вони є належними спадкоємцями після свого батька, прийняли спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори у встановлений законом термін. За життя відповідно до чинного законодавства [PERSON] не позбавив їх права на спадкування, що підтверджується зібраними по справі доказами. Всі дії позивачки по первинному позову та відповідачки по зустрічному позову [PERSON] були направленні на привласнення чужого майна, яке належить спадкоємцям першої черги, якими є діти покійного [PERSON] Нетривале надання догляду тяжко хворому [PERSON] позивачем по первинному позову [PERSON] та його поховання не є підставою для прийняття нею спадщини разом з спадкоємцями першої черги, а тому просили в позові відмовити за безпідставністю та стягти з позивачки по первинному позову понесені їх довірителями судові витрати. Представник відповідача - Диканської селищнї ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду надіслав лист про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Представник третьої особи - Диканської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а до суду надіслав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести в його відсутність. Третя особа по справі - [PERSON] в судове засідання також не з'явився, а до суду надіслав письмову заяву про відсутність заперечень проти задоволення зустрічного позову та заперечував проти первинного позову. Просив розгляд справи провести у його відсутність. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки по первинному позову [PERSON], її представника, представників відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON], свідків та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову, [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог позивачки по первинному позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як було встановлено в судовому засіданні, після смерті [INFO] [PERSON] залишилося спадкове майно, розташоване на території на Диканської селищної ради Полтавської області, яке складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: одна площею 2,49 га. вартістю 65 720 грн. 22 коп. посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ № 102739, виданого 14.03.2008 року Диканською РДА зареєстрованого за № 010854500062, інша площею також 2,49 га, вартістю 65 720 грн. 22 коп. посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 026422, виданого 30.07.2003 року Диканською селищною радою Полтавської області, зареєстрованого за № 523. Вказані земельні ділянки розташовані території Диканської селищної ради. Крім цього після смерті [PERSON] залишилося інше нерухоме майно у виді будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ."А-1", літньої кухні літ." Б", сараїв літ. "В", "Д", "Е", "Ж",погреба вхідного "Г,г", вбиральні "З", огорожі № 1, хвіртки №2, воріт огорожі №3 та знаходиться по [ADDRESS]. Вказане майно покійним [PERSON] було успадковане після померлих батьків та використовувалося ним для власних потреб як підсобне господарство. Будь-яких покращень успадкованого ним майна проведено не було, що не заперечується допитаними в судовому засіданні свідками та сторонами по справі. Даний факт підтверджується ксерокопіями Державних актів на право приватної власності на землю серії ПЛ № 102739 виданого 14.03. 2008 року Диканською РДА, серії ІІ-ПЛ № 026422 виданого 30.07.2003 року Диканською РДА та ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, довідкою з Полтавського БТІ "Інвентаризатор", з якої вбачається, що власником будинку по [ADDRESS] є покійний [PERSON], що також підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину видане Диканською державною нотаріальною конторою від 01.10.1999 року за № 1001. У відповідності до положень ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід права та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а потім інші родичі покійного. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги які прийняли спадщину є діти спадкодавця. Підстави усунення від права на спадкування визначені положенням ст. 1224 ЦК України. З наявних в справі матеріалів вбачається, а саме свідоцтв про народження, що дітьми покійного [PERSON] є відповідачі по первинному та позивачі по зустрічному позову [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження. З огляду в суді матеріалів спадкової справи № 247/2 померлого [PERSON], розпочатої 17 грудня 2012 року, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися сторони по зазначеній справі, одною з яких є діти покійного [PERSON] - відповідачі по первинному позову та позивачі по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON], а іншою, позивачка [PERSON] Згідно листа державного нотаріуса Диканського районного округу Полтавської області № 01-16/242 від 04. 06. 2013 року, відповідачам по первинному позивачам та позивачам зустрічному позову відмовлено в видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та інші свідки, як з сторони позивача по первинному позову [PERSON] так і з сторони відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову дали показання щодо родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та нині померлим [PERSON], та вказали, що позивачі по зустрічному позову є дітьми покійного. За час життя покійного [PERSON] його діти підтримували з ним родинні стосунки та іноді надавали посильну допомогу. Покійний [PERSON] ніколи і нікому не говорив про те, що позбавить своїх дітей спадщини. Цей факт, також підтверджується наявними в справі документами , а саме свідоцтвами про народження позивачів по зустрічному позову [PERSON] та [PERSON], де їх батьком зазначений померлий [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі по зустрічному позову є дітьми покійного [PERSON], тобто спадкоємцями першої черги і мають право на успадкування по 1/2 частині спадкового майна. Оскільки, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: одна площею 2,49 га. вартістю 65 720 грн. 22 коп. посвідчена державним актом на право власності на землю серії ПЛ № 102739 виданого 14.03. 2008 року Диканською РДА зареєстрованого за № 010854500062, інша площею 2,49 га, вартістю 65 720 грн. 22 коп. посвідчена державним актом на право власності на землю серії ІІ-ПЛ № 026422 виданого 30.07.2003 року Диканською селищною радою Полтавської області, зареєстрованого за № 523 та будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ."А-1", літньої кухні літ." Б", сараїв літ. "В", "Д", "Е", "Ж", погреба вхідного "Г,г", вбиральні "З", огорожі № 1, хвіртки №2, воріт огорожі №3 та знаходиться по [ADDRESS] належали покійному [PERSON], тому відповідно до положень ст.ст. 392,1296,1299 ЦК України, за відповідачами за первинним позовом та позивачами за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності по 1/2 частині вказаного вище спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] з реєстрацією цього права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію цього майна. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог позивача за первинним позовом [PERSON] суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, а саме через недоведеність нею позовних вимог, в частині усунення відповідачів за первинним позовом та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] від їх права на спадкування майна померлого батька та проживання нею однією сім'єю з нині покійним [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи із змісту вказаної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні цих обставин (умисне ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві та перебування останнім у безпорадному стані) і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємці можуть бути усунуті від права спадкування за законом. Позивач по первинному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] стверджує, що відповідачі по первинному позову [PERSON] та [PERSON] умисно ухилялися від надання допомоги батьку, який був у безпорадному стані, так як йому не надавали необхідної допомоги та не провідували його, коли той знаходився на стаціонарному лікуванні. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так позивачем по справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкоємець потребував допомоги відповідачів, а останні мали можливість її надати, про те ухилялися від обов'язку щодо її надання. Однак, всупереч вказаних вимог закону позивачем [PERSON] та її представником не надано доказів ухилення відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову [PERSON] і [PERSON] від виконання обов'язків по утриманню свого батька та залишення останнього в безпорадному стані. В суді було встановлено, що нині покійний [PERSON] починаючи з весни 2012 року періодично став хворіти та потребував медичної допомоги з боку лікарів, що стверджується наявною в справі медичною документацією та поясненнями в судовому засіданні свідків, лікарів [PERSON] та [PERSON], які стверджували, що [PERSON] після постановки його на облік як онкологічного хворого, 31 липня 2012 року став отримував медичну допомогу за рахунок держави і до 25 жовтня 2012 року міг себе обслуговувати без сторонньої допомоги. Незважаючи на погіршення його здоров'я покійний [PERSON] продовжував працювати на посаді слюсаря по ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів Полтавського заводу "Електромотор" по 03.08.2012 року, що стверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Електромотор" та отримував заробітну плату. З пояснень свідка, [PERSON], яка працювала бухгалтером ФГ "Корід" та довідки вказаного фермерського господарства вбачається, що нині покійний [PERSON] у вересні 2012 року самостійно прибув адміністративного будинку вказаного фермерського господарства та отримав плату за два земельні паї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт , що [PERSON] вкінці вересня на початку жовтня 2012 року особисто приходив на роботу на Полтавський завод "Електромотор", приносив лікарняні листки та скаржився на стан свого здоров'я. Дані факти не заперечувала і позивачка по первинному позову [PERSON] Згідно наданих суду медичних довідок Полтавського обласного клінічного онкологічного диспансеру Полтавської обласної ради [PERSON] 31. 07. 2012 року був поставлений на облік з діагнозом: рак правої легені та не одноразово проходив відповідне лікування як в стаціонарі так і амбулаторно за місцем свого проживання. Після огляду його лікарем онкологом 25.10.2012 року було встановлено, що [PERSON] з вказаної дати потребував сторонньої допомоги, так як не міг самостійно себе обслуговувати через погіршення стану здоров'я, а [INFO] він помер. Інвалідом [PERSON] не визнавався. Тому, наявні в справі докази надані позивачем по первинному позову [PERSON] стосовно покійного [PERSON] не можуть підтверджувати його тяжкий стан та безпорадність як спадкодавця за життя. Позивачем [PERSON] та її представником не доведено факту безпорадного стану спадкодавця допустимими доказами і в порушення ч. 2 ст. 59 ЦПК України, яка передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що в даному випадку допустимими доказами вищевказаних фактів можуть бути довідки, висновки судових медичних експертиз, лікарняні листи та медичні картки відповідних медичних закладів, акти депутата та довідки, видані Диканською селищною радою на території якої був зареєстрований та проживав спадкодавець, покійний [PERSON] З довідок Публічного акціонерного товариства "Електромотор" та Фермерського господарства "Корід" Диканського району, пояснень свідків вбачається, що покійний [PERSON] в 2012 році працював як на виробництві так і за місцем своєї реєстрації в с. Василівка Диканського району та отримував заробітну плату, допомогу по лікарняним листам, а також отримував доходи за оренду земельних паїв. Тому, суд критично ставиться до тверджень позивача по первинному позову [PERSON], які зазначені нею у позовній заяві та в судовому засіданні про те, що померлий [PERSON] перебував лише на її утриманні, оскільки це твердження спростовується дослідженими матеріалами справи та показами свідків. Так, позивач по первинному позову [PERSON] посилається лише на власні пояснення та покази свідків про потребу в сторонньому догляді спадкодавця. Разом з тим вона не надала суду доказів в потребі такого догляду з боку відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], а також їхнього навмисного ухилення від надання такої допомоги хворому батькові. При цьому позивач по первинному позову не заперечувала того факту, що відповідач по первинному позову [PERSON] є студенткою Гадяцького училища культури і сама потребує матеріальної допомоги, бо вона має матір - [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи по зору, а відповідач по первинному позову [PERSON] має сім'ю та проживає з нею на території Російської Федерації. Представники відповідачів по первинному позову та позивачів по зустрічному позову, [PERSON], [PERSON], та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інші свідки як з боку позивача [PERSON] так і збоку відповідачів по первинному позову в суді підтвердили факт, що бачили як відповідачі по первинному позову та позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON] провідували батька та по мірі можливості допомагали йому. Сам покійний [PERSON] неодноразово відвідував своїх дітей і ніколи нікому не заявляв, що позбавить їх права на спадкування. Цього факту в суді не заперечувала і сама позивачка по первинному позову [PERSON] Тому доводи позивача по первинному позову [PERSON] та її представника стосовно надання лише позивачкою по первинному позову померлому [PERSON] матеріальної допомоги, є недоведеними та суперечать фактичним обставинам справи. Аналізуючи вище викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя знаходився в безпорадному стані, коли він не міг себе обслуговувати починаючи з 25 жовтня 2012 року до дня своєї смерті, тобто [INFO], а його діти відповідачі по первинному позову та позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], не ухилялися від надання йому допомоги коли той її потребував, бо про настання такого випадку їх особисто батько, [PERSON] та позивачка по первинному позову, [PERSON] не повідомляли, а вони про це дізналися лише після його смерті, а тому підстав для усунення їх від спадщини з метою заміни черговості одержання права на спадщину не вбачається. Оскільки, факт проживання однією сім'єю без шлюбу позивачки [PERSON] з нині покійним [PERSON] за наявності спадкоємців першої черги і відсутності підстав для їх усунення від спадщини не буде мати юридичного значення для отримання позивачкою по первинному позову [PERSON] спадщини як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON], то підстав для встановлення такого факту у судовому порядку не має. Той факт, що позивачка по первинному позову [PERSON] за власний кошт здійснила поховання [PERSON] не надає їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги навіть за доведеності факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років. Проте вона не позбавлена можливості ставити питання про відшкодування витрат на поховання відповідно до ст. 1232 ЦК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у будь - якій частині. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що стягненню підлягає сума судових витрат у вигляді судового збору, які понесені позивачами по зустрічному позову [PERSON], [PERSON] та становить в загальній сумі 2 319 грн. 60 коп. Під час прийняття рішення суд враховує положення постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування №7 від 30.05. 2008 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved