Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно останньої редакції якого просили суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , суму 202 586 гривень відшкодування матеріальних збитків та 200 000 гривень моральної шкоди та суму відшкодування витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим що, 14.10.2017 року о 03:00 годині, [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом Hyundai Santa Fe, державний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього виявлено 0.74 %о (проміле) алкоголю, рухаючись по вул. Ак.Корольова в м.Одесі біля будинку №120, в порушення п.2.3.б Правил дорожнього руху та п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин здійснив наїзд на припаркований автомобіль RENAULT MASTER, державний знак [NUMBER] , який належить позивачам на підставі приватної власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Не погоджуючись із позов, представник відповідача надав свій відзив, в якому зазначав, що жодного судового рішення, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, що мало місце 14.10.2017 року о 03:00 годині під час керування транспортним засобом Hyundai Santa Fe, державний знак [NUMBER] , не має, також зазначив, що позивачами не надано підтвердження на спричинення позивачам моральної шкоди, а також наданий позивачами звіт про оцінку майна є надто завищений та не відповідає законодавчим вимогам. У судовому засіданні представники сторін подали заяви про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини. Вина [PERSON] у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 130 КУпАП встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року та постановою від 25 січня 2018 року по справі №522/14161/17. Для оцінки нанесеного збитку автомобілю RENAULT MASTER, державний знак [NUMBER] , який належить позивачам, останні звернулися до ФОП [PERSON] для проведення автотоварознавчого дослідження, та отримав звіт № 30-10/17 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 15.11.2017 року. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу автомобілю RENAULT MASTER, державний знак [NUMBER] , який належить позивачам визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна від 24.11.2003 року №142/52092 та становить 301 086, 00 грн. Висновком судового експерта В.В. Хоменко № 20-6656 від 17.03.2021 року автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості, матеріального збитку та ринкової вартості нанесеного власнику КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] встановлено, що вартість відновлювального ремонту необхідного для відновлення КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 14.10.2017 року станом на дату оцінки 30.10.2017 року становить 405 113,54 гривень, а вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] станом на дату оцінки 30.10.2017 року становить 312 345 гривень. Висновком судового експерта В.В. Хоменко № 21-3778 від 29.09.2021 року додаткової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості в пошкодженому стані КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу марки Renault Master, р.н. [NUMBER] у пошкодженому стані на дату 14 жовтня 2017 року складає 86 886,00 гривень. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.10.2017 року о 03:00 годині, [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом Hyundai Santa Fe, державний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього виявлено 0.74 %о (проміле) алкоголю, рухаючись по вул. Ак.Корольова в м.Одесі біля будинку №120, в порушення п.2.3.б Правил дорожнього руху та п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин здійснив наїзд на припаркований автомобіль RENAULT MASTER, державний знак [NUMBER] який належить позивачам на підставі приватної власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 130 КУпАП встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року та постановою від 25 січня 2018 року по справі №522/14161/17. Слід зазначити, що хоча і постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУАП відповідача [PERSON] (справа №520/14161)17 не відбулася у зв`язку закриття її на підставі ст.38 КУАП, але причинно-наслідковим зв`язком є порушення п.2.3.б "Про Правила дорожнього руху; та п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин здійснив наїзд на припаркований автомобіль RENAULT MASTER, державний знак [NUMBER] який належить позивачам, що має своє відображення у постанові суду у справі №520/12862/17, де його визнано винним (штраф 10200 грн., та позбавлення керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; (частина 1 статті 1188 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до викладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути різницю між сумами, що зазначені у заявленому позивачами звіті № 30-10/17 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 15.11.2017 року та підтвердженому Висновком судового експерта В.В. Хоменко № 20-6656 від 17.03.2021 року автотоварознавчої експертизи, фактично перерахованими МТСБУ на користь позивачів грошовими коштами, а також Висновком судового експерта В.В. Хоменко № 21-3778 від 29.09.2021 року додаткової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості в пошкодженому стані КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] , що складає 115 700,00 гривень (302 586.00 - 100 000,00 - 86 886,00). Зі змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача(відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі п. 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наведені позивачами докази не свідчать про те, що в із пошкодженням належного їм транспортного засобу вони зазнали моральних страждань. Щодо відшкодування витрат понесених сторонами у зв`язку розглядом справи, то слід зазначити про наступне. При зверненні до суду у лютому 2018 року із позовною заявою з ціною позову - 502 586,00 гривень, з них матеріальної шкоди у розмірі 202 586,00 позивачі сплатили судовий збір у розмірі - 2 513,00 гривень. У подальшому позивачі зменшив суму відшкодування матеріальних збитків у розмірі до - 202 586,00 грн. Відтак, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору в більшому ніж ціна позову розмірі, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Оскільки суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у сумі 115 700,00 гривень, то підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачів судовий збір у розмірі 1 157,00 гривень. Судом встановлено, що за проведення додаткової автотоварознавчої експертизи № 21-3778 від 29.09.2021 року, відповідачем було сплачено 4 530,50 гривень. Оскільки сума матеріального відшкодування, завданого позивачам, зменшується на суму встановленої додатковою автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості в пошкодженому стані КТЗ Renault Master, р.н. [NUMBER] , а отже є обґрунтованими доводи відповідача та його представника в цій частині, то такі витрати лягають на позивачів. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням взаємозаліку всіх витрат, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачів сума у розмірі 112 326,50 гривень (115 700,00 + 1 157,00 - 4 530,00). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial