Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

15.03.2018р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.03.2011р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому просив стягнути з відповідача на користь Банка заборгованість, що станом на 31.01.2018р. становить 13373,17 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 319,73 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 8940,43 грн.; заборгованість за пенею - 3000,00 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 613,01 грн., судові витрати в сумі 1762грн. Сторони в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи за їх відстуності. Представник позивача на вимогах позову наполягає у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутністю. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 24.03.2011р., за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. В підписаній заяві про надання кредиту від 24.03.2011р. позичальник дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, являється кредитним договором (а.с.6). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2018р. утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню, в розмірі 10373,17 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 319,73 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 8940,43 грн.; штраф(фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) - 613,01 грн. Однак, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення пені, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів.

Outcome: partial