Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], які розірвали шлюб на підставі Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 1984 року. Даним Рішенням також було поділене їх спільне майно -житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. При цьому його мати зареєструвала свою частку в КП «БТІ» міста Слов'янська, а його батько за життя не здійснив реєстрації свого права власності в КП «БТІ» міста Слов'янська. Його батьку - [PERSON] на підставі вказаного рішення суду належало 12/25 часток житлового будинку, а матері 13/25 часток. [INFO] його батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 12/25 часток житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги були сини померлого він, його брат [PERSON] та їх сестра, донька померлого - [PERSON]. На протязі 6-ти місяців після смерті батька вони подали в нотаріальну контору Заяви про прийняття спадщини, при цьому його сестра [PERSON] подала нотаріусу Заяву про відмову від спадщини на його користь. Тобто йому стало належати 2/3 частки майна, а саме 24/75 житлового будинку, а [PERSON] 1/3 частка майна, а саме 12/75 часток житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 13/25 часток житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги, були діти померлого: він, його брат [PERSON] та їх сестра, донька померлої - [PERSON]. На протязі шести місяців після смерті матері вони усі подали в нотаріальну контору Заяви про прийняття спадщини. Кожному із них стало належати по 1/3 частці спадкового майна їх матері, а саме по 13/75 часток будинку [ADDRESS] Він та його сестра отримали Свідоцтва про право на спадщину після смерті їх матері, відповідно до яких вони стали власниками 13/75 частки спадкового будинку. Частка у спадщині його брата [PERSON] залишилася відкритою. [INFO] не оформивши своїх спадкових прав, помер його брат [PERSON]. У склад спадкового майна входить 25/75 часток житлового будинку [ADDRESS], в тому числі 12/75 часток які [PERSON] прийняв після смерті батька, та 13/75 часток будинку, які він прийняв після смерті матері. На протязі шести місяців після смерті брата він подав в нотаріальну контору Заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Постановою нотаріуса від 26 листопада 2014 року йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та брата [PERSON], із тих підстав, що ним не наданий правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім'я батька, який би був зареєстрований в КП «БТІ» міста Слов'янська, а також не наданий правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON] у зв'язку із прийняттям ним спадщини після смерті батька [PERSON] та смерті матері [PERSON]. Вважає, що в порядку спадкування йому належить 49/75 частки житлового будинку в [ADDRESS], в тому числі 24/75 після смерті батька, 25/75 частки після смерті брата. Відповідно до Довідки КП «БТІ» від 26 вересня 2014 року житловий будинок [ADDRESS] складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 45,4 кв.м. житловою 29,8 кв.м., кухні «Б», сараю «В», сараю «З», водопроводу «№1», огорожі «№2», «№3», «№4», замощення «№5». [INFO] його сестра [PERSON] померла, будь-які спадкоємці не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 49/75 часток житлового будинку [ADDRESS] Донецької області, який складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 45,4 кв.м., житловою 29,8 кв.м., кухні «Б», сараю «В», сараю «З», водопроводу «№1», огорожі «№2», «№3», «№4», замощення «№5». Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 14 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 41 ). Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 14 квітня 2015 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 40 ). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які розірвали шлюб на підставі Рішення Слов'янського міського народного суду Донецької області від 31 травня 1984 року ( а.с. 32, 17, 19). На підставі Рішення Слов»янського міського народного суду Донецької області від 31 травня 1984 року було проїзведено розподіл спільного майна подружжя- [PERSON] та [PERSON], а саме домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: Донецька область [ADDRESS] ( а.с. 17,19). [PERSON] зареєструвала право власності на приналежну їй частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська , а [PERSON] за життя не здійснив реєстрації свого права власності на приналежну йому частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська Донецької області.. [PERSON] на підставі вказаного рішення суду належало 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], а [PERSON] - 13/25 часток вказаного домоволодіння. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер ( а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області. Спадкова справа в Україні № 393/1997 заведена за заявами дітей померлого: [PERSON] і [PERSON] - про прийняття спадщини та дочки померлого- [PERSON] - про відмову від спадщини на користь сина померлого [PERSON] ( а.с. 15-16). Згідно поданих заяв частки у спадщині не є рівними. [PERSON] належить 2/3 частки майна, а саме 24/75 частки домоволодіння, з урахуванням 1/3 частки, ( а саме 12/75 часток домоволодіння) від якої відмовилась дочка померлого [PERSON]. [PERSON] 1/3 частка майна, а саме 12/75 частки домоволодіння. Свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємців. Видається свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви спадкоємця за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] не звернулися до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла мати позивача [PERSON] ( а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 13/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Спадкова справа в Україні №1163/2009 заведена за заявами дітей померлої: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]- про прийняття спадщини. Частки у спадщині спадкоємців є рівними. Згідно поданих заяв 03 серпня 2010 року видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом кожному по 1/3 часткі майна, а саме по 13/75 частки домоволодіння- [PERSON] і [PERSON]. Частка у спадщині [PERSON] залишилась відкритою ( а.с.22). [INFO] не оформивши своїх спадкових прав після смерті матері та батька, помер брат позивача [PERSON] ( а.с. 31). У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить 25/75 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою- [ADDRESS], із них- 12/75 часток, які [PERSON] прийняв після смерті батька- [PERSON]. та 13/75 часток, які [PERSON] прийняв після смерті матері, але не оформив, помер. Спадкова справа в Україні №334/2014 заведена в Першій Слов»янській державній нотаріальній конторі за заявою спадкоємця другої черги, рідного брата [PERSON] - позивача по справі ( а.с.30). Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 26 вересня 2014 року домовлодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 45,4 кв.м. житловою 29,8 кв.м., кухні «Б», сараю «В», сараю «З», водопроводу «№1», огорожі «№2», «№3», «№4», замощення «№5». ( а.с.25-29,33). [INFO] його сестра [PERSON] померла, будь-які спадкоємці не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Постановою нотаріуса від 26 листопада 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та брата [PERSON], із тих підстав, що ним не наданий правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім'я батька, який би був зареєстрований в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська, а також не наданий правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON] у зв'язку із прийняттям [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] та смерті матері [PERSON] ( а.с.4-5) . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які розірвали шлюб на підставі Рішення Слов'янського міського народного суду Донецької області від 31 травня 1984 року ( а.с. 32, 17, 19). На підставі Рішення Слов»янського міського народного суду Донецької області від 31 травня 1984 року було проїзведено розподіл спільного майна подружжя- [PERSON] та [PERSON], а саме домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: Донецька область [ADDRESS] ( а.с. 17,19). [PERSON] зареєструвала право власності на приналежну їй частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська , а [PERSON] за життя не здійснив реєстрації свого права власності на приналежну йому частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська Донецької області.. [PERSON] на підставі вказаного рішення суду належало 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], а [PERSON] - 13/25 часток вказаного домоволодіння. З моменту поділу спільна часткова власність на домоволодіння, що знаходилося у власності [PERSON] та [PERSON] припиняється і за кожною із сторін реєструється право власності на частину домоволодіння, як окремий, виділений в натурі об»єкт нерухомого майна. [PERSON] зареєструвала право власності на приналежну їй частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська , а [PERSON] за життя не здійснив реєстрації свого права власності на приналежну йому частку домоволодіння в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» міста Слов'янська Донецької області.. [PERSON] на підставі вказаного рішення суду належало 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], а [PERSON] - 13/25 часток вказаного домоволодіння. Наявність права власності [PERSON] на 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області, законність володіння та користування, розпорядження ніким і ніколи не заперечувалась. Враховуючи факт відсутності реєстрації права власності на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області на ім»я спадкодавця [PERSON] ,вимоги ч. 11 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо обов'язковості державної реєстрації прав особисто власником при пред'явленні документа, що посвідчує особу, тобто неможливість у теперішній час реєстрації права власності на [PERSON]. вказівки частини 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що передбачало обов'язкову реєстрацію цих прав, роз'яснення, яке міститься у п.п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Таким чином, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] входить і право власності на 12/25 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] яке він отримав у спільну часткову власність за життя на підставі Рішення слов»янського міського народного суду Донецької області від 31 травня 1984 року, але не оформив своїх прав. Шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] позивач [PERSON] та його брат [PERSON] набули право власності на спадкове нерухоме майно ( [PERSON] на 2/3 частки майна, а саме 24/75 часток домоволодіння, а [PERSON] на 1/3 частку майна, а саме 12/75 часток вказаного домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області), але нотаріус відмовив позивачу в оформленні права на спадщину після його батька- [PERSON], який помер [INFO] та його брата [PERSON], який помер [INFO], не оформивши своїх спадкових прав), про що нотаріус вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне позивачам спадкове майно може бути визнане за відповідачем. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України позивач має право на пред'явлення позову про визнання за ним права власності на 49/75 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] як на майно, отримане ним у порядку спадкування після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO] -24/75 часток домоволодіння та 25/75 часто після смерті його брата [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач [PERSON] фактично успадкували нерухоме майно, а саме 49/75 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області після смерті свого батька та брата, однак позбавлений можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавців на нерухоме майно. Без документів, які б посвідчували право власності батька та брата позивача на вищевказане домоволодіння, право власності позивача не визнається. Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24753/0/4-13 від 15 травня 2013 року, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Як встановлено в судовому засіданні спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя правомірно фактично набули право власності на нерухоме майно: [PERSON] на 24/75 частки, а [PERSON] на 25/75 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON] - позивачем по справі, слід визнати право власності на спадкове майно -49/75 часток домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Донецької області, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після смерті його батька- [PERSON], який помер [INFO] та його брата [PERSON], який помер [INFO] та визнати право власності , як на майно отримане в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved