Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

29.01.2015 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.10.2014 р. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та дочка [PERSON] - [INFO], які проживають з відповідачем. На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 27.05.2014р. та ухвали Надвірнянського районного суду від 08.08.2014р він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину окремо до досягнення дітьми повноліття. На виконання ухвали суду було видано виконавчий лист та розпочато стягнення аліментів по місцю його роботи в розмірі 50 відсотків заробітної плати, а до погашення заборгованості 75 відсотків. Від дня винесення рішення про стягнення аліментів по даний час істотно змінилися умови його проживання та його матеріальний стан. Так відповідачка вигнала його з свого житлового будинку, тому на даний час він проживає в будинку своїх батьків, за проживання в якому оплачує комунальні послуги та витрачає кошти на придбання речей побуту. Розмір заробітної плати, яку він отримує на руки після стягнення всіх виплати становить менше прожиткового мінімуту для людини відповідного віку, що ставить його за межу бідності. Крім того, він з дитинства хворіє, в зв'язку з чим йому постійно потрібні кошти на придбання ліків. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просять зменшити розмір аліментів та стягувати з позивача в користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини, на які посилається позивач, мотивуючи тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в позовній заяві. Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану та стану здоров'я, не надано підтверджуючих документів на придбання ліків. Будинок, в якому сторони проживали під час шлюбу, успадкований відповідачкою після смерті її матері, тому позивач не має до нього жодного відношення. Посилання позивача на те, що він був звільнений з військової служби по стану здоров'я не є підставою для зменшення розміру аліментів. Окрім цього позивач офіційно працює, має стабільний регулярний дохід, який з часу присудження аліментів суттєво не змінився, є молодою працездатною людиною, що не позбавляє його можливості отримувати більші доходи, інших утриманців не має, тому зобов'язаний в повній мірі утримувати неповнолітніх дітей. Крім того розмір аліменів, які отримує відповідачка, не достатній, щоб забезпечити дітей всім необхідним. Тому просить суд постановити рішення, яким у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 13.10.2014 р. (а.с. 8). У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та дочка [PERSON] - [INFO], які проживають з матір"ю. На підставі рішенням Надвірнянського районного суду від 27.05.2014 р. та ухвали Надвірнянського районного суду від 08.08.2014 р. позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] працює в Делятинському психоневрологічному інтернаті, його середньомісячна нарахован заробітна плата тановить 2198грн з чого стягується аліменти в в сумі 903грн., а також заборгованість по виплаті аліментів в сумі 446грн., що підтверджується довідками про доходи (а.с.7,23). Згідно акту обстеженння матеріально- побутових умов сім"ї [PERSON] складеного депутатом Делятинської селищної ради позивач перейшов проживати з помешкання дружини до літньої кухні батьків та несе всі витрати по оплаті комунальних послуг( а.с.49). Крім того судом встановлено, що позивач знаходився на лікуванні з 20.02.2015р по 28.02.2015р., що стверджується листком непрацездатності та ніс додаткові витрати на лікування .(а.с.48) Згідно довідок управління праці та соціального населення Надвірнянської РДА від 24.02.2015р.за № 1019 та 1018 відповідач [PERSON] отримує також щомісячну одноразову допомогу при народженні 1дитини в сумі 1138грн 75коп , а також отримує державну допомгу інвалідам з дитинства 3групи в сумі 949грн.(а.с.51-52). Таким чином матеріальний стан платника аліментів в зв"язку із зміною місця проживання і ці обставини потягли зміни в сторону погіршення його матеріального становища. Водночас, в судовому засіданні позивач стверджував, що окрім сплати аліментів за рішенням суду він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу діятм . Зокрема ним придбано для неповнолітнього сина мобільний телефон, про що надав квитанції про придбання. Також відповідач стверджував, що ним добровільно придбано подарунки для дітей, про що також надав чеки.Такі пояснення позивача представником відповідача не заперечувались та не спростовувались належними та допустимими доказами.(а.с.24,25) Разом з тим, в судовому засіданні позивач пояснив, що фактично до виплати з врахуванням податків та виплатою основної суми аліментів та заборгованості аліментів ,яка склалася не з його вини , йому щомісячно належить менше прожиткового мінімуму. При цьому вказував, що дані заробітки є єдиним джерелом прибутків для нього. Враховуючи наведені обставини суд прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів та вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст.180, 181, 183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved