Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є батьком загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» в період з січня 2014 року до [INFO], і працював гірником очисного забою V розряду. [INFO] у результаті нещасного випадку на ДП «ВК «Краснолиманська» син позивача загинув під час виконання трудових обов'язків, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом №34 від 19.12.2016 року, о 9 годині 55 хвилин на ПК 16+10 4-го південного конвеєрного штреку похилу №1 пласта m24, внаслідок сходу з рейкової колії транспортної платформи та двох вагонів ВГ- 3,3 син отримав наступні тілесні ушкодження: ОСН: поєднана травма: садна шкіри, крововиливу у шкіру, підшкірну клетчатку та м'язи тіла, численні закриті переломи грудини, ребер, лівої ключиці, остистих відростків грудного та поперекового відділу хребта, травматичні розриви плеври та тканини легенів, селезінки, печінки, судин нирок, брижи кишок, черевного стовбуру; закриті переломи кісток тазу та лівої голені. ОСЛ: двосторонній закритий пневмогемоторакс. Крововиливи в черевну порожнину об'ємом 2100 мл, в зачеревинну клітковину та м'язи малого тазу. Гостра масивна крововтрата: плями Мінакова, гостра очагова емфізема та дистелектази легенів, нерівномірне кровонаповнення, переважно загальне венозне повнокров'я та дистрофічні зміни внутрішніх органів. Набряк головного мозку. Позивач вважає, що загибеллю сина йому спричинена моральна шкода, яку повинне відшкодувати підприємство відповідач, а саме ДП «ВК «Краснолиманська». Син [PERSON] 12 років працював на підприємствах вугільної промисловості. Менше двох років минуло з часу, коли він перейшов працювати на шахту "Краснолиманська", за 5 місяців до загибелі він був переведений на посаду гірника очисного забою. Важко знайти слова, щоб передати увесь той жах, біль, який позивач, як батько відчував, розуміючи, як саме загинула його дитина, він був заживо розчавлений. Смерть сина була раптовою і несподіваною. Загинув він у віці лише 33 років. Він був молодою і здоровою людиною, майже не хворів, бажав добре заробляти, щоб утримувати свою родину, але так рано знайшов свою смерть. Позивач вважав, що син проживе довге та щасливе життя, а через нещасний випадок його життя взагалі обірвалося. За життя син був позивачу підтримкою та опорою. Він був хорошим сином, уважним, турботливим, люблячим батьком. В сина залишилась донечка, онука позивача- [PERSON], [INFO]. У 2016 році Ксенія пішла лише до першого класу. Із загибеллю батька вона осиротіла. Відчуття того, що онука назавжди позбавлена батька, додає позивачу моральних страждань. Загибеллю сина і позивач позбавлений спокійної старості, за його життя він не думав, що в віці 56 років залишуся без турботи з його боку. Позивач не молодіє з роками, стан здоров'я вимагає кращого, і не відомо, що буде далі. Невизначеність у майбутньому додає йому хвилювань, а відповідно і моральних страждань. Смертю найдорожчої людини позивачу заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у втраті сина, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до попущення особистих життєвих та соціальних зв'язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя. Позивач і досі знаходиться у пригніченому стані. Він втратив сина і ніхто не може його замінити. Моральну шкоду позивач оцінює у 200000 гривень. При цьому виходить з того, що завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних, психічних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з втратою близької людини, сина, їх неможливо відновити, і враховуючи, що у нього вони залишаться довічно. Позивач просить стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 гривень. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. В запереченнях на позов зазначила, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх такими, що не відповідають діючому законодавству України та порушують його права та законні інтереси. Відповідач вважає, що вимоги позивача являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими належними та допустимими доказами на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові, у зв'язку з чим заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: В якості підстав для стягнення моральної шкоди позивачем зазначено той факт, що внаслідок нещасного випадку на виробництві [INFO] його син [PERSON] був травмований і внаслідок чого [INFO] він помер, що підтверджується відповідними актами за формою Н-1, Н-5 від 19.12.2016 року. Позивач у позовній заяві посилається норми ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Смерть [PERSON] настала в результаті нещасного випадку на виробництві. Оскільки моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, як зазначено у ст.1168 ЦК України, то така шкода завдана позивачу і вона має бути відшкодована ДП «ВК «Краснолиманська». [PERSON] працював на ДП ВК «Краснолиманська» на посаді гірника очисного забою ( стаж роботи за професією 05 місяців 06 днів) та внаслідок отриманої травми [INFO] - помер. Однією з підстав настання відповідальності за причинену моральну шкоду є наявність протиправних дій з боку відповідача, та його вини. Згідно п. 7 Акту Н-1 від 19.12.2016 року визначено, що причинами настання нещасного випадку є порушення технологічного процесу та невиконання посадових обов'язків зі сторони самого [PERSON].( сина позивача). Згідно п. 10 Акту Н-1 зазначено, що син позивача допустив особисту необережність, бо знаходився у виробці 4-го південного конвеєрного штреку похилу № 1 пласта m 42 під час ведення робіт із доставки рухомого складу, залишив своє робоче місце (управління допоміжною лебідкою ЛВ- 25 на ПК 27 4-го південного конвеєрного штреку похилу N° 1 пласта m 42 ) під час ведення робіт із доставки матеріалів з застосуванням допоміжних лебідок шахтних ЛВ -25 по 4- ому південному конвеєрному штреку похилу № 1 пласта m 42 , чим порушив п. 3. гл. 2. роз. IV., п. 1. гл. 5. р. IV., п. З гл. 1. роз. V, п. 4. гл. 1 . роз. V. НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанні робіт і поведінки в шахті гірника очисного вибою», п. п. 2., 10 підрозділу «Заходи безпеки при доставці матеріалів та обладнання по виробкам» розділу «Доставка матеріалів і обладнання по конвеєрному штреку 4-ої південної лави похилу № 1 пласта m 42 « Паспорта відпрацювання виїмкової дільниці 4-ої південної лави похилу № 1 пласта m 42 « «Паспорта відпрацювання виїмкової дільниці 4-ої південної лави похилу № 1 пласта m 42 ». Ці ж факти підтверджені в складеному відповідно акті за формою Н-5 від 19.12..2016 року, де в п. 6 висновку комісії зазначено, що «...комісія прийшла до висновку, що особами, дії яких так чи інакше привели до нещасного випадку є.... в тому числі і [PERSON] », а також у висновках п. 5 Протоколу № 5 від 14.12.2016 року засідання комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком. Укладаючи з сином позивача трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, йому було роз'яснено під розпис його права та обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місті, де він буде працювати, небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливість їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому він свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. В обґрунтування моральної шкоди, позивач в пред'явленому ним позові посилається на те, що «..загибеллю сина я позбавлений спокійної старості....порушені особисті та соціальні зв'язки, що змушує здійснювати додаткові зусилля для організації свого особистого життя......» Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоди виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 200 000 грн. відповідно. Таким чином важко зі слів позивача чітко з'ясувати, чи дійсно у нього порушились звичайні життєві зв'язки, нормальний перебіг життя? По суті, це є недобросовісне користування правами, до якого зобов'язує кожного учасника процесу п. З ст. 27 ЦПК. Разом з цим, дії сторони позивача чинять перешкоди для всебічного об'єктивного та повного розгляду справи, як це передбачено п. 1 ст.60 ЦПК. Позивач не надав доказів, які б надали змогу встановити глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення власних здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, порушення внаслідок завдання моральної шкоди нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми тощо. Відсутні також докази звернення позивача до медичних установ з метою коригування свого психічного або психологічного стану внаслідок спричинення моральної шкоди. Позивач в пред'явленому ним позові посилається на те, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних, психічних стражданнях, у зв'язку із втратою близької людини, сина, їх неможливо відновити, та визначає заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн. На думку відповідача позивачем не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували зазначений Позивачем розмір від шкодування моральної шкоди у сумі 200 000,00 грн. Відповідного висновку МСЕК або інших медичних органів про спричинення позивачу моральної шкоди, її глибини та негативних наслідків, які мали б бути підставою для відшкодування моральної шкоди позивачем суду не надано. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перенесених позивачем моральних страждань та спричинення у зв'язку з цим йому моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачем не обґрунтовано жодним чином, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснень сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] у селі Нова Полтавка Костянтинівського району, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] у місті Покровськ у віці 33 роки (а.с.13). Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] за формою Н5, затверджено начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області 19.12.2016 року. Наслідки нещасного випадку: смертельний. Згідно висновку експерта № 314 від 19.11.2016р. вхідний № 687 від 12.12.2016р. судово-медичний діагноз щодо причин настання смерті наступний: ОСН: поєднана травма: садна шкіри, крововиливу у шкіру, підшкірну клетчатку та м'язи тіла, численні закриті переломи грудини, ребер, лівої ключиці, остистих відростків грудного та поперекового відділу хребта, травматичні розриви плеври та тканини легенів, селезінки, печінки, судин нирок, брижи кишок, черевного стовбуру; закриті переломи кісток тазу та лівої голені. ОСЛ: двосторонній закритий пневмогемоторакс. Крововиливи в черевну порожнину об'ємом 2100 мл, в зачеревинну клітковину та м'язи малого тазу. Гостра масивна крововтрата: плями Мінакова, гостра очагова емфізема та дистелектази легенів, нерівномірне кровонаповнення, переважно загальне венозне повнокров'я та дистрофічні зміни внутрішніх органів. Набряк головного мозку. СОП: ліпоматоз підшлункової залози. Жировий гепатоз. Комісія з розслідування даного нещасного випадку обстежила місце, де стався нещасний випадок, провела опит осіб, причетних до даного нещасного випадку, ознайомилась з поясненнями свідків нещасного випадку, вивчила нормативно-технічну і організаційно-розпорядчу документацію, ознайомила з медичними висновком про характер травми потерпілого і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15. «Порядку проведення розслідування ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011р. № 1232, нещасний випадок який стався [INFO]. з гірником очисного вибою дільниці з видобутку вугілля № 8 ДП «ВК «Краснолиманська» [PERSON], пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с. 23-32). Відповідно до акту № 34 від 19 грудня 2016 року, за формою Н-1, про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, [INFO] на ДП «ВК «Краснолиманська» стався нещасний випадок з [PERSON]. В даному акті зазначені обставини за яких стався нещасний випадок, причини нещасного випадку, особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, заходи щодо усунення причин нещасного випадку та інше. Причинами визначені: порушення технологічного процесу: під час ведення робіт із доставки матеріалів з застосуванням допоміжних лебідок шахтних ЛВ-25 по 4-му південному конвеєрному штреку похилу №1 пласта m 42 [PERSON] залишив своє робоче місце (управління допоміжною лебідкою шахтною ЛВ-25 №4 на ПК27 4-го південного конвеєрного штреку похилу №1 пласта m 42). [PERSON] знаходився у виробці 4-го південного конвеєрного штреку похилу № 1 пласта m 42 в зоні ведення робіт із доставки рухомого складу. Ведення робіт із доставки матеріалів з застосуванням допоміжних лебідок шахтних ЛВ-25 по 4-му південному конвеєрному штреку похилу №1 пласта m 42 здійснювалось двома робітниками дільниці з видобутку вугілля ДП «ВК «Краснолиманська» №8 замість чотирьох робітників згідно технології ведення робіт із доставки матеріалів. Незадовільний технічний стан засобів виробництва: технічний стан рухомого складу у кількості п'яти одиниць (чотири ВГ-3,3 та транспортна платформа), який використовувався 25.10.2016р. у першу зміну у виробці 4-го південного конвеєрного штреку похилу №1 пласта m 42 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів з охорони праці: на трьох вагонах ВГ-3,3 відламані кріплення колісних пар, зчеплення між одиницями рухомого складу не заводського виготовлення (використовувалися підручні засоби: скоби від замкових з'єднань, відрізки ланцюга). Незадовільне функціонування системи управління охороною праці ДП «ВК «Краснолиманська»: програма розвитку гірничих робіт на 2016 рік, в частині ведення гірничих робіт у 4-й південній лаві похилу № 1 пласта m 42 не узгоджена з територіальними органами Держпраці, ведення гірничих робіт у 4-й південній лаві похилу № 1 пласта m 42 здійснюється за межами ділянки надр, яка надана у користування дП «ВК «Краснолиманська», у ДП «ВК «Краснолиманська» відсутній дозвіл на експлуатацію гірничошахтного устаткування підвищеної небезпеки, що експлуатуються у виробках 4-ї південної лави похилу № 1 пласта m 42 . Відсутність дієвої організації в частині виконання посадовими особами виробничої служби підприємства вимог системи управління виробництвом охороною праці ДП «ВК «Краснолиманська» та посадових обов'язків. Невиконання посадових обов'язків: відсутність дієвого контролю з боку змінного керівника робіт (гірничого майстра) за безпечним веденням робіт 25.10.2016р. у першу зміну на дільниці № 8 ДП «ВК «Краснолиманська». Крім [PERSON], який вказаний у переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, в останню чергу, такими особами є [PERSON] - т.в.о. генерального директора, [PERSON] - в.о. заступника директора з виробництва, [PERSON] - начальник дільниці з видобутку вугілля № 8, [PERSON] - в.о. гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 8. (а.с.14-21). Відповідно до ст.ст.1, 3 ст.43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. З ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Таким чином, смертю сина позивачу моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований. Згода сина позивачана працю в тяжких умовах праці, не знімає обов'язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Жодна людина, влаштовуючись на роботу, не може очікувати такого тяжкого наслідку як настання смерті. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача про те, що померлий син позивача не мешкав з батьком, тому позивач не є членом його сім'ї, до уваги. Сину позивачу на момент загибелі виповнилось повних 33 роки, мешкав окремо від батька, проте він не перестав бути сином позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач достатньо аргументував у позовній заяві та в судовому засіданні свої моральні страждання, які йому спричинила смерть сина. Встановити ціну людського життя, повернути сина неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, цілком обґрунтована та підлягає стягненню на його користь. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Згідно частини 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Верховний Суд України в постанові від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме, частини 3 ст. 23 ЦК України, визнав розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина, в 1 мільйон гривень. Розмір моральної шкоди, визначений позивачем, є розумним, виваженим та справедливим. Внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці позивач втратив свого сина. Втрата сина є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Позивач втратив близьку особу, на допомогу якої розраховував, що свідчить про глибину таких страждань. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved