Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

05.07.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Авто Просто» про визнання дій протиправними, визнання договору недійсним та стягнення збитків і моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначила, що 26.11.2010 року між нею та відповідачем було укладено угоду № 332223 з наміром придбання позивачем в кредит автомобіля. Позивач звернулась до ТОВ «Авто Просто» з проханням надати їй кредит у сумі 63200,00 грн., під 7,00% річних, строком на 10 років, на придбання автомобіля. Представник ТОВ «Авто Просто» Погодина Я.О. пообіцяла позивачу надати у десятиденний строк кредит та запропонували підписати кредитний договір строком на 10 років з 7.00%-ю річною ставкою та сплатити вступний внесок у розмірі 2275, 20 грн. та в продовж місяця, а саме до 23.12.2012 року, внести на рахунок відповідача внесок у розмірі 253,00 грн., страхування життя у розмірі 39,47 грн., адміністративні витрати та послуги в розмірі 276, 89 грн. Позивач є юридично та економічно необізнаною людиною, не в повному обсязі володіє українською та російською мовами, тому довірилась співробітникам ТОВ «Авто Просто» та підписала без усвідомлення змісту наданий їй до підпису договір, сплативши вступний внесок у розмірі 2275, 20 грн. та сплативши ще 569, 36 грн. 22.12.2012 року. Через 10 днів після здійснення оплати позивач прийшла до представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» з метою отримання обіцяний їй грошових коштів у сумі 63200,00 грн., але співробітниками відповідача їй було відмовлено та запропоновано зачекати ще 3-5 днів. Представник ТОВ «Авто Просто» пояснив це відсутністю дозволу на видачу коштів від головного офісу. Через тиждень позивачу знову було відмовлено у видачі коштів з причини збою у комп'ютерному обладнанні та відсутності інформації щодо кредиту та запропоновано з'явитись ще через 2-3 дні. Позивач запропонувала представнику відповідача розірвати укладений договір та повернути їй сплачені грошові кошти у розмірі 2844,56 грн., на що їй відповіли відмовою. Звернувшись до юристів та детально ознайомившись з положеннями договору, позивач зрозуміла, що ТОВ «Авто Просто» не є банком, не є страховою компанією чи фінансовою установою, які мають права на надання кредиту чи здійснення страхування життя, а підписаний позивачем договір № 332223 від 26.11.2010 року не є ані кредитним договором, ані договором страхування. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги статей 15 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та укладено з нею угоду з використанням нечесної підприємницької практики і вона, як споживач, була введена в оману, а тому просить визнати дії ТОВ «Авто Просто» протиправними, а вказаний договір недійсним, стягнути з ТОВ «Авто Просто» на її користь спричинені їй збитки у подвійному подвійному розмірі, в сумі 5689,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у своїх письмових запереченнях він позов не визнав, просив приєднати до матеріалів справи наукові висновки про діяльність ТОВ «Авто Просто» з надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, відповідно до яких діяльність ТОВ «Авто Просто» не має ознак «пірамідальних схем». Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами по справі 26.11.2010 року було укладено Угоду № 332223 на надання послуг з адміністрування системи «АВТО ТАК», спрямованої на придбання автомобіля марки Chery Amulet вартістю 63200,00 грн., за умови виконання позивачем зобов'язань, передбачених угодою. Згідно ст. 2 Угоди Авто Просто гарантує надання учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою. Відповідно до Додатку № 1 до Угоди, вступний внесок становить 2275, 20 грн., щомісячний чистий внесок становить 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 %, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля складає 3,00 % з ПДВ (а.с.6). Листом ТОВ "Авто Просто" на ім"я [PERSON]від 31.01.2011року( а.с.14) та квитанцією від 22.12.2010р.(а.с.12) підтверджується сплата позивачем вступного внеску в сумі 2275,20грн. та щомісячного внеску в сумі 569, 36 грн.(253,00 грн.+ 39,47 грн. +276, 89 грн.), таким чином позивачем сплачено2844грн.56коп.. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення(ч.1 ст.229 ЦКУ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Судом встановлено, що відповідно до статті 4 Додатку № 2 до Угоди учасник отримує автомобіль через механізми надання права на автомобіль, передбачені в Угоді. Відповідно до п.5.1 ст.5 Додатку № 2 право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків (надалі - системи балів) одержує учасник, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних Авто Просто за останній день попереднього перед Асигнаційним актом місяця. Відповідно до п.6.1, ст.6 Додатку № 2 право на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків одержує Учасник, який пропонує найбільшу кількість Авансових внесків, а згідно із п. 13.8, 13.9 статті 13 Додатку № 2 до Угоди якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АВТО ТАК протягом семи календарних днів від дати підписання Угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесених на рахунок Авто Просто. Якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після цього терміну, йому не повертається сплачений ним вступний внесок ( а.с.8-9) . Судом встановлено, що позивач, при укладенні угоди, була позбавлена можливості належним чином із залученням фахівця вивчити умови Угоди та виявити її недоліки, а продавець - консультант відповідача не роз'яснив належним чином сутність та основні положення угоди. Крім того, продавець - консультант відповідача усно запевнила позивача, що вона отримає кредит в сумі 63200,00 грн. на придбання автомобіля. Угода не містить строків або термінів отримання учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість Угодою передбачено, що у випадку її розірвання учасником, поверненню підлягає сума чистих внесків, яка розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомив відповідача про розірвання угоди, з вирахуванням відступного за відмову від неї в розмірі 2 цілих внесків. При цьому в разі недостатності коштів у Фонді для повернення внесків, їх виплата проводиться за рахунок наступних надходжень, тобто, кінцевий строк проведення розрахунку з учасником взагалі не встановлено. Між тим, із змісту Угоди випливає, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасникам угод, які укладені з кожним з них, і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивач безпосередньо у будь-які правовідносини не вступав, тобто між ним та іншими учасниками системи взаємних прав та обов»язків не виникло. У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм касаційної інстанції одних і тих самих норм у подібних правовідносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживачів в оману. Таким чином, суд вважає доведеним, що умови договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюються істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, а відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства. Положеннями п.7 ч. 1, ч.3, ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» зі змінами та доповненнями, нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ч.1 ст.216 ЦК України, відповідно до яких, у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому підлягають стягненню з відповідача сплачені йому позивачем кошти в сумі 2844грн.56коп. а вимоги позивача щодо стягнення цих сум у подвійному розмірі є необґрунтованими. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000грн. не підлягають задоволенню, оскільки у правовідносинах, що розглядаються, вони не передбачені спеціальним законом, а п.5 ч.1 ст. 14, ст.16 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлюють право споживача на відшкодування моральної шкоди у разі придбання продукції внаслідок її недоліків (дефекту). Тому підлягають стягненню з відповідача сплачені йому позивачем кошти в сумі 2844грн.56коп.

Outcome: partial