Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з рахунку. Підставами своїх вимог вважає те, що Монастирищенським районним відділом Державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника 2901/09-24 від 26.06.2013. Згідно даної постанови було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Але на адресу де він фактично зареєстрований та на адресу підприємства, де він офіційно працевлаштований та офіційно отримує заробітну плату, ніяких постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження жодного разу не надходило. Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що після винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту її копії надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам та органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, а також ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна, але не зважаючи на пряму вимогу у законі державний виконавець порушив порядок виконання провадження. Позивач звертає уваго суду на те, що постанова відповідно до якої було накладено арешт на його кошти видана 26.06.2013, в ній чітко зазначено рахунок № [NUMBER] , на який повинен бути накладений арешт, інших рахунків або посилань на інші рахунки державний виконавець не зазначив. У вересні 2015 року в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивач відкрив зарплатну картку на яку він постійно отримував заробітну плату, при відкритті рахунку, працівниками банку, про жодні обмеження щодо його рахунків йому повідомлено не було, більш того, протягом трьох років він отримував заробітну плату без будь-яких обмежень. У грудні 2018 року він не зміг зняти кошти з свого рахунку № [NUMBER] (на який отримує заробітну плату), в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, ІПН 143605704021, ЄДРПОУ 14360570 йому повідомили, що його кошти заблоковані постановою від 26.06.2013 року державного виконавця Монастирищенського районного відділу Державної виконавчої служби. Статтею 25 Закону України «Про «Про виконавче провадження» встановлено чіткі терміни проведення виконавчих дій, передбачених Законом для виконавчого документа. За рішеннями суду немайнового характеру виконавчі дії проводяться у 2-місячний термін, а по інших виконавчих документах - протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття провадження. Підстави для відкладення та зупинення виконавчих дій чітко визначені Законом. Згідно ст. 32 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використати надані їм цим Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або за заявою боржника, або з власної ініціативи на строк до 10 днів. В загальній сукупності виконавчий документ може перебувати в ВДВС рік і більше, але виконавчі дії повинні бути проведені протягом 2 або 6 місяців, як встановлено Законом. Після спливу термінів зазначених у Законі державний виконавець повинен зупинити виконання провадження, зробити відповідний запис у виконавчому документі та повернути виконавчий документ заявнику, унаслідок чого згідно ст.40 Закону України «Про «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був зняти арешт з його рахунків та виключити його з Єдиного реєстру боржників. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008, Міністерством юстиції України, строк зберігання виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.10.). Постанова про арешт його майна була видана 26.06.2013, а арешт на його зарплатний рахунок було накладено у листопаді 2018 року, позивач вважає дії державного виконавця відповідача незаконними та такими що суперечать загальним строкам, вказаним у Законі України «Про виконавче провадження». Зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Внаслідок накладення арешту на його зарплатний рахунок він опинився у скрутному фінансовому становищі, його сім`я (він, його дружина та його малолітній син) живе на невелику заробітну плату його дружини (мінімальна ЗП), так як єдиним джерелом його доходів є заробітна плата, яку він не може зняти у зв`язку з тим, що на його рахунок накладено арешт. Посилаючись на ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження»; ч. 1 ст. 317, ст. 321 ЦК України; ст. 3, 4, 60, 213-215 ЦПК України позивач просить зняти арешт з рахунку № [NUMBER] в АТ КБ "Приват Банк", на який позивач [PERSON] отримує заробітну плату. Позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити, справу розглядати у його відсутність, про що подав письмову заяву від 20.06.2019. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» та третя особа - Монастирищенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиціїї у Черкаській області РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, про дату,часта міфсце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву чи заяви про відкладення розгляду справи суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, відповідача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.11.2018 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби монастирищенського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-580 від 13.05.2013 Монастирищенського районного суду накладений арешт на кошти в сумі 118450 грн. що є на харунку № [NUMBER] , що належать позивачеві (а.с.9, 10). Згідно довідки Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк» від 08.01.2019 [PERSON] , ІПН [NUMBER] , отримує на картку № [NUMBER] заробітну плату (а.с.8). Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Вказаний арешт перешкоджають позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. За таких обставин, суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved