Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

06.08.2015 року [PERSON] звернувся до Жидачівського районного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.10.1998 року зареєстрував шлюб із відповідачкою у Ходорівській міській раді Жидачівського району Львівської області. Протягом останнього часу відповідачка змінила своє відношення до нього, не поважає його, як чоловіка, допускає подружню зраду, часто влаштовує сварки без будь-яких на те підстав. Тривалий час він намагався зберегти сім"ю, однак із сторони відповідачки жодних кроків у цьому напрямку не було. Син проживає з ним у Ходорові, де і ходить в школу, а відповідачки їздить по заробітках і влаштовує своє життя. На даний час він не підтримує із нею сімейних стосунків, вважає, що шлюб існує формально і його слід розірвати у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка, будучи у встановленому порядку повідомленою про час та місце судового розгляду, що стверджується оголошенням у пресі, двічі в суд не з"явилась,про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності не подала, у зв"язку з чим, суд, за згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] яке видано Ходорівською міською радою Жидачівського району Львіської області 09.10.1998 року, цього дня одружились [PERSON] та [PERSON], якій після одруження присвоєно прізвище Хомин (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Ходорівською міською радою 05.10.1998 року, [PERSON] народився 24.09.1999 року та його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, на протязі тривалого часу не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved