Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], де просить суд визнати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 855 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] за цією-ж адресою, що зареєстровані на [PERSON], та визнати за нею право власності на 1/2 частини вищеназваних об"єктів нерухомого майна. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 06.08.1998 року по цей час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в період спільного проживання вони за спільні кошти придбали вищеназване нерухоме майно у спільну сумісну власність, але документально оформили на одного із них - відповідача [PERSON], оскільки із-за ускладнення сімейних відносин на цей час сторони не узгодили в добровільному порядку своїх права щодо володіння та розподілу спільнонажитим майном, посилаючись на положення ст.ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України позивачка і просить суд задовольнити її позовні вимоги (а.с.2-3). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Карпенко В.К. підтримав заявлений позов із наведених вище підстав, а відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти позову (а.с.12). Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та проаналізувавши наявні докази по справі, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги [PERSON], з таких підстав. Судом установлено, що подружжя [PERSON] (сторони у даній справі) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.08.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6). Отже, підтверджуються доводи позивачки про те, що саме в період спільного проживання та за кошти сім"ї сторони придбали вищеназване нерухоме майно у спільну сумісну власність, але правова реєстрація нерухомого майна: житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS], а також на земельну ділянку за цією-ж адресою, було здійснено одноособово на ім"я відповідача [PERSON], що підтверджується копіями нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу жилого будинку від 27.07.2002 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, витягами з реєстру прав власності (а.с.7-8, 21-22). Вирішуючи позовні вимоги у даній справі, суд керується положеннями ст. 60 СК України про те, що майно яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому, суд вважає законними і обгрунтованими вимоги позивачки [PERSON] про визнання спільним майном подружжя та права власності кожної сторони по 1/2 частині на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 855 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] за цією-ж адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved