Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

08 грудня 2017 року до Березнівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача: органи опіки та піклування Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 р. по 25.01.2017 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. 29 листопада 2016 року відповідач подала до суду позов про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що має намір змінити місця проживання та за взаємною згодою діти залишаються проживати з батьком, оскільки він має стабільний заробіток та може забезпечити їх утримання та виховання. 25 січня 2017 року рішенням Березнівського районного суду Рівненської області шлюб сторін було розірвано та дітей залишено на виховання позивачу. З 29 листопада 2016 року відповідач жодного разу не телефонувала, не цікавилася життям малолітніх дітей та ніяким чином їм не допомагала. Усі обов»язки, щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Стан здоров»я та матеріальне становище відповідача дозволяє їй утримувати своїх неповнолітніх дітей. Інших дітей у відповідача немає. Відповідач офіційно не працює, однак має нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, платоспроможна. Жодної матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] не надає. Позивач постійно проживає з дітьми у власному житловому будинку. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Матір дітей проживає в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання, щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному його утриманні. Також діти проявляють бажання у розвитку своїх творчих та пізнавальних здібностей, уподобань, розвитку власних обдарувань. Для розвитку дітей позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., просить суд стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшої дитини повноліття. Від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позов підтримує повністю, просить його задовольнити в повному обсязі. Не заперечує, щодо заочного рішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки, суду не повідомила. Для повідомлення відповідача було подано оголошення в ЗМІ, а саме в друковану газету «Вісті Рівненщини» №7 від 16.02.2018р. та на сайті Судової влади України. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача органи опіки та піклування Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшов лист від сільського голови Малинської сільської ради А.Є. Дімітрова, в якому просять суд, справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до п.2 ст. 1 ст. 164 СК України, батьки або один із них можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадку ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтв про народження дітей [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 65 від 16 листопада 2012 року, зареєстрований виконавчим комітетом Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області, серія [NUMBER], та актовий запис про народження № 8 від 18 лютого 2014 року, зареєстрований виконавчим комітетом Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області, серія [NUMBER]. З огляду акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON], 1983 року народження, жителя с. Малушка Березнівського району Рівненської області від 07 грудня 2017 року №2819/02-34 складеного комісією в складі: сільського голови Дімітрова А. Є., секретаря сільської ради Діденко І. М., інспектора сільської ради Пінчука Л. А., встановлено, що гр. [PERSON] проживає по [ADDRESS], яке до 01.01.2015 року відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю. Спільно з ним зареєстровані та проживають: син - [PERSON], [INFO], на утриманні батька, син - [PERSON], [INFO], на утриманні батька. [PERSON] разом з дітьми проживає в індивідуальному житловому будинку. Будинок цегляний, побудований в 2014 році, не газифікований. В особистому підсобному господарстві тримає 1 коня та 1 порося. [PERSON] працює в Катеринівській ВК № 46, самостійно виховує двох малолітніх дітей, мати дітей [PERSON] участі у вихованні та утриманні синів не приймає. У висновку органу опіки і піклування Малинської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] № 13 від 22 лютого 2018 року стверджується, що рішенням Березнівського районного суду від 25.01.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишено на проживання з батьком. Хлопці з батьком зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS], де створені належні житлово-побутові умови. Діти забезпечені всім необхідним для всебічного розвитку. Між батьком та синами доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги дітям, не займається їх вихованням, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Тривалий час відповідач не спілкується з синами та не проявляє материнської турботи. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо синів, створює умови, які шкодять їх інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім»ї. Мати не спілкується з дітьми та не бере участі у їх вихованні з 29.11.2016 року, з того часу вона жодного разу не привітала синів з днем народження чи іншими святами. Усі обов'язки, щодо утримання та виховання дітей батько несе самостійно. Рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини орган опіки і піклування Малинської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], стосовно дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності. Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. За таких підстав, сукупністю досліджених у справі доказів доведено, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов"язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, що у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставами для позбавлення її батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку, щодо утримування дитини. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг, в тому числі отримання державної соціальної допомоги. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (зі змінами та доповненнями), у разі, коли для дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, аліменти (за відсутності осіб, що за законом зобов'язані їх утримувати), пенсія, стипендія, державна допомога за попередні шість календарних місяців не нараховувалися, зазначена допомога призначається у розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального доглядом за дітьми, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи з 08 грудня 2018 року, до досягнення старшою дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам останніх, а також засадам розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави та користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved