Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 109311,70 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо -транспортної пригоди, а також судовий збір в сумі 1340,11 грн. та 5000,00 грн втрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послається на те, що 29.09.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем Фольцваген д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на регульованому перехресті по проспекту Відрадний - вул. Г. Севастополя порушив Правила дорожнього руху, оскільки здійснив розворот при зеленому сигналі світлофора, при цьому не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу автомобілю Нассан д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення автомобілів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач зазначає, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винним є відповідач по справі, в підтвердження чого послався на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з якою [PERSON] визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача- Нассан д.н.з. [NUMBER] зазнав значних ушкоджень, у зв'язку з чим ФОП «[PERSON]» було проведено звіт № 998/14 про оцінку вартості майнової шкоди завданої власнику транспортного засобу NISSAN ALMERA д.н. [NUMBER], відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 156 525,80 грн. 13.01.2015 року через систему Private Money СК «Провідна» в межах страхових виплат, здійснила часткове відшкодування завданої [PERSON] шкоди в розмірі 47214,10 грн. Таким чином, [PERSON] вважає, що оскільки [PERSON] як власник джерела підвищеної небезпеки, завдав позивачу матеріальних збитків, зобов'язаний здійснити виплату для відновлення первинного стану автомобіля Нассан д.н.з. [NUMBER]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.16.6. Правил Дорожнього руху Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Судом встановлено, що 29.09.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем Фольцваген д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на регульованому перехресті по проспекту Відрадний - вул.. Г. Севастополя порушив Правила дорожнього руху, оскільки здійснив розворот при зеленому сигналі світлофора, при цьому не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу автомобілю Нассан д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення автомобілів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності, [PERSON] визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340. Судом також встановлено, що автомобіль Нассан д.н.з. [NUMBER] зазнав значних ушкоджень, у зв'язку з чим ФОП «[PERSON]» було проведено звіт № 998/14 про оцінку вартості майнової шкоди завданої власнику транспортного засобу NISSAN ALMERA д.н. [NUMBER], відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 156 525,80 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст..1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст..1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 13.01.2015 року через систему Private Money СК «Провідна» в межах страхових виплат, здійснила часткове відшкодування завданої [PERSON] шкоди в розмірі 47214,10 грн. Таким чином, враховуючи наведене, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 109311,70 грн., з розрахунок виплаченого страхового відшкодування СК «Провідна» в сумі 47214,10 грн. При цьому суд вважає, що обов"язок по відшкодуванню заподіяної шкоди позивачу слід покласти на відповідача, зважаючи на те, що його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу не є застрахованою. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в розмірі 10000,00 грн., то суд виходить із наступного. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується матеріалами справи, суд виходячи із засад розумності та справедливості , відповідності заподіяним моральним стражданням розміру майнової шкоди, вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Позивач також просив стягнути з відповідачів на свою користь 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, на що слід зазначити наступне. Матеріали справи містять товарний чек № 1 від 09.02.2015 року позивачем сплачено 3000,00 грн. за надану правову допомогу згідно договору від 09.02.2015 року. Відповідно до ч. 1. ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, також, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Між тим, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду погодинного розрахунку фактично наданих та отриманих послуг (наданні правової допомоги), крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що адвокат Титорчук С.Ф. ухвалою суду був допущений як особа, яка надає правову допомогу, оскільки а даній справі він фактично надавав правову допомогу позивачу у якості представника. Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За таких обставин суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат за надання правової допомоги. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1340,12 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial