Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно. Посилається на те, що у період із 23.07.2004 по 26.03.2019 перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після одруження спільно проживали в будинку його матері. Згодом ними було придбано житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] і в жовтні 2004 вони переїхали проживати до нього. За рахунок спільних трудових та грошових затрат ними було проведено ремонт вказаного будинку та території біля нього. Кошти за придбаний будинок він та його колишня дружина, за домовленістю із продавцем виплачували частинами. Крім того позивач зазначає, що оформити договір купівлі-продажу також ними не було укладено, оскільки на вищевказаний житловий будинок не було правовстановлюючих документів. 28.05.2009 виконавчим комітетом Митківської сільської ради за заявою [PERSON] прийняв рішення, яким вирішено: надати дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] ; видати [PERSON] свідоцтво про право приватної сласності на вказаний будинок; зобов`язано [PERSON] зареєструвати свідоцтво на право приватної власності на вказаний будинок в Заставнівському РБТІ. На підставі вказаного рішення 28.05.2009 в Заставнівському РБТІ житловий будинок по [ADDRESS] був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23109693 від 24.06.2009 . На сьогоднійшній\~день шлюб\~між сторонами\~ розірвано,\~що вбачається\~із рішення\~Заставнівського районного\~суду від\~26.03.2019.\~Не зважаючи\~на те,\~що спірний\~житловий будинок\~придбаний за\~спільні кошти\~подружжя,\~відповідач не\~визнає,\~що вказане\~майно\~ є\~їхньою\~ спільною\~власністю подружжя.\~З цих\~\~підстав позивач\~просить\~ визнати\~\~житловий будинок,\~який розташований\~\~по [ADDRESS] \~\~ об"єктом\~\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~ідеальну частку\~вказаного житлового\~будинку;\~припинити право\~спільної сумісної\~власності подружжя\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на вказаний\~житловий будинок. Також просив стягнути із відповідача на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності , позов підтримують повністю. Не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилая, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, проте конверт із поштовим повідомлення було повернуто до суду із відміткою "за зазначеною адресою не проживає". Клопотань про розгляд справи у її відсутності від неї також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача та його\~представника розглянуто\~в порядку\~заочного розгляду\~на підставі\~наявних у\~ній доказів,\~що відповідає\~положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховавши заяву позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. За\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~\~що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що сторони із 23.07.2004 по 26.03.2019 перебували в зареєстрованому шлюбі, що вбачається із копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.03.2019 (а.с.8). Під час перебування у шлюбі, а саме в 2004 році сторонами було придбано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Встановлено, що на час придбання вказаного житлового будинку сторонами договору купівлі-продажу не було укладено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Рішенням Митківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №23 від 28.05.2009, розглянуто заяву [PERSON] про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] та вирішено: оформити право власності на житловий будинок, що розміщений в [ADDRESS] ; видати [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок , що розміщений в [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] зареєструвати свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, що розміщений в [ADDRESS] в Заставнівському РБТІ (а.с.10). Право власності на вказаний будинок зареєстровано Заставнівським РБТІ на підставі рішення виконкому Митківської сільської ради №23 від 28.05.2009 в реєстровій книзі №1 стр.№180 реєстр № 180 за [PERSON] , що вбачається із копії Свідоцтва про право власності від 24.06.2009 (а.с. 11). Згідно технічного паспорта (а.с.13-29) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] складається із : житлового будинку літ.А, загальна площа 32,90 кв.м., житлова площа 15,80 кв.м.; сараю літ.Б, вбиральні літ.В, погріб окремо збудований літ.Пг, хвіртки-воріт №1, огорожі №2. Незважаючи на той факт, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був зареєстрований під час шлюбу лише на ім`я відповідача (як одного з подружжя), це не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Пленум Верховного суду України в п.23 своєї постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-1327цс15, міститься висновок про те, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено\~\~домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя\~позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та підлягає поділу, шляхом визнання права власності за позивачем - на 1/2 ідеальну частку. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133\~\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції, наданої позивачем при звернені до суду із даним позовом ним сплачено 768,40 грн. судового збору, які слід стягнути з відповідача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 10:00 год. 26.12.2019 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 28.12.2019, то датою ухвалення даного судового рішення є 28.12.2019 .

Outcome: approved