Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №54520-ФО/2016/124 від 18.05.2016 року, договором поруки №54520-ФО/2016/124-п від 18.05.2016 року, у розмірі 54902,67 грн.,а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.05.2016 року між ЗАТ «Дочірній банк СБЕРБАНК РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №54520-Ф0/2016/124 відповідно до якого Банк надав, а відповдіач отримала кредитні кошти. Проте, отримані кошти відповідач у визначені строки не повернула, 19.05.2017 року відповідачу була направлена вимога про дострокове погашення кредиту. Станом на 06.11.2017 року заборгованість відповідача за кредитом вищезазначеному договору становить 54 902,67 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 40 611,61 грн. (з них прострочено - 40 611,61 грн), проценти за користування кредитом - 5 144,05 гривень (з них прострочено - 4 308,1З грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 8 731,44 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 355,57 грн., штраф за прострочення сплати основної суми Кредиту - 60,00 грн. Оскільки між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідачі не здійснюють платежів на погашення кредиту, позивач поросить стягнути заборгованість, що утворилась, в солідарному порядку. 16.04.2018 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову, відповідач просив відмовити у задоволенні позову оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності, наявні платіжні документи про зарахування повної суми заборгованості за вказаним кредитом. Відповідач зазначив, що банку було сплачено усі кошти у встановлені строки (а.с. 53). 25.07.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON], де зазначалось, що надані [PERSON] квитанції сумарно не співпадають з сумою наданого [PERSON] кредиту, загальна сума за квитанціями значно менша ніж сума виданого кредиту (а.с. 71-72). 18.12.2018 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Горопашина С.С. надійшли письмові пояснення по справі. Представник вказав, що після пред"явлення дострокової вимоги відповідачам банк втратив право нараховувати відсотки за кредитним договором, банком неправомірно нараховую пеню та штраф після 19.07.2018 року. Крім того, позивачем при пред'явленні позову не враховано, що частину коштів відповідачами було сплачено, а саме 11550,00 грн. Залишок тіла кредита складає 31659,97 грн. і на нього проценти та пеня вже не нараховуються (а.с. 98). В судовому засіданні 22.04.2019 року представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник Горопашин С.С. заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 18.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №54520-ФО/2016/124. Умовами договору встановлено, що банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 43510,72 грн., а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит, проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші, передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, виконати всі інші умови цього договору (п. 1.1.). Розмір фіксованої процентної ставки за користуванням кредитом складає 37% річних (п. 1.2.). Детальний розпис загальної вартості платежів за кредитом, дати повернення, зазначені в Графіку платежів (п. 1.4.). 18.05.2016 року між ЗАТ "Дочірній банк сбербанку Росії" правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] укладено договір поруки №54520-ФО/2016/124-п. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався перед кредитором, у разі за невиконання [PERSON] умов кредитного договору №54520-ФО/2016/124 від 18.05.2016 року, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (а.с. 21-22). Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання - це як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частина перша 1 ст. 533 ЦК України визначає, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, що передбачено ч. 1 ст. 554 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Пунктом 8.3. Кредитного договору передбачено, що Банк має право в односторонні порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за Договором, а також інші права передбачені законодавством України та/або цим Договорі разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць стати часі кредиту; перевищення повною сумою заборгованості за Кредитом, суми Кредиту, який під:, поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення Позичальником будь-яких зобов 'язань за цим договором. Пунктом 4.3 Договору поруки передбачено, що Поручитель протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому Банком письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні зобов'язаний погасити заборгованість Боржника за реквізитами, зазначеними у повідомленні. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У зв'язку з тим, що за кредитним договором виникла заборгованість, 19.05.2017 року ПАТ «Сбербанк» направлено [PERSON] та [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове повернення суми заборгованості, яка станом на 18.05.2017 року складає 43209,97 грн. (а.с. 11, 23), чим змінив строк виконання умов договору. Вказану вимогу відповідач [PERSON] отримала 01.06.2017 року ( а.с.24) Проте, відповідачі заборгованість за кредитним договором погасили частково в сумі 11550,00 грн. ( а.с. 104-111). Позивачем надано розрахунок заборгованості від 06.11.2017 року, згідно якого, загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 54902,67 грн., з яких: заборгованість за кредитом 40 611,61 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 5 144,05 (з них прострочено - 4 308,44 грн.)., заборгованість за пенею щодо прострочення повернення заборгованості за кредитом - 8 731,44 грн., заборгованість за пенею щодо прострочення сплати процентів за кредитом - 355,57 грн., штраф - 60,00 грн. (а.с. 13). Проте з вказаним розрахунком суд не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що умовами кредитного договору, який був укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], двічі передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді нарахування як пені, так і штрафу за одне те й саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. В позовній заяві позивач просить стягнути пеню та штраф. З огляду на те, що позивач неправомірно заявив вимогу про стягнення одночасно і пені, і штрафу за одне й те ж порушення умов договору, розмір заборгованості по пені визначений першочерговим в розрахунку, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання та відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу. Поряд з тим, на підтвердження своїх заперечень, відповідачами надано оригінали квитанцій про здійснення платежів в рахунок погашення кредиту на суму 11 550,00 грн. (а.с. 104-111). Як слідує з висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18 та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З урахуванням викладених положень, та сплачених відповідачем [PERSON] сум на погашення заборгованості, що в загальному становить - 11550,00 грн., суд вважає, що з відповдіачів в солідарному порядку слід стягнути заборгованість, яка станом на 11.06.2017 року становить 33181,92 грн., виходячи з розрахунку, а саме 40611,61 грн. заборгованості за тілом кредиту + 3918,23 грн.процентів ( 2598,36 грн. + 1319,87 грн. проценти нараховані за червень 2017 року) + 202,08 грн. пені ( 120,86+ 81,22 пеня за червень 2017 року) - 11550,00 грн.( кошти сплачені відповідачем). Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі по 483,52 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial