Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторок як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначене право також передбачає ст.27 Закону України „Про страхування ". Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно договорів добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредитів № 24 від 01.11.2013 року і № 1 від 08.01.2014 року, який укладено між ПАТ "Українська страхова компанія" та КС «Український кредитна спілка», предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 6545К від 09.10.2013 року, за додатковою угодою від 12.12.2013 року до кредитного договору № 6545К від 09.10.2013 року (а.с.20-22, 23-25). Відповідно до п. 2.1 зазначених договорів, страховим випадком є факт невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов`язків перед кредитором, передбачених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договорами добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту виконав в повному обсязі та погасив заборгованість боржника перед банком в повному обсязі - 26 629,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 612 від 08.11.2018 року та довідкою про виплату страхового відшкодування (а.с.30,31). З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved