Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] 16.01.2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку земельної ділянки. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 08 жовтня 2008 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного відділу юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис №932. Після укладення шлюбу на підставі розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області відповідач отримав у власність (шляхом відведення) земельну ділянку площею 0,1га, кадастровий номером1820987000:05:000:0255, що розташована за межами населених пунктів Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, для індивідуального дачного будівництва. На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/13116/18 шлюб між нею та відповідачем розірвано, дітей залишено проживати з нею. Після розірвання шлюбу вона звернулася до відповідача з пропозицією в добровільному порядку вирішити питання розподілу земельної ділянки, на що отримала категоричну відмову, оскільки земельна ділянка оформлена на відповідача, тому вона не має жодного права на неї. Просила визнати за нею права власності на частку земельної ділянки за кадастровим номером:1820987000:05:000:0255, яка знаходиться за адресою Житомирська область, Брусилівський район, Хомутецька сільська рада, призначення якої для індивідуального дачного будівництва в розмірі не менше 1/2 частки. В суді представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1820987000:05:000:0255, що розташована за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с/рада Хомутецька, для індивідуального дачного будівництва у розмірі не менше 1/2 частки та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. В суді відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він перебував у шлюбі з позивачкою з 2008 року по 2018 рік. В 2015 році на підставі розпорядження голови Брусилівської райдержадміністрації йому було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва, що розташована за межами Хомутецької с/р Брусилівського району. В 2016 році він приватизував цю земельну ділянку. На земельній ділянці відсутні будь-які будівлі. Земельна ділянка не є сумісно нажитим майном, не є сумісною власністю подружжя, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2008 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області № 359 від 25.11.2015 року "Про затвердження землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність" та Додатку до нього, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу, що розташовані за межами населених пунктів Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області (а.с.7-8). З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що 15 січня 2016 року здійснено державну реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,1га, кадастровий номер 1820987000:05:000:0255, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, що розташовна за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, Хомутецька сільська рада. Дана земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.9-11). Майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя ( ст. 60 Сімейного кодексу України). Пунктом 5 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації , визначених Земельним кодеком України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що земельна ділянка за кадастровим номером 1820987000:05:000:0255, що розташована за межами населених пунктів Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, призначення якої для індивідуального дачного будівництва була одержана безоплатно [PERSON] у період шлюбу в приватну власність для індивідуального дачного будівництва, є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вказана земельна ділянка не є майном нажитим подружжям у шлюбі, а одержана безоплатно [PERSON] та приватизована ним як частка у земельному фонді. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, враховуючи, що спірна земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] , а не спільною сумісною власністю подружжя, то відсутні підстави для задоволення позову. На підставі п.5 ч.1 ст. 57 СК України та

Outcome: dismissed