Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просив суд, встановити факт родинних відносин між [PERSON], який народився [INFO] року в с. Приоскілля Дворічанського району Харківської області, і [PERSON], померлою [INFO] року в с. Зарожне Чугуївського району Харківської області, як між рідними сином та матір'ю. Встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: [ADDRESS], на час відкриття спадщини. Визнати за [PERSON], який народився [INFO] року в с. Приоскілля Дворічанського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на приватизовану земельну ділянку площею 5,3132 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Старогнилицької сільської ради, КСП «40 років Жовтня», призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 2002 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 09 грудня 2002 року №332, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року в с. Зарожне Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він народився [INFO] року. Його батьками зазначені (російською мовою): [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є його рідною матір'ю. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складається з приватизованої земельної ділянки. На вищезазначену спадщину, окрім Позивача, мають право претендувати його племінники, онуки померлої - [PERSON] та [PERSON]. Проте Відповідачі на спадкове майно не претендують. На момент смерті [PERSON] Позивач хоч і не був зареєстрований за адресою проживання своєї матері, проте постійно з нею проживав, крім того, не заявляв про відмову від спадщини. Отже, фактично прийняв спадщину після смерті матері. Коли Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус оглянув представлені ним документи і виявив, що у Державному акті на право приватної власності на землю та Свідоцтві про смерть спадкодавиці прізвище його матері зазначено як «[PERSON]», тоді як прізвище Позивача в паспорті значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження російською мовою значиться як «[PERSON]». Через вказану невідповідність Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 18). Відповідач 1- [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 17). Відповідач 2 - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 21). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], народився [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 13 червня 1962 року (а.с. 7). Його батьками зазначені (російською мовою): [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є його рідною матір'ю. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Зарожненською сільською радою Чугуївського району Харківської області [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №08 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 5,3132 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Старогнилицької сільської ради, КСП «40 років Жовтня», призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25 грудня 2002 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 09 грудня 2002 року №332, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24 (а.с. 9). Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України, Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На вищезазначену спадщину, окрім Позивача, мають право претендувати його племінники, онуки померлої - [PERSON] та [PERSON]. Проте Відповідачі на спадкове майно не претендують. Судове рішення про визнання спадщини відумерлою на час подання даного позову відсутнє. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. На момент смерті [PERSON] Позивач хоч і не був зареєстрований за адресою проживання своєї матері, проте постійно з нею проживав за адресою: [ADDRESS], крім того, він не заявляв про відмову від спадщини. Отже, Позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Коли Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус оглянув представлені ним документи і виявив, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та Свідоцтві про смерть спадкодавиці прізвище його матері зазначено як «[PERSON]», тоді як прізвище Позивача в паспорті значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження російською мовою значиться як «[PERSON]». Через вказану невідповідность Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і 131 ЗК України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі викладеного,

Outcome: approved