Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого в них народився син [PERSON],[INFO]. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 19.11.2007 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання сина значно зросли, оскільки суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Зазначає, що для забезпечення потреб дитини, з врахуванням цін на продукти харчування, одяг, медикаменти, відвідування гуртків, оплата комунальних послуг за квартиру. в якій проживає дитина,нею витрачаються щомісячно кошти у розмірі не менше ніж 4 584,74 гривень. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином не виконує свого обов'язку, рішення суду не виконує, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого за період з 17.10. 2007 року по 01.02.2018 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 37050 гривень, та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 37050 гривень, яка утворилась за період з 17.10. 2007 року по 01.02.2018 року. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує щодо постановлення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 19листопада 2007 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання та навчання, які несе лише позивач. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 300 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1000 гривень. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з дослідженої довідки Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк головного територіального управління юстиції у Волинській області за період з 17 жовтня 2007 року по 01 лютого 2018 року існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 37050 гривень (а.с.18). Станом на час розгляду справи судом, дана заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. У постанові Верховного суду України від 11.09.2013 у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15 та від 16.12.2015р. № 2696цс15. Відповідно до довідки-розрахунку Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04 квітня 2018 року у жовтні 2007 року відповідачем було частково сплачено аліменти в сумі 150 грн., заборгованість становить 150 гривень, а тому пеня нараховується саме на цю суму і становить 46,5 гривні (150 грн.*1% *31) .Пеня за листопад 2007 року становить 90 гривень, за грудень 2007 року - 93 гривні. За січень 2008 року - 93 гривні, за лютий 2008 року - 87 гривень, за березень 2008 року - 93 гривні, за квітень 2008 року - 90 гривень, за травень 2008 року - 93 гривні, за червень 2008 року - 90 гривень, за липень 2008 року - 93 гривні, за серпень 2008 року - 93 гривні, за вересень 2008 року - 90 гривень, за жовтень 2008 року - 93 гривні, за листопад 2008 року - 90 гривень, за грудень 2008 року - 93 гривні. За січень 2009 року - 93 гривні, за лютий 2009 року - 84 гривні, за березень 2009 року - 93 гривні, за квітень 2009 року - 90 гривень, за травень 2009 року - 93 гривні, за червень 2009 року - 90 гривень, за липень 2009 року - 93 гривні, за серпень 2009 року - 93 гривні, за вересень 2009 року - 90 гривень, за жовтень 2009 року - 93 гривні, за листопад 2009 року - 90 гривень, за грудень 2009 року - 93 гривні. За січень 2010 року - 93 гривні, за лютий 2010 року - 84 гривні, за березень 2010 року - 93 гривні, за квітень 2010 року - 90 гривень, за травень 2010 року - 93 гривні, за червень 2010 року - 90 гривень, за липень 2010 року - 93 гривні, за серпень 2010 року - 93 гривні, за вересень 2010 року - 90 гривень, за жовтень 2010 року - 93 гривні, за листопад 2010 року - 90 гривень, за грудень 2010 року - 93 гривні. За січень 2011 року - 93 гривні, за лютий 2011 року - 84 гривні, за березень 2011року - 93 гривні, за квітень 2011 року - 90 гривень, за травень 2011 року - 93 гривні, за червень 2011 року - 90 гривень, за липень 2011 року - 93 гривні, за серпень 2011року - 93 гривні, за вересень 2011 року - 90 гривень, за жовтень 2011 року - 93 гривні, за листопад 2011 року - 90 гривень, за грудень 2011 року - 93 гривні. За січень 2012 року - 93 гривні, за лютий 2012 року - 87 гривні, за березень 2012року - 93 гривні, за квітень 2012 року - 90 гривень, за травень 2012 року - 93 гривні, за червень 2012 року - 90 гривень, за липень 2012 року - 93 гривні, за серпень 2012року - 93 гривні, за вересень 2012 року - 90 гривень, за жовтень 2012 року - 93 гривні, за листопад 2012 року - 90 гривень, за грудень 2012 року - 93 гривні. За січень 2013 року - 93 гривні, за лютий 2013 року - 84 гривні, за березень 2013 року - 93 гривні, за квітень 2013 року - 90 гривень, за травень 2013 року - 93 гривні, за червень 2013 року - 90 гривень, за липень 2013 року - 93 гривні, за серпень 2013 року - 93 гривні, за вересень 2013 року - 90 гривень, за жовтень 2013 року - 93 гривні, за листопад 2013 року - 90 гривень, за грудень 2013 року - 93 гривні. За січень 2014 року - 93 гривні, за лютий 2014 року - 84 гривні, за березень 2014 року - 93 гривні, за квітень 2014 року - 90 гривень, за травень 2014 року - 93 гривні, за червень 2014 року - 90 гривень, за липень 2014 року - 93 гривні, за серпень 2014 року - 93 гривні, за вересень 2014 року - 90 гривень, за жовтень 2014 року - 93 гривні, за листопад 2014 року - 90 гривень, за грудень 2014 року - 93 гривні. За січень 2015 року - 93 гривні, за лютий 2015 року - 84 гривні, за березень 2015 року - 93 гривні, за квітень 2015 року - 90 гривень, за травень 2015 року - 93 гривні, за червень 2015 року - 90 гривень, за липень 2015 року - 93 гривні, за серпень 2015 року - 93 гривні, за вересень 2015 року - 90 гривень, за жовтень 2015 року - 93 гривні, за листопад 2015 року - 90 гривень, за грудень 2015 року - 93 гривні. За січень 2016 року - 93 гривні, за лютий 2016 року - 87 гривні, за березень 2016 року - 93 гривні, за квітень 2016 року - 90 гривень, за травень 2016 року - 93 гривні, за червень 2016 року - 90 гривень, за липень 2016 року - 93 гривні, за серпень 2016 року - 93 гривні, за вересень 2016 року - 90 гривень, за жовтень 2016 року - 93 гривні, за листопад 2016 року - 90 гривень, за грудень 2016 року - 93 гривні. За січень 2017 року - 93 гривні, за лютий 2017 року - 84 гривні, за березень 2017 року - 93 гривні, за квітень 2017 року - 90 гривень, за травень 2017 року - 93 гривні, за червень 2017 року - 90 гривень, за липень 2017 року - 93 гривні, за серпень 2017 року - 93 гривні, за вересень 2017 року - 90 гривень, за жовтень 2017 року - 93 гривні, за листопад 2017 року - 90 гривень, за грудень 2017 року - 93 гривні. За січень 2018 року - 93 гривні. Розмір пені за 2007 рік ( жовтень-грудень) становить - 229,50 гривень; за 2008 рік - 1098 гривень; за 2009 -1095 гривень, за 2010 рік - 1095 гривень; за 2011 рік - 1095 гривень, за 2012 рік - 1098 гривень,за 2013 рік - 1095 гривень; за 2014 рік - 1095 гривень, за 2015 рік - 1095 гривень, за 2016 рік - 1098 гривень, за 2017 рік -1095 гривень, за 2018 рік ( січень) - 93 гривні. Отже, загальний розмір пені за період з 17 жовтня 2007 року по 01 лютого 2018 року становить 11 281 гривень 50 копійок. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Від відповідача станом на 11 травня 2018 року відзиву на позовну заяву, клопотань, заяв не надходило, а тому слід вважати, що відповідач не довів суду тієї обставини, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з незалежних від нього причин та відсутня його вина у цьому. А тому, суд приходить до висновку про наявність вини платника у порушенні виконання зобов'язання та такий повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом. За таких обставин справи та відповідно до зазначеної норми матеріального права, оскільки відповідач належним чином не виконував покладені на нього зобов'язання, то з нього підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в період з 17 жовтня 2007 року по 01 лютого 2018 року у розмірі 11 281 гривень 50 копійок. Вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах в сумі 37050 гривень до задоволення не підлягає, оскільки відсутні правові, підстави для стягнення заборгованості по аліментах, що утворилась в порядку виконання рішення суду, що набрало законної сили. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial