Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

04 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини з відповідачем не склались. Після припинення спільного проживання діти залишились проживати з нею. 04 грудня 2019 року суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 19.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що на даний час коштів, які надає відповідач на утримання дітей, недостатньо для забезпечення їх належного утримання, гармонійного та духовного розвитку. Сума, яку сплачує відповідач складає 1109 гривень, цих коштів не вистачає навіть на належне харчування. Відповідач має у власності нерухоме майно та отримує на постійній основі стабільний прибуток. Дані обставини не були враховані при видачі судового наказу. З врахуванням усіх першонеобхідних витрат на виховання та утримання дітей, забезпечення їх нормальних умов для розвитку та проживання, вважає, що аліменти мають бути збільшені до розміру по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим Луцьким міськрайонним судом 04 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання на неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі 5000 гривень на кожну дитину щомісячно. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Вказували, що на даний час матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки ним набуто у власність нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2 га. Крім того, просили врахувати ту обставину, що відповідач є засновником та бенефіціаром ПП «Айс -Міт», ТзОВ «Інвестиційно-видобувна компанія», ТзОВ « Волинські джерела», ТзОВ « ЮА-КАР» і, відповідно, отримує прибутки від діяльності даних підприємств, що не було враховано при видачі судового наказу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Суд встановив, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). 04 вересня 2019 року суддею Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 19.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України. Згідно п.5 ст. 161 ЦПК України визначено, що за вимогою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб може бути видано судовий наказ. Таким чином, при зверненні з заявою про видачу судового наказу, стягувач позбавлений можливості доводити матеріальне становище платника аліментів. Відповідно, при видачі судового наказу, не були враховані обставини, які підтверджують матеріальне становище відповідача та можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Зокрема, як вбачається з наданих позивачем витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач є засновником та бенефіціаром ПП «Айс -Міт», ТзОВ «Інвестиційно-видобувна компанія», ТзОВ « Волинські джерела», ТзОВ « ЮА-КАР» і, відповідно, отримує прибутки від діяльності даних підприємств. Крім того, суд встановив, що з часу видачі судового наказу змінилось матеріальне становище відповідача, зокрема, 09.09.2020 року ним набуто у власність нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2 га, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обю`єктів нерухомого майна А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що сплачує відповідач на користь позивача, а саме: [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання на неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial