Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобов'язання. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість, та судові витати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив суду, що згідно з п.3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка) (Стандарт) позичальник доручав банку списувати всі кошти з своїх поточних рахунків в рахунок погашення кредиту, що й було зроблено банком 26.06.2013 року, коли таким чином була погашена заборгованість з тіла кредиту. А ще до цього, 14.06.2013 року, відповідачем було погашено 95 грн. Тобто своїми діями відповідач визнав наявну заборгованість перед банком, і таким чином мало місце переривання строків позовної давності. За таких умов вважає позов обґрунтованим та доведеним та просить його задовольнити. Відповідач не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Подав до суду письмові пояснення, згідно до яких просить суд застосувати строки позовної давності, та відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнав та подав заяву про застосування положень ч.4 ст. 267 ЦК України. Зазначає, що строк позовної давності минув 03.11.2012 року, а банк звернувся до суду з даним позовом 19.03.2014 року. В той же час вказує на неспіврозмірність нарахованої пені щодо суми основного боргу. Заперечує той факт, що його довіритель здійснював погашення кредиту 14.06.2013 року. За таких умов просить суд відмовити в позові на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № RОХRFВ19900346 від 02.05.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 02.05.2007 року отримав кредит у розмірі 1759.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ ''ПРИВАТБАНК". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 23.01.2014 року має заборгованість - 37 903,96 грн., яка складається з наступного: - 9087.93 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 316.62 грн. - заборгованість за комісіями за користуванням кредитом: - 26218.27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. штраф (фіксована частина). - 1781.14 гри. - штраф (відсоткова складова). Розрахунок суми заборгованості додається. Відповідачем було здійснено погашення кредиту в розмірі 95 грн., і це мало місце 14.06.2013 року. Таким чином відповідач визнав, що він має зобов'язання перед банком, та розпочав їх виконувати. В поясненнях представник відповідача вказав на надмірно високий розмір нарахованої пені, що також розцінюється судом як визнання наявної заборгованості перед банком. Тому твердження відповідача та його представника про те, що банк звернувся до суду з пропуском строків позовної давності не заслуговують на увагу. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, чого не зроблено в даному випадку. Тому суд не може самостійно зменшити розмір пені, який складає 26 218, 27 грн. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved