Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, у розмірі 68 045, 24 гривень, та судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 2270, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 15 серпня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок порушення [PERSON] п. п. 2.3б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху був пошкоджений автомобіль марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] . Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року у справі № 944/4295/19 встановлено вину [PERSON] у ДТП. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлюваного ремонту, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , становить 64 745, 60 гривень. Крім того, позивачем були понесені витрати на врегулювання справи у розмірі 1 292, 64 гривень. Загальна сума, що підлягає відшкодуванню становить 68 045, 24 гривень. Зазначена шкода відповідачем потерпілому особисто не відшкодована. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснило виплату потерпілому. Отже, позивач набув право регресної вимоги до особи, винуватої у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 13 липня 2021 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву МТСБУ, у якому просив у задоволенні позову відмовити. В обгрнтування відзиву зазначив, що він є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 05 вересня 2002 року та відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він є особою, звільненою від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, завдану ним шкоду відшкодовує МТСБУ, та він підпадає під виключення регресних вимог стосовно нього з боку МТСБУ. В задоволенні позову просить відмовити. 30 липня 2021 року представник позивача МТСБУ подав до суду відповідь на відзив, у якій просив відхилити посилання відповідача на застосування п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зважаючи на таке. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 вказаного Закону. Отже, застосування положень до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» залежить виключно від володіння транспортним засобом особами, які зазначені у даній правовій нормі, на праві власності або на іншій правовій підставі. А відповідачем не надані докази володіння на праві власності або на будь-якій іншій правовій підставі автомобілем марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] , саме на час ДТП - 15 серпня 2019 року. Також представник позивача у поданій відповіді на відзив зазначив, що долучені до відзиву копії письмових доказів не відповідають вимогам ч.2 ст. 95 ЦПК України, оскільки є неналежним чином завірені. 09 серпня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій письмових доказів. У судове засідання представник позивача МТСБУ не прибув, однак подав заяву у якій просив проводити судове засідання за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги заперечує. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 15 серпня 2019 року, о 23 год 20 хв, на 68 км + 300 м автодороги Львів-Краковець [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] , здійснюючи розворот з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не переконався в безпечності свого маневру, був неуважним, створив перешкоду транспортному засобу, що рухався йому на зустріч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року у справі № 944/4295/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 26 жовтня 2019 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду автомобілю марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що 15 серпня 2019 року, заподіяно з вини відповідача [PERSON] . На час скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] від 05 вересня 2002 року. Згідно з висновком № 203 від 13 жовтня 2019 року сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Opel Astra», номерний знак [NUMBER] , складає 162 913, 42 гривні. Наказом МТСБУ № 3251 від 17 березня 2020 року прийнято рішення про сплату [PERSON] 64 745, 60 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивачем виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 64745, 60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 21647131 від 18 березня 2020 року. Також позивачем виплачено витрати, які були понесені на врегулювання справи, на користь ТОВ «Аудатекс Україна» 1 292, 64 гривні та на користь ТОВ Фірма «Експертиза» 1507, 00 гривень і 500, 00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 1155566 від 28 листопада 2019 року, № 1476475 від 19 березня 2020 року, та № 1477568 від 13 квітня 2020 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»). В силу положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, МТСБУ визнало зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, виплатило кошти потерпілому - власнику автомобіля [PERSON] за страховика винної особи [PERSON] з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність останнього на момент скоєння ДТП не була застрахованою та звернулось до суду з вимогою щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування, що становить 68 045, 24 гривень. Однак, як описано вище, [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення. Підпунктом 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 грудня 2014 року у справі № 1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі" (договір підряду,оренди тощо). У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961. Одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 ст. 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт "г" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961). Тобто законодавець, надавши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій, визначив, що якщо така особа правомірно експлуатує свій транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ. Отже, у встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках МТСБУ виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів. З урахуванням викладеного, зважаючи на той факт, що [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій, а тому відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, який особисто керував транспортним засобом, здійснюється саме Моторним (транспортним) страховим бюро України, а відтак, позовні вимоги є безпідставними. Суд критично оцінює доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив та зазначає, що МТСБУ було відомо про те, що [PERSON] є учасником бойових дій, оскільки такі відомості зазначені у довідці МТСБУ № 1 від 02 березня 2020 року, де вказано, що [PERSON] має пільгове посвідчення серії [NUMBER] . Також суд не бере до уваги посилання позивача про те, що [PERSON] не доведено належними доказами факт володіння, на момент дорожньо-транспортної пригоди, на праві приватної власності автомобілем марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] , оскільки факт володіння підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , де вказано, що автомобіль марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] , дата реєстрації 02 лютого 2019 року. Тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди (15 серпня 2019 року) відповідач був власником вказаного транспортного засобу, про що було відомо МТСБУ, що підтверджується довідкою МТСБУ № 1 від 02 березня 2020 року, де вказано, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Volkswagen Bora», номерний знак [NUMBER] . За наведених обставин, враховуючи, що положення п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унеможливлює звернення МТСБУ з регресним позовом до власника, водія транспортного засобу, який на час дорожньо-транспортної пригоди був учасником бойових дій, у задоволені позову слід відмовити у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed