Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

10 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами по вул. Першотравнева, 137 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області, посилаючись на наступні обставини. 20 січня 2016 року помер чоловік позивачки [PERSON] в м. Татарбунари Одеської області. Після смерті останнього залишився житловий будинок з будівлями та спорудами №137 по вул.Першотравнева в с.Дивізія Татарбунарського районного Одеської області. За життя спадкодавець не вчиняв заповіту. Вказаний вище житловий будинок [PERSON] має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причини відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.29). Представник [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.30). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача, його представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON], що вбачається з наступних належних та допустимих доказів. Згідно копії свідоцтва про смерть І-ЖД №437195 від 22.01.2016 року (а.с.5) [PERSON] помер 20 січня 2016 року. Відповідно копії свідоцтва про одруження ІІІ-УР №311882 (а.с.4) 20.10.1962 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Баранюк/ [PERSON], який був зареєстрований Тузлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №18. Як підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НВА 668261 від 12.01.2017 року (а.с.6), [PERSON] частково прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], а саме земельну ділянку, яка належала померлому. З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №137 по вул.Л.Українки в с.Дивізія Татарбунарського району, виготовленого 23.04.2016 року (а.с.7) вбачається, що власник цього будинку не вказаний, що свідчить про відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. Із звіту ТОВ «Імперіал-777» про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку, розташованого по вул.Лесі Українки,137 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області (а.с.13) вбачається, що ринкова вартість вказаного обєкта складає 55 400 грн. Довідкою №88, виданою [PERSON] сільською радою Татарбунарського району Одеської області 05.05.2017 року (а.с.14) зазначено, що згідно книг по господарського обліку сільської ради, особовий рахунок № 0615-1, [PERSON] дійсно був зареєстрований, проживав та був головою домогосподарства розташованого по вул.Першотравнева ([PERSON]), 137 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області №103/2016 від 20.01.2017 року (а.с.12) підтверджується, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47798912 від 22.05.2017 року (а.с.27) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа №103/2016 за номером у спадковому реєстрі 58864770. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є дружиною [PERSON] Після смерті останнього в установлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та частково прийняла у встановленому законом порядку спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її чоловіка. Однак, в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок, [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Одеської області відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та належність його спадкодавцю [PERSON] підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] має бути визнано право власності на житловий будинок, розташований по вул.Першотравнева,137 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON] померлого 20.01.2016 року.

Outcome: approved