Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 квітня 2015 року відповідача [PERSON] було визнано батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] , змінивши при цьому прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». 13.07.2015 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області було стягнуто з відповідача [PERSON] на її корить аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 01.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. З відповідачем в шлюбі вони не перебували. Донька весь час проживає з нею, перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів на дитину . По даному факту відносно відповідача було порушено кримінальне провадження . Станом на день подачі позовної заяви з відповідача стягнуто заборгованість по аліментах в сумі 5 632 грн. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дочки, оскільки зросли ціна на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини, донька часто хворіє. Дитина потребує оперативного лікування у плановому порядку з подальшою реабілітацією . Матеріальний стан відповідача з грудня 2016 року змінився. Він працює військовослужбовцем, має постійні доходи у розмірі 7138.40 грн. щомісячно, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з грудня 2016 і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Згідно положень ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, встановлено, що відповідач являється батьком дитини [PERSON], [INFO] року , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Як встановлено, 13.07.2015 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області було винесено рішення у цивільній справі , відповідно до якого стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 01.07.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів присуджених за судовим рішенням. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із роз'ясненнями, що мають місце у п.23 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; нормативно-правовий акт № 3 від 15.05.2006 «Постанови Пленуму Верховного Суду України» від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Позивач просить суд змінити спосіб стягуваних із відповідача аліментів із твердої грошової суми на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з грудня 2016 року і до повноліття дитини. З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив правову позицію, згідно якої право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернулась позивач до суду є виправданим. При вирішенні справи суд враховує, що неповнолітня дитина сторін [PERSON]. [INFO] хворіє ,потребує оперативного лікування у плановому порядку з подальшою реабілітацією. На час прийняття рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] , відповідач не працював . На даний час [PERSON] офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про зміну майнового стану відповідача, що є підставою для зміни розміру аліментів, зокрема на зміну їх на 1/4 частину з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини на користь позивачки. За таких обставин,

Outcome: partial