Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2018 року в розмірі 14887,95 гривень. В позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 16 листопада 2018 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Нарахування відсотків здійснюється згідно п.п. 2.1.1.2.9, 2.1.1.2.10, 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № б/н від 16 листопада 2018 року щодо повернення суми кредиту та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 14 січня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 14887,95 гривень, що складається з: 8936,70 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3828,22 гривень заборгованості за простроченими відсотками; 937,89 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 685,14 гривень штрафу (процентна складова). Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 14887,95 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2018 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судові засідання 4 травня, 18 травня та 3 липня 2020 року не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що анкета-заява відповідача [PERSON] (а.с. 7), Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору № б/н від 16 листопада 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , банк надає відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Нарахування відсотків здійснюється у розмірі, визначеному у Тарифах банку, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту, згідно п. 2.1.1.2.9, п. 2.1.1.2.10, п. 2.1.1.2.11, п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. За користуванням кредитом при наявності пільгового періоду, відповідно до п. 2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує відсотки за пільговою відсотковою ставкою (0,00001% річних) в межах встановленого пільгового періоду. Згідно п. 2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг в разі непогашення позичальником боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. У разі винекнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг позичальник сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п. 2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, на те, що розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру визначеному у абзаці 1 цього пункту та не потребує додаткового погодженння із клієнтом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача (а.с. 5-6) станом на 14 січня 2020 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2018 року складається з: 8936,70 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3828,22 гривень заборгованості за простроченими відсотками; 937,89 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 685,14 гривень штрафу (процентна складова). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором № б/н від 16 листопада 2018 року строки не виконував. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Дослідивши докази по справі, суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем щодо нарахування 8936,70 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3828,22 гривень заборгованості за простроченими відсотками; 937,89 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. За порушення відповідачем [PERSON] строків сплати належних за договором платежів позивачем відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, нараховано штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 685,14 гривень штрафу (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 гривень та процентної частини штрафу в розмірі 685,14 гривень, нараховані відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, тобто чітко встановлені кредитним договором, а тому є такими, що ґрунтується на законі, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 14887,95 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2018 року, а саме: 8936,70 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3828,22 гривень заборгованості за простроченими відсотками; 937,89 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 685,14 гривень штрафу (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати, що становлять 2102,00 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України № 435-ІV від 16 січня 2003 року. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved