Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, в обґрунтування якої вказали, [PERSON] в 1968 році переїхала з батьками у с. Розсоша Хмельницького району, з 1970 року по 1988 рік постійно проживала з батьками в м. Хмельницькому. В 1988 році у зв'язку із одруженням змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] і переїхала проживати до м. Ленінград, де [INFO] народився син [PERSON] Оскільки сімейне життя не склалось заявник разом із сином повернулась в 1990 році на постійне місце проживання в с. Розсоша Хмельницького, але про приїзді у заявниці вкрали паспорт, про втрату якого заявник не повідомляла. Фактично з моменту приїзду в 1990 році по теперішній час заявники постійно проживають у с. Розсоша Хмельницького району, але позбавлені оформити можливості отримати громадянство України, у зв'язку з чим звернулись до суду. В судовому засіданні представники заявників заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Розсошанської сільської ради Хмельницького району в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи за відсутності представника. Представник Хмельницького районного сектору управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. з метою набуття громадянства України. Заявниками до суду надані наступні документи : копія свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], уродженки ст. Ніколо-Полома, Парфеньївського району, Костромської області, Російська Федерація, свідоцтво про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], уродженця м. Ленінград, Російська Федерація, довідки Розсошанської сільської ради Хмельницького району від 05.05.2017р. про те, що [PERSON], [PERSON] проживають в [ADDRESS] без реєстрації з 1990 року по теперішній час, виписки з погосподарських книг по особовому рахунку [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] за 1986-1990р.р., 1996-2000р.р., 2001-2005р.р. відповідно, з яких вбачається, що по [ADDRESS] проживали [PERSON], [PERSON], довідку НВК № 2 від 14.03.2016р. № 92 про те, що [PERSON] навчався в НВК № 2 з вересня 1997 року по червень 2006 року. Правовий порядок набуття громадянства України встановлено Законом України «Про громадянство України». Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до ст.3 цього Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України ,,Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис ,,громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Крім того, питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року ,,Питання організації виконання Закону України ,,Про громадянство України (зі змінами та доповненнями), яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. У пункті 44 вказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно з п. 45 Указу № 215/2001 для прийняття громадянства України особа подає до Комісії при Президентові з питань громадянства та управлінь МВС такі документи: г) один із таких документів: документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років, - для особи, яка в'їхала в Україну іноземцем; д) один із таких документів: копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну; копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності законом ,,Про імміграцію", копію посвідки на постійне проживання. Відповідно до п.4 прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» вважати такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну, іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Паспорт громадянина СРСР [PERSON] не надала, посилаючись на його втрату в 1990-х роках. Реєстрація місця проживання заявників на території України відсутня. Не можна визнати належним доказом підтвердження факту законного проживання заявників з серпня 1990 року на території України довідку Розсошанської сільської ради Хмельницького району від 05 травня 2017 року, оскільки вона не свідчить про постійне проживання заявників на території України в розумінні ст. 1 Закону України «Про громадянство». За змістом ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, заява про встановлення факту постійного проживання задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed