overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

09.07.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 580. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили по тій причині, що з відповідачем мають різні погляди на життя. Поновлювати шлюбні відносини не бажає, тому просила суд шлюб розірвати, сина залишити на її вихованні, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 01 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 580. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Сина залишити на вихованні позивачки. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позивачці слід відновити її дошлюбне прізвище". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

09.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без його участі суду не надав. Судом встановлено, що між сторонами 14.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області по актовому запису № 13 було укладено шлюб. Від шлюбу сумісних дітей сторони не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказав, що на підставі договору дарування\~\~від 22.03.2014 року йому на праві власності належить квартира, розташована за вищевказаною адресою. В квартирі крім нього зареєстрована також його бабуся [PERSON], однак в квартирі вона не проживає і з моменту її прописки ніколи не проживала, її особисті речі відсутні. Реєстрація відповідача є перешкодою для нього у розпорядженні в повному обсязі належною йому квартирою. Внаслідок цього порушується його право на користування і розпорядження приватною власністю. Позивач до суду не з"явився, але надіслав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає та зазначила, що у разі зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], їй ніде буде зареєструватися. Від начальника Балаклійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с22). На підставі\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Власником квартири № 2 б. 46, яка розташована в смт. Савинці вул. Леніна Балаклійського району Харківської області, на підставі договору дарування від 22.03.2014 року, є позивач [PERSON] (а.с.3-4). За вищевказаною адресою зареєстрована також відповідач [PERSON], 1947р.н. (а.с.6). Відповідачка зареєстрована у спірній квартирі, яка належить позивачу, однак не проживає в ній і не проживала з 12.02.2010 р., що підтверджується актом обстеження від 02.11.2015р. (а.с.7-8). За змістом ч.2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік, втратила зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~втрачає право на користування цим житлом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, тому зобов'язання ДМС Балаклійського РВ зняти з обліку відповідача у спірному приміщенні правового значення не має, а тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

09.11.2017 року головний лікар КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» звернулась в суд з заявою про госпіталізацію у психіатричний стаціонар в примусовому порядку громадянки [PERSON], [INFO], без її усвідомленої згоди. В судовому засіданні лікар-психіатр та представник лікарні підтримали заяву і суду пояснили, що у зв'язку із наявністю у [PERSON] психічної хвороби - судинної деменції, яка обумовлює неможливість самостійно задовольняти [PERSON] свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вона підлягає направленню на стаціонарне обстеження та лікування без її згоди. Прокурор та представник органу опіки та піклування підтримала заяву КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» про госпіталізацію [PERSON] до психіатричногог закладу у примусовому порядку. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заява головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно протоколу КЕК №146/1 від 09.11.2017 року огляду комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] має захворювання - судинну деменцію, та потребує госпіталізації у психіатричний заклад у примусовому пордку без її усвідомленої згоди, у зв"язку з наявністю у неї психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Зазначені обставини підтверджуються поясненням лікаря - психіатра, законного представника хворого, висновком комісії лікарів-психіатрів. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

09.11.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справу, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розлянути без її участі в підготовчому засіданні (а.с. 18). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.03.2011 виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, відповідний актовий запис № 04 (а.с. 8). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем (а.с. 9). Сім*я сторін розпалася у жовтні 2018 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини та однією сім"єю не мешкають. Майнового спору та спору відносно виховання та місця мешкання неповнолітньої дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

09.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"яввся, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути без його участі. Судом встановлено, що між сторонами 01 червня 1991 року зареєстрований Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області по актовому запису №24(а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони припинили шлюбні відносини у вересні місяці 2014 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2017 р. о 00 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2017 р. о 00 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кравцевич Н.В. лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному мовному контакту. Напружений, тривожний. На запитання відповідає не завжди в плані заданих. Орієнтування всіх видів збережено. Виказує маячні ідеї переслідування, отруєння на адресу батька, негативно налаштований на його адресу, погрожує йому фізичною рас правою: „він мене хоче позбавитися, тому й здав мене в лікарню". Говорить про те, що „він хотів мене отруїти". Не критично відноситься до госпіталізації в психіатричний стаціонар, впевнений, що: „я здорова людина і повинен працювати стоматологом". Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Дані, що вказані в направлені лікаря КШД вважає невірними. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

09 вересня 2014 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Зазначила , що за час перебування у шлюбі з відповідачем народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які є повнолітніми та навчаються в Київському національному університеті будівництва і архітектури. Сини змінили прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Навчання є безкоштовним, однак відповідачем оплачується проживання синів в гуртожитку. Крім того витрачаються кошти на придбання учбової літератури, продуктів харчування та одягу, проїзду до місця навчання. [PERSON] працює електриком на фабриці банкнотного паперу. Відповідач будь - якої допомоги на утримання синів не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані сторонами в межах позовних вимог доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які навчаються у Київському національному університеті будівництва і архітектури. Термін навчання [PERSON] становить по 30 червня 2015 року, а [PERSON] по 30 червня 2017 року ( арк..с.4-9 ). Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 " Про судове рішення ", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб , не суперечить закону, тому визнання позову приймається судом. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

09 вересня 2015 року звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 листопада 2002 року до 30 січня 2013 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем, та перебувають на його утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, до суду надашла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на імя [PERSON] та на ім"я [PERSON], їх батьками є [PERSON] позивач по справі та [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с.4). Довідкою про склад сім"ї від 11 серпня 2015 року неповнолітні діти проживають разо з позивачем за адресою : пров. Урожайний,6 с. Новоукраїнка Добропільськго району Донецької області. (а.с.5) За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивач вимоги в повному обсязі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved