Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він є власником житлового будинку №54, розташованого по провул.. Шевченка в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області. У період з 2006 року по 2008 роки позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі та відповідно здійснено реєстрацію місця проживання відповідача за вказаною адресою у належному йому будинку. Однак як вказує позивач шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинилися фактично з 2008 року та з того часу сторони проживають окремо. Разом з тим, як вказує позивач хоча відповідач зареєстрована в належному йому будинку, однак фактично в ньому не проживає з 2008 року. Вказує, що реєстрація відповідача за місцем його проживання у належному йому житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що він має постійно сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в будинку не проживає. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснив, з 2008 року відповідач у добровільному порядку залишила зареєстроване місце проживання не повідомивши його про нове місце проживання. Протягом 2016 року вона два рази зявлялася за вказаною адресою, однак своїм правом, щодо проживання у житловому будинку не користувалася та виїхала на постійне місце проживання в АР Крим. Також зазначив, що ним пропонувалося відповідачу добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку, що належить йому на праві власності, але відповідач уникає зустрічі, по телефону розмовляти не бажає. Вказує, що оскільки остання тривалий час не проживає у належному йому будинку, то з урахуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України є такою особою що втратила право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідач порушує його право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком №54, розташованого по провул.. Шевченка в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки в суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач проживала разом з її батьком деякий час. Потім виїхала з будинку та не повідомляла адресу свого проживання. Вказує, що дійсно відповідач інколи приїздить, однак у будинку не проживає, своє місце проживання не повідомляє. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що відповідач спів мешкала з позивачем деякий час. Йому відомо, що [PERSON] виїхала з будинку позивача та тривалий час в ньому не проживає. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в житловому будинку №54, розташованого по провул.. Шевченка в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, власником якого є [PERSON], але фактично в будинку не проживає. Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни ,які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізувала своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратила право користування житловим будинком №54, розташованого по провул.. Шевченка в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Outcome: approved