Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка виступає як законний представник в інтересах малолітнього [PERSON] звернулися в суд з позовом до Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вона [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] являються дітьми [PERSON] та [PERSON]. За період перебування в зареєстрованому шлюбі, ними в 1990 році збудовано житловий будинок [ADDRESS], та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя. [INFO] батьки [PERSON] та [PERSON] померли, внаслідок автоаварії, про що виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області видані свідоцтва про смерть. Після їх смерті залишилося спадкове майно, яким був житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] та [PERSON] стали їхні діти - це вона, [PERSON] та її брат [PERSON], в силу ст.549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком [ADDRESS], будучи неповнолітніми. Таким чином, вона та її брат стали власниками в рівних частках цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після мерті батьків. Вона, [PERSON], являється дружиною [PERSON], що стверджено свідоцтвом про шлюб. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис про смерть №21 та про що виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], є вона, його дружина - [PERSON], та малолітній син - [PERSON], [INFO]. Між цим, вона будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом відмовлися від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка в користь малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що нею складено відповідну заяву в нотаріальному порядку. Малолітній [PERSON] спадщину після смерті свого батька [PERSON] в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв. Разом з цим, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON], вона [PERSON], та після смерті [PERSON] - [PERSON] як законний представник малолітнього сина [PERSON], не змогли, оскільки державним нотаріусом їм в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцями, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №46 від 22 травня 2015 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Саме не вчинення спадкодавцями [PERSON], [PERSON] відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ниими як спадкоємцями за законом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вони не можуть. На підставі наведеного присили визнати за [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканкою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON], [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Визнати за малолітнім [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON] та [PERSON], як законний представник в інтересах малолітнього [PERSON], в судове засідання не з"явилися, однак надали заяву в якій просили розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримають у повному обсязі, просять такі задовольнити. Представник відповідача, Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак т.в.п. сільського голови - Поп Ю.В. надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO] померли громадяни [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 29 січня 2001 року та серії [NUMBER] від 09 березня 2001 року. Після їх смерті залишилося спадкове майно, яким був житловий будинок [ADDRESS] При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем майна нині померлих нині померлих [PERSON] та [PERSON] стали їхні діти [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком [ADDRESS], будучи неповнолітніми. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 серпня 2005 року, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. Таким чином, позивачка [PERSON] та її брат [PERSON] стали власниками в рівних частках цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після мерті батьків. [INFO] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис про смерть №21 та про що виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки спадщина на за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом являються його син - позивач по справі, [PERSON] та його дружина - [PERSON], однак остання відмовилася від своєї частки у спадщині на користь свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується нотаріально посвідченою заявою. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вартість спадкового житлового будинку на даний час становить 453564 гривні, що стверджується Зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд. З довідки №155 виданої 25.02.2015 року виконкомом Водицької сільської ради, слідує, що житловий будинок [ADDRESS], належав покійним громадянам [PERSON] та [PERSON], які померли [INFO]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, після смерті свого батька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі належать до спадкоємців за законом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

Outcome: approved