Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

06 квітня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера (далі - ТОВ МСП Ніка-Тера) звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просив визнати дії приватного нотаріуса ММНО [PERSON] з вчинення виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 187, про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь компанії Sandypool Limited заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 26\~269,63 доларів СШАза період з з 04 лютого 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договром № S/30/03/10 від 30 березня 2010 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 000 грн. протиправними; стягнути з відповідача судові витратим в сумі 365 грн. 40 коп.. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису, нотаріусом були проігноровані надані ЗУ Про нотаріат повноваження та порушені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін'юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, а саме вчинив виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності вимог. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з викладених в ньому та письмових поясненнях підстав, просила про задоволення позову, При цьому, представник позивача також вказала, що оскарження виконавчого напису знаходиться на розгляді у Господарському суді. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на чітке дотримання відповідачем вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису на підставі належним чином завірених документів, перелік яких повністю відповідає вимогам Постанови КМУ № 1172. Звернув увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису до повноважень нотаріуса не входить перевірка правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, тим більше що боржникові завчасно надсилалася вимога про сплату заборгованості , яка станом на час вчинення нотаріальної дії не сплачена. Нотаріус, в свою чергу, відповідно до вимог закону не має право безпідставно відмовити у вчинені нотаріальної дії. Представник третьої особи після перерви у судове засідання не з*явився, заперечень проти позову не надав. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 22 березня 2015 року до приватного нотаріуса ММНО [PERSON] від компанії Sandypool Limited надійшла заява про вчинення виконавчого напису про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь компанії Sandypool Limited заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 26\~269,63доларів США за період з 04.02. 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № S/30/03/10 від 30.03.2010 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 000 грн. До заяви стягувачем було додані наступні документи: - оригінал кредитного договору № S/30/03/10 від 30 березня 2010 року , укладений між боржником та стягувачем, а також додаткових угод до нього №1-6, які були зареєстровані в установленому чинним законодавством України порядку в управлінні НБУ в Миколаївській області, про що видано Реєстраційні Свідоцтва та відповідні додатки до нього ( завірені копії зазначених Свідоцтв також додані до заяви). - оригінал виписки № 9 по кредитному рахунку № S/30/03/10 від 30.03.2010р. - оригінал висновку № 9\\08\\12 від 20.01.2015 року дослідження. - довіреність представника компанії Sandypool Limited [PERSON] - оригінал свідоцтва від 19 березня 2015 року про передачу заяви щодо необхідності перерахування суми боргу за кредитним договором № S/30/03/10 від 30.03.2010 року в семиденний термін після одержання заяви. Заява була передана поштою та отримана. 22 березня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі зазначеної заяви та доданих до неї документів був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 187, про стягнення з ТОВ МСП Ніка-Тера на користь компанії Sandypool Limited заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 26\~269, 62 доларів США за період з 04 лютого 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № S/30/03/10 від 30 березня 2010 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 000 грн З матеріалів справи вбачається, що дійсно позивачеві приватним нотаріусом [PERSON] була передана заява від 03.03.2015 року представника компанії Sandypool Limited [PERSON], в якій відповідно до ст. 530 ЦК України Компанія просить в семиденний термін з дати одержання цієї заяви перерахувати всю суму заборгованості, яка була нарахована за кредитним договором № S/30/03/10 від 30.03. 2010 року із змінами та доповненнями . У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, існують інтереси, які на момент їх захисту у суді знаходяться поза змістом суб*єктивних матеріальних прав, а саме коли категорія справи про встановлення певних обставин потребує захисту охоронюваного інтересу, та останній може бути самостійним об*єктом судового захисту. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Зокрема, щодо способів захисту цивільних порушених, оспорюваних невизнаних прав, які застосовуються судом законодавцем у ст. 16 ЦК України віднесено такі, як : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, що порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов*язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та моральної шкоди, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності. Вказане свідчить про те, що спосіб захисту порушеного права повинен узгоджуватись із процесуальною природою видів проваджень цивільного судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України). Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким. Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди. Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування- сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. У відповідності до ч. 1 ст. 5, ст.7 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про нотаріат», нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органу місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім'я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та доручення на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»,нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Згідно вимог ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України. Статтями 41-42 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій. Згідно вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус або посадова особа, яка чиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Статтею 50 вказаного вище закону передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Дія, у розумінні діючого законодавства передбачає активне невиконання законних вимог , а також порушення встановленої нормами права заборони. Неправомірність дій є такою, що суперечить нормам права, порушує заборону, зазначену законом , невиконання обов*язків, що виходять із нормативно-правового акту,акту застосування норми права або договору. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»,у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача;найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;дата набрання юридичної сили. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За такого, наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими законодавством ( переліком, положеннями ), тому належним способом встановлення правильності видачі виконавчого напису є спір між боржником та кредитором , який вирішується в порядку позовного провадження ( у господарському суді ) і саме такий позов є належним способом захисту порушеного права, оскільки, враховуючи вище викладене, дотримання нотаріусом вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ « Про нотаріат « є предметом доказування про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.03.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №187, про стягнення з ТОВ «МСП Ніка-Тера» на користь компанії Sandypool Limited заборгованості з нарахованих та неоплачених відсотків за кредитним договором в сумі 26269,63 дол.США за період з 04.02.2015 року по 22.03.2015 року за кредитним договором від 30.03.2010 року з підстав порушення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та «ч. 1 гл. 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5. 07.04.2015 року Господарським судом Миколаївської області порушено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера до компанії Sandypool Limited, третьої особи - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 33 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства проводиться Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головним управлінням юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. За результатами перевірки , проведеної Головним територіальним управлінням юстиції Миколаївської області від 14.05.2015 року та 25.05.2015 року встановлено, що виконавчі написи вчинено відповідно до глави 14 ЗУ "Про нотаріат". Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджених постановою Кабінету М міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 глави 16 розділу 11 Порядку. Питання оскарженння виконавчого напису повинно вирішуватись відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про нотаріат». Міністерством юстиції України по результатам розгляду скарги ТОВ «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера" надана відповідь, згідно якої вбачається, що правова оцінка дій нотаріуса при вчиненні ним нотаріальної дії не надається, оскільки це не входить до компетенції вказаного органу та вирішується шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виписане вище, матеріали справи свідчать про те, що у вибраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відбувається, оскільки законом передбачений спосіб захисту порушеного права шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порушення вимог Закону « Про нотаріат «, а саме ст.ст. 87, 88,вимог Порядку та Правил входять до предмету доказування в порядку позовного провадження щодо спору між боржником та кредитором з додержанням встановленого ст. 16 ЦК України способу захисту порушеного права та відповідно вимог ст. 50 ЗУ « Про нотаріат «. За такого, суд вважає, що підстави, передбачені законом, щодо визнання дій приватного нотаріуса [PERSON] неправомірними відсутні, завдання цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого вирішення справи з метою захисту порушеного права ( ст.1 ЦПК України )у вибраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відбувається, а за такого у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають

Outcome: dismissed