Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів з вказаним позовом. Посилалася в позові на те, що 01 вересня 2015 року [PERSON], була прийнята на роботу, по строковому трудовому договору (до 31 травня 2016 року), на посаду вчителя географії та тимчасово виконуючої обов'язки заступника директора з навчально-виховної роботи комунальної обласної спеціалізованої школи-інтернат ІІ-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів „Багатопрофільний ліцей для обдарованих дітей". З 30 травня 2016 року по 08 червня 2016, перебувала на амбулаторному лікуванні. Даний факт підтверджується листком непрацездатності серії АГГ № 975536 від 30 травня 2016 року. 31 травня 2016 року, директором ([PERSON]) Багатопрофільного ліцею для обдарованих дітей по телефону її було повідомлено про те, що вона звільнена з зазначених вище посад, оскільки закінчився термін дії трудового договору. Додатково, (рекомендованим листом з повідомленням) про зазначений факт звільнення, вона була повідомлена 31 травня 2016 року. У відповідності зі статтею № 3 ЗУ „Про відпустки", вона має право на щорічну основну відпустку і у разі звільнення, у зв'язку із закінченням строку трудового договору, невикористана відпустка за її бажанням може надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки. Датою звільнення у цьому разі є останній день відпустки. Тому 24 травня 2016 року, було подано через секретаря заяву про те, що вона хоче піти у відпустку з 21 червня 2016 року. Пізніше, 31 травня 2016 року, нею (повторно) було подано аналогічну заяву про те, що вона хоче піти у відпустку з 01 червня 2016 року та отримати грошову компенсацію на оздоровлення в розмірі одного посадового окладу (абз. 9 ч.1 ст. 57 ЗУ „Про освіту"). Подання повторної заяви про відпустку відбулося у період трудових відносин між нею та адміністрацією ліцею, оскільки вона подала заяву секретарю о 16.00 год. 31 травня 2016 року (аналогічну заяву відправила поштою 31 травня 2016 року, а трудові відносини між нею і адміністрацією мали б фактично припинитися 09 червня 2016 року. З невідомо яких причин, заява від 24 травня 2016 року, про надання відпустки з 21 червня 2016 року - зникла, оскільки директор ([PERSON].) повідомила проте, що нічого їй невідомо про цю заяву, вона її не бачила. У задоволені заяви від 31 травня 2016 року, було відмовлено, оскільки директор ліцею вважає, що після звільнення, вона не має права отримати щорічну основну відпустку та грошову компенсацію на оздоровлення в розмірі одного посадового окладу. 1 червня 2016 року позивачці було вручено копію наказу Департаменту освіти і науки Чернівецької ОДА № 72-К від 30.05.2016 року на одному аркуші та копію заяви з резолюцією про відмову в задоволенні прохання у зв'язку із закінченням дії строкового трудового договору (п. 2. ст. 36 КЗпП України). 02 червня 2016 року, вона звернулася з скаргою про порушення своїх прав та законних інтересів та проханням щодо задоволення заяви про відпустку від 31.05.2016 року та надання грошової допомоги на оздоровлення до комісії з розгляду трудових спорів Багатопрофільного ліцею для обдарованих дітей, директора Департаменту освіти і науки Чернівецької ОДА, голови Чернівецької обласної організації профспілки працівників освіти і науки, директора Багатопрофільного ліцею для обдарованих дітей. Комісія з розгляду трудових спорів Багатопрофільного ліцею для обдарованих дітей призначила розгляд скарги на 14 червня 2016 року на 14.00 год. Під час розгляду скарги зазначеною вище комісією (о 12.00 год. 15 червня 2016 року) її вислухали по суті звернення, але не було дано жодного пояснення з приводу прохання про надання відпустки та грошової компенсації на оздоровлення, а як висновок (в усній формі) директор Багатопрофільного ліцею для обдарованих дітей - [PERSON], повідомила процедуру звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та вказала, що остаточне рішення комісії буде після письмових висновків Департаменту освіти і науки Чернівецької ОДА. Вважає, дії відповідачів незаконними. В судовому засіданні представник позивачки свої позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Представники відповідачів комунальної обласної спеціалізованої школи-інтернат ІІ-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів «Багатопрофільний ліцей для обдарованих дітей», Департаменту освіти і науки Чернівецької ОДА позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. В своїх поясненнях та письмових запереченнях просили в задоволенні позову відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, прийшов до висновку, що позов не обгрунтованний і не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] була прийнята на роботу за строковим трудовим договором, на посаду вчителя географії та тимчасового виконуючоїобов'язки заступника директора з навчально-виховної роботи комунальної обласної спеціалізованої школи-інтернат ІІ-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів «Багатопрофільний ліцей для обдарованих дітей» з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року, що підтверджується наказами третьої особи за № 267-к від 27.08.2015р., №301-к від 01.09.2015 та наказом Відповідача за № 77 від 01.09.2015р. З даними наказами Позивач була ознайомлена під особистий підпис. Припинення трудового договору після закінчення терміну не вимагає заяви або якогось іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору Позивач вже виразила, коли писала заяву про прийом на роботу за строковим трудовим договором. Одночасно вона висловила і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який його було укладено. Тому 31 травня 2016 року Позивача було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України).Якщо ж роботодавець у вказаний день не видасть наказ про звільнення працівника, трудові відносини згідно з положеннями ст.39-1 КЗпП України вважатимуться продовженими на невизначений строк і працівника можна буде у подальшому звільнити лише на загальних підставах, передбачених трудовим законодавством. Позивачем в позовній заяві зазначено, що з 30 травня по 08 червня 2016 року вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Однак, звільнити працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору можна, як у період тимчасової непрацездатності, так і під час перебування його у відпустці, оскільки заборона щодо звільнення в такі періоди, встановлена частиною третьою ст. 40 КЗпП України, стосується лише звільнення працівників з ініціативи роботодавця за підстав, передбачених у ст. 40, 41 КЗпП України. Позивач зазначає, що у відповідності до ст.3 ЗУ «Про відпустки» вона мала право на щорічну основну відпустку, а факт закінчення дії строкового трудового договору не впливає на порядок надання такої відпустки. Згідно зі ст. 2 Закону України«Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності. Законом про відпустки передбачена можливість, а не обов'язок роботодавця надати за бажанням працівника невикористану відпустку при його звільненні у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Позивач написала заяву про надання їй щорічної основної відпустки з 01 червня 2016 року, однак з даного часу позивач уже не перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Крім того відповідачем було виплачена грошова компенсація позивачу за невикористану щорічну відпустку. Також позивачем зазначено, що трудові відносини між нею та відповідачем мали б фактично припинитися 09 червня 2016 року, тобто в наступний день після закінчення листка непрацездатності. Слід вказати, що припинення трудового договору після закінчення строку можливе тільки протягом одного дня. День звільнення працівника є останнім днем його роботи, тобто останнім днем дії строкового трудового договору. Якщо в останній день строку трудового договору працівник не був звільнений, трудові відносини фактично тривають, договір вважається продовженим на тих же умовах, але вже на невизначений строк. Якщо в останній день роботи працівник на роботі був відсутній внаслідок тимчасової непрацездатності або без поважних причин, наказ про звільнення видається, вноситься запис про звільнення в трудову книжку, а працівника телеграмою чи рекомендованим листом повідомляють про звільнення і необхідність одержання трудової книжки, що і було зроблено відповідачем. Виходячи з вищезазначеного, перебування працівника на лікарняному у зв'язку з хворобою на момент закінчення строку дії строкового трудового договору не є підставою для продовження трудових відносин, а лише спричиняє зобов'язання роботодавця перед працівником щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності протягом перших п'яти днів хвороби. У зв»язку з відмовою в задоволенні даних позовних вимог, позивачу слід відмовити і в інших позовних вимогах. Так як вони виходять саме з трудових правовідносин між позивачем та відповідачем і тісно пов»язані між собою. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed