Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушених прав у розмірі 50000 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідач протягом багатьох років порушує її права як споживача та взагалі права людини. Вони неодноразово зустрічались в судових засіданнях, відповідач постійно незадоволений нею, як споживачем послуг. Відповідач постійно нараховував та створював на її рахунку заборгованість, за послуги, яких він не надавав, а саме: то проведе нарахування на непроживаючих осіб (її дочка та онуки не проживали в помешканні), то порахують щось не так, то нарахують кошти за ненадані послуги тощо. 12 травня 2010 року працівники відповідача без попередження та скориставшись її відсутністю, вона саме перебувала на стаціонарному лікуванні, про що свідчить довідка з медичної картки, обмежили постачання холодної води до її найманого помешкання, а саме: від'єднали водопостачання на кухні, в квартирі [ADDRESS]. Зауважує, що вона з 23.01.2011 року, перебуваючи без часткового водопостачання, зверталась із заявою в якій прохала створити комісію по обстеженню помешкання із метою встановлення проживаючих осіб для перерахунку боргу, але всі її заяви проігноровані відповідачем або надана чергова відписка. 18 грудня 2013 року, також без попередження та у її відсутності, саме перед новорічними святами та перед святом [PERSON], відповідач відключив повністю квартиру від холодного водопостачання, тобто, вона взагалі залишилась без води в квартирі. Протягом 2015 року вона зверталась із заявами про негайне підключення постачання холодної води, але відповідач ігнорував її звернення. Також вона звернулась до ПТМ «Ковельтепло» про обстеження помешкання на предмет ліквідації протікання покрівлі над її квартирою, про що був складений акт від 03.02.2015 року, де зазначено, що їй необхідно звернутись до відповідача, який відновить водопостачання. Запевняє, що вона постійно зверталась до відповідача із претензіямі відновити водопостачання в помешканні, але відповідач не реагував на її заяви. Таке відключення вважає злісним порушенням її прав. Вона зверталася до різних інстанцій зі скаргами на дії посадових осіб відповідача, що в результаті їй відновили водопостачання в оселі - 12.01.2016 року. При цьому зливний бачок в туалеті та газова колонка не були під'єднані до водопостачання. Також повідомляє, що 12.01.2016 року посадові особи відповідача самовільно провели підключення водопостачання, так як вона була відсутня, оскільки померла її рідна сестра. При написанні [PERSON] про проведену роботу від 12.01.2016 року зазначено запис, що вона відмовилась від підпису, але запевняє, що вона була відсутня. Під час проведення робіт залишили безліч недоліків. Починаючи із 22.01.2016 року та весь лютий місяць, вона постійно зверталась до відповідача з вимогою усунути недоліки та недоробки, а саме: залаштувати розбиту стіну, яку посадові особи відповідача поруйнували, замінити вентелі, які постійно протікають, встановити вірно під'єднання до водопостачання в квартирі, адже воно здійснене в невірному нахилі, замінити труби водопостачання та відведення, адже вони перебувають в досить занедбаному стані, а також під'єднати туалет і відремонтувати колонку, так як на сьогодні, вона позбавлена вільно користуватись елементарними речами в житті, гарячою водою. На її вимогу провести перевірку всіх виявлених недоліків 08.04.2016 року прибула комісія, яка склала [PERSON] про перевірку робіт по проведенню під'єднання до водопостачання, який нею не підписаний з викладенням відповідних зауважень. Тим самим, відповідач визнав свою вину, усунувши свою провину в обмеженні її водопостачанням та водовідведенням, відновивши їй ці послуги. Відповідач не заперечував той факт, що дійсно його неправомірі дії по відношенню до неї змушували її проживати в помешканні без води близько 6 років, при цьому відповідач нараховував надалі кошти, стрворюючи їй «віртуальний» борг, нараховуючи їй кошти за непроживаючих осіб, адже її онук був знятий з реєстрації ще в 2012 році, проте нарахування продовжувались. Зауважує, що після підключення води в помешканні вода не є придатною для споживання, адже за стільки років трубопровід значно знешкодився. Вона зверталась до відповідача стосовно ремонтних робіт та заміни труб, так як воду, яка тече із старих та заржавілих труб неможливо вживати та пити, вона повністю ржава, але відповідач зневажливо та зверхньо ставиться до всіх її звернень. Багаторічна тяганина та нервування із-за незаконних та неправомірних дій відповідача, а також зверхність та неадекватний гонор по відношенню до неї з боку відповідача, ставлення відповідача до беззахисної пенсіонерки змушують її звернутись до суду за відшкодуванням моральної шкоди за всі моральні страждання за принесені відповідачем незручності. Адже протягом багатьох років вона була позбавлена можливості нормально проживати в квартирі, відвідувати вбиральню та помитися, випрати одяг, приготувати їжу, але що найбільш її пригнічувало, що ніяк не могла вплинути на відповідача, лише після звернення на урядову гарячу лінію, їй все ж відновили водопостачання й то, частково, зливний бачок в туалеті та газова колонка залишаються не під'єднаними. Вона довгий час не проводила ремонтні роботи в помешканні, їй соромно запросити друзів до квартири, адже в неї вкрай занедбане житло, за період проживання взагалі без води, житло пошкодилось та водопровід також. Їй було соромно перед сусідами, з якими проживає поряд досить багато років, адже вона залишившись без води в квартирі, змушена була поневірятись по сусідах, прохаючи надати відро води. В неї знищилися всі зелені насадження в помешканні і т.п. Вона також змушена була докладати додаткових зусиль задля організації свого життя, а саме: доставляючи собі воду із різних джерел, тобто, вона постійно при собі носила декілька пластикових пляшок для води, навіть привозила воду із інших населених пунктів, відвідуючи рідню та знайомих. При цьому підіймаючи наповнену тару водою на п'ятий поверх, в неї значно погіршувався стан здоров'я, адже вона має хворобу - міжхребцева грижа, яка загострювалась внаслідок носіння такої важкості. Особливо боляче для неї було те, що відповідач ніяким чином навіть не прагнув відновлювати їй під'єднання води. Це все стало джерелом негативних емоцій і переживань, адже вона проживає одна, пенсіонерка і без чоловічої підтримки. Однак, будучи юридично необізнаною та де в чомусь наївною, вона сподівалась, що відповідач все ж не залишить її без води, не відключить її помешкання, без її присутності. Як вбачається із вищевикладених фактів, їй було заподіяно значну шкоду, яка полягає в тому, що вона відчуває постійні моральні страждання, переживання, депресії та її пригнічений стан пов'язаний із таким зневажливим та високомірним ставленням відповідача по відношенню до неї. Отже, вона має право на відшкодування моральної шкоди з відповідача у судовому порядку, так як добровільно відшкодувати шкоду, завдану своїми неправомірними та незаконними діями відповідач добровільно ніколи їй не відшкодує, тому вона обгрунтовано звертається до суду. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду одноразово, в сумі 50\~000 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на її користь, вона врахувала обставини справи, характер своїх страждань з приводу вчиненого відповідачем, порушення нормальних життєвих зв'язків протягом 6-ти років. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, подавши письмове заперечення в якому зазначив, що із вимогами позивачки Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» не згідний з наступних причин. Що стосується відключення квартири [ADDRESS] в Ковелі від внутрішньо будинкової мережі централізованого постачання холодної води повідомляє, що 18.12.2013 року о 09-10 ранку на аварійно - диспетчерську службу Ковельського ВКГ «Ковельводоканал» поступила заявка по телефону від гр. [PERSON] (м. Ковель, вул. Смірнова, 4/75), що за адресою м. Ковель, вул. Смірнова, 4 стався зрив водопровідного стояка в будинку. Порив стояка стався між 4 та 5 поверхом. Працівниками УВКГ «Ковельводоканал» було проведено обстеження та було прийнято рішення, про необхідність заміни даної ділянки стояка в зв'язку із неможливістю його ремонту через поганий стан та недопущенням завдання збитків іншим мешканцям будинку залиттям. Дані відомості підтверджуються записом у Журналі заявок по внутрішньобудинкових мережах водопроводу та каналізації (денні виклики) та зафіксовані у Журналі заявок по внутрішньобудинкових мережах водопроводу та каналізації (аварійні виклики). Тобто, дії працівників Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» були правомірні, оскільки були спрямовані на недопущення прориву водопроводу та подальшого затоплення будинку № 4, що по вул. Смірнова, 4 в м. Ковелі. Отож, вина Ковельського УВКГ відсутня. Квартира [ADDRESS], в якій проживає [PERSON] не була підключена до централізованого водопостачання у зв'язку з відсутністю останньої вдома, про що було складено [PERSON] від 18.12.2013 року та залишено в дверях помешкання позивачки. 18.12.15 року Ковельводоканал отримав звернення із урядової гарячої лінії від [PERSON] про відновлення водопостачання в її оселі. У відповідь на звернення позивачки УВКГ «Ковельводоканал» повідомив, що для відновлення водопостачання за адресою: м. Ковель, вул. Смірнова, 4/76 необхідна особиста присутність [PERSON] вдома 05.01.2016 року. 05.01.2016 року працівниками Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» було проведено обстеження квартири за адресою м. Ковель, вул. Смірнова 4/76 для вирішення питання відновлення водопостачання. В результаті обстеження було вирішено, що для відновлення водопостачання потрібно провести зварювальні роботи та придбати необхідні матеріали, про що працівниками УВКГ було складено відповідний [PERSON] від 05.01.2016 року, в в якому [PERSON] особисто підписалась. 12.01.2016 року в квартирі позивачки було відновлено водопостачання ([PERSON] від 12.01.16 року). [PERSON] в позовній заяві вказує на неналежну якість води стверджуючи, що вода не придатна для пиття. Дане твердження не відповідає дійсності та нічим не підтверджене, а також спростовується наступними доказами. Контроль якості води, яка подається на місто проводиться атестованою виробничою лабораторією УВКГ «Ковельводоканал», яка входить до складу організації як структурний підрозділ. Виробнича лабораторія УВКГ «Ковельводоканал» завжди слідкує за якістю води яку подає на місто. Місце відбору проб, кількість точок відбору, кратність стеження, найменування показників та кількість проб погоджені Головним державним санітарним лікарем м. Ковеля і Ковельського району Ковельського міжрайонного Управління Головного Управління Держсанепідслужби у Волинській області, що підтверджується робочою програмою виробничого контролю водопостачання. Вимірювання проводиться згідно з вимог атестованих методик виконання вимірювань. Так, щоденно і погодинно перед подачею води на місто проводиться дослідження на наявність залишкового хлору, один раз на день досліджуються проби питної води на загальне залізо, щоденно - бактеріологічні дослідження. Контроль якості питної води проводиться із арт свердловин, водогону (перед подачею на місто), розподільчою мережею. Питна вода досліджується згідно вимог ДержСанПіну 2.2.4-171-10 «Вода питна. Гігієнічні вимоги до якості води централізованого господарсько-питного водопостачання» хімічним і бактеріологічними відділами контролю якості питної води. Окрім, того 08.04.2016 року в рамках цивільної справи (№159/848/16-ц) про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди за позовом [PERSON] до Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» та РЖКП №1, представниками Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» та представниками РЖКП №1 в присутності позивачки [PERSON] було відібрано у квартирі позивачки проби якості води, для перевірки її якості і придатності для споживання. Також було відібрано проби води у інших споживачів у підїзді (по спільному стояку), про що було складено відповідні [PERSON]. В результаті лабораторних досліджень проведених лабораторією Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» встановлено, що вода яку отримує [PERSON] та інші мешканці в під'їзді в якому проживає позивачка є належної якості, а також відповідає встановленим вимогам ДержСанПіну 2.2.4-171-10., що підтверджується протоколами досліджень. Також, позивачка у позовній заяві вказує, що у її помешканні ряд недоліків, які вважає Ковельський УВКГ «Ковельводоканал» повинен був усунути за власний рахунок, а саме: заміна труб на водопостачання та водовідведення, заміна вентелів, ремонт газової колонки, залаштувати розбиту стіну, підєднати водопостачання до квартири позивачки «вірно», адже з її слів водопостачання встановлено не вірно та ін. Із цими вимогами не можливо погодитися оскільки: - відповідно до Порядку користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі -Правила) затв. Наказом Мінжитлокомунгспу № 190 від 27.06.2008 року. Відповідно до п.1.3. Правил Водоканал (як виробник послуг) обслуговує лише ті мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем. Жодного договору, щодо здійснення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення з Позивачкою не укладалося. - ремонт газової колонки не може відноситись до компетенції Ковельводоканалу, оскільки управління надає послуги з водопостачання та водовідведення, а тому наявність такої вимоги Позивачки до нашої організації є не зрозумілою. - стосовно твердження, що водопостачання у квартирі позивачки підєднано не вірно, можна лише здогадуватись, що позивачка мала наувазі адже дані роботи виконувались працівникими, які мають достатній досвід та відповідні професійні навики для проведення відповідних робіт. Потрібно зауважити, що позивачка із аналогічними вимогами (стосовно заміни внутрішньо квартирних труб у квартирі) зверталася до РЖКП №1. Проте у відповідь отримала лист № 175 від 08.02.2016 року в якому зазначено, що ремонт квартири в т.ч. і заміна внутрішньо-квартирних труб водопостачання повинна здійснюватись за її власний рахунок. З огляду на це складається думка, що позивачка за рахунок Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» прагне здійснити ремонт у квартирі. Позивачка являється споживачем послуг з водопостачання та водовідведення. Згідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 [PERSON] України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на територій України для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В п. 15 ст. 1 зазначеного [PERSON] України встановлено, що недолік, це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 22 вказаного [PERSON] України, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. [PERSON] України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної тільки внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тоді як свідчать матеріали справи, позивач заявляє вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди, заподіяних внаслідок ненадання відповідачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Твердження позивача про неякісне питне водопостачання спростоване аналізами атестованої лабораторії. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом визначено, що між сторонами склалися правовідносини, які врегульовані\~[PERSON] України «Про захист прав споживачів»,\~[PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги»,\~[PERSON] України «Про місцеве самоврядування в Україні»,\~Цивільним Кодексом України (Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 21.02.2012 року. Особовий рахунок № 14886). Відповідно ч.1\~ст. 1 [PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі змістом ч.1\~ст.12 [PERSON] України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів, та відповідно до п.1 ч.1 ст.13 зазначеного вище [PERSON] залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п.1 ч.1 ст.20 зазначеного вище закону). Відповідно до п.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої\~статті 16 [PERSON] України "Про житлово-комунальні послуги". За п.8 цих Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Пунктом 32 Правил визначено обов'язки виконавця послуг, серед яких: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньо-будинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту; утримувати внутрішньо-будинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором; інформувати споживача протягом доби з дня виявлення недоліків у роботі внутрішньо-будинкових інженерних систем та/або інженерного обладнання, що розташовані за межами багатоквартирного будинку або житлового будинку (у разі його особистого звернення - невідкладно), про причини та очікувану тривалість зупинення надання послуг або обмеження їх кількості, а також про причини порушення якісних показників надання послуг; своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених несправностей, пов'язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім"і, шкоду, заподіяну його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору. Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~[PERSON] України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Статтею 4 [PERSON] України «Про захист прав споживачів»\~передбачено право споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції). Відповідно до\~ст. 1 [PERSON] України «Про захист прав споживачів», до недоліків продукції (зокрема, послуг) відноситься будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України\~закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем фактично визнається факт припинення водопостачання, а також власне обов'язок з постачання води до квартири позивачки. Судом встановлено, що відповідно до Журналу заявок по внутрішньобудинкових мережах водопроводу та каналізації (аварійні виклики) 18.12.2013 року була відключена квартира позивачки від водопостачання в звязку з аварійною обстановкою (прорив стояка) в будинку, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Смірнова, 4. Даний факт не оспорюється сторонами. В лютому 2015 року позивачка зверталась письмово до відповідача з вимогою відновити водопостачання та провести належний перерахунок вартості послуг за останні три роки, яке було відновлено 12 січня 2016 року після звернення останньої на урядову гарячу лінію по питанню постачання холодної води, про що свідчить повідомлення заступника Ковельського міського голови на адресу Волинської обласної державної адміністрації, а також акт Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства від 12.02.2016 року про те, що в квартирі по вул. Смірнова, 4/76 відновлено водопостачання. Отже, судом встановлено, що позивачк є споживачем послуг з водопостачання до її квартири, а УВКГ здійснює водопостачання до цієї квартири. Вирішуєчи спір, суд погоджується з доводами позивачки про те, що вона протягом тривалого часу, звернувшись до відповідача за захистом своїх прав не могла відновити такого порушеного прва до звернення на урядову гарячу лінію. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. В пункті 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~є розяснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, та виходячи з розумності, справедливості та за внутрішнім переконанням, враховуючи що позивач довів незаконність припинення водопостачання, тривалість протиправних дій з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 7000 грн. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, а саме 7000 грн., суд приймає до уваги конкретні обставини справи моральні переживання, повязані з тривалими і фактично неправомірними діями відповідача, що призвели до порушення нормального ритму життя позивачки (яка є пенсіонеркою), що повязано із необхідністю затрачати певний час та зусилля для захисту та відновлення своїх прав, позбавлення можливості протягом тривалого часу (з грудня 2013 року по січень 2016 року) належним чином користуватися послугами з водопостачання, порушення права позивачки на задоволення елементарних життєвих потреб, спричинення в звязку з цим дискомфорту та відповідної зміни життєвого укладу, а саме вести звичайний спосіб життя, отримувати можливість для відпочинку, нормально задовольняти свої побутові потреби. Суд зазначає також, що вказані зміни звичайного розкладу життя беззаперечно завдали позивачці душевних страждань, негативно вплинули на її самопочуття. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого останньою судового збору, в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial