overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду від 22.08.2013 року, по цивільній справі № 336/3597/13 пр. 2/336/1835/2013 задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Розпорядженням районної адмністразії Запорізької міської ради від 13.11.2013 року № 561 позивача призначили опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідачі допомоги на утримання дитини не надають, не приймають жодної участі у вихованні дитини. Посилаючись на те, що відповідачі позбавлені батьківських прав не звільняються від обов'язків утримувати дитину, просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутні, без фіксування технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутні, без фіксування технічними засобами, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який повідомлялися належним чином в судові засідання не з'явилися з невідомої суду причини, внаслідок чого суд на підставі ст. 224-226 ЦПК України розглянув справу за його відсутності, та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст.150 СК України батьки зобов"язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, рішенням Шевченківського районного суду від 22.08.2013 року відповідачі [PERSON], [PERSON] позбавлені батьківських прав, розпорядженням Районної адміністрації Запорізької Міської ради по Шевченіквському району від 13.11.2013 року призначено позивача [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім*ї від 20.11.2013 року неповнолітня [PERSON] мешкає з позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, суд вважає доцільним задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В листопаді 2014 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач, хоча і зареєстрований у вказаній кімнаті, проте не проживає в ній з серпня 2004 року. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS]. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Гуртожиток по [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва та перебуває на балансі Комунального підприємства «СКП «Гуртожиток». Згідно Довідки КП «СКП «Гуртожиток» за вих. № 3275 від 28.08.2014 р. в кім. № 6 за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 110, зареєстрований [PERSON] - з 13.10.2004 р. Відповідно до Акту № 197 від 02.09.2014 р., складеного працівниками КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, в кім. № 6 гуртожитку по [ADDRESS] відповідач не проживають з часу реєстрації за вказаною адресою (2004 р.), кухнею, ванною кімнатою не користується, витрат на благоустрій приміщень спільного користування не несе. Згідно Виписки з особового рахунку заборгованість [PERSON] за квартирну плату станом на 28.08.2014 р. складає 2 522 грн. 24 коп. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 01.10.2012 року укладено кредитний договір № PLJ0F901420688 між ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON] , за яким остання отримала кредит у розмірі 9981,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам („Розстрочка" (Стандарт) складає між нею і Банком кредитний договір. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 12452,92 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12452,92 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, але прохала зменшити суму заборгованості. Судом встановлено, що 01.10.2012 року укладено кредитний договір № PLJ0F901420688 між ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON] (а.с.5). Станом на 30.10.2014 року заборгованість відповідачки перед банком становить 12452,92 грн.: заборгованість за кредитом - 7161,35 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,51 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 399,24, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 3821,63, штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 569,19 грн., яка врахована в новому розрахунку заборгованості (а.с.4). Отже, заборгованість становить 12452,92 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, майновий та сімейний стан відповідачки, а саме те що вона ніде не працює, має на утримані малолітню дитину, суд вважає зменшити розмір нарахованої неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 1 000 грн. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 9631,29 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 3 листопада 1987 року виконавчим комітетом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім"ю. На даний час вони не підтримують сімейних стосунків, а тому збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила термін на примирення не надавати, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 3 листопада 1987 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Ярова). Від спільного проживання сторін в них неповнолітніх дітей немає. На даний час сторони не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №154569 від 25.11.2016 (а.с. 4). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати на користь позивача з відповідача не стягуються за клопотанням позивача. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В листопаді 2017 року Виконавчий комітет ММР звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири № [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач є наймачем зазначеної квартири. Відповідач зареєстрована разом з неповнолітніми дітьми за вказаною адресою, проте в даній квартирі вони не проживають вже тривалий час. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кв. № [ADDRESS], а також стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Відповідно до заяви представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради не з`явився. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Гуртожиток, розташований по [ADDRESS] перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток» та належить до комунальної власності територіальної громади. Згідно Довідки КП СКП «Гуртожиток» за вих. № 1570 від 27.04.2017 р. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зареєстровані з 25.10.2011 р. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] не приватизована. Відповідно до Акту складеного працівниками КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, за вих. № 111 від 06.06.2017 р. в квартирі [ADDRESS] відповідач разом з дітьми не проживає вже тривалий час ( з 2011 року), витрат на благоустрій приміщень спільного користування не несе. Згідно Виписки з особового рахунку виданої КП СКП «Гуртожиток» заборгованість [PERSON] за квартирну плату за адресою: [ADDRESS] станом на 07.06.2017 р. складає 154 грн. 92 коп. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання відповідача та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 401. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у зв"язку з відсутністю взаєморозуміння. Сторони разом не проживають з жовтня 2016 року, сімя фактично розпалась, шлюб носить лише формальний характер, тому позивач прийшов до висновку про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені вище, просив шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище"Паненко". Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 19.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №401 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З пояснень сторін суд встановив, що сімейне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння, з жовтня 2016 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Наданий судом строк на примирення сторін позитивних результатів не надав, сторони не помирилися, зберегти шлюб не бажають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони примиритися не погодилися, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача слід залишити «Паненко». Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, зазначивши, що з відповідачем 15 травня 2002 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Онопріївської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, актовий запис № 1. Подружнє життя не склалося і на даний час в Чорнобаївському районному суді перебуває справа про розірвання шлюбу В цьому шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Враховуючи, що Вони з відповідачем проживають окремо, діти потребують матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка - не з'явилась, а подала письмове клопотання з проханням розглянути позов без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи . Про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього не надходило, тому суд у відповідності до ст.224 ЦПК України прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Діти знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради . Факт родинних стосунків відповідача та дітей - підтверджено в судовому засіданні свідоцтвами про їх народження серії 1-СР № 019409 від 25 січня 2006 року та серії 1-СР № 074754 від 07 жовтня 2008 року, де в графі батько зазначено прізвище, ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що діти сторін дійсно потребують матеріальної підтримки . У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов"язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному випадку, відповідач являється фізично здоровим, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дитині в розмірі визначеному судом, що являється підставою для задоволення позову в частині стягнення аліментів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Магалянської сільради Новоселицького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], яка при житті заповіла йому все своє майно. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері він прийняв своєчасно. Відповідачка спадщину не прийняла та на спадкове майно не претендує. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просив задовольнити його вимоги. Відповідачка позов визнала, пояснівши суду, що спадщину не прийняла після смерті матері та на неї не претендує. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] була матерю позивача та при житті заповіла йому своє майно. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті матері прийняв своєчасно, оскільки постійно проживав в спадковому домоволодінні з часу відкриття спадщини. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлою. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, відповідачка спадщину не прийняла та на спадкове майно не претендує, то право власності на спадщину слід визнати за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері позивач прийняв своєчасно. Відповідачка спадщину не прийняла та на спадкове майно не претендує. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, позивач не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за позивачем право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представниця позивача підтримала позов і просила задовольнити його. Відповідачка в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності та про те, що позов визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті матері позивача [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Позивач як спадкоємець за законом 1 черги, спадщину після смерті матері прийняв своєчасно. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлою. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги, відповідачка спадщину не прийняла та на спадкове майно не претендує, то право власності на спадщину слід визнати за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. При житті спадкодавець заповів своє майно позивачці. Спадщину після його смерті позивачка прийняла своєчасно. Відповідачі спадщину не прийняли та на спадкове майно не претендують. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, позивачка не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з» явилися без поважних для суду причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивачки [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Позивачка як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті чоловіка прийняла своєчасно. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлим. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, відповідачі спадщину не прийняли, то право власності на спадщину слід визнати за позивачкою. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved