Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства та внесення змін у відомості актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з червня 2009 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Спільно проживали в житловому будинку, який розташований по вул.Калинова, 12 в смт.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області та вели спільне господарство, проживали однією родиною та мали спільний бюджет. Під час спільного проживання з відповідачкою по справі 06 серпня 2011 року у них народилась донька [PERSON]. Після народження дитини він поцікавився в дружини, чи оформлені документи про народження дитини належним чином. Дружина відповіла, що документи оформлені у відповідності до норм чинного законодавства і він вказаний батьком дитини. Через деякий час він поцікавився у дружини свідоцтвом про народження дитини, на що відповідачка відповіла, що документ залишився у її батьків. Через 6 років фактичного життя у шлюбі, коли дитині виповнилось чотири роки, відповідачка без жодних причин та пояснень зібрала речі, забрала доньку та поїхала до своїх батьків, обґрунтувавши тим, що бажає трохи пожити у них. Хоча він ніколи не заперечував, аби дружина спілкувалась з батьками. Він не хотів, щоб дружина разом з дитиною проживали окремо від нього. Під час розмови він зрозумів, що доньку бачити не буде. Він намагався дане питання вирішити мирним шляхом, приїздив до дружини, однак ані вона, ані її родичі не бажали спілкуватися, при цьому від будь - яких пояснень відмовлялися. На даний час він не має можливості бачити свою доньку та спілкуватися з нею, оскільки відповідачка забороняє йому це, налаштовує проти нього вчителів. За весь час відповідачка жодного разу не показала документ про народження дитини, не дивлячись на його неодноразові прохання. Він вважає себе батьком дитини, а тому звернувся до органів ДРАЦС з заявою про видачу свідоцтва про народження дитини. Однак, йому було відмовлено у видачі дублікату з причини, що в актовому записі про народження [PERSON] він як батько не вказаний. Тому звернувся до суду і просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису № 825 від 17 серпня 2011 року, складеного Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], вказавши у графі батько: «[PERSON], [INFO]» та прізвище дитини «Редькіна». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача позовні вимоги свого довірителя також підтримала і суду пояснила, що відповідачка умисно ввела її довірителя в оману, не надаючи йому свідоцтво про народження дитини, посилаючись на те, що не хоче їхати до батьків за свідоцтвом, і підтримуючи впевненість її довірителя в те, що в свідоцтві про народження вона записала позивача батьком. Обман відповідачки викрився лише тоді, коли сам позивач звернувся до ЗАГСу і отримав відмову у видачі йому дубліката свідоцтва на дитину як стороння людина. Вважає, що її довіритель має повне право на спілкування із своєю донькою, тому й просить суд винести законне рішення. Відповідач в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, отримане нею особисто (а.с.66). Будь-яких заяв про розгляд справи у її відсутність чи про відкладення розгляду справи від відповідачки на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, покладалась на розсуд суду. Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви про визнання батьківства, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду на підставі будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема, ч.2 ст.128 СКУ, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1ст.135 СК). Відповідно до ч.1 ст.126 СК України,\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. 06 серпня 2011 року відповідачка [PERSON] народила доньку [PERSON], про що 17 серпня 2011 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 825, де батьком [PERSON] зазначено [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з витягу № 00019164514 від 06 грудня 2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька в актовому записі № 825 зазначено, відповідно до ч.1 ст.135\~СК України (а.с.10-11). Згідно висновку експерта № 288 КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судових експертиз" ДОР, позивач [PERSON], дійсно, є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв"язків, і за результатами даної експертизи складає не менше 99, 999 % (а.с.35-37). Таким чином, у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,\~відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Статтею 134\~СК України \~визначено, що на підставі, зокрема, рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд, оцінюючи висновок експертизи, вважає його допустимим доказом по справі, що доводить\~\~біологічне батьківство позивача відносно малолітньої [PERSON], а тому наявні всі підстави визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], а також внести зміни до актового запису № 825 від 17 серпня 2011 року, складеного Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON], [INFO], вказавши у графі батько - «Редькін Ігор Миколайович», змінивши прізвище дитини з «Бганки» на «Редькіна», по-батькові залишити без змін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.126, 128 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved