Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

До Віньковецького районного суду з позовом звернувся [PERSON], законний представник [PERSON], просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 115436, виданий 20 січня 2005 року на ім'я [PERSON] та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON], яка була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,80 га. яка знаходиться на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно. Позивач являється спадкоємцем майна померлої за заповітом, і після смерті прийняв спадщину в порядку ч.4 ст. 1268 ЦК України. З метою отримати свідоцтво про право на спадщину позивач звернулась в нотаріальну контору, однак, оформити спадкові права не може, оскільки нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з виявленими виправленнями в державному акті серії ХМ № 115436, а саме в графі «цільове призначення(використання) земельної ділянки». Зокрема за виправленим текстом земельна ділянка призначена для ведення «особистого селянського господарства». Таким чином, для реалізації своїх спадкових прав, позивач змушений звертатися до суду, щоб визнати право власності в порядку спадкування. В судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, справу слухати без його участі. Відповідач, представник Віньковецької РДА в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Представник третьої особи, відділу Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути за відсутності представника Держземагенста. Представником третьої особи, реєстраційної служби Віньковецького РУЮ було надіслано клопотання, в якому просить справу розглянути без участі представника Реєстраційної служби, та винести рішення згідно чинного законодавства. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 30 січня 2013 року, актовий запис № 210). Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом від 22.04.2010 року посвідченого нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі № 847, який не скасовано та не змінено за життя спадкодавця. Відповідно до наданої нотаріусом копії спадкової справи № 43, іншими спадкоємцями за заповітом є [PERSON] і [PERSON], які спадщину прийняли відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши відповідні заяви. Як вбачається з свідоцтва про народження від 27 травня 1997 року серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю позивача, а отже законним предстаником. 21 жовтня 2013 року законний представник позивача в його інтересах, звернулась до державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 650/02-31 від 21.10.2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину її неповнолітньому сину [PERSON] за заповітом, в зв'язку з виявленими виправленнями в державному акті серії ХМ № 115436, а саме в графі «цільове призначення (використання) земельної ділянки». Як вбачається з розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 08 грудня 2003 року «Про виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок групі громадян - власників земельних часток (паїв)» виділено в натурі ( на місцевості) земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства власникам земельних часток (паїв) відповідно до землевпорядного проекту та протоколу розподілу земельних ділянок між ними із земель колективної власності колишньої агрофірми «Маяк» згідно з додатком. Згідно з додатком до зазначеного вище розпорядження, список громадян, власників сертифікатів, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) : [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER], площею 1,97 га., та [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER], площею 2,80 га. Розпорядженням Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 10.12.2013 року № 383/2013-р «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.12.2003 року № 218/2003 - р», внесеними змінами у п.1 розпорядженя викладено в наступній редакції: "Про надання дозволу окремим громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Віньковецького району Хмельницької області, відповідно до землевпорядного проекту та розподілу земельних ділянок із земель бувшої колективної власності колишньої агрофірми "Маяк", для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з додатком. Згідно інформаційної довідки відділу Держземагенства у Віньковецькому районі № 1430 від 21.10.2013 року, вбачається, що цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість земельної ділянки складає рілля - площею 2,80 га., на території Віньковецької селищної ради, по колишній агрофірмі «Маяк» станом на 01.01.2013 року становить 37442,45 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації 3,200. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Оцінивши досліджені докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на земельну ділянку відповідно до закону і зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, але у зв'язку з допущеними у державному акті помилками, позивач позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Також відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ж зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищенаведене, державний акт на право власності на земельну ділянку ХМ № 115436 від 20.01.2005 року, слід визнати недійсними. Враховуючи вищенаведене, а також те, що представник відповідача та третьої особи визнали позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянкуи підлягає до задоволення.

Outcome: approved