Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розіравно. У період перебування сторін у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] Вказує на те, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити сина найнеобхіднішим. На даний час дитина знаходяться повністю на утриманні та вихованні позивача. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, не дбає про матеріальне забезпечення дитини, а незначні суми коштів які відповідач пересилає раз на місяць не вистачає для належного забезпечення дитини. Оскільки дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, просить суд ухвалити рішення, яким : стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності , зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, проте не погоджується із розміром заявленим позивачем. Вказав, що він надає допомогу на утримання дитини , однак у нього є інша сім'я, офіційно не працює. 23.05.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2014 року, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2014 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.. У шлюбі у сторін по справі народився син: [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи. (а.с.4) Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст. 180 СК України виконує періодично. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частцівід доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2018 рік" затверджено на 2018 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року - 1492 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року - 1860 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, надані сторонами докази в підтвердження своїх позовних вимог та заперечень проти позовних вимог, враховує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. З урахуванням викладеного, зважаючи на приписи чинного законодавства, беручи до уваги, що відповідач не працевлаштований, суд приходить до висновку , що для задоволення всіх потреб дитини: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до її віку слід визначити розмір аліментів в сумі 1300,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 1300, 00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,оскільки стягнення аліментів в розмірі 2500,00 гривень щомісячно на утримання дитини, може, на думку суду, покласти відповідача в скрутне матеріальне становище та залишити його без засобів для існування. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 01.03.2018 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею судових витрат в сумі 1500,00 гривень, а відтак у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь понесені нею витрати в сумі 1500,00 грн. слід відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial