Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди ,посилаючись на те, що 21 квітня 2013 року останній на вулиці в с.Довжанка Красноокнянського району Одеської області побив його ,завдавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Внаслідок побиття він перебував на стаціонарному лікуванні в Красноокнянській ЦРЛ, витратив кошти на лікування у сумі 1543 грн. 80 коп., на послуги судмедексперта та виготовлення рентген знімків на суму 631 грн. Також ним було витрачено 691 грн. на придбання пального для прибуття за викликами в міліцію, прокуратуру ,а також до лікарні. Тому він просив стягнути з відповідача завдану йому майнову шкоду у сумі 2865 грн. 80 коп. Цими діями ,крім завдання матеріальної шкоди, відповідач завдав йому моральну шкоду, так як він терпів фізичний біль та приниження від відповідача, пережив почуття розпачу, неповноцінності, стану психологічного дискомфорту. Дії відповідача принизили суспільну думку про нього односельчан, вплинули на його авторитет. Все це порушило звичний порядок його життя, потребувало додаткових зусиль для організації свого життя ,примусило його хвилюватися, відчувати незаслужене почуття сорому та безпорадності. Завдану йому діями відповідача моральну шкоду він остаточно оцінив у 15000 грн. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини подій, які відбулися 21 квітня 2014 року та які він виклав у позовній заяві та наполягав на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач позов не визнав і пояснив, що між ним та позивачем раніше склалися неприязні відносини, які вилилися в те ,що 21 квітня 2013 року [PERSON] прийшов до нього у подвір»я ,накинувся на нього у його ж сараї і він, обороняючись від [PERSON],з метою самозахисту ,дійсно завдав останньому тілесні ушкодження. Так як він захищався, то ніяких коштів, на його думку, він не повинен сплачувати позивачу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину,передбаченого ч.2 ст.125 КК України .Вироком суду було встановлено, що 21 квітня 2013 року року, на одній із вулиць с.Довжанка Красноокнянського району Одеської області, [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, під час обопільної сварки з [PERSON] наніс тому декілька навмисних ударів металевою частиною сапи в область голови справа та тулуба, спричинивши останньому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров»я у виді струсу головного мозку, забитої рани лобно-скроневої області зліва, крововиливу спинки носа, слизової верхньої губи зліва, перелому 3-2-1 зубів зліва. /а.с.20/ Вирок набрав законної сили і тому, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України ,є обов»язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань,чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, посилання відповідача на те, що він діяв в межах самооборони, судом не можуть бути прийняті, так як суперечать обставинам, які викладені у вироку, який набрав законної сили. В результаті отриманих ушкоджень [PERSON] з 25 квітня по 14 травня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Красноокнянської ЦРЛ з діагнозом: «Закрытая черепно-мозговая травма , сотрясение головного мозга. Гипертензионно-ликворный синдром, стадия декомпенсации, цефалгический синдром. Ушиб грудной клетки слева. /а.с.15-16 оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження 1 -кп/506/53/13/. Як видно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] було призначене медикаментозне лікування / а.с.47/. На придбання призначених ліків позивачем було затрачено 280 грн.70 коп./а.с.7/ Крім того, позивачем було витрачено кошти для проходження необхідних медичних досліджень /УЗО, рентгенівська плівка та проходження судово-медичного освідування/ на загальну суму 136 грн. 68 коп. / а.с.6,8/. Також позивачем було витрачено кошти на придбання пального до м.Котовська та с.м.т.Красні Окни, для прибуття до медичних закладів, як для обстеження,так і для питань щодо прибуття на стаціонарне лікування, так і виписки після стаціонарного лікування; а також для отримання висновку судово-медичної експертизи ,що складають 691 грн ./а.с.4/ При цьому судом встановлено, що дати придбання пального /22 квітня 2013 року ,24 квітня 2013 року,25 квітня 2013 року ,14 травня 2013 року,15 травня 2013 року/ співпадають із датами проведення медичних досліджень / 22 квітня 2013 року - рентген дослідження у м.Котовськ та медичне освідування в с.м.т.Красні Окни; 24 квітня 2013 року - медичне обстеження у м.Котовськ/; датами початку та закінчення стаціонарного лікування /25 квітня та 14 травня 2013 року/; датою закінчення проведення судово-медичної експертизи /15 травня 2013 року/. /а.с.6,9,10 та а.с.15-16 оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження 1-кп/506/53/13/. Таким чином, судом було встановлено, що позивачу у зв»язку із вчиненим стовного нього злочином було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1108 грн. 38 коп. Посилання позивача на те, що йому було завдано матеріальної шкоди на суму 2865 грн. 80 коп., не можуть бути прийняті до уваги, так як позивачем ,в порушення ст.60 ЦПК України, не надані докази завдання йому шкоди на вказану суму, а розрахунок матеріальних витрат, складений власноруч, позивач складає лише на суму 1361 грн. 88 коп. Крім того, позивачем були надані квитанції на загальну суму 550 грн. /а.с.5/ з посиланням на те, що це оплата за проведення комп»ютерної томографії, однак призначення цих платежів у квитанціях зазначено як благодійна допомога, що не може бути прийнято судом як матеріальні витрати позивача, у зв»язку із вчиненням відносно нього злочину . Статтею 22 ЦК України передбачено право громадянина на відшкодування йому завданої матеріальної шкоди і відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст.289,297 ЦК України фізична особа має право на особисту недоторканність і не може бути піддана поводженню, що принижує її гідність та має права на повагу до його гідності та честі . Тому суд вважає, що відповідач, завдаючи тілесні ушкодження позивачу, завдав йому моральної шкоди шляхом вчинення відносно нього насильницьких дій, у зв»язку з чим, позивач тяжко переніс фізичний біль та образи, відчував себе приниженим, пережив почуття розпачу, безпорадності, стану психологічного дискомфорту . Відповідно до ст. 23 ЦК України,особа ,якій завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у приниженні честі та гідності, у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування . Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями ,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так ,відповідач принизив позивача як особистість, висловлюючи до нього неповагу як до людини, ображав позивача, завдав йому фізичного болю у момент завдання тілесних ушкоджень, що спричинило тривалі фізичні страждання і після нанесення ушкоджень /головний біль, біль від забиття грудної клітини ,медичні процедури тощо/ . Разом з тим, вироком суду від 26 листопада 2013 року встановлено, що між сторонами була обопільна сварка,що не виключає деяку ступень вини у сварці і самого потерпілого. Крім того, погіршення стану здоров»я позивача вже після завданих йому тілесних ушкоджень по теперішній час не підтверджена об»єктивно і будь-яких доказів стосовно цього позивачем не надано. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд ,відповідно до положень п. 9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ " від 31.03.1995 року / із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року/ враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Також суд враховує похилий вік відповідача та його стан здоров»я/а.с.41-43,48/. На думку суду ,сума у 15000 грн ,заявлена позивачем, не відповідає ступеню завданої йому моральної шкоди і тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача у доход держави слід стягнути судовий збір у розмірі 134 грн. 21 коп. /94,22 грн.+ 39,99 грн/.

Outcome: partial