Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

19.04.2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовом до Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої позивачу відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим секретарем Малосупоївської сільської ради від 07 серпня 1998 року за реєстровим номером № 8. До складу спадщини за заповітом входить земельна ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8300 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчувалось державним актом серії Р1 № 228856. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв, шляхом постійного проживання разом із померлою на день її смерті, інші спадкоємці відсутні. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв"язку із нанаданням доказів спільного проживання із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а отже, пропуском строку прийняття спадщини. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 24.06.2019 року у справі за позовом [PERSON] замінено неналежного відповідача Малосупоївську сільськеу раду на належного відповідача [PERSON] , яка є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] за заповітом від 19.07.2000 року за реєстровим номером 23. У строк для подачі відзиву відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, яка прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . Первісні позовні вимоги не визнала. Зустрічний позов обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим секретарем Малосупоївської сільської ради від 19 липня 2000 року за реєстровим номером № 23. За життя [PERSON] складала кілька заповітів, проте останній заповіт складений нею на ім"я [PERSON] . Цей заповіт скасовує всі попередні заповіти, зокрема і заповіт на ім`я [PERSON] . Спадщина за заповітом складається із усього майна померлої, зокрема і земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8300 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області, згідно державного акту серії Р1 № 228856. Відповідач за первісним позовом [PERSON] своєчасно із завою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки не знала, що є спадкоємцем за заповітом померлої. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] не ає можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку, оскільки нею пропущено строк прийняття спадщини, кірм того оригінал правовстановлюючого документу - державного акту втрачено. Враховуючи вищевикладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 13.11.2019 року прийнято відмову позивача [PERSON] від первісного позову та провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, закрито. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивачка [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. зустрічні позовні вимоги визнав. Третя особа Малосупоївська сільська рада проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення за зустрічним позовом, враховуючи визнання позову відповідачем за зустрічним позовом. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем за зустрічним позовом, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Малосупоївської сільської ради від 23.02.2001 року № 70 передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8300 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області. На підставі зазначеного вище Рішення на ім`я [PERSON] видано Державний акт серії Р1 № 228856 на право приватної власності на землю, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 75 від 27.11.2003 року від 10 квітня 2001 року, що встановлено з копії Державного акту (а.с.9). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Відповідно до положення ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом, відкрилась спадщина на весь її склад, зокрема і на спірну земельну ділянку. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Малосупоївської сільської ради Сорока О.Я. 19 липня 2000 року за реєстровим номером 23. За життя [PERSON] було складено кілька заповітів, проте останній за часом заповіт, саме заповіт складений на [PERSON] . Заповітом від 19 липня 2000 року за реєстровим номером 23 охоплюється вся спадкова маса. Зазначений заповіт, як останній за часом скасовує всі попередні заповіти, зокрема і заповіт складений на [PERSON] . Позивачка спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (копія актового запису про смерть - а.с.22, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - а.с.23, копії заповітів - а.с.8,35-36,38-39 копія заяви про скасування заповіту - а.с.37, довідки Малосупоївської сільської ради - а.с.12,13, інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.26,27). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1254 ЦПК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування. Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту серії Р1 № 228856 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8300 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради. [PERSON] померла [INFO] . Зазначена земельна ділянка входить до складу спадщини за заповітом, яку померла заповіла позивачці за зустрічним позовом [PERSON] , спадкові права якої ніким не оспорюються. Через відсутність доказів прийняття спадщини [PERSON] , а також відсутність інформації про земельну ділянку в ДЗК, позивачка за зустрічним позовом не має можливості оформити спадщину у нотаріуса, а тому її порушені спадкові права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8300 га, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради, згідно Державного акту серії Р1 № 228856. Не застосовувати до відповідача за зустрічним позовом [PERSON] . ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] судові витрати залишити за нею. Враховуючи визнання позову відповідачем за зустрічним позовом до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу за зустрічним позовом з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні зустрічного позову.

Outcome: approved