Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] 02.04.2019 року звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані у свідоцтві про народження дитини відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як родина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Житомирської міської ради, як дитина, яка проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] злісно ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання дочки: веде асоціальний спосіб життя, систематично залишає малолітню дитину на тривалий час без батьківського піклування, ігнорує поради та рекомендації лікарів по догляду за здоров`ям дитини, не забезпечує її матеріально, соціальні виплати використовує не за призначенням. У 2018 році дитина вилучалася з сім`ї, оскільки була залишена на тривалий час без батьківського піклування і доставлена до лікарні, при обстеженні у дитини було виявлено педикульоз у запущеній стадії. Мати [PERSON] відповідних висновків не зробила і продовжувала вести аморальний спосіб життя, спілкуючись з асоціальними особами та постійно перебуваючи у їх компанії. У квартирі за місцем проживання матері та дитини грубо порушено санітарно-гігієнічні норми: дитяче ліжечко заповнене брудними дитячими речами, постіль невипрана, у пластмасовій мисці замочено для прання дитячі речі, які простояли більше тижня і мають характерний запах. Дитина має занедбаний вигляд: педикульоз, брудний одяг та постіль. Харчується нерегулярно, потребує медичного обстеження. У зв`язку з загрозою життю і здоров`ю дитини 04 квітня 2019 року було прийнято розпорядження міського голови про відібрання у [PERSON] малолітньої дочки [PERSON] . Дитину [PERSON] 04 квітня 2019 року було поміщено до комунального підприємства «Дитяча лікарня імені В.Й. Башека» Житомирської міської ради для медичного обстеження. Малолітня дитина перебувала в лікарні до 10 квітня 2019 року, де обстежили її стан здоров`я та вивели педикульоз. За весь період перебування дитини в лікарні мати [PERSON] жодного разу її не відвідала, не поцікавилася станом її здоров`я. Малолітню дитину [PERSON] 10 квітня 2019 року, наказом служби (управління) у справах дітей було тимчасово влаштовано в сім`ю двоюрідної бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина перебуває і зараз. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, не цікавляться дитиною і ухиляється від свого батьківського обов`язку. Відповідно до ст. 164 СК України представник позивача просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи неодноразово повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 37, 39, 45, 50, 52). Суд враховуючи приписи ст.280 ЦПК України й те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив, дійшов висновку про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з урахуванням наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2019 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Мати малолітньої [PERSON] дитиною не цікавиться, не піклується станом її здоров`я, не створює належних умов для нормального проживання та розвитку дитини. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Так, з акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров"я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 04.04.2019 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] було знайдено малолітню дитину без батьківського піклування (а.с. 17-18). Як встановлено судом за розпорядженням міського голови від 04.04.2009 року № 357 про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини, [INFO] малолітня [PERSON] була поміщена до комунального підприємства «Дитяча лікарня імені В.Й. Башека» Житомирської міської ради для медичного обстеження (а.с. 12, 16). Наказом служби (управління) у справах дітей № 27 від 10.04.2019 року малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано в сім`ю двоюрідної бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина перебуває і зараз (а.с. 11). Суду надано висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини (а.с. 13). Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє турботи та інтересу до її життя, внутрішнього світу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Таку поведінку матері суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини, байдужість до її долі. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дітям повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їм розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини з відповідача в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею, до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі позовної заяви, а саме з 17.04.2019 року. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved