Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 19 грудня 1998 року у Виконавчому комітеті Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 32. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що у шлюбі дітей не народилося, на грунті чого в них з відповідачем постійно виникають сварки. З 03.11.2015 року шлюбні відносини повністю припинилися. На даний час відповідач мешкає в с. Бобове, а він, позивач, у свого батька в с. Карачин. Вважає, що за таких обставин, спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки вони спільно не проживають, не пов"язані спільним побутом, спільних дітей у них немає. На розірвання шлюбу за спрощеною процедурою відповідач не погоджується. Позивач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце його проведення був належним чином повідомлений (а.с. 13, 23, 27). 03.12.2015 року від позивача до суду поступила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 14). Відповідач, будучи у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України повідомленою про день, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 24, 26), у судове засідання не з"явилася, про причини неприбуття суд не повідомила, заяви чи клопотання від відповідача не поступали. Відтак, суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України прийшов до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 19 грудня 1998 року у Виконавчому комітеті Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 32, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с. 4). У позовній заяві позивач зазначив, що у шлюбі діти не народилися, на грунті чого в них з відповідачем постійно виникають сварки. З листопада 2015 року шлюбні відносини та спільне проживання з відповідачем припинено. Вважає спільне життя з відповідачем неможливим. Відповідач, заперечення проти позовних вимог до суду не подала, тому суд надає віри тим обставинам щодо взаємин подружжя, на які вказав позивач. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на повідомлені позивачем обставини про те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо, спільних дітей немає, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує формально, подальше його збереження суперечило б інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду понесено витрати по сплаті судового збору (а.с. 1), тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved