Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 409-026/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 45 000 дол. США на строк з 26.06.2008 року по 25.06.2035 року (а.с.100-107, 108). Крім того, ТОВ «Український промисловий банк» свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачці кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки №131 від 26.06.2008 року (а.с.112). 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк» (а.с.113-117, 118), відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передав (відступив) ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «ДельтаБанк» замінив ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «ДельтаБанк» прав вимоги до боржників, ПАТ «ДельтаБанк» перейшли права вимоги до боржників, а саме - що до повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до п. 2.4, кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 141,51 дол. США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Згідно п. 2.6, 2,7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Судом встановлено, що банк виконав передбачені кредитним договором обов'язки на відміну від відповідачки, яка умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у сумі 382 800,38 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 330 344,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 52 455,93 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 01.07.2010 року по 21.10.2015 року (а.с.38-52), довідкою про стан заборгованості від 28.07.2015 року (а.с.111). Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зв'язку з вищевикладеним та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, та не бажає погасити заборгованість за вказаним кредитним договором у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з останньої суми боргу за кредитним договором в розмірі всього 382 800,38 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 330 344,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 52 455,93 грн., оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Судом встановлено, що відповідно до Постанови № 150 від 02 березня 2015 року Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних» віднесено банк до неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК», далі - AT «ДЕЛЬТА БАНК», код ЄДРПОУ 34047020, МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «ДЕЛЬТА БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в AT «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в AT "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищезазначеним з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 742 гривні. На підставі ст.ст. 11, 14, 15, 16, 509, 512, 514, 525, 526, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved