Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 липня 1996 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за 1000 грн. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтвердила розпискою. Посилаючись на те, що вона разом зі своєю сім"єю зареєстрована та проживає в будинку, добросовісно та відкрито на протязі більше 15 років володіє та користується вказаним будинком, доглядає та утримує, робить поточний й капітальний ремонт, сплачує кошти за комунальні послуги, просить визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвали про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено та підтверджено довідкою Снігурівської філії Миколаївського МБТІ від 24 вересня 2019 року №88, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , посвідчено смерть [PERSON] 26.05.1996 року за актовим записом №96, внесеним виконкомом зеленодольської міської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , виданого 27 серпня 1997 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Середою Н.І., [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №2-958. Відповідно до копії розписки від 27 липня 1996 року (а.с.8) [PERSON] продала гр. [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та отримала за вказаний будинок грошові кошти в сумі 1000 грн. (а.с.7). Технічний паспорт на вказаний будинок, виготовлений 18 липня 1997 на ім"я [PERSON] .. За даними паспорту житлова площа будинку становить 37,7 кв.м., підсобна - 10,6 кв.м. (а.с.14-17). Як вбачається з висновку про оцінку, виготовленого експертом-оцінювачем Бальмілером Д.Г. оціночна вартість вказаного житлового будинку 78600 грн. (а.с.19). Факт володіння та користування позивачкою спірним житловим будинком підтверджується довідками Василівської сільської ради №768 від 19 квітня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Також, за даними довідки Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №766 від 19.04.2019 року, [PERSON] в повному обсязі сплачує земельний податок (а.с.11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання позивачки разом з сім"єю за адресою по [ADDRESS] , протягом тривалого часу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Обставини справи свідчать про те, що позивач знала хто є власником будинку, угода купівлі-продажу вказаного житлового будинку нотаріально не посвідчена, добросовісність набуття позивачкою спірного майна на підставі розписки не грунтується на вимогах закону. Вказане унеможливлює застосування до даних правовідносин інституту набувальної давності, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.

Outcome: dismissed