Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] пред'явив в суді позов до ТЗОВ "АвтоЕксперт" про захист прав споживача, визнання договору про надання фінансової послуги недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09.12.2013 року між ним та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоЕксперт» (далі-Відповідач) було укладено договір про надання фінансової послуги № 000585 з додатками (далі-Договір), згідно якого предметом договору є : надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару вказаного в Додатку 1, а саме: с/г техніка - трактор МТЗ-892 вартістю 165 000 (сто шістдесят п'ять тисяч) гривень. При підписанні договору ним було сплачено винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до програми та формування корпорації клієнтів програми у розмірі 16 500 грн. та авансовий платіж в сумі 43500 грн., а в подальшому протягом лютого-березня ще 2 щомісячні платежі в загальній сумі 5852.48 грн. Позивач вважає, що договір укладений з порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів», внаслідок застосування відповідачем нечесної підприємницької практики. Предметом договору є надання фінансових послуг, на що відповідач немає ліцензії. Згідно п.1.1 ст.1 Договору, фінансова установа надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання товарів учасниками через програму придбання товарів «Автофінанс». Виконавець забезпечує придбання товару за рахунок об»єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності з внутрішніми правилами Виконавця, за умови повного виконання Замовником всіх зобов»язань, передбачених Договором про надання фінансової послуги та додатків до нього. У відповідності до ст.3 Договору Замовник зобов»язується: - одноразово сплатити винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до Програми «Автофінанс», та формуванням корпорації клієнтів програми, винагороду за послуги, пов»язані з передачею товару Замовнику, у розмірі, що визначений Додатком 1 до цього Договору; - здійснити оплату реєстрації та страхування товару, укласти договір застави і договір поруки та здійснити оплату нотаріальних послуг з оформлення; - щомісячно в строк до 20 числа кожного місяця сплачувати: періодичні платежі - платежі, за рахунок яких фінансова установа здійснює оплату товару, розмір яких визначається шляхом ділення поточної ціни товару на загальну кількість періодичних платежів; - щомісячну винагороду - плату за послуги фінансової установи в розмірі, зазначеному в Додатку 1 до даного Договору. Умовами діяльності програми, а саме статтею 4, передбачено порядок проведення розподілу коштів, згідно якого вбачається, що рішення про розподіл коштів залежить від волі відповідача, який на власний розсуд приймає таке рішення. Процес прийняття рішення про розподіл коштів та передачу товару є непрозорим, оскільки рішення про це приймається комісією з числа працівників фінансової установи. Таким чином, діяльність ТзОВ «Автоексперт» вводить споживача в оману, так як програма «Автофінанс» формується виключно на коштах учасників цієї програми, без залучення коштів ТзОВ «Автоексперт». Надання коштів здійснюється за кошти, внесені учасником цієї програми, а надалі учасник програми отримує товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти інших учасників, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів ТзОВ «Автоексперт» оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому позивач сплачував ТзОВ «Автоексперт» не за одержання товару чи послуг, а фактично за можливість одержання права на отримання позики чи купівлю товару, що надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучених коштів інших споживачів до цієї ж програми. Позивач також посилається на п.7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого забороняються, як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприйняття розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Позивач в судове засідання не з»явився, надіславши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с. 63). Представник відповідача судове засідання не з»явився, надіславши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та письмове заперечення (а.с.39-43, 64), в якому вказав, на безпідставність позову, зокрема зазначив, що відповідач здійснює господарську діяльність відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 02.06.2011 року № 3462-IV, яким внесено зміни до ЗУ « Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Діяльність відповідача є легітимною господарською діяльністю, що здійснюється на підставі ліцензії та ні в якій мірі не порушує прав споживача. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2013 року між [PERSON] та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоЕксперт» було укладено договір про надання фінансової послуги № 000585 з додатками, згідно якого предметом договору є : надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару вказаного в Додатку 1, а саме: трактора МТЗ-892 вартістю 165 000 гривень. При підписанні договору позивачем сплачено винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до програми та формування корпорації клієнтів програми у розмірі 16 500 грн. та авансовий платіж в сумі 43500 грн., а в подальшому протягом лютого-березня ще 2 щомісячні платежі в загальній сумі 5852.48 грн. Згідно п.1.1 ст.1 Договору фінансова установа надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання товарів учасниками через програму придбання товарів «Автофінанс». Виконавець забезпечує придбання товару за рахунок об»єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності з внутрішніми правилами Виконавця, за умови повного виконання Замовником всіх зобов»язань, передбачених Договором про надання фінансової послуги та додатків до нього. У відповідності до ст.3 Договору Замовник зобов»язується: - одноразово сплати винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до Програми «Автофінанс», та формуванням корпорації клієнтів програми, винагороду за послуги, пов»язані з передачею товару Замовнику, у розмірі, що визначений Додатком 1 до цього Договору; - здійснити оплату реєстрації та страхування товару, укласти договір застави і договір поруки та здійснити оплату нотаріальних послуг з оформлення; - щомісячно в строк до 20 числа кожного місяця сплачувати: періодичні платежі - платежі, за рахунок яких фінансова установа здійснює оплату товару, розмір яких визначається шляхом ділення поточної ціни товару на загальну кількість періодичних платежів; - щомісячну винагороду - плату за послуги фінансової установи в розмірі, зазначеному в Додатку 1 до даного Договору. Умовами діяльності програми, а саме статтею 4, передбачено порядок проведення розподілу коштів, згідно якого вбачається, що рішення про розподіл коштів залежить від волі відповідача, який на власний розсуд приймає таке рішення. Процес прийняття рішення про розподіл коштів та передачу товару є непрозорим, оскільки рішення про це приймається комісією з числа працівників фінансової установи. Згідно вищезазначених приписів Умов Програми «Автофінас», можна зробити висновок про те, що Клілієнт Програми не приймає участі у проведенні Розподілу Фінансових ресурсів Корпорації Клієнтів Програми, тобто рішення про порядок розрахунків та передачу товарів для Клієнтів, залежить лише від волі ТзОВ «Автоексперт», яке на власний розсуд приймає таке рішення, процедура прийняття такого рішення є непрозорою. Таким чином, діяльність ТзОВ «Автоексперт» вводить споживача в оману, так як програма «Автофінанс» формується виключно на коштах учасників цієї програми, без залучення коштів ТзОВ «Автоексперт». Надання коштів здійснюється за кошти, внесені учасником цієї програми, а надалі учасник програми отримує товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти інших учасників, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів ТзОВ «Автоексперт» оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому [PERSON] сплачував ТзОВ «Автоексперт» не за одержання товару чи послуг, а фактично за можливість одержання права на отримання позики чи купівлю товару, що надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучених коштів інших споживачів до цієї ж програми. (а.с.20-29) Згідно п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. Таким чином, судом встановлено, що договір про надання фінансової послуги № 000585 від 09 грудня 2013 року між [PERSON] та ТзОВ "Автоексперт», є нікчемним. За змістом ст. 216 ЦК України недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За вказаним нікчемним правочином позивач [PERSON] сплатив ТзОВ «Автоексперт» винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до програми та формування корпорації клієнтів програми у розмірі 16 500 гривень, авансовий платіж в сумі 43500 гривень, а в подальшому ще 2 щомісячні платежі в загальній сумі 5852.48 гривень (а.с.26-29), які повинні бути стягненні з ТзОВ «Автоексперт» на його користь. Згідно п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача ТзОВ «Автоексперт» підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved