Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

02 червня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час слухання справи як треті особи було залучено Моторно (транспортне) страхове бюро України та [PERSON]. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 181 788,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.06.2016 року в м.Києві на перехресті вулиці Саксаганського та проспекту Перемоги відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Сеат Кордоба», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно із Звітом, матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] становить 270 260,25 грн. Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова оскаржувалась в апеляційному порядку, але залишена без змін. Також було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, проте суд закрив провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінила в розмірі 10 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що звіт про вартість матеріального збитку, який надано позивачем до позовної заяви складено з грубим порушенням вимог Законів України та нормативно-правових актів, якими врегульовано питання проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач не надала доказів реально понесених витрат, а рахунок-фактура та наряд-замовлення, які містяться в матеріалах справи не підтверджують такого факту, а платіжний документ на підтвердження сплати вказаної суми суду не надано. Відповідач зазначає, що якщо вимоги позивача в частині стягнення з нього матеріальної шкоди будуть задоволені, суд зобов'язаний одночасно вирішити питання про передачу йому всіх замінених під час відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» запчастин, які мають певну цінність. Крім того відповідач зазначає, що так як його автомобіль було застраховано, відповідальність в межах 50 000,00 грн. має нести страхова компанія. А так як вона позбавлена членства в МТСБУ в зв'язку з несплатою внесків, у відповідності до положень ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» таку шкоду має відшкодувати Моторно (транспортне) страхове бюро України. Відповідач зазначає, що позивач не довела, що їй спричинена моральна шкода, тому в цій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явилась, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу в її відсутність та зазначає, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес», державний номер [NUMBER] та «Сеат», реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль «Мерседес», державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за [PERSON] В той же час автомобіль зареєстровано за [PERSON] та зазначено, що вона не є власником автомобіля. Власником автомобіля «Сеат Кордоба», реєстраційний номер [NUMBER] згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові зокрема зазначено, що 05.06.2016 року приблизно о 19 год. 30 хв. в м.Києві на перехресті вулиці Саксаганського та проспекту Перемоги, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, та при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес», державний номер [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим [PERSON] порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України. Постанова оскаржувалась та постановою Апеляційного суду м.Києва від 24.04.2017 року постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 12.01.2017 року залишено без змін. Також як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.01.2017 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В постанові зазначено, зокрема, що 05.06.2016 року о 19 год. 30 хв. [PERSON] по вул.Саксаганського з боку вул.Петлюри у м.Києві керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] не врахувала дорожньої обстановки не слідкувала за її зміною, та при виявленні перешкоди не вчинила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Постанова оскаржувалась в апеляційному порядку, але залишена без змін. Згідно із Звітом №5134 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складеного СПД «[PERSON]» вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] станом на 04.08.2016 року становить 270 260,25 грн. Відповідач зазначав, що Звіт про вартість матеріального збитку, який надано позивачем до позовної заяви складено з грубим порушенням вимог Законів України та нормативно-правових актів, якими врегульовано питання проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. В той же час позивач суду надала докази що її автомобіль відремонтовано та згідно рахунку-фактури від 05.08.2016 року, наряду-замовлення від 31.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] становить 181 788,02 грн. З копій прибуткових касових ордерів та квитанцій вбачається, що 05.08.2016 року [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] 141 801,42 грн., а 31.08.2016 року - 39 986,60 грн. за ремонт автомобіля. А тому оскільки автомобіль позивача фактично відновлено, суд не може взяти до уваги як належний доказ вартості відновлювального ремонту вказаний звіт. Відповідач не погоджувався із вартістю відновлювального ремонту та звертався до суду із клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи для вирішення питання вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням його пошкоджень, зафіксованих у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного 05.06.2016 року. Проте ухвалами суду від 14.08.2017 року та 30.01.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотань, так як автомобіль позивача відновлено, а відповіді на питання, які зазначав відповідач не визначать реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача. Також під час слухання справи встановлено, що на день дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована ПрАТ Страхова компанія «Нова». Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач бажає, щоб вартість відновлювального ремонту автомобіля була відшкодована саме винуватою особою, а не страховою компанією. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України). Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, оскільки внаслідок порушень ПДР України [PERSON] був пошкоджений автомобіль позивача, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму відшкодування матеріальної шкоди, що становить 181 788,02 грн. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Частина 1 статті 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Представник позивача в судовому засіданні не надав доказів, що позивачу спричинена моральна шкода, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі положень статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеними вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial