Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

29.01.2018 рноку представник позивача звернулася з позовом до суду, який уточнила та просить визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,5955 га та 2,3503га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Раківщинської сільської ради Овруцького району, які належали померлому [PERSON] на підставі державних актів направо власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих 10.01.2003 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 27.11.2002 року за №342, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER], кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER] та визнати право власності на майновий пай члена колективниго сільськогосподарського підприємства ім. Паризької комуни села Раківщина Овруцького району в розмірі 12561,12 грн. або 0,23 відсотків, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого 27.03.2008 року виконкомом Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Мотивує це тим, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та майновий пай, у зв'язку з тим, що державні акти на земельні ділянки та свідоцтво про право власності на майновий пай видані не за життя, а після смерті батька. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, причини неявки свого представника суду не повідомив. В підготовче засідання ним було надіслано відзив на позов, з якого видно, що останній щодо задоволення позову заперечує, з тих підстав, що Овруцька міська рада є неналежним відповідачем у вказаній справі. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площами 0,5955 га та 2,3503 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раківщинської сільської ради, кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER], які належали йому на підставі державних актів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та на майновий пай члена колективниго сільськогосподарського підприємства ім. Паризької комуни села Раківщина Овруцького району в розмірі 12561,12 грн. або 0,23 відсотків, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого 27.03.2008 року виконкомом Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно із ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину про що свідчать постанови Овруцької ДНК №219/02-31 від 18.01.2018 року та №754/02-31 від 20.02.2018 року, однак спадщину оформити не може, оскільки державні акти на земельні ділянки та майновий пай видані не за життя спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №118970052 та №118967733 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №499/01-16 від 02.02.2018 року, після померлого [INFO] року [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про відмову від спадщини до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі наведеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. Посилання відповідача у своєму відзиві на те, що Овруцька міська рада є неналежним відповідачем та на безпідставність вимог саме до Овруцької міської ради, суд не може покласти в основу рішення по справі з огляду на наступне. В ч. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №5 Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що місцем відкриття спадщини є с. Раківщина Овруцького району Житомирської області, земельні ділянки знаходяться на території Раківщинської сільської ради Овруцького району, а також зважаючи на те, що остання увійшла до складу Овруцької міської об'єднаної територіальної громади, відповідно відповідачем є Овруцька міська рада. З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved