Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житлом в житловому будинку № 10-а по провулку Центральному в м.Коростені, зазначивши, що він, відповідно до договору дарування від 19.01.2001 року є власником даного будинку. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, а саме колишня дружина та повнолітні діти, які з 2009 року в будинку не проживають, контактів з ними він не підтримує. Факт реєстрації відповідачів порушує його права. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до [PERSON] про вселення їх в будинок № 10-а по провулку Центральному в м.Коростені, та зобовязання відповідача не перешкоджати їм проживати в даному будинку. Позов мотивовано тим, що 02.06.2009 року було винесено судове рішення про вселення їх у вищевказаний будинок. 26.05.2010 року відповідач надав ключі від будинку, але перешкоджав їм проживати, а саме постійно приходив додому пяний, погрожував розправою, брутально лаявся, наводив налепи, обрізав світло. В серпні 2010 року вони були вимушені втікти з будинку, але там залишились їх речі. В подальшому, на протязі 2010-2013 років, вони приходили до будинку, але потрапити до нього не змогли. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві, просили його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували, та пояснили, що відповідачі в 2010 році з будинку пішли самі, забрали свої речі, однак деякі їх меблі залишились. У кожного з відповідачів свої сім'ї, і вони живуть в іншому житлі. У його колишньої дружини новий чоловік і вона є власником квартири. [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти первинного позову заперечували, зустрічний позов підтримали. [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] не давав їм можливості проживати і вони через два місяці після вселення вимушені були піти. В даний час [PERSON] дійсно проживає у власному житлі, яке вона прийняла в спадщину після смерті батька. [PERSON] до суду не зявилась, не скористалась своїм правом у розгляді в суді своєї справи. [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає в м.Житомирі і у неї новонароджена дитина. Вислухавши пояснення сторін та їх представника судом встановлено наступне. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона фактично проживає у вказаному будинку з вересня 2010 року, а зареєстрована в ньому з серпня 2013 року. Вона не бачила, щоб в ньому проживали відповідачі чи приходили до нього. Позивач 4 рік хворіє після інсульту, ніхто з відповідачів не приходив жодного разу. Свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] давно, працює мед реєстратором, буває у [PERSON] часто, приносить ліки, робить уколи, ніколи там не бачила відповідачів. [PERSON] з'явилась в будинку десь близько 5 років тому. Свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача з дитинства, часто буває у нього вдома. Відповідачі не проживають у будинку з 2005 року, а [PERSON] живе в будинку біля 6 років. Свідок [PERSON] пояснив, що знає сторони давно, колись проживав у спірному будинку на квартирі. Відповідачі не проживають у будинку, [PERSON] фактично живе у будинку 4-5 років. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. 13.06.2001 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. 19.06.2001 року позивач (вже після розірвання шлюбу) став власником житлового приміщення, а саме будинку № 10-а по провулку Центральному в м.Коростені, вказану квартиру йому було подаровано [PERSON]. 05.12.2002 року Коростенським міським судом ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу ? частини будинку № 10-а по провулку Центральному в м.Коростені укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнання за нею права власності на ? частину вказаного будинку, в задоволенні позову було відмовлено. 02.06.2009 року Коростенським міськрайонним судом ухвалено рішення про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинок № 10-а по провулку Центральному в м.Коростені. Вказане рішення було виконано в примусовому порядку Державною виконавчою службою, вселення було проведено, виконавче провадження 27.05.2010 року закінчено. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] з 30.10.2015 року є власником ? частки квартири [ADDRESS]. [PERSON] 04.10.2014 року уклала шлюб із [PERSON], пояснила, що вона проживає у [INFO]. Судову кореспонденцію [PERSON] отримувала за вказаною адресою. [PERSON] перебуває у шлюбі, має двох малолітніх дітей і фактично проживає в [INFO]. [PERSON] перебуває у шлюбі, має малолітню дитину, фактично проживає з сімєю у [ADDRESS]. Відповідачі надали 4 акти за період 2010-2013 років, про те, що вони приходили до спірного будинку, однак зайти до нього не змогли. Судом встановлено, що акти від 02.09.2010 року та від 17.07.2012 року [PERSON] не підписані. На актах підписів чи будь-яких відміток відповідача чи осіб, що проживали у спірному будинку не має. Для складання актів представники житлово-експлуатаційних організацій чи місцевого самоврядування не залучались. Кожен акт підписувала одна стороння особа, яка не проживає по провулку Центральному чи поблизу, а проживає в іншому районі м.Коростеня. Відповідно до акту сусідів від 01.12.2015 року, відповідачі у спірному будинку не проживають, а проживає [PERSON] та [PERSON], яка з 09.08.2013 року там зареєстрована. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі з літа 2010 року не проживають в [INFO], хоч фактично зареєстровані у вищеназваному житлі, з вказаного часу відповідачі житловою площею вказаної квартири не користуються, створили нові сім"ї з якими проживають в іншому житлі. Відповідачі нічим не підтвердили належними та допустимими доказами той факт, що [PERSON] перешкоджав їм проживати, постійно приходив додому пяний, погрожував розправою, брутально лаявся, наводив наклепи, обрізав світло, і саме це стало причиною їх відсутності у вказаному житлі. Відповідно до ст. 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач, або члени його сім"ї відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідачі в займаному жилому приміщенні відсутні понад 6 місяців без поважних причин, вони є такими, що втратили право користування ним, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. За таких обставин, підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved