Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26 листопада 2008 року, а 12 грудня 2008 році їм було видано свідоцтво про розлучення - актовий запис № 150 у відділі РАЦС Тиврівського району Вінницької області. Від спільного шлюбу [INFO] у них народилася донька -[PERSON], яка на даний час проживає з нею і перебуває на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем в них не склалося і повністю розладилось. Відповідач проживає окремо, шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. У них зовсім протилежні погляди на сімейне життя та виховання дітей. За рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 травня 2009 року з відповідача утримують аліменти на користь дитини -[PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн., що ставить її у скрутне матеріальне становище. Місце роботи відповідача на даний час їй не відоме, даних про його середньомісячний заробіток вона не має. На сьогоднішній день дана сума стягуваних аліментів є надзвичайно малою та недостатньою аби задовольнити елементарні потреби дитини для її прожиткового мінімуму, даних коштів навіть недостатньо для елементарних матеріальних потреб. Також вона постійно несе витрати (на оздоровлення, лікування, музичні заняття, на їжу, комунальні послуги і т.п.). Окрім того, однією із причин яка також її дуже сильно хвилює та спонукає звернутися до суду про збільшення розміру аліментів є той факт, що їх донька постійно хворіє: основний діагноз - бронхіальна астма та супутній діагноз: - алергічний реніт. Лікування дитини від такої хвороби дороге і потребує значних коштів та зусиль. Також на сьогоднішній день їх донька навчається у Гніванській дитячій музичній школі по класу фортепіано з 01.09.2011 року по даний час, де навчання платне - 155 грн. на місяць. На сьогоднішній день отримувані нею аліменти на доньку складають 350 гривень. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дитини на утримання доньки не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини в тому числі на її лікування не бере, вихованням дитини не цікавиться, коштів на всебічний розвиток дитини також виділяти не бажає. Відповідач постійно ухиляється від додаткових витрат на утримання дитини, належної матеріальної допомоги доньці не надає. На даний час у неї склалося важке матеріальне становище, яке пояснюється вищевказаною хворобою доньки. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються на її користь з [PERSON], за рішенням Тиврівського р/с від 27.05.2009 р. на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред'явлення даної позовної заяви до суду. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила до 900 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден платити аліменти 500 грн. на місяць на утримання дочки [PERSON], пояснив, що в нього від другого шлюбу ще двоє дітей - дочка [PERSON] та дочка [PERSON], про що надав свідоцтва про їх народження та свідоцтво про укладення шлюбу з [PERSON] Він та діти хворіють, про що надав свою медичну картку та екіпризи з історії хвороб дочок № 600 та 2607 . Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. [INFO] у сторін по справі народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 11). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач № 903 від 03.04.2017 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.04.2017 року (а.с. 8) . Рішенням Тиврівського районного суду від 27.05.2009 р. з відповідача на користь позивачки присуджено стягувати по 350 грн. на місяць на утримання дочки (а.с. 9). Із збільшенням віку дитини, необхідністю забезпечення її навчання в школі, музичній школі, відповідно зросли витрати на її утримання. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Станом на час присудження аліментів 27.05.2009 р. прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складав 557 грн. Станом на день звернення до суду 31.05.2017 р. [PERSON] виповнилось 11 років і прожитковий мінімум на дитину даного віку згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" складає 1777 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму. Відповідач молодого віку, працездатний, а тому взмозі надавати належну матеріальну допомогу на утримання дочки.

Outcome: approved