Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

14 вересня 2016 року Краснолиманським міським судом було ухвалене заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором станом на 30 червня 2016 року в розмірі 43324,72 гривень, з яких 7758,10 грн. - заборгованість за кредитом, 33066,62 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2500,00 грн. - заборгованість з комісії, а також суму судового збору в розмірі 1305,24 грн. та витрати щодо публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 397,82 грн. (а.с. 44-49). Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 вересня 2016 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду (а.с.83). 01 грудня 2017 року представник позивача надав суду уточнену позовну заяву (а.с.123-126), в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 106000,00 гривень, яка утворилася станом на 31 жовтня 2017 року та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7758,10 грн. та 98241,90 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 16 серпня 2007 року. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із запропонованими банком "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складають між відповідачем та банком кредитний договір. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов"язків ЗАТ КБ "ПриватБанк", у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано [PERSON] кредит, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 130137,83 грн. що складається з наступного: - 7758,10 грн. - заборгованість за кредитом; \~ \~ \~ \~ - 118279,73 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; \~ \~ \~ \~ - 4100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача частину заборгованості в розмірі 106000,00 грн., а саме заборгованість за кредитом в розмірі 7758,10 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 98241,90 грн., а також судові витрати. Представник позивача\~[PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.125). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та справу розглянути без його участі, просив застосувати строки позовної давності (а.с. 197). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с. 20). Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 16 серпня 2007 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10-17). [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із запропонованими банком "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складають між відповідачем та банком кредитний договір (а.с. 10 зворот). ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов"язків ЗАТ КБ "ПриватБанк", у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (а.с. 19-21). За змістом ст.\~11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст.\~599\~ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Згідно умов укладеного договору, договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднанні до Умов і Правил надання банківських послуг, Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 10-16). Відповідно до п. 6.5 Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором (а.с.14). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові кредит. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Оскільки відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав, у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с127-130) станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить 130137,83 грн. що складається з наступного: - 7758,10 грн. \~ \~ \~ \~- заборгованість за кредитом; \~ \~ \~ \~ - 118279,73 грн. \~ \~ \~ \~- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; \~ \~ \~ \~ - 4100,00 грн. \~ \~ \~ \~- заборгованість за пенею та комісією. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому позивач просить стягнути з відповідача на його користь частину заборгованості у розмірі 106000,00 грн., а саме заборгованість за кредитом в розмірі 7758,10 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 98241,90 грн., а також судові витрати. З Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт та розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік (а.с. 127). У розрахунку заборгованості станом на 16.06.2007 року процентна ставка зазначена 36,00 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, а саме 01 січня 2013 року встановлена у розмірі 30,00%з 01 вересня 2014 року - 34,8%, а з 01 квітня 2015 року - 43,2%, (а.с. 127-130). Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.1056-1 ЦК України\~в редакції, яка діяла на час укладання договору 16 серпня 2007 року, процентна\~\~ставка\~\~за\~\~кредитом\~\~може бути фіксованою або змінюваною. Тип\~\~ процентної\~\~ ставки\~\~ визначається\~\~ кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної\~\~ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення,\~\~попиту і пропозицій, які склалися\~\~на\~\~кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право\~\~збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово\~\~повідомити\~\~позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором\~\~осіб\~\~про\~\~зміну процентної\~\~ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати,\~\~з якої за стосуватиметься нова ставка. У\~\~кредитному\~\~договорі встановлюється\~\~порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженогосторонами\~\~індексу.\~\~Порядок\~\~розрахунку змінюваної процентної ставки\~\~повинен\~\~дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за\~\~кредитом\~\~на\~\~будь-який\~\~момент\~\~часу протягом строку дії кредитного договору . Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі\~\~застосування\~\~змінюваної\~\~процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися\~\~максимальний\~\~розмір збільшення процентної ставки. Відповідно до п. 5.3 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.14зворот) має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків, в тому числі процентів, з попереднім повідомленням позичальника не менш, як за 7 днів до введення змін, зокрема у виписці по картрахунку. У разі, якщо банк протягом 7 днів не отримає від клієнта повідомлення про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови. Пункт 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі\~статтею 1056-1 ЦК\~у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року, що всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог\~статей 641 - 642 ЦК\~або в порядку, визначеному частиною шостою\~статті 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Суд враховує, що п. 5.3 Умов і Правил передбачено право Банку здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків, в тому числі процентів, з попереднім повідомленням позичальника не менш, як за 7 днів до введення змін, проте, позивачем не надано суду доказів того яким чином та коли відбулося зміна процентної ставки за користування кредитом та яким чином про це було повідомлено [PERSON] За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема правильність розрахунку боргу. За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено дотримання процедури зміни процентної ставки. Ухвалою суд від 04 грудня 2017 року було задоволено клопотання відповідача [PERSON], по справі призначено бухгалтерську економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судової експертизи (а.с.139-141). На вирішення експертам було поставлені наступні запитання: -Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] перед банком умовам договору б/н від 16.08.2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, Умовам та Правилам надання банківських послуг, Тарифам банку, що містяться у матеріалах справи ? -Чи обґрунтоване нарахування банком відсотків за договором б/н від 16.08.2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у період з 16.08.2008 року по 31.10.2017 року? -Якою є загальна сума заборгованості позичальника [PERSON] перед банком за договором б/н від 16.08.2007 року станом на 31.10.2017 року? (а.с.139-141). Згідно висновку експерта № 25504/17-45 від 28 вересня 2018 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 16 серпня 2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку станом на 31 жовтня 2017 року складає 15053,16 гривень, з яких: -сума кредитних коштів, отриманих [PERSON] у якості встановленого ліміту на платіжну картку «Універсальна» (заборгованість по кредиту, що утворилась станом на 30 червня 2014 року, та не погашена станом на 31 жовтня 2017 року) - 6229,22 гривень; -відсотки за користування кредитними коштами (за ставкою 36,00% річних та по методу нарахування відсотків згідно Умов та Правил надання банківських послуг) 7630,93 грн.; -штраф у розмірі 500,00 гривень+ 5% від суми заборгованості 1193,01 грн. (а.с.154-191). Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі 13860,15 грн., з яких 6229,22 грн. - тіло кредиту, 7630,93 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 31 жовтня 2017 року. Суд зазначає, що позивачем не заявлена вимога щодо стягнення суми штрафів. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням тих обставин, що банком порушений строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, [PERSON] здійснив останній платіж щодо погашення заборгованості по кредиту 24.03.2014 року у розмірі 310 грн., до цього - 17.03.2014 року у розмірі 500 грн. (а.с.8 зворот). Банк звернувся до суду з позовом 16.08.2016 року. Таким чином суд приходить до висновку, що строки позовної давності позивачем не порушені, тому не приймає заперечення відповідача в цій частині. \~ \~ \~ \~З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із\~ст.\~133\~ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат., крім того до витрат, пов"язаних з розглядом справи належать витрати, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено наданими позивачем платіжними дорученнями від 27 листопада 2017 року та 04 серпня 2016 року (а.с.132, 133). Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 106000,00 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 13860,15 грн., що складає 13,08 % від заявлених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 209,28 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також позивачем були понесені витрати, пов"язані з викликом відповідача шляхом розмішення оголошення в пресі в розмірі 420 грн. (згідно з вимогами ч.3 ст. 79 ЦПК України (в редакції 2004 року), враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на 13,08 % від заявлених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 54,94 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню на користь банку судові витрати в розмірі 264,22 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] за проведення судово-економічної експертизи сплачено 5720 грн. (а.с.153). \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 13,08% від заявлених вимог, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню понесені останнім витрати на проведення експертизи у розмірі 4970 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial