Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

02.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча є здоровою особою, є працездатним і має стабільний дохід, тому взмозі сплачувати аліменти. За таких обставин просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Вважає, що саме такий розмір аліментів цілком співмірний та обґрунтований для розвитку їхньої дитини. Ухвалою суду від 05.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази. Відповідач завчасно отримав зазначені документи, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи. Станом на день розгляду справи по суті відповідач відзив на позов та докази не надав. Пояснення від третьої особи щодо предмета спору до суду не надходили. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів законні, обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню в частині розміру аліментів з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.11.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2014 року. За час сумісного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.2015 року. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою від 14.06.2021 року, виданою квартальним комітетом № 45 м. Первомайська. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, а відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку з утримання дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідач є працездатним, тобто може мати дохід, не має інвалідності тощо, а відтак взмозі утримувати свого сина. Іншого судом не встановлено. Проте, суд не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачкою, з таких підстав. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема наявність у платника аліментів інших дітей. Відповідач має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання іншої дитини неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј на підставі виконавчого листа від 17.07.2012 року № 2-5479/11. Оскільки відповідач має ще одну дитину, на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, розмір аліментів в розмірі ј частини. Крім того, відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що суд повинен обов`язково зазначити у рішенні. При цьому суд вважає, що не потрібно обмежувати верхню межу розміру аліментів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючі наявність у відповідача іншої дитини, матеріальне становище дитини, задля забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом до досягнення дитиною повноліття. Необхідно зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial