Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

22 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін на час її навчання у вищому навчальному закладі, який уточнила в процесі розгляду справи. У заяві вказує, що сторони з 23 серпня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2003 року. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] досягла повнолітті. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні доньки не бере, хоча та потребує матеріальної допомоги, оскільки навчалась до 31 травня 2021 року в 11 класі Запорізького академічного ліцею "Вибір" Запорізької міської ради, з 01.09.2021 року навчається з 01.09.2021 року на денному відділенні першого курсу Запорізького національного університету на факультеті соціальної педагогіки та психології за кошти державного (регіонального) бюджету за результатами зовнішнього незалежного оцінювання на загальних підставах. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча має таку можливість. Донька, яка досягла повноліття, будучи учнем середнього навчального закладу, в теперішній час набуває вищу освіту за денною формою навчання, вона непрацевлаштована, будь-яких джерел доходів не має, перебуває на повному утриманні позивача. На підставі викладеного позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23 років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що донька старждає уродженим захворюванням, лікування якого також потребує додаткових видатків, які несе виключно вона як мати. Представник відповідача позов визнала частково, зазначивши, що на утриманні відповідача перебуває мати, яка є особою похилого віку, має статус особи з інвалідністю другої групи та потребує постійного медичного догляду, у зв"язку з чим просила стягнути аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, але не більше 50% від прожиткового мінімуму для працездатної особи. Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7)., яка є студенткою на бюджетній основі денної форми навчання факультету соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету (а.с. 42, 43). \~ \~ \~ \~Статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за сукупності кількох передумов (якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу). В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Як випливає зі змісту 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). В силу ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наведених положень сімейного законодавства в їх системному аналізі випливає, що вибір способу участі в утриманні дитини (шляхом стягнення аліментів в частці від заробітку або в твердій грошовій сумі) є прерогативою того з батьків, з яким проживає дитина. У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, про можливість стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки, як зазначено, право вибору того чи іншого способу участі в утриманні дитини, які передбачені законом, належить виключно позивачеві, і суд не вправі посягати на цей вибір. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я й майнове становище доньки, а також платника аліментів, який є працездатною, здоровою особою, у зв`язку з чим не знаходить підстав для звільнення батька від участі в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Разом з тим, суд бере до уваги матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні матері пенсійного віку, яка має статус особи з інвалідністю другої групи та потребує постійного медичного догляду, що у сукупності свідчить про певні обмеження фінансових можливостей особи (а. с. 53-54). З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітньої доньки, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітньої дівчини, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в утриманні. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як донька сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратила цей статус. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial