Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору від 11.01.2019 в загальній сумі 97975,24 гривень та судові витрати в сумі 2270 гривні, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.05.2012 відповідачка прийняла умови та правила надання банківських послуг, про що підписала анкету-заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. 11.01.2019 відповідачка та АТ КБ «Приватбанк» підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена у п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж у розмірі та в строки вказані у п. 1.5.1 Додаткової угоди. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.12.2020 має заборгованість у загальній сумі 97975,24 гривень, яка складається з 5508,16 грн заборгованості за відсотками по користуванню кредитом та 92467,08 грн заборгованості за пенею. Зазначену заборгованість відповідачка відмовляється добровільно сплатити, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 02.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 17.05.2021 витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» оригінал додаткової угоди від 11 січня 2019 року № SAMDN51000118839585, укладеної між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та 01.06.2021 отримано відповідь, що позивач не може надати оригінал додаткової угоди, оскільки підписання даної угоди було здійснено шляхом підписання стилусом на планшеті, що прирівнюється до цифрового власноручного підпису. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що додаткову угоду не підписувала, однак не зверталася до суду з клопотаннями про проведення експертизи підписів даної додаткової угоди, як і не зверталася з вимогою визнати дану додаткову угоду недійносю, підтвердила, що кошти в банку брала. Представник відповідачки в судовому засіданні пояснила, що в позовній заяві банк посилається на анкету заяву від 11.05.2012 та на додаткову угоду від 11.01.2019. Як вбачається з додаткового договору, він укладений для належного виконання договору від 12.11.2013, хоча [PERSON] такого договору не підписувала та в матеріалах справи його немає. Додаткова угода укладалась для прощення заборгованості, яка виникла за період з укладення договору до дати підписання додаткової угоди, сума зазначена 105689,20 грн, а в позові вимагають стягнути 97975,24 грн. Між додатковою угодою та позовною заявою існує розбіжність у 7 тисяч, тому не зрозуміло яким розрахунком взагалі керувався позивач і на запит адвоката такого розрахунку не подав. Угода була укладена з метою погашення заборгованості, але довірителька мала сплатити 3000 в день укладення та протягом півроку сплачувати по 2787,24 грн. [PERSON] умови не виконувала, не сплачувала обов`язкові платежі. Однак, так як договору від 12.11.2013 не було, а тому й не треба сплачувати платежі, немає доказів на підставі чого виникла така заборгованість. Визнає, що Анкету-заяву підписувала, отримувала грошові кошти, які рішенням суду від 20.11.2017 було стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 26458,60 грн. Рішення не виконано, банк може стягувати лише 3 відсотки річних від суми заборгованості, що явно менше суми, яку банк хоче стягнути. Додаткова угода підписувалась стилусом, у відповідності до Постанови НБУ від 13.12.2019, хоча сама угода від 11.01.2019, тобто на момент укладення додаткового договору, постанови НБУ ще не було. Вважає, що банк не підтвердив належними доказами свої позовні вимоги. Суд, заслухавши відповідачку та її представницю, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.05.2012 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідачка [PERSON] своїм підписом підтвердила, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 5). 11 січня 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № SAMDN51000118839585, згідно якої сума заборгованості, що виникла в період з дати укладання Договору до дати підписання цієї угоди складає 1055689,20 грн. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення: відсотків на 5041,23 грн, комісії 0 грн, пені на 73522,80 грн, штрафу на 7401,73 грн. Строк повернення кредиту до 25.07.2019. Клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на картку № [NUMBER] у такому порядку: у строк не пізніше 11.01.2019 платіж у розмірі 3000 грн; подальше погашення шляхом здійснення платежів у розмірі 2787,24 до 25 числа місяця протягом 6 місяців. В разі прострочення виконання будь якого із зобов`язань, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості не застосовується (а.с. 6). З виписки по рахунку, вбачається, що 11.01.2019 [PERSON] сплачено 504,33 грн, 12.03.2019 - 4713,96 грн (а.с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.12.2020 за договоро № SAMDN51000118839585 від 11.01.2019 (а.с. 4), у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 5508,16 грн - за процентами та 924667,08 грн - за пенею за порушення строків розрахунків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, а також взяте на себе зобов`язання про оплату реструктуризованої заборгованості, згідно з додатковою угодою від 11.01.2019, що підтвердила і відповідачка, і її представник у судовому засіданні. Твердження представника відповідача, щодо не укладення додаткової угоди [PERSON] , суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме наявною копією додаткової угоди з електронним підписом відповідачки, узгодженим графіком погашення суми боргу за реструктуризацією на 6 місяців, випискою по рахунку та оплатою [PERSON] 504,33 грн. Додаткова угода не визнавалася недійсною, як і не спростовано в судовому порядку доводи відповідачки про непідписання такої,зокрема шляхом проведення експертиз, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості в загальній сумі 97975,24 гривень. Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, не подала свого альтернативного розрахунку боргу, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. Судом приймається як належний узгоджений сторонами у додатковій угоді як розмір заборгованості за відсотками, так і розмір пені, зменшений на суму сплаченого боргу на виконання такої додаткової угоди із встановленою відсотковою ставкою за кредитом. При цьому доводи представниці відповідачки про неможливість підписання такої угоди стилусом не беруться судом до уваги як необгрунтовані, з огляду на невизнання такого договору недійсним, відсутності будь-яких доказів щодо спростування непідписання такого договору відповідачкою, при цьому такий вид підписання передбачений як Цивільним кодексом України, Законами України "Про Національний банк України", "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг", які прийняті задовго до укладення даної додаткової угоди від 11.01.2019, та узгоджується із Положенням про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затверджене постановою правління НБУ від 13.12.2019 № 151, яким визначено порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що узгоджені у додаткові угоді умови не виконані, узгоджена сума грошових коштів у добровільному порядку відповідачем банку не повернута, та згідно ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Доводи представника відповідача щодо наявності рішення суду № 559/1610/17 від 20.11.2017 (а.с. 47-48) щодо стягнення боргу не заслуговують на увагу з підстав того, що додаткова угода підписана сторонами після такого рішення суду, тобто між сторонами узгоджено умови за іншою заборгованістю, яка сторонами визначена як прийнятна. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved