Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь матеріальну шкоду в сумі 27 440 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 вересня 2014 року о 10 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем Форд Транзит, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись по вул. Ушакова в м. Кіровограді, на перехресті з вул. Межевий бульвар, порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, не обрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем Опель Віваро, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності йому ([PERSON]М.) та яким керував його зять [PERSON], в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда [PERSON] був визнаний винним в скоєнні зазначеної ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 084-14 про експертну оцінку автомобіля від 12 вересня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 37 082,23 грн., за проведення експертної оцінки ним (позивачем) сплачено 800 грн. Також позивач зазначив, що на даний момент автомобіль відремонтовано та вартість ремонту склала 27 440 грн., чим завдана йому матеріальна шкода. Крім того, позивач зазначив, що йому спричинена також і моральна шкода, яку він оцінює в 5 000, 00 грн. та яка полягає в тому, що його автомобіль був пошкоджений в результаті ДТП, в звязку з чим він був позбавлений засобу пересування, що відобразилося на його ([PERSON]М.) ділових стосунках, внесло дискомфорт в життя, крім того, винуватець ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що позбавило його можливості отримати грошову компенсацію, а також відбулися зміни у фізичному та психологічному стані здоровя. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26.01.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] залишено без розгляду. В ході судового розгляду справи позивач та в його інтересах представник в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України позовні вимоги уточнили, збільшивши розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просили стягнути з [PERSON] на його (позивача) користь матеріальну шкоду в розмірі 28 940 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач та в його інтересах представник позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог до відповідача [PERSON] підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник адвокат [PERSON], з яким відповідач 13.08.2015 року уклав договір доручення про надання правової допомоги, в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідно 18.12.2014 року та 24.12.2014 року, причини неявки суду не відомі, заяви про поважність причин неявки в судове засідання та клопотання про відкладення не надходили, на підставі чого, суд приходить до висновку про те, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. При цьому, судом відзначається, що відповідач [PERSON], будучи присутнім в судовому засіданні 19.06.2015 року предявлені до нього позивачем [PERSON] позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши на обґрунтування заперечень, що розмір матеріальної шкоди позивачем завищений, експертна оцінка транспортного засобу проведена оцінювачем [PERSON] є необєктивною та визначений останнім матеріальний збиток також є завищеним, позивачем не доведено також і розмір спричиненої останньому моральної шкоди та в чому вона (моральна шкода) полягає. Крім того, зазначив, що він правомірно користувався транспортним засобом автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER], має відповідне посвідчення водія та реєстраційні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) на автомобіль. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України судом розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, положення ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та в його інтересах представника, враховуючи заперечення проти позову відповідача, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, а також справу про порушення ПДР № 405/8425/14п, 3/405/2072/14 відносно [PERSON], зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. До способів захисту цивільних прав серед іншого, належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2014 року о 10.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER], в м. Кіровограді по вул. Межевий бульвар на перехресті з вул. Ушакова, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER], який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2014 року, за якою [PERSON] визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда при УМВС України в області в розділах «Дані про водіїв», «Дані про транспортні засоби», судом встановлено, що на момент ДТП, яка мала місце 08..09.2014 року біля 10 год. 30 хв. в м. Кіровограді на вул. Ушакова перехрестя з вул. Межевий Бульвар, [PERSON], керував автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], страховий поліс відсутній; [PERSON] керував автомобілем «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON]; Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема автомобіль «Ford Transit» отримав пошкодження переднього бамперу, переднього правого крила, передньої правої фари, капоту; автомобіль «Opel Vivaro» - отримав пошкодження заднього бамперу, заднього лівого крила, катафота заднього з лівої сторони. Відповідно до звіту №084-14 про експертну оцінку автомобіля марки «Opel Vivaro», 1.9, реєстраційний номер [NUMBER], складеного 12 вересня 2014 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «Opel Vivaro», 1.9, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження з автотоварознавчої точки зору станом на 09.09.2014 року, складає 37 082 грн. 23 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки «Opel Vivaro», 1.9, реєстраційний номер [NUMBER] визначається такою, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на 09.09.2014 року складає 24 922 грн. 70 коп. На підставі акту прийому-передачі виконаних робіт від 12 вересня 2014 року [PERSON] сплатив [PERSON] вартість робіт згідно розрахункової квитанції серії ЛВАК № 109545 від 09.09.2014 року, в розмірі 800 грн. 00 коп. Крім того, встановлено, що 02 жовтня 2014 року позивачем для ремонту автомобіля у фізичної особи підприємця [PERSON] було придбано: клик бампера, бампер середній, фонарь задній, траверса задня, клапан вентиляції, отражатель в бампер, підкрилок задній лівий на загальну суму 18 140 грн. 00 коп., про що свідчить накладна № 11 від 02.10.2014 року та розрахункова квитанція серії ЛЛКД № 005203 від 02.10.2014 року на суму 18 140 грн. 00 коп. 02.10.2014 року у СПД [PERSON] було придбано автофарбу Опель на суму 700 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунковою квитанцією ВААА № 428915 від 02.10.2014 року. Судом також встановлено, що позивачем за ремонт автомобіля марки «Opel Vivaro», 1.9, реєстраційний номер [NUMBER], ФОП [PERSON] в загальному розмірі було сплачено 9 300, 00 грн., що підтверджується розрахунковими квитанціями серії ЛЛКД № 013155 на суму 250, 00 грн., серії ЛЛКД № 013156 на суму 5300, 00 грн., серії ЛЛКД № 013154 на суму 150 грн. та серії ЛЛКД № 013157 на суму 3600 грн. З огляду на зазначене, судом встановлено, що фактичний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 28 940 грн. 00 коп., який підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем [PERSON] зазначений розмір матеріальної шкоди не спростовано, будь-яких доказів не надано. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню не підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодування завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до розяснень, зазначених в п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Як встановлено під час судового розгляду справи, зокрема, з письмових заперечень відповідача [PERSON] позовні вимоги до якого позивач [PERSON] залишив без розгляду (ухвала суду від 26.01.2016 року), а також пояснень відповідача [PERSON], наданих останнім безпосередньо в судовому засіданні 19.06.2015 року, власником транспортного засобу автомобіля «Ford Transit», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], мешканець м. Чернівці, який на підставі довіреності від 24.12.2011 року, уповноважив [PERSON] та [PERSON], мешканців м. Долинська Кіровоградської області, на керування, а також продаж, обмін, передачу в заставу, зняття з обліку в органах ДАІ, на укладення договорів найму (оренди) щодо вищезазначеного автомобіля. зазначена довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам та з правом використання автомобіля за межами України строком на десять років та дійсна до 24.12.2021 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2015 року надав пояснення, за якими зазначив, що він керував транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER], на підставі довіреності, крім того, має документи на транспортний засіб. Зазначене підтверджується також довідкою ДАІ по факту ДТП, яка мала місце 08.09.2014 року в м. Кіровограді, за якою у [PERSON] було наявне посвідчення водія серія ЕІЯ № 087974, категорія «В, С, Д, Е», видане 28.02.1999 року МРЕВ ДАІ м. Кіровограда, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СЕС № 058899видане 07.0.2008 року МРЕВ ДАІ м. Чернівці, на підставі чого, суд вважає, що відповідач [PERSON] під час керування транспортним засобом автомобілем «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER] та на час ДТП, мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому особами, які на законній підставі (довіреність) використовували транспортний засіб, тому, на думку суду, саме відповідач [PERSON] має нести відповідальність за завдання позивачу [PERSON] матеріальної шкоди, яка виражається у пошкодженні транспортного засобу позивачу під час ДТП. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху України відповідачем [PERSON], що встановлено постановою в справі про адміністративне правопорушення від 03 листопада 2014 року, знаходиться в безпосередньому причинному звязку із заподіянням матеріальної шкоди майну, яке належить [PERSON], а саме: транспортного засобу марки «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER], приймаючи також до уваги доведений позивачем фактичний розмір матеріальної шкоди, в звязку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 28 940 грн. 00 коп. Позивачем [PERSON] предявлено також до відповідача [PERSON] вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 вересня 2014 року за участю водія транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] був пошкоджений автомобіль марки «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], внаслідок чого у позивача були порушені нормальні життєві звязки, відбулися вимушені зміни укладу життя, повязані із неможливістю експлуатувати транспортний засіб внаслідок його пошкодження та необхідності проведення ремонту, що, спричинило останньому душевні страждання та переживання. Враховуючи наведене, а також враховуючи, характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру,

Outcome: partial