Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

18 березня 2021 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Білгород - Дністровський морський торговельний порт" про стягнення заборгованості по заробітній платі, просить суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 52730 грн. 18 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 31 грудня 2016 року працює в ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» на посаді докера- механізатора комплексної бригади. Позивач вказує, що сумлінно виконує свої посадові обов`язки, жодних зауважень під час їх виконання не отримував. Проте відповідач з червня 2020 року безпідставно не виплачує йому повну суму заробітної плати. В наслідок цього за період з червня 2020 року по лютий 2021 року виникла заборгованність з виплати заробітної плати у розмірі 52730 грн. 18 коп. Станом на дату звернення до суду, відповідач своїх зобов`язань не виконав, що свідчить про грубе порушення зобов`язань по виплаті заробітної плати. Тому, скориставшись своїми правами на труд та отримання заробітної плати, закріплених у Конституції України, він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року, відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням, викликом сторін. Позивач у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчать його заява, суд ухвалою від 19 травня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] , [INFO] , таб. № [NUMBER] , на підставі його заяви, Наказом № 477-к від 30 грудня 2016 року був прийнятий на роботу у Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» на посаду докера- механізатора комплексної бригади 4 класу, основне виробництво (вантажний район) докери, з відрядною оплатою праці, в порядку переведення з ТОВ «КД ТРАНС» для подальшої роботи в ДП «БДМТП», з повним режимом роботи, ідент. № [NUMBER] . Відповідно до Довідки про заробітну плату від 04 березня 2021 року за № 131, у період з червня 2020 року по лютий 2021 року йому нарахована заробітна плата у розмірі: 70650,47 грн, належить до виплати: 56141,09 грн., виплачено: 3410,91 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 01 березня 2021 року складає 52730 грн. 18 копійок. Як вбачається з копії трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] продовжує здійснювати свою трудову діяльність на посаді докера-механізатора комплексної бригади 4 класу, основне виробництво (вантажний район) докери, з відрядною оплатою праці, в порядку переведення з ТОВ «КД ТРАНС» до Державного підприємства « Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Разом з тим, відповідач не скористався свої процесуальним правом на подання відзиву та надання доказів у спростування позовних вимог, тому суд виходить із фактичних матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). В силу ч.6 ст 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, з врахуванням фактичних обставин справи, прийнявши до уваги, що у матеріалах справи дійсно наявні докази перебування позивача у трудових відносинах з Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт", нарахування, проте лише часткову виплату заробітної плати позивачу, наявність за підприємством достатнього розміру заборгованості, тому суд, виходячи з гарантованого конституційного права на працю та отримання винагороди, вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. (оскільки позивач звільнений від сплати судового збору).

Outcome: approved