Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2018 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому просила: 1. розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.08.1994 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська (актовий запис №367); 2. визнати спільною сумісною власністю подружжя: - квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартістю 152480,00 грн.; - рухоме майно вартістю 41100,00 грн., що знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний у серпні 2017 року, вартістю 78374,72 грн.; - рухоме майно вартістю 30400,00 грн., що знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] ; 3. в порядку поділу майна подружжя виділити у власність [PERSON] : 1) долю в розмірі 2/3 в квартирі за адресою: [ADDRESS] , вартістю 101653,33 грн.; 2) автомобіль Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний у серпні 2017 року, вартістю 78374,72 грн.; 3) рухоме майно вартістю 30400,00 грн., що знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] : - дитяча стінка 2004 р.. вартістю 1500,00 грн.; - телевізор ERGO (ergo) 2017 р., вартістю 2500,00 грн.; - диван фіолетовий, вартістю 4000,00 грн. (подарунок хрещеної доньці); - диван брунатний, вартістю 3000,00 грн. (подарунок хрещеного доньці); - стіл письмовий 2011 р., вартістю 800,00 грн.; - стінка у вітальню 2004 р., вартістю 2500,00 грн.; - телевізор PHILIPS, вартістю 3000,00 грн.; - стіл столовий (обідній) білий з 3 стільцями 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; - комод 2006 р., вартістю 800,00 грн.; - кондиціонер Cooper and Hunter 2011 р., вартістю 2000,00 грн.; - пральна машина SAMSUNG WF645857W, вартістю 2500 грн.; - пилосос PHILIPS FC8732, вартістю 1200,00 грн.; - шифоньєр двостулковий в передпокої, вартістю 800,00 грн.; - холодильник, вартістю 1800,00 грн.; - диван синьо-жовтий 2004 р., вартістю 2500,00 грн; 4. в порядку поділу майна подружжя виділити у власність [PERSON] : 1) долю в розмірі 1/3 в квартирі за адресою: [ADDRESS] , вартістю 50826,67 грн.; 2) рухоме майно вартістю 41100,00 грн., що знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] : - шафа тристулкова 2015 р., вартістю 3000,00 грн.; - комод 2015 р., вартістю 800,00 грн.; - телевізор Sony діаг. 42, 2014 р., вартістю 14000,00 грн.; - диван бежевий з шкіряними вставками розкладний 2011 р., вартістю 3000,00 грн.; - диван розкладний цеглового кольору 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; - диван синій 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; - стіл дерев`яний 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; - шафа вбудована 2008 р., вартістю 7000,00 грн.; - пральна машина BOSCH 1995 р., вартістю 2000,00 грн.; - стіл кухонний з 2 стільцями, вартістю 1000,00 грн.; - люстра в кімнаті 2017 р., вартістю 2800,00 грн.; - холодильник BOSCH 1994 р., вартістю 2000,00 грн.; 5. припинити за сторонами право спільної сумісної власності на вказане майно; 6. стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 10.07.2018 р., позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, - роз`єднано. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 06 серпня 1994 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 06 серпня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №367 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 01.03.2004 р. рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. 19.08.2004 р. рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, шлюб між ними було поновлено. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне сімейне життя не склалося, що стало підставою для повторного звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що після реєстрації шлюбу за спільні кошти ними було придбано наступне майно: 1. квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору міни нерухомого майна від 17.11.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за №541. Вартість квартири, згідно даного договору становить 152480,00 грн.; 2. в дану квартиру ними під час шлюбу було придбано за спільні кошти наступне рухоме майно: шафа тристулкова 2015 р., вартістю 3000,00 грн.; комод 2015 р., вартістю 800,00 грн.; телевізор Sony діаг. 42, 2014 р., вартістю 14000,00 грн.; диван бежевий з шкіряними вставками розкладний 2011 р., вартістю 3000,00 грн.; диван розкладний цеглового кольору 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; диван синій 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл дерев`яний 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; шафа вбудована 2008 р., вартістю 7000,00 грн.; пральна машина BOSCH 1995 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл кухонний з 2 стільцями, вартістю 1000,00 грн.; люстра в кімнаті 2017 р., вартістю 2800,00 грн.; холодильник BOSCH 1994 р., вартістю 2000,00 грн. 3. автомобіль Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний у серпні 2017 року, вартістю 78374,72 грн. 4. квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2004 р., який зареєстрований в реєстрі за № 3595. За цим договором покупцями квартири в рівних долях є позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] (син позивача та відповідача). Вартість квартири, згідно цього договору, становить 6099,00 грн. 5. в дану квартиру позивачем та відповідачем за спільні кошти під час шлюбу було придбано наступне рухоме майно на суму 30400,00 грн.: дитяча стінка 2004 р.. вартістю 1500,00 грн.; телевізор ERGO (ergo) 2017 р., вартістю 2500,00 грн.; диван фіолетовий, вартістю 4000,00 грн. (подарунок хрещеної доньці); диван брунатний, вартістю 3000,00 грн. (подарунок хрещеного доньці); стіл письмовий 2011 р., вартістю 800,00 грн.; стінка у вітальню 2004 р., вартістю 2500,00 грн.; телевізор PHILIPS, вартістю 3000,00 грн.; стіл столовий (обідній) білий з 3 стільцями 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; комод 2006 р., вартістю 800,00 грн.; кондиціонер Cooper and Hunter 2011 р., вартістю 2000,00 грн.; пральна машина SAMSUNG WF645857W, вартістю 2500 грн.; пилосос PHILIPS FC8732, вартістю 1200,00 грн.; шифоньєр двостулковий в передпокої, вартістю 800,00 грн.; холодильник, вартістю 1800,00 грн.; диван синьо-жовтий 2004 р., вартістю 2500,00 грн. Виходячи з того, що вказане спірне нерухоме та рухоме майно придбавалося сторонами по справі за спільні грошові кошти під час юридичного шлюбу, позивач вважає, що відповідно до положень ст.ст. 60, 61, 70 СК України це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Домовленості щодо добровільного розділу цього спірного майна також не досягнуто, оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку розділити це майно, та не визнає право спільної сумісної власності на це майно. Позивач вважає, що відповідачем не визнається та порушується право спільної сумісної власності позивача на вищенаведене спірне майно, яке передбачене нормами матеріального права. При цьому, позивач також вважає, що є підстави для того, щоб суд відступив від засад рівності часток подружжя в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що їх спільна донька - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, жодної участі у її вихованні не приймає. При цьому, донька має хворобливий стан та перебуває на постійному диспансерному обліку у дитячій поліклініці. Тому, позивач просить відступити від засад рівності часток подружжя при розподілі спільно нажитого майна та в порядку поділу майна подружжя виділити їй у власність 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний у серпні 2017 року. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 11.07.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 30 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 02.08.2018 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позовну заяву про поділ майна подружжя, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.08.2018 р., цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. 31.10.2018 р. до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на заперечення на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.11.2018 р., призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, - до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні. 12.02.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь. Ухвалою суду від 20.05.2019 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 15.10.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих суду, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 серпня 1994 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська (актовий запис № 367), що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2004 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , - було розірвано. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2004 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , - поновлено. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (повнолітній), що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 30.06.2010 р. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , позивач [PERSON] посилається на те, що після реєстрації шлюбу за спільні кошти ними було придбано наступне майно: 1. квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору міни нерухомого майна від 17.11.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за №541. Вартість квартири, згідно даного договору становить 152480,00 грн.; 2. в дану квартиру ними під час шлюбу було придбано за спільні кошти наступне рухоме майно: шафа тристулкова 2015 р., вартістю 3000,00 грн.; комод 2015 р., вартістю 800,00 грн.; телевізор Sony діаг. 42, 2014 р., вартістю 14000,00 грн.; диван бежевий з шкіряними вставками розкладний 2011 р., вартістю 3000,00 грн.; диван розкладний цеглового кольору 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; диван синій 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл дерев`яний 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; шафа вбудована 2008 р., вартістю 7000,00 грн.; пральна машина BOSCH 1995 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл кухонний з 2 стільцями, вартістю 1000,00 грн.; люстра в кімнаті 2017 р., вартістю 2800,00 грн.; холодильник BOSCH 1994 р., вартістю 2000,00 грн. 3. автомобіль Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний у серпні 2017 року, вартістю 78374,72 грн. 4. квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2004 р., який зареєстрований в реєстрі за № 3595. За цим договором покупцями квартири в рівних долях є позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] (син позивача та відповідача). Вартість квартири, згідно цього договору, становить 6099,00 грн. 5. в дану квартиру позивачем та відповідачем за спільні кошти під час шлюбу було придбано наступне рухоме майно на суму 30400,00 грн.: дитяча стінка 2004 р.. вартістю 1500,00 грн.; телевізор ERGO (ergo) 2017 р., вартістю 2500,00 грн.; диван фіолетовий, вартістю 4000,00 грн. (подарунок хрещеної доньці); диван брунатний, вартістю 3000,00 грн. (подарунок хрещеного доньці); стіл письмовий 2011 р., вартістю 800,00 грн.; стінка у вітальню 2004 р., вартістю 2500,00 грн.; телевізор PHILIPS, вартістю 3000,00 грн.; стіл столовий (обідній) білий з 3 стільцями 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; комод 2006 р., вартістю 800,00 грн.; кондиціонер Cooper and Hunter 2011 р., вартістю 2000,00 грн.; пральна машина SAMSUNG WF645857W, вартістю 2500 грн.; пилосос PHILIPS FC8732, вартістю 1200,00 грн.; шифоньєр двостулковий в передпокої, вартістю 800,00 грн.; холодильник, вартістю 1800,00 грн.; диван синьо-жовтий 2004 р., вартістю 2500,00 грн. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, а тому позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Правовідносини по позову регулюються Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України) та Цивільним Кодексом України(далі за текстом ЦК України). Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, через формулювання її ознак. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу, договорі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Встановлено, що за час спільного проживання сторонами (подружжям [PERSON] ) набуто у власність наступне майно: - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, встановлено, що квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбано на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3595. Згідно даного договору, власниками (покупцями/набувачами) квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних долях є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбано на підставі договору міни від 17.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А., зареєстрованого в реєстрі за № 541. Так, згідно п.п. 1.2, 1.3 договору міни від 17.11.2017 р., укладеного між [PERSON] (Сторона один) та [PERSON] (Сторона 2), Сторона один одержала у власність квартиру [ADDRESS] , а Сторона 2 одержала у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно даних інформаційної довідки №188109433 від 08.11.2019 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказав на те, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, так як була придбана ним за позичені у сестри кошти, шляхом обміну на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, такі твердження відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. У ст. 65 СК України закріплено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тобто, згоду на надання купівлі квартири за ціною та на умовах які зазначені в договорі купівлі-продажу, повинна бути нотаріально посвідчена, в якій чітко зазначається, що купівля майна здійснюється наприклад її чоловіком в інтересах сім`ї та їй роз`яснено, що вказане майно є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Так, в п. 1.6 договору міни від 17.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А., зареєстрованого в реєстрі за № 541, зазначено, що цей правочин вчиняється за згодою дружини Сторони один, [PERSON] , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. 17.11.2017 р. за реєстровим №540, та яка зберігається у нотаріуса. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. 17.11.2017 р., зареєстрованої в реєстрі за №540, встановлено, що [PERSON] надає згоду на обмін її чоловіком, [PERSON] , [INFO] , квартири [ADDRESS] ) на квартиру [ADDRESS] ), без будь-яких грошових доплат та/або компенсацій, а також на укладення та підписання ним же відповідного Договору міни. В заяві зазначено, що Квартира 1, що буде відчужуватися, є їхньою з [PERSON] спільною сумісною власністю як така, що набувалася у період перебування в зареєстрованому шлюбі. Квартира 2 буде набуватися у спільну сумісну власність як така, що буде купуватися у період перебування ними в зареєстрованому шлюбі. Цією заявою також підтверджено, що шлюбний договір між ними не укладався і встановлений режим спільної власності на майно не змінений. 27.05.2017 р. між гр. [PERSON] , [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв [PERSON] (Продавці) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно п. 1.1 якого Продавці передають, а Покупець приймає у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. 27.05.2017 р., зареєстрованої в реєстрі за №244, встановлено, що [PERSON] надає згоду на укладення та підписання її чоловіком, [PERSON] , [INFO] , Договору купівлі-продажу квартири щодо квартири [ADDRESS] , а також дає згоду на купівлю ним же вищевказаної квартири. В заяві зазначено, що квартира буде набуватися у спільну сумісну власність як така, що буде купуватися у період перебування ними в зареєстрованому шлюбі. Цією заявою також підтверджено, що шлюбний договір між ними не укладався і встановлений режим спільної власності на грошові кошти не змінений. При цьому, позивач [PERSON] стверджувала, що кошти на придбання Квартири 2 були отримані відповідачем не від його сестри, а від продажу квартири [ADDRESS] . Так, встановлено, що 15.10.2016 р. між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1032. Згідно п. 1.3 зазначеного договору, вбачається, що квартира, що продається за даним договором, належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. від 03.03.2016 р. за реєстровим № 125. При цьому, у п. 5.9 вказаного договору зазначено, що наявність згоди чоловіка Продавця [PERSON] підтверджується його заявою про згоду подружжя на продаж вищевказаної квартири, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально Назарчук Н .В . приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.10.2016 р. за реєстровим № 1031. Натомість, відповідачем [PERSON] не доведено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбана за його кошти, які були позичені у сестри [PERSON] , оскільки відповідного письмового договору позики, що підтверджують зазначені обставини, відповідачем суду не надано. Таким чином, заслухавши доводи сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , набута сторонами за час шлюбу, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; нормативно-правовий акт № 11 від 21.12.2007 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Вирішуючи питання про розподіл майна подружжя в натурі, суд враховує положення ст.71 СК України, а також встановлені у судовому засіданні обставини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України, згідно у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Позивач просила при поділі майна відступити від засади рівності часток та в порядку поділу майна подружжя виділити їй у власність 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що їх спільна донька - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, жодної участі у її вихованні не приймає. При цьому, донька має хворобливий стан та перебуває на постійному диспансерному обліку у дитячій поліклініці. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин. Та обставина, що позивачем подано до суду позов про стягнення з відповідача аліментів, не може слугувати доказом того, що відповідач ухилявся від утримання дитини. Таким чином, при поділі майна подружжя суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 70 СК України. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була придбана сторонами за час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст.ст. 69, 70 СК України, вказане майно подружжя підлягає поділу в рівних частина, а тому суд приходить до висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному квартири за адресою: [ADDRESS] . Що стосується іншого майна, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, а саме: шафа тристулкова 2015 р., вартістю 3000,00 грн.; комод 2015 р., вартістю 800,00 грн.; телевізор Sony діаг. 42, 2014 р., вартістю 14000,00 грн.; диван бежевий з шкіряними вставками розкладний 2011 р., вартістю 3000,00 грн.; диван розкладний цеглового кольору 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; диван синій 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл дерев`яний 2000 р., вартістю 2000,00 грн.; шафа вбудована 2008 р., вартістю 7000,00 грн.; пральна машина BOSCH 1995 р., вартістю 2000,00 грн.; стіл кухонний з 2 стільцями, вартістю 1000,00 грн.; люстра в кімнаті 2017 р., вартістю 2800,00 грн.; холодильник BOSCH 1994 р., вартістю 2000,00 грн.; дитяча стінка 2004 р.. вартістю 1500,00 грн.; телевізор ERGO (ergo) 2017 р., вартістю 2500,00 грн.; диван фіолетовий, вартістю 4000,00 грн. (подарунок хрещеної доньці); диван брунатний, вартістю 3000,00 грн. (подарунок хрещеного доньці); стіл письмовий 2011 р., вартістю 800,00 грн.; стінка у вітальню 2004 р., вартістю 2500,00 грн.; телевізор PHILIPS, вартістю 3000,00 грн.; стіл столовий (обідній) білий з 3 стільцями 2004 р., вартістю 1500,00 грн.; комод 2006 р., вартістю 800,00 грн.; кондиціонер Cooper and Hunter 2011 р., вартістю 2000,00 грн.; пральна машина SAMSUNG WF645857W, вартістю 2500 грн.; пилосос PHILIPS FC8732, вартістю 1200,00 грн.; шифоньєр двостулковий в передпокої, вартістю 800,00 грн.; холодильник, вартістю 1800,00 грн.; диван синьо-жовтий 2004 р., вартістю 2500,00 грн., то враховуючи, що при поділі вказаного побутового майна суд повинен виходити із його вартості, необхідності тому чи другому із подружжю, господарського призначення, дефіцитністі речі, принципу визначення часток у даному спільному майні подружжя, суд позбавлений можливості здійснити поділ вказаного побутового майна в розрізі даного спору, беручи до уваги те, що сторонами не було надано суду підтверджуючих належних та допустимих доказів вартості даного побутового майна. В матеріалах справи відсутні докази придбання сторонами у період шлюбу вищезазначено майна. Відповідач в судовому засіданні заперечував як факт придбання такого майна, так і його вартість, яка визначена позивачем у позовній заяві. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання вищевказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та відповідно про поділ такого майна між сторонами. Що стосується вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля Mercedes-Benz, А 140, синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який був придбаний, як вказує позивач, у серпні 2017 року, вартістю 78374,72 грн., то такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів його придбання разом з відповідачем за час сумісного проживання в шлюбі та за спільні кошти, так як і не надано будь-яких доказів, що підтверджують право власності на зазначений автомобіль. Більше того, сторонами взагалі не надано жодного доказу про підстави реєстрації транспортного засобу за позивачем/відповідачем (договір купівлі-продажу, довідка рахунок, договір дарування, тощо), у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити чи є даний транспортний засіб об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При цьому, суд звертає увагу на те, що заявляючи позовні вимоги про поділ рухомих речей, стороною позивача не надано належних та достатніх доказів того, що це майно наявне у сторін на час розгляду справи, не зазначено джерела походження цього майна та часу його придбання, а також не надано документів, які підтверджують вартість рухомого майна. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1525,79 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial