Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не вказала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася в судове засідання через оголошення у пресі, так як місце її проживання та реєстрації на території України невідоме. З опублікуванням оголошення про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. (а.с.22-23,24-25). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, в позові зазначив, що з 1996 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено в червні 1997 року. Він не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з нею однією сімєю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї несумісність характерів, втрату почуттів один до одного, а також те, що на протязі останніх 18 років він проживає з іншою жінкою та вони разом виховують двох сумісних неповнолітніх дітей. Посилаючись на дані обставини, позивач просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з [PERSON], не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. (а.с.2-3,26) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості та законності поданої заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16.11.1996 року Буцинівською сільською радою народних депутатів Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5. (а.с.4) Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають тривалий час - з червня 1997 року. За цей час позивач створив нову сім"ю, має в цій сім"ї двох дітей. Причиною розпаду сімї була втрата почуттів одне до одного. Позивач на розірвання шлюбу згоден та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. \~Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що можливо залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - Діордійчук". \~ \~Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судовий збір по справі складає 487,20 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved