Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

17.07.2015р. на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Саражинецької сільської ради, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказав, що 21.03.2005 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті 23.03.2005 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть № 54, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане виконкомом Саражинецької сільської ради Погребищенського району, Вінницької області. Померла [PERSON] являється матір"ю позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, на нерухоме майно та земельну частку (пай), яка знаходиться на території земель КСП ім. 40-річчя Перемоги, с. Кур"янці, Погребищенського району, Вінницької області, та земельну ділянку, яка розташовнана на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району, Вінницької області. Право на земельну частку (пай), померла мати успадкувала ще після смерті свого чоловіка, батька позивача - [PERSON], який помер 11.08.2001 р. На час його смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним, а відтак, вважається такою, що фактично, без подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини прийняла її та успадкувала в законному порядку. Успадкувавши право на земельну частку (пай) після смерті чоловіка, [PERSON] за життя не встигла оформити в законному порядку своє право на майно, і відповідно відсутні правовстановлюючі документи на ім' я померлої. Стосовно другої земельної ділянки, померла за життя була включена до списку громадян для виготовлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Таким чином відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право [PERSON] на земельну частку (пай) та земельну ділянку є результатом втрати її цивільної правоздатності внаслідок смерті. За життя [PERSON] не скористалась правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і не залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, так як є сином померлої. Інших спадкоємців, що мають право на спадщину немає. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, позивач на підставі ст. 1298 ЦК України, звернувся до Погребищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори 02.07.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив, так як не було пред'явлено документів, які б посвідчували право померлої на земельну частку (пай) та на земельну ділянку. Дані обставини змусили позивача звернутись до суду. Позивач просив розглянути справу за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Саражинецької сільської ради просив провести розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. З"ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 21.03.2005 року померла [PERSON]., свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 009624 (а.с.7), яка була власником земельної частки (паю), що розташована на території земель колективної власності КСП ім. 40-річчя Перемоги, с. Кур'янці, Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідкою з Держземагенства (а.с. 15-16) та земельної ділянки розташовнаної на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району, Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного радастру (а.с.12-14). [PERSON] як єдиний спадкоємець, являється сином померлої, про що свідчить свідоцтво про народження серії ЯЭ №172318 (а.с. 9). Позивач не може успадкувати майно, так як відсутні оригінали правовстановчих документів, про що свідчить відмова нотаріуса № 01-16/224 від 02.07.2015р. (а.с. 10). Дані правовідносини регулюються: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок неможливості визначити склад спадкового майна, а саме який номер мала спадкова квартира, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що 21.03.2005 року померла [PERSON]., була власником земельної частки (паю) та земельної ділянки, а [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved