Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, в обґрунтування якого зазначила наступне. Позивач [PERSON] є власником легкового автомобіля Daewoo Lanos, 2002 року випуску, д. [NUMBER] . 28.10.2018 о 13-50 год. в м. Запоріжжі, по вул. Перемоги, навпроти буд. № 6 по вул. [ADDRESS] , водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н [NUMBER] при виїзді з дворової території буд. № 8 по [ADDRESS] , не надав дорогу її автомобілю, який рухався по вул. Перемоги та скоїв з ним зіткнення. В той момент моїм автомобілем керував [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків. Вина Відповідача у вчиненні зазначеної ДТП повністю підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 у справі про адміністративне правопорушення № 335/12861/18, згідно з якою, [PERSON] свою провину визнав повністю, про що надав суду відповідну заяву. Також, даною постановою Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 340,00 грн., яка 07.12.2018 набрала законної сили. У зв`язку з вищезазначеними подіями, вона звернулась до МТСБУ для отримання відповідного страхового відшкодування завданої матеріальної шкоди (справа № 54061). З метою встановлення вартості матеріальної шкоди, завданої позивачу, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] здійснено оцінку завданої Відповідачем матеріальної шкоди, про що складено звіт про оцінку автомобілю № 9 від 28.10.2018. Згідно з цим Звітом оцінки оцінювачем встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням показника коефіцієнту фізичного зносу, становить 15 375,36 грн.(з ПДВ). З урахуванням цього, на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 15 010,78 грн. З метою проведення відновлювального ремонту автомобіля, позивач звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), який здійснює відповідну діяльність. Вартість виконаних ФОП [PERSON] робіт з відновлювального ремонту мого автомобіля склала 21 630,00 грн. Крім цього, з метою транспортування пошкодженого автомобіля до місця виконання відновлювальних робіт, нею замовлялась відповідна послуга з перевезення спеціальним транспортом, вартістю 700,00 грн. Таким чином, фактичні витрати позивача на ремонт автомобіля, якому були завдані механічні пошкодження протиправними діями відповідача, склали 21 630,00 + 700,00 грн. = 22 330,00 грн. Отже, сума шкоди, яка не охоплена страховим відшкодуванням становить: 22 330.00 грн. - 15 010.78 грн. = 7 319,22 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду в сумі 7 319,22 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 24.05.2019 відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 18.06.2019 на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому просить залишити позов без задоволення з причин його недоведеності та відсутності доказів понесених витрат, в заявлених сумах. 02.07.2019 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 17.07.2019 залучено до участі у справі у якості третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України. 02.08.2019 на адресу суду від представника МТСБУ надійшли пояснення, в яких зазначено, що МТСБУ виконало обов`язок покладений на нього Законом №1961-IV та виплатило регламентну виплату у розмірі 15 710,78 грн., а також зазначено, що обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування покладається, в даному випадку, на [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, із врахуванням письмових пояснень наданих суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши вступне слово учасників справи, оцінивши всі докази у сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами 2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з частинами 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником легкового автомобіля Daewoo Lanos, 2002 року випуску, д. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 у справі про адміністративне правопорушення № 335/12861/18, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 340,00 грн., яка 07.12.2018 набрала законної сили. Згідно вказаної постанови, вбачається, що 28.10.2018 о 13-50 год. в м. Запоріжжі, по вул. Перемоги, навпроти буд. № 6 по вул. Яценка, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н [NUMBER] при виїзді з дворової території буд. № 8 по [ADDRESS] , не надав дорогу її автомобілю, який рухався по вул. Перемоги та скоїв з ним зіткнення. В той момент моїм автомобілем керував [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків. Відповідно до звіту про оцінку автомобілю № 9 від 28.10.2018 складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням показника коефіцієнту фізичного зносу, становить 15 375,36 грн.(з ПДВ). Також встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 15 010,78 грн. та у розмірі 700,00 грн. - витрати на евакуатор, що підтверджується копіями: довідки №1 від 31.01.2019 та №3 від 22.02.2019; наказу №1047 від 04.02.2019 та наказу №1949 від 28.02.2019; платіжним дорученнями від 05.02.2019 та від 01.03.2019 З метою проведення відновлювального ремонту автомобіля, позивач звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), який здійснює відповідну діяльність. Вартість виконаних ФОП [PERSON] робіт з відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 21 630,00 грн., що підтверджується копією акту виконаних робіт від 30.11.2018, копією товарного чеку №1 від 30.11.2018 на суму 21 630,00 грн. Крім цього, з метою транспортування пошкодженого автомобіля до місця виконання відновлювальних робіт, позивачем сплачено відповідна послуга з перевезення спеціальним транспортом, вартістю 700,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку №02-30 від 07.11.2018. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Частиною четвертою ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 4 липня 2018 року по справі № №755/18006/15-ц зроблено висновок, відносно того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). Фактичні дані по справі, а саме відповідні правовідносини між відповідачем та МТСБУ ( [PERSON] є учасником бойових дій, у зв`язку з чим відшкодування збитків від ДТП проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом), свідчать про те, що в даному випадку, на МТСБУ покладено обов`язок сплати страхового відшкодування. Приймаючи до уваги такі фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з приписами з приписами п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.7 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. У спірній по справі ситуації слід констатувати, що позивач не звертався до МТСБУ з вимогою отримати страхове відшкодування, саме у заявленому розмірі (частина страхової суми була виплачена позивачу МТСБУ), та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача, що суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника (відповідача), є неправильним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди та стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed