Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

22.11.2017 року позивач звернувся із позовом до суду, в якому просить визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах вартістю 8720 грн., що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого 22 січня 2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1069. Мотивує це тим, що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті матері. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Сільський голова надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах вартістю 8720 грн., що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого 22 січня 2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1069. Позивач є спадкоємцем за заповітом, про що свідчить копія заповіту від 04.06.1988 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Гладковицької сільської ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки обробляв земельну ділянку біля спадкового будинку, ремонтував огорожу, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області №1930. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Постановою державного нотаріуса Овруцької ДНК за №1734/02-31 від 14.11.2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON]. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкуван» розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 13.12.2017 року № 2137/01-16 після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну частку (пай)), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved