Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якому просить суд розірвати договір підряду (виготовлення та демонтажу меблів) №12-81 від 10 лютого 2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] . Стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ), 47237 грн. 08 коп., з яких: попередня плата за Договором підряду 22030 грн. 11 коп. (двадцять дві тисячі тридцять гривень одинадцять копійок); пеня - 1190 грн. 23 коп., 3 % річних- 246 грн. 25 коп., інфляційні втрати - 1079 грн. 48 коп., штраф 660 грн. 90 коп., неустойка - 22030 грн.11 коп. В обгрунтування позову зазначив, що 10 лютого 2021 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Дата запису про проведення державної реєстрації: 23.01.2018 Номер запису: 24800000000204764), було укладено договір підряду (виготовлення та монтажу меблів) № 21-81. Відповідно до умов Договору Виконавець зобов`язується виконати за завданням Замовника роботи з виготовлення меблів (далі Виріб) і передати результат роботи Замовнику, а Замовник відповідно до умов цього договору зобов`язується прийняти та оплатити виготовлений Виріб. Вид Виробу, кількість, комплектність, комплектація, матеріал узгоджуються сторонами в Специфікації та Ескізі, які є невід`ємною частиною цього договору. За змістом розділу 2 Договору Стандартний термін виготовлення Виробу (до моменту доставки до замовника) становить: 30 календарних днів - з фасадами з ДСП або МДФ, 60 календарних днів - з фасадами з масиву дерева. Фактична дата готовності Виробу обговорюється із Замовником індивідуально і залежить від: завантаженості виробництва, побажань Замовника, внесення додаткових угод, змін до Договору і наявності Державних свят в період виробництва Виробу, але в будь якому разі не може перевищувати строки, зазначені у п. 2.1 Договору, тобто фактична гранична дата готовності Виробу до доставки та подальшого монтажу була визначена, як 10.03.2021р. За змістом розділу 3 Договору Загальна сума Договору складає 22 030 гри. 11 коп. Зазначена ціна не є остаточною згідно технічного завдання і може бути змінена через укладення між сторонами додаткових угод до даного Договору. Відповідно до п. 3.2 Договору Оплата здійснюється Замовником наступним чином: 80% від загальної вартості договору Замовник оплачує авансом в момент підписання цього договору шляхом внесення грошових коштів готівковим або безготівковим розрахунком, платіжними дорученнями, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, вказаний у даному Договорі, або готівковим розрахунком безпосередньо Виконавцю, після чого останній надає Замовнику квитанцію про прийняття таких коштів, яка оформлена відповідно до вимог чинного законодавства. Замовник проводить остаточний платіж (залишок за договором у розмірі 20%), тобто в повному обсязі після підписання акту прийому- передачі, шляхом передачі (перерахування) коштів Виконавцю, відповідно до умов такої сплати визначених у п. 3.2 Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору Замовник має право сплатити повну вартість Договору в момент підписання Договору, відповідно до умов такої сплати визначених у п. 3.2 Договору. На виконання умов Договору, у день його підписання, а саме 10.02.2021р., Позивач були передані Відповідачу грошові кошти в повному обсязі у розмірі 22 020,11 грн. (двадцять дві тисячі двадцять гривень 11 копійок) па що Відповідачем було видано квитанцію до приходного ордеру № 192 від 10.02.2021 року на зазначену суму, чим підтверджено факт оплати в повному обсязі та отримання останнім вище вказаної суми грошових коштів. Відповідач в порушення умов договору роботи не виконав, чим порушив умови вище вказаного Договору. В зв`язку з цим, 09 червня 2021 року Позивачем було надіслано Відповідачу письмову претензію про повернення грошових коштів у розмірі 22 030 грн. 11 коп. (двадцять дві тисячі тридцять гривень одинадцять коп.) у семиденний строк, з дня отримання вимоги. Претензія отримана Відповідачем 10 червня 2021 року. Проте на час звернення до суду, Відповідач а ні виконав умови договору підряду, а ні повернув Позивачу сплачені кошти. Виходячи з передбачених цивільним законодавством загальни умов виконання зобов`язань, правових наслідків його порушення, та відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, та враховуючи не виконання Відповідачем робіт за договором підряду, останній зобов`язаний відшкодувати завдані цим Позивачу збитки, які полягають у наступному: витратах Позивача по здійсненню попередньої оплати відповідачу за договором підряду у розмірі 22030,11 грн; пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1190,23 грн.; З % річних відповідно до ст. 625 ЦК України 246,25 грн.; інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦПК України 1079,48 грн.; штраф, відповідно до п. 8.5 Договору 660,90 грн.; неустойку, відповідно до п. 6.21 Договору 22030,11 грн., а всього 47 237,08 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 10 лютого 2021 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Дата запису про проведення державної реєстрації: 23.01.2018 Номер запису: 24800000000204764), було укладено договір підряду (виготовлення та монтажу меблів) № 21-81. Згідно до умов Договору Виконавець зобов`язується виконати за завданням Замовника роботи з виготовлення меблів (далі Виріб) і передати результат роботи Замовнику, а Замовник відповідно до умов цього договору зобов`язується прийняти та оплатити виготовлений Виріб. Вид Виробу, кількість, комплектність, комплектація, матеріал узгоджуються сторонами в Специфікації та Ескізі, які є невід`ємною частиною цього договору. За змістом розділу 2 Договору Стандартний термін виготовлення Виробу (до моменту доставки до замовника) становить: 30 календарних днів - з фасадами з ДСП або МДФ, 60 календарних днів - з фасадами з масиву дерева. Фактична дата готовності Виробу обговорюється із Замовником індивідуально і залежить від: завантаженості виробництва, побажань Замовника, внесення додаткових угод, змін до Договору і наявності Державних свят в період виробництва Виробу, але в будь якому разі не може перевищувати строки, зазначені у п. 2.1 Договору, тобто фактична гранична дата готовності Виробу до доставки та подальшого монтажу була визначена, як 10.03.2021р. За змістом розділу 3 Договору Загальна сума Договору складає 22 030 гри. 11 коп. Зазначена ціна не є остаточною згідно технічного завдання і може бути змінена через укладення між сторонами додаткових угод до даного Договору. Відповідно до п. 3.2 Договору Оплата здійснюється Замовником наступним чином: 80% від загальної вартості договору Замовник оплачує авансом в момент підписання цього договору шляхом внесення грошових коштів готівковим або безготівковим розрахунком, платіжними дорученнями, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, вказаний у даному Договорі, або готівковим розрахунком безпосередньо Виконавцю, після чого останній надає Замовнику квитанцію про прийняття таких коштів, яка оформлена відповідно до вимог чинного законодавства. Замовник проводить остаточний платіж (залишок за договором у розмірі 20%), тобто в повному обсязі після підписання акту прийому- передачі, шляхом передачі (перерахування) коштів Виконавцю, відповідно до умов такої сплати визначених у п. 3.2 Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору Замовник має право сплатити повну вартість Договору в момент підписання Договору, відповідно до умов такої сплати визначених у п. 3.2 Договору. На виконання умов Договору, у день його підписання, а саме 10.02.2021р., Позивач були передані Відповідачу грошові кошти в повному обсязі у розмірі 22 020,11 грн. (двадцять дві тисячі двадцять гривень 11 копійок) па що Відповідачем було видано квитанцію до приходного ордеру № 192 від 10.02.2021 року на зазначену суму, чим підтверджено факт оплати в повному обсязі та отримання останнім вище вказаної суми грошових коштів. Відповідач в порушення умов договору роботи не виконав, чим порушив умови вище вказаного Договору. В зв`язку з цим, 09 червня 2021 року Позивачем було надіслано Відповідачу письмову претензію про повернення грошових коштів у розмірі 22 030 грн. 11 коп. (двадцять дві тисячі тридцять гривень одинадцять коп.) у семиденний строк, з дня отримання вимоги. Претензія отримана Відповідачем 10 червня 2021 року. Проте на час звернення до суду, Відповідач а ні виконав умови договору підряду, а ні повернув Позивачу сплачені кошти. Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Також, ч. 1 ст. 843 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до вищенаведеного вбачається, що між Позивачем та Відповідачем виникли договірні правовідносини, пов`язані з наданням Відповідачем послуг з виготовлення меблів, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у даній сфері. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно норм діючого законодавства договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобам, якщо інше не встановлено договором (ст. 839 ЦК України). Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України). За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ст. 852 ЦК України). Положеннями ст. 854 ЦК України визначено, що в разі, якщо договором підряду непередбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника,- достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Таким чином, Договір, укладений між Позивачем та Відповідачем, що укладений у письмовій формі з дотриманням вимог чинного на час укладення договору законодавства, підписаний сторонами та на даний час є таким, що продовжує свою дію, оскільки сторонами залишаються невиконані його істотні умови. Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі, під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну, якість продукції та обслуговування. За приписами ст.626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, мас відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 6.21 Договору у разі порушення Виконавцем строку виконання своїх зобов`язань щодо строків виконання, якості Виробу, тощо, які передбачені цим договором, з вини Виконавця, Замовник вправі стягнути з Виконавця неустойку, у розмірі 1% від загальної вартості недопоставлених елементів Виробу за кожен день прострочки, починаючи з дати підписання Акту приймання передачі Виробу, але у будь-якому випадку не більше загальної вартості недопоставлених елементів Виробу. Відповідно до п 8.5. за необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 3 % від вартості Договору. Виходячи з передбачених цивільним законодавством загальни умов виконання зобов`язань, правових наслідків його порушення, та відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, та враховуючи не виконання Відповідачем робіт за договором підряду, останній зобов`язаний відшкодувати завдані цим Позивачу збитки, які полягають у наступному: витратах Позивача по здійсненню попередньої оплати відповідачу за договором підряду у розмірі 22030,11 грн; пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1190,23 грн.; 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України 246,25 грн.; інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦПК України 1079,48 грн.; штраф, відповідно до п. 8.5 Договору 660,90 грн.; неустойку, відповідно до п. 6.21 Договору 22030,11 грн., а всього 47 237,08 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved