Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 24 січня 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти на утримання якого стягуються відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду від 22 квітня 2015 року, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу. Сторони проживають окремо, діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON]. Наразі у неї склалось скрутне матеріальне становище і їй одній важко утримувати сина. Відповідач здоровий, працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу на дитину. Тому, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивачка звернулась до суду із заявою, де просила розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в справі даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 25 липня 2016 року на підставі ст. 224 ЦПК України постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що від спільного сумісного проживання, сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти на утримання якого стягуються відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду від 22 квітня 2015 року, в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2015 року і до повноліття сина та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачка просить стягнути аліменти (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 30 квітня 2015 року). За змістом ч. 8 ст. 7 , ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитину, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини на позивачку, хоча зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, наявність інших аліментних зобов'язань, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує регулярної батьківської матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved