Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 02 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2013 року, шлюб між сторонами було розірвано. З цього часу, малолітня дитина проживає разом із матір'ю і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач весь цей час життям дитини не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, матеріально її не забезпечує. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року, з [PERSON] на користь позивача на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти, проте, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 квітня 2016 року становить 11 664 грн. 00 коп. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] участь у вихованні дитини не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через оголошення у пресі, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, як і заперечнь на позов до суду не надходило. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування по Вознесенівському району Запорізької міської ради Салтан В.Ю. подав суду заяву про проведення судового засідання у відсутність представника відділу, просить вирішити справу з урахуванням прав та інтересів дитини. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю, на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач та її представник. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, вважає, позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 139. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видано 02 липня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. [INFO] в місті Запоріжжі народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 09 грудня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки від 13 квітня 2016 року № 01/5-381, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS], проживають та зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року, з відповідача [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], стягнуто аліменти у розмірі 486 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2013 року і до повноліття дитини. Як вбачається із розрахунку заборгованості боржника по аліментам державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Ткачук Т.О., станом на 01 квітня 2016 року заборгованість боржника [PERSON] по аліментам становить 11 664 грн. 00 коп. З листа начальника Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області № 46/01/03-2016, вбачається, що [PERSON] перебуває у державному розшуку як боржник по аліментам. Станом на 18 травня 2016 року його місце знаходження не встановлено. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 258 (ясла-садка) „Лебедик" Запорізької міської ради Запорізької області від 03 липня 2015 року № 45/01-35, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад № 258 з 2013 року. У вихованні дитини приймає участь тільки мати, яка відвідує батьківські збори, дитячі свята, відгукується на пропозиції та консультації вихователів, здійснює оплату за харчування. За період, що дитина відвідує дошкільний заклад її приводили та забирали тільки мати, дідусь та бабуся. Батько дівчинки, в житті дитини участі не приймає, в дошкільному закладі жодного разу ні з'являвся. Як вбачається з висновку районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 21 червня 2016 року № 01-10/0223, районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO]. Підстави для не прийняття зазначеного висновку до уваги при розгляді вказаної справи, відсутні. У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бутипозбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягенння нею повнолітння. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] тривалий час зв'язок з донькою не підтримує, її здоров'ям, умовами виховання та розвитком доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що свідчить про ухилення від виконання обов'язків по її вихованню, і є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, з огляду на викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved