Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Після його смерті позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину. До спадкового майна, зокрема, входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлий [PERSON] за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя та право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] Позовна заява надійшла до суду 27 листопада 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 01 грудня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 28 грудня 2020 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 26 лютого 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від в.о. завідувача Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 179-02, наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 2617 від 18 листопада 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною - [PERSON] (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1981 року (а.с.7). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1982 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (який діяв на день смерті [PERSON] ) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР (який діяв на день смерті [PERSON] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи № 179-02 спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] була його дружина [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), на майновий пай та на грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, що належали померлому [PERSON] (а.с.71, 73, 75). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину. Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено. Згідно з повідомленням в. о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 12.11.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.10). Згідно довідки КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 192 від 15.09.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 11). Відповідно до копії випискою з рішення № 265 виконавчого комітету Куликівської селищної ради народних депутатів від 08 липня 1983 року [PERSON] було дозволено будівництво приватного житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 800 кв. м. (а.с.12). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради № 299 від 18.11.2020 року на день смерті [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , мав в погосподарському користуванні, згідно земельної шнурової книги земельну ділянку орієнтовною площею 0,008 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка була надана рішенням виконкому Куликівського районного скликання народних депутатів № 265 від 08.07.1983 року. Рішення про передачу у власність або в оренду земельної ділянки під житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Куликівською селищною радою не приймалось (а.с.8). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, прибудова А1-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, Б1-1, погріб В-1, гараж В1-1, рік побудови - 1982 (а.с. 16-18). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя та право власності на 1/2 частину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved