Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу 17 421,44 грн., а також 1762 грн. судового збору. Мотивуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що 16.09.2014 року між ТОВ «ТЕРАСА» та позивачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, згідно умов якого застраховано автомобіль марки «Сітроєн» д.н.з. [NUMBER] на період з 17.09.2014 року по 16.09.2015 року. 29.03.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, внаслідок якої останній отримав механічні пошкодження. На виконання умов договору страхування страховиком здійснено виплату за вказаним страховим випадкам у розмірі 67 421,44 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], з вини якого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода, на момент останньої, була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», згідно полісу АІ № 4317552, з лімітом відповідальності 50 000 грн., франшиза дорівнює нулю. На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2016 року ПрАт «СК «Еталон» перераховано позивачу суму у розмірі 50 000 грн.Таким чином, залишок коштів становить 17 421,44 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.1194 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. З'ясовано відсутність відзиву на позов. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що транспортний засіб марки «Сітроєн» д.н.з. [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] зареєстровано на праві власності за ТОВ «ТЕРАСА». 29.03.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригоди за участю транспортного засобу марки «Кіа» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу марки «Сітроєн» д.н.з. [NUMBER], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва віл 21.04.2015 року [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „ Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.03.2015 року з вини [PERSON], був пошкоджений транспортний засіб марки «Сітроєн» д.н.з. [NUMBER], що на праві власності належить ТОВ «ТЕРАСА». 16.09.2014 року між ТОВ «ТЕРАСА» та ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, згідно умов якого застраховано автомобіль марки «Сітроєн» д.н.з. [NUMBER] на період з 17.09.2014 року по 16.09.2015 року На виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 16.09.2014 року, позивач 24.04.2015 року здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «ТЕРЕСА» у розмірі 64 968,67 грн., що стверджується копією платіжного доручення № 3Р021446. На час дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Кіа» д.н.з. [NUMBER] було забезпечено ПрАТ «СК «Еталон» згідно з полісом серії АІ № 431 7552, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, у розмірі 50 000 грн., франшиза дорівнює нулю. На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2016 року про стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ПрАТ «СК «Еталон» перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38. 2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки » № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] у розмірі 17 421,44 грн. (67 421,44 грн. - 50 000 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved