Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.07.2015 р. звернувся з позовом, в якому просить ухвалити рішення про визнання наклепом, недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформації, поширеної в газеті «Вісник Розділля» від 19.06.2015 року у статті [PERSON], депутата Новороздільської міської ради під назвою "Не сон, а сувора реальність"; зобов'язання відповідачів не пізніше 2 тижнів від дня набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію, шляхом публікації у Новороздільській міській газеті "Вісник Розділля" статті з вибаченнями; стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00 гривень. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. 19.06.2015 року редакція газети «Вісник Розділля» опублікувала статтю [PERSON] під назвою «Не сон, а сувора реальність». У вищевказаній статті викладено наступне. "... Ось Ви з своїми (а прийшли Ви в раду, пане [PERSON], партійним і з командою) спільниками вчепились у конкурентів по бізнесу, в народі - «автобаза». Ой, і шуму було, цирку, телебачення приїжджало і навіть собака з міліцією. А результат? Але цей весь шум через конкуренцію був. ...", "... А також була шумна діяльність по боротьбі з сусідами - «польською школою», як в народі називають. Ох і крові Ви їм попили. ...", "... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» ([PERSON] же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі, де гроші? Немає ..." Вищевказаним відповідач [PERSON] намагався виставити позивача у негативному світлі перед громадськістю, тобто прямо натякає, що позивач привласнив собі грошові кошти чого позивач не робив. "... А ще хочу Вам зауважити, шановний пане [PERSON], те, що автомобілісти , які знали, але не поїхали на цю зустріч, то правильно зробили. Бо люди вибрали владу і їй довірили контрольні функції. А то поїхали б і після «сообразульчика» на пятьох вони ще б винні були. ..." Таким твердженням автор поширює серед людей думку, що позивач привласнив кошти виділені на ремонт автодороги. "... А ще були обіцяні тротуари, найкращі округи, пошук букв з кінотеатру, повчальні статейки для друга [PERSON], робота в одній команді Обєднаної опозиції «Батьківщина» на виборах 2012 року, спокуса рубероїдом та багато іншого, але про це іншим разом. ..." Даним висловлюванням автор намагався заплямувати репутацію позивача та звинуватити його у дешевому піарі. Висловлюваннями: "... Це елементарно. Математика за 1-й клас. Але, видно, це не Ваша фішка. ...", ".. А в образі почали мене і моїх колег по фракції брудом обливати. ...", "... і ще щось нецензурне з ваших уст на сесіях звучало), то Ваше виховання назовні лізе, ..." - автор ображає розумові здібності позивача, ганьбить його особисті якості: культуру поведінки, вихованість, виставляє його аморальною та некультурною людиною. Висловлюванням: "... закінчив Новороздільський вуз ..." автор статті хоче створити у людей враження, про наявність вищої освіти, хоча має лише середню спеціальну. В обґрунтування завдання моральної шкоди позивач наводить те, що внаслідок публікації вищевказаної статті він був змушений виправдовуватися за дії яких не вчиняв. Позивач переживав через те що люди можуть повірити написаному у статті і змінити своє ставлення до нього. Це позначилося на здоров'ї позивача, внаслідок чого він перебував у шоковому стані. Поширення такої інформації також завдало шкоди членам сім'ї позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування навів доводи викладені у позовній заяві та просив задоволити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити. Відповідач у судові засідання не з'явився, уповноважив на представництво своїх інтересів [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав письмові заперечення на позов відповідно до яких зазначив наступне. Позивач та відповідач [PERSON] є депутатами Новороздільської міської ради Львівської області, а отже політичними діячами. Стаття про яку зазначає у своїй позовній заяві позивач є результатом дебатів позивача і відповідача, зокрема: стаття [PERSON] у випуску газети "Вісник Розділля" №21(1022) "І гроші є, і виконком є, а чи буде дорога?!", заява депутатської фракції "Батьківщина" у випуску газети "Вісник Розділля" №22(1023), стаття [PERSON] у випуску газети "Вісник Розділля" №23(1024) "Дорога буде!!! Віщий сон [PERSON]". Усі висловлювання викладені у статті є критикою позивача, як публічного діяча. Європейський суд з прав людини, зазначив, що свобода вираження поглядів стосується не лише тієї "інформації" чи "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, але й тих, що викликають образу, обурення, неспокій (рішення у справі Хендісайд від 07.12.1976 року, серія А, №24). Крім того ніхто не може бути притягнений до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Також Європейський суд з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії наголосив на ширших межах допустимої критики, коли вона стосується політика, а не приватної особи. Аналогічні положення викладені у Резолюції Парламентської асамблеї ради Європи про право на недоторканість приватного життя та у Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації. У справі Тушалп проти Туреччини Європейський суд встановив, що використання навіть "вульгарних фраз" не є визначальним у оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто "стилістичним цілям". У справі Мондрагон проти Іспанії було визначено, що коментарі заявника проти короля Іспанії були зроблені у контексті політичної дискусії, яка має громадський інтерес. Представник відповідача КП РГ «Вісник Розділля» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у позові. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 19.06.2015 року газета «Вісник Розділля» опублікувала статтю [PERSON], депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції "Батьківщина" під назвою «Не сон, а сувора реальність». Дана стаття була відповіддю на статтю С.[PERSON], безпартійного депутата Новороздільської міської ради, яка була опублікована у попередньому випуску газети "Вісник Розділля" під назвою "Дорого буде!!! (Віщий сон [PERSON])". Що стверджується змістом статті, яку опублікували відповідачі. У даній статті була опублікована інформація наступного змісту: "... Ось Ви з своїми (а прийшли Ви в раду, пане [PERSON], партійним і з командою) спільниками вчепились у конкурентів по бізнесу, в народі - «автобаза». Ой, і шуму було, цирку, телебачення приїжджало і навіть собака з міліцією. А результат? Але цей весь шум через конкуренцію був. ...", "... А також була шумна діяльність по боротьбі з сусідами - «польською школою», як в народі називають. Ох і крові Ви їм попили. ...", "... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» ([PERSON] же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі, де гроші? Немає ...", "... А ще хочу Вам зауважити, шановний пане [PERSON], те, що автомобілісти, які знали, але не поїхали на цю зустріч, то правильно зробили. Бо люди вибрали владу і їй довірили контрольні функції. А то поїхали б і після «сообразульчика» на пятьох вони ще б винні були. ...", "... А ще були обіцяні тротуари, найкращі округи, пошук букв з кінотеатру, повчальні статейки для друга [PERSON], робота в одній команді Обєднаної опозиції «Батьківщина» на виборах 2012 року, спокуса рубероїдом та багато іншого, але про це іншим разом. ...", "... Це елементарно. Математика за 1-й клас. Але, видно, це не Ваша фішка. ...", ".. А в образі почали мене і моїх колег по фракції брудом обливати. ...", "... і ще щось нецензурне з ваших уст на сесіях звучало), то Ваше виховання назовні лізе, ...", "... закінчив Новороздільський вуз ...". Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВС України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п. 15 цієї постанови Пленуму ВС України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п.18 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При подачі позову позивач виходив з того, що згідно ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Однак, дана норма ЦК України втартила чинність у 2014 році. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до наступних висновків. З приводу інформації викладеної у статті опублікованій відповідачами наступного змісту: "... Ось Ви з своїми (а прийшли Ви в раду, пане [PERSON], партійним і з командою) спільниками вчепились у конкурентів по бізнесу, в народі - «автобаза». Ой, і шуму було, цирку, телебачення приїжджало і навіть собака з міліцією. А результат? Але цей весь шум через конкуренцію був. ...", "... А також була шумна діяльність по боротьбі з сусідами - «польською школою», як в народі називають. Ох і крові Ви їм попили. ...". У судовому засіданні представник позивача не заперечував самої події, яка відбулася, однак, зазначив, що діяльність позивача не була спрямована на недобросовісну боротьбу з конкурентами, яких він нібито намагався усунути, а отже дана інформацію виставляє позивача у негативному світлі. В даному випадку суд бере до уваги заперечення представника відповідача та не вважає, що дані висловлювання порушують немайнові права позивача на повагу до честі і гідності та недоторканість ділової репутації. Зокрема, відповідно до Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи: оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. З приводу інформації викладеної у статті опублікованій відповідачами наступного змісту: "... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» ([PERSON] же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі, де гроші? Немає ...". У судовому засіданні всупереч вимогам ст.10 ЦК України представник відповідача не надав суду доказів того, що подія про яку йдеться у статті мала місце і що позивач дійсно отримував від однієї з фірм гроші у розмірі зазначеному у статті, які привласнив, а отже критика чи оціночні судження в даному випадку не могли мати місце. Тому суд приходить до висновку, що в цій частині інформація викладена у статті є недостовірною, і приймає доводи представника позивача, що дана недостовірна інформація порушує немайнові права позивача на повагу до честі та недоторканість ділової репутації позивача. Оскільки під гідністю особи слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, то право на повагу до гідності позивача вищевказаною недостовірною інформацією не порушено. З приводу інформації викладеної у статті опублікованій відповідачами наступного змісту: "... А ще хочу Вам зауважити, шановний пане [PERSON], те, що автомобілісти, які знали, але не поїхали на цю зустріч, то правильно зробили. Бо люди вибрали владу і їй довірили контрольні функції. А то поїхали б і після «сообразульчика» на пятьох вони ще б винні були. ..." У судовому засіданні представник позивача не заперечував самої події, яка відбулася, однак, зазначив, що відповідач [PERSON] намагався таким чином поширити серед людей думку про те що позивач діє лише з меркантильних інтересів та привласнює собі державні кошти. Однак, з огляду на зміст статті, відповідач [PERSON] у контексті будівництва дороги не зазначав, що позивач привласнив державні кошти, чи діяв з меркантильних інтересів, а лише коментував з власної точки зору статтю позивача опубліковану у попередньому номері газети "Вісник Розділля". В даному випадку суд бере до уваги заперечення представника відповідача та не вважає, що дані висловлювання порушують немайнові права позивача на повагу до честі і гідності та недоторканість ділової репутації, оскільки відповідач давав власну оцінку дій позивача. Відповідно до ст.30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнений до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. З приводу інформації викладеної у статті опублікованій відповідачами наступного змісту: "... А ще були обіцяні тротуари, найкращі округи, пошук букв з кінотеатру, повчальні статейки для друга [PERSON], робота в одній команді Обєднаної опозиції «Батьківщина» на виборах 2012 року, спокуса рубероїдом та багато іншого, але про це іншим разом. ...". У судовому засіданні представник позивача зазначив, що вищенаведеним автор статті намагався пустослівно звинуватити позивача у дешевому піарі та заплямувати його честь та ділову репутації вищевказаним набором тез, а також додав, що позивач не вступав до партії "Батьківщина". Однак, в даному випадку позивачем не доведено факт порушення його особистого немайнового права, оскільки у вищевказаній статті не зазначено, що позивач вступав до партії "Батьківщина", а лише вказано про "роботу у одній команді Об'єднаної опозиції "Батьківщина", не зазначено жодного слова про дешевий піар, а також позивачем не вказано у який спосіб порушено його немайнові права вищенаведеними висловлюваннями. З приводу інформації викладеної у статті опублікованій відповідачами наступного змісту: "... Це елементарно. Математика за 1-й клас. Але, видно, це не Ваша фішка. ...", ".. А в образі почали мене і моїх колег по фракції брудом обливати. ...", "... і ще щось нецензурне з ваших уст на сесіях звучало), то Ваше виховання назовні лізе, ...". Згідно пояснень представника позивача відповідач намагався висвітлити позивача з негативної сторони, як аморальну та некультурну людину, однак, виходячи з змісту рішень Європейського суду з прав людини у справі Лінгенса проти Австрії, у справі Туршалп проти Туреччини, у справі Мондрагон проти Іспанії та у справі Соколовскі проти Польщі, така критика діяльності публічного діяча є допустимою, а обмеження політичної дискусії повинні бути мізерними. Також позивач вказує, що [PERSON] зазначивши у статті "... закінчив Новороздільський вуз ..." вказав недостовірну інформацію, оскільки відповідач таким чином створює у читачів уявлення про наявність у себе вищої освіти. Однак, дана інформація не стосується порушення немайнових прав позивача, а тому не може бути предметом розгляду у даній справі. Відповідно до ст.277 ЦПК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст.3 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" забороняється використання друкованих засобів масової інформації для завдання шкоди честі і гідності особи. Відповідно до ст.41 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" до відповідальності за зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації (ст.3 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні") нарівні з авторами інформаційних матеріалів, що порушують цей Закон, притягаються журналіст редакції, її редактор (головний редактор) або інші особи, з дозволу яких ці матеріали було поширено. В судовому засіданні представником редакції газети "Вісник Розділля" не було надано доказів наявності підстав звільнення їх від відповідальності, визначених ст.42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні". Зміст спростування, яке згідно позовних вимог просить опублікувати позивач не відповідає вимогам п. 26 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України, оскільки його зміст зводиться до примусового вибачення перед позивачем. Враховуючи це, недостовірну інформацію слід спростувати шляхом опублікування спростування у газеті "Вісник Розділля", не пізніше 2 тижнів з дня набрання даним рішенням законної сили, наступного змісту: "Повідомляємо, що поширена інформація у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції "Батьківщина" [PERSON] під назвою "Не сон, а сувора реальність" наступного змісту: "... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірими 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом "вусатої няні" ([PERSON] же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає ..." є недостовірною" Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Відповідно до п.9 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак, позивач, на виконання вимог ст.10 ЦПК України, не надав суду доказів того, що йому було завдано страждань чи немайнових втрат, внаслідок дій відповідачів, а тому у задоволенні позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З відповідачів слід стягнути судовий збір у користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved