Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.03.2014 року [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ\~Орлан-Транс-Груп" на посаду водія з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю. Відповідач, перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, неодноразово перебував в службових відрядженнях в межах України та поза межами України, отримував пластикові картки ТзОВ\~«Вог Рітейл". ТзОВ «Е100» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань. Відповідач під час виконання своїх трудових обовязків за період роботи з 19.07.2014 року по 07.02.2015 року здійснив перевитрату пального, а також допускав порушення правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання, встановлених позивачем, чим заподіяв матеріальну шкоду позивачу на суму 28678,45 грн., яку він просить стягнути з відповідача [PERSON] Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивачем не надано доказів про повну матеріальну відповідальність відповідача, не надано доказів щодо розміру середньомісячного заробітку відповідача, доказів умисного заподіяння майнової шкоди, у відповідача не відбиралося жодних пояснень стосовно перевитрат пального згідно шляхових листів зазначених у позові, не вказано цін на пальне за спірний період, не надано доказів перебування відповідача з позивачем у трудових відносинах за період з 20.04.2014 по 12.04.2016 р.р. Окрім того, зазначив, що позивач виявив заподіяну шкоду у 2014 році, а позов подав 11.01.2017 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду, а тому просив у позові відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив, просив у позові відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 20.03.2014 року [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ\~Орлан-Транс-Груп" на посаду водія з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю тимчасово (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що під час виконання [PERSON] перевезення на автопоїзді АА3182ТС/АА3445ХТ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №423004 від 19.07.2014р., при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 292 літри палива. Відповідачем було придбано 2525 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 301 літр. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 2057 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 2551 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 458 літрів дизельного палива на загальну суму 6858,53 грн. (292+2525-2057-301=458). На збитки підприємства було взято перевитрату палива в кількості 261 літр на загальну суму 3908,46грн. Відповідачем в касу підприємства для погашення даної перевитрати було внесено 1926,94грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 1023,41 грн. (6858,53-3908,46-1926,66) (а.с.9,10). Окрім того, під час виконання [PERSON] перевезення на автопоїзді АА3182ТС/АА3445ХТ за маршрутом Україна- Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №432669 від 14.08.2014р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 301 літр палива. Відповідачем було придбано 2093 дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 266 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1860 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 2128 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 268 літрів дизельного палива на загальну суму 4488,45 грн. (301+2093-1860- 266=268). Крім цього, Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано: 1) при вході з території України на територію Польщі кількість палива в баках повинен бути не більше 600 літрів; 2) 1) при вході з території України на територію Росії кількість палива в баках повинен бути не більше 100 літрів. При заїзді автомобіля на територію Польщі 11.08.2014р. кількість палива становила 675 літрів, що завдало підприємству збитків на загальну суму 590,29 грн. При заїзді автомобіля на територію Росії 24.08.2014р. кількість палива становила 318 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Росії на загальну суму 1235,95грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 6314,69 грн. (4488,45+590,29+1235,95). Відповідачем в касу підприємства для погашення даної перевитрати було внесено 676,00грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 5638,69 грн. (6314,69-676,00) (а.с.15,16). Окрім того, під час виконання перевезення на автопоїзді АА3182ТС/АА3445ХТ за маршрутом Україна- Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №443210 від 10.11.2014р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 155 літрів палива. Відповідачем було придбано 1940 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 199 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1738 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 1896 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 157 літрів дизельного палива на загальну суму 2768,67 грн. (159+1940-1738- 199=157). Крім цього, Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході з території Польщі на територію України кількість палива в баках повинен бути не більше 50 літрів. При заїзді автомобіля на територію України 19.11.2014р. кількість палива становила 171 літр, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 666,21грн. На збитки підприємства було взято перевитрату палива в кількості 50 літрів на загальну суму 973,39грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 3434,88 грн. (2768,67+666,21) (а.с. 13,14). Окрім того, під час виконання перевезення на автопоїзді АА1362КХ/АА5332ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №495073 від 09.01.2015р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 332 літри палива. Відповідачем було придбано 3250 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 228 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 2710 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 3354 літри. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 644 літри дизельного палива на загальну суму 12867,96 грн (332+3250-2710-228=644). Крім цього, Відповідачем при виконанні даного перевезення порушені норми наказу №19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним пр виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході з території Польщі на території України кількість палива в баках повинен бути не більше 50 літрів. При заїзді автомобіля в територію України 17.01.2015р. кількість палива становила 394 літри, що завдало підприємсті збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 826,22грн. При заїзді автомобіля на територію України 07.02.2015р. кількість палива становила 685 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 5860,96грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 19555,14 грн. (12867,96+826,22+5860,96) (а.с.11,12). Загальна сума збитків, завдана відповідачем позивачу становить 28678,45 грн. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 21-кф від 03.03.2015 року, відповідача було увільнено від роботи з 03.03.2015 року до моменту звільнення (мобілізації) з військової служби під час мобілізації, але не більше одного року. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 24-кф від 01.03.2016 року, відповідача продовжено вважати увільненим від роботи з 03.03.2016 року до моменту звільнення (мобілізації) з військової служби під час мобілізації. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 42-кф від 12.04.2016 року, відповідача було звільнено з займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП. Згідно наказу № 19 від 14.02.2011р. «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», відповідач по справі прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення мінімізації витрат палива при виконанні рейсів і належного контролю за використанням палива під час виконання транспортного завдання (а.с. 20-22). Відповідно до наказу № 45 від 11.08.2010р. «Про затвердження тимчасових базових лінійних норм витрат палива», встановлено нові норми витрат дизельного палива з 12.08.2010 р. для певних марок автомобілів (а.с. 23-27 ) Відповідачем завдані позивачу збитки в розмірі 28678,45 грн. не відшкодовані. П.6\~ст.134 КЗпП України\~передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до розяснень п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~відповідно до п.6\~ст.134 КЗпП\~матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням. Згідно із пп.«в» п.14 Постанови ЦК КПРС, [PERSON] Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 05 серпня 1983 року № 759, яка є діючою згідно Постанови Верховної [PERSON] України\~Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР\~від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, за перевитрату палива понад затверджені норми з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. У відповідності з п.6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 03 лютого 1984 року за № 01/21-8-72, яка є діючою згідно Постанови Верховної [PERSON] України\~Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР\~від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів, що є винним у такій перевитраті. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак, враховуючи заяви відповідача та його представника про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.3\~ст.233 КЗпП України\~для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як вбачається з розрахунку до подорожнього листа № 423004 від 19.07.2014 позивач виявив заподіяні збитки 11.08.2014, що є датою виготовлення відповідного розрахунку (а.с.10). Як вбачається з розрахунку до подорожнього листа № 432669 від 14.08.2014 позивач виявив заподіяні збитки 06.11.2014, що є датою виготовлення відповідного розрахунку (а.с.16). Як вбачається з розрахунку до подорожнього листа № 443210 від 10.11.2014 позивач виявив заподіяні збитки 28.11.2014, що є датою виготовлення відповідного розрахунку (а.с.14). Як вбачається з розрахунку до подорожнього листа № 495073 від 09.01.2015 позивач виявив заподіяні збитки 02.03.2015 року, що є датою виготовлення відповідного розрахунку (а.с.12). Представником позивача подано заяву про причини пропуску річного строку на звернення до суду по позовних вимогах, що стосуються подорожніх листів №791316 від 15.05.2015р. та № 526117 від 19.06.2015р. вважати поважними, однак вказані подорожні листи відсутні в матеріалах справи і позивач не посилається на них, як на підставу позовних вимог, жодних інших клопотань позивачем не заявлено. Представником позивача подано заяву, у якій він зазначає, що 03.08.2016 звернувся з позовом до відповідача у Франківський районний суд м. Львова, 12.09.2016 позов було повернено для подання до належного суду, однак, як вбачається з матеріалів справи, вказаний позов теж було подано з порушенням строку звернення до суду. Оскільки нормами\~КЗпП України\~не визначено, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові, відповідно до ч.8\~ст.8 ЦПК України\~у даному випадку може бути застосовано до спірних правовідносин ч.4\~ст.267 ЦК України, якою регулюються подібні за змістом відносини. Положеннями\~ст.267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що строк позовної давності порушено позивачем без поважних причин, а відтак не вбачає підстав для його поновлення, а тому у задоволенні вимог позивача слід відмовити на підставі\~ст.233 КЗпП України, ч.4\~ст.267 ЦК України, у звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем та його представником.

Outcome: dismissed