Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В листопаді 2017 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" завдану майнову шкоду в розмірі 19 948 гри. 31 коп та судові витрати В обгрунтування позову зазначав, що 29.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15.12.2015 року і в результаті якої потерпілому [PERSON] завдано матеріального збитку в розмірі 24 052,73 грн. Відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 0944661 ним виплачено страхове відшкодування в сумі 21 701,39 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач заперечував щодо суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином. В ході розгляду справи, суд встановив наступне. 13.02.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 094661, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Dokker, державний реєстраційний номер [NUMBER] 29.12.2015 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області встановлено, що року в місті Боярка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить Аргеняну Артевазу, під управлінням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до Рахунку № АМСС 087424 від 28.12.2015 року вартість відновлюваного ремонту становить 21 701 грн. 39 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 19 948 грн. 31 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку, страхового акту № UA2015121500030/L03/03 від 09.02.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 39393 від 10.02.2016 року. Зазначені обставини справи підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно абз. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, в разі якщо винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди особа, яка має договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не повідомила, протягом трьох днів, про настання страхового випадку страховику, без поважних причин, страховик отримує право на відшкодування виплаченого страхового відшкодування за рахунок цієї особи. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди що сталася 15.12.2015 в м. Боярка за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер [NUMBER] завдано матеріального збитку автомобілю [PERSON] Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач, що встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2015 року. Позивач виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування на відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21 701,39 грн. Доказів того, що відповідач повідомляв позивача про вчинену ним дорожньо-транспортну пригоду, у встановлений законом строк до суду не надано. Також, у суду відсутні докази того, що відповідач пропустив вказаний строк з поважних причин. Отже, за викладених обставин суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають до задоволення. Водночас на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 600 грн. судових витрат, що складаються із судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved