Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

27 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : с. Ведильці, вул. Центральна, 7 Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав його бабі [PERSON] відповідно до погосподарської книги. 01 серпня 2016 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем за заповітом якої є позивач, але, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно померла не отримала - це позбавляє можливості успадкувати будинок в нотаріальній конторі. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач Михайло-Коцюбинська об»єднана територіальна громада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі та зазначили про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Центральна, 7 в с. Ведильці Чернігівського району, Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого була [PERSON], що володіла будинком, відповідно до погосподарських книг сільської ради, але свідоцтво про право власності не отримувала. Земельна ділянка за вказаною адресою була зареєстрована на ім»я [PERSON] з 1969 року і надавалась їй колгоспом під забудову. Зазначене слідує з інформації, яка надана [PERSON] селищною радою. ( а.с.37) Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до відповіді КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», право власності на нерухоме майно, що знаходиться по вул. Центральна, 7, с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області в Чернігівському РБТІ не зареєстровано. ( а.с.9) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.3), [PERSON] померла 01 серпня 2016 року, про що Виконкомом Радянсько-Слобідської сільської ради Чернігівського району складено актовий запис № 27. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом від 28 грудня 2010 року, посвідченим секретарем виконкому Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, який не змінювався та не скасовувався на день відкриття спадщини, є онук спадкодавця - [PERSON], який звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, як за заповітом так і за законом немає. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи № 718/2016. Родинні відносини підтверджуються наданими копіями свідоцтв про народження позивача, його матері - [PERSON], яка змінила прізвище у зв"язку з укладенням шлюбу. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 7, с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області не зареєстровано, тобто спадкодавець за життя не виконала дій, які б були спрямовані на набуття права власності на вищевказаний будинок. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до листа № 19-32/319 Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» оформлення спадщини на нерухоме майно особи, яка померла, може бути здійснене у разі наявності правовстановлюючих документів на це майно. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується в судовому порядку. У відповідності до п.п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції україни 22.02.2012 за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус роз»яснює процедуру вирішення питання в судовому порядку. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, те, що відповідач не оспорює право власності [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення його позову в повному обсязі.

Outcome: approved