Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

19.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення в квартиру [ADDRESS] та зобов'язання відповідача надати дублікат ключів від квартири (а.с.5). Мотивуючи позовні вимоги тим, що вона зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира не приватизована, отримана відповідачем на сім'ю, до складу якої входили позивач та третя особа - [PERSON] Вказує, що відповідач вчиняв насильство в сім'ї, завдавав їй тілесних ушкоджень, погрожував фізичною розправою, змінив замки в квартирі, у зв'язку із чим позивач не може потрапити до квартири та користуватись нею, хоча не мала наміру виселятись із квартири. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи в судове засідання не з'явився повторно, просив вдруге відкласти розгляд справи, у зв'язку із тим, що його направлено на проведення судово-медичної експертизи, у зв'язку із тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували поважність причин його неявки в судове засідання, а також з урахуванням положень п. 2 ч. 1 та ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити. Третя особа Чернігівська міська рада в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі третіх осіб. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із відповіддю управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду ЧМР від 23.01.2015 року № 13-53/75, рішенням виконавчого комітету ЧМР від 24.09.2004 року № 215, затверджено рішення про розподіл житла військовослужбовцям, що перебувають на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова у будинку [ADDRESS], згідно із яким сім'я [PERSON] із трьох осіб отримала ордер 12 жовтня 2014 року [NUMBER] (а.с. 41). Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради було видано ордер [NUMBER] від 12.10.2004 року [PERSON] на сім'ю із 3 осіб на право зайняття жилого приміщення, житловою площею 32,5 кв.м, що складалась з 2 кімнат в квартирі [ADDRESS], до складу сім'ї входили дружина - [PERSON] та син [PERSON],1990 року народження (а.с. 40). Згідно із довідкою комунального підприємства "ЖЕК-13" від 13.01.2015 року № 30, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] із чоловіком -[PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до відомостей, наданих КП "Чернігівське МБТІ від 20.02.2015 року та реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції від 18.02.2015 року, право вланості на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 56-60). Згідно із постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.08.2012 року, [PERSON] спричинив своїй дружині тілесні ушкодження та вчинив сварку, у зв'язку із чим із [PERSON] проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне застереження щодо недопущення протиправних дій відносно дружини (а.с. 12). Згідно із виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 7955, [PERSON] перебувала на лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 1 із ЗЧМТ, струсом головного мозку (28.07.2012 року в побуті), забоєм лівого ока, субкон'юктивальним крововиливом в ліве око, забоєм м'яких тканин обличчя (а.с. 9). Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.08.2012 року встановлено, що 14.08.2012 року, у зв'язку погрозами чоловіка, вона побоялася заходити до квартири за адресою: [ADDRESS], де вони спільно мешкали та тимчасово переїхала жити до своєї подруги, оскільки чоловік погрожує їй та вона боїться повертатись додому, у зв'язку із чим з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено протокол офіційного попередження недопущення протиправних дій в подальшому відносно дружини (а. с. 8). Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.08.2012 року встановлено, що в спірній квартирі були змінені замки від вхідних дверей, у зв'язку із чим [PERSON] не може потрапити до квартири (а.с. 11). Після цього випадку, позивач пояснила, що вона повернулась додому і проживала в квартирі, але після сварки з відповідачем в кінці червня 2014 року, відповідач знову змінив замки. Згідно із висновком від 06.07.2014 року ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, [PERSON] змінив замки в квартирі за адресою: [ADDRESS], останній в телефонному режимі дільничому інспектору пояснив, що знаходиться за межами м. Чернігова і не дозволяє без нього заходити до квартири, оскільки поспілкуватись з останнім не виявилось можливим, так як останній у м. Чернігові з'являється рідко (а.с. 14). Згідно із висновком про результати перевірки за зверненням [PERSON] від 20.01.2015 року, встановлено, що у спірній квартирі відповідачем було змінено замки від вхідних дверей, у зв'язку із чим [PERSON] не може потрапити до спірної квартири (а.с. 39). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] не проживає в своїй квартирі, бо не може потрапити до неї, через те, що не підходить її комплект ключів до вхідної двері квартири, а також пояснила, що стала свідком, як її чоловік через вікно квартири викидав килимові доріжки і квіти на клумби біля вікон, які обробляє свідок, після чого позивач заходила до свідка за цими речами. Свідок [PERSON] пояснила, що була свідком того, що в грудні 2014 року позивач не могла потрапити до квартири, бо ключі, які були у позивача не підходили до вхідної двері квартири [ADDRESS], через те, що відповідач змінив замки від двері. Право на житло гарантоване людині статтями 47, 48 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та зобов'язання надати дублікат ключів від квартири ґрунтуються на законі, позивачем доведено в судовому засіданні той факт, що відповідач чинить перешкоди в користуванні спірною квартирою, де вона зареєстрована та має право проживати, змінив замки від спірної квартири, у зв'язку із чим вона не може проживати в ній, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved