Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

26.02.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.04.2016 року приватним нотаріусом Боднар І.М. винесено виконавчий напис про стягнення з позивача грошових коштів в сумі 16919,94 грн. Виконавче провадження було відкрите 04.07.2016 року за №51562232, АСВП Роздільнянським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року позов задоволено частково, визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнуто моральну шкоду в розмірі 5743,58 грн. Не погодившись з вищевказаним рішенням АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.10.2019 року рішення першої інстанції скасовано, ухвалене нове, яким позовні вимоги задоволено частково - визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, в іншій частині позову відмовлено. Протягом всього часу з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з позивача було стягнуто кошти. Постановою Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.12.2019 року виконавче провадження закінчено, стягнення коштів припинено. Згідно з листа Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.02.2020 року №3764 встановлено, що з рахунку [PERSON] було стягнуто кошти в сумі 9685,99 грн. Крім того стягнуто 130 грн. на проведення виконавчих дій та виконавчий збір в розмірі 1691,99 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у сумі 9685,99 грн. та стягнути з Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у сумі 1821,99 грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.03.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору, на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір». (Т.1, а.с.23-25) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.05.2020 року, за клопотанням представника відповідача, до участі в справі в якості третьої особи залучено Головне управління ПФУ в Одеській області. (Т.1, а.с.54-56) Ухвалою суду від 19.06.2020 року, за клопотання представника відповідача, від Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального УМЮ м. Одеси було витребувано копії платіжних доручень про перерахування грошових коштів на рахунок Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області на ім`я [PERSON] за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року. Від Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального УМЮ м. Одеси було витребувано копії платіжних доручень про перерахування на користь ПриватБанку коштів в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за період з квітня 2017 року по березень 2019 року. Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було витребувано копії платіжних доручень про перерахування коштів на виконання постанови про звернення стягнення на пенсію боржника [PERSON] за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року. (Т.1, а.с.89-90) 01.07.2020 року, на виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року, від начальника Роздільнянського відділу звернення громадян Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області Єгорової Л. на адресу суду надійшли завірені копії платіжних доручень про перерахування коштів на виконання постанови про звернення стягнення на пенсію боржника [PERSON] за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року. (Т.1, а.с.96-249) 22.07..2020 року на адресу суду від старшого державного виконавця Горбатюк К.І. на виконання ухвали суду від 19.06.2020 року надійшли копії платіжних доручень про повернення коштів з [PERSON] на Головне управління ПФУ в Одеській області, як надлишково стягнуті по виконавчому провадженню АСВП №51562232, по справі №511/348/20. (Т.2, а.с.43) Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву, відповідно до якої просять суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача за довіреністю Яковлєва - Ангеловська Ольга Анатоліївна надала на адресу суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає їх безпідставними. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між [PERSON] договір з АТ КБ «ПриватБанк» було розірвано сторонами чи визнано недійсним в судовому порядку. Представник відповідача - Роздільнянський міжрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просять справу розглянути за відсутності представника виконавчої служби, з прийнятим рішенням по справі згодні. Представник третьої особи за довіреністю - Надутик О. в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглянути за відсутності представника третьої особи, у зв`язку з виробничою завантаженістю. Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у травні 2018 року [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М., третьої особи Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення моральної шкоди. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Приват Банк", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни, третьої особи Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягненню моральної шкоди було задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною реєстровий № 3181. З публічного акціонерного товариства "Приват Банк" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнено суму 5743, 58 грн та 704 грн. на користь держави в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.10.2019 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року було скасовано, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Боднар І.М., реєстровий № 3181. В іншій частині відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПКУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою старшого державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбатюк К.І. від 12.12.2019 року виконавче провадження №51562232 закінчено. Відповідно до листа в.о. начальника виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.02.2020 року №3764 встановлено, що виконавче провадження №51562232 було відкрито 04.07.2016 року. 13.03.2017 року було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника. За період з квітня 2017 року по березень 2019 року з боржника стягнуто та перераховано на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 9685,99 грн. у рахунок погашення заборгованості. Також стягнуті 130 грн. - витрати на провадження виконавчих дій та виконавчий збір в розмірі 1691,99 грн. 12.12.2019 року державним виконавцем було направлено до Головного управління ПФУ лист про припинення стягнення з пенсії боржника, у зв`язку з тим, що виконавчий напис від 20.04.2016 року не підлягає виконанню. 17.12.2019 року виконавче провадження №АСВП 51562232 було закрито за п.5 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження». Кошти, які надходили на рахунок відділу, загальна сума яких складає 4985,24 грн. були повернення до Управління ПФУ в Одеській області як надлишково стягнуті кошти. При ознайомленні з платіжними дорученням про перерахування коштів на виконання постанови про звернення стягнення на пенсію боржника [PERSON] за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року, які надійшли на адресу суду від Головного управління ПФУ в Одеській області встановлено, що щомісячно з березня 2017 року по липень 2019 року з [PERSON] утримувались кошти за виконавчим листом від 20.04.2016 року №3181. Як встановлено з постанови Одеського апеляційного суду від 29.10.2019 року, саме це виконавчий напис вчинений 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Боднар І.М., реєстровий № 3181, було визнано таким, що не підлягає виконанню. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, аналізуючи вказані вище норми законодавства, слід дійти до висновку, що правові підстави набуття АТ КБ «ПриватБанк» 9685,99 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис №3181 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач АТ КБ «ПриватБанк», стягнув з позивача 9685,99 грн. відсутня, в той же час, враховуючи зміст та межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути у користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 9685,99 грн., що відповідатиме вимогам диспозитивності цивільного судочинства згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошових коштів, які були стягнуті за проведення виконавчих дій, суд вважає необхідним в цій частині відмовити, на підставі наступного. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», від 02.06.2016 № 1404-VIII , виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Повернення помилково та надмірно зарахованого до бюджету виконавчого збору, відбувається в позасудовому порядку відповідно до положень «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 р.. Пунктом 2 цього Порядку визначено, що вказаний Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Відповідно до п.5 Порядку, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. Таким чином позивач не позбавлений права звернутися до УДКСУ у Роздільнянському районі із заявою та поданням про повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, а тому в позовній вимозі до Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення коштів (виконавчого збору) слід відмовити. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню у користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 840,80 грн. від якого був звільнений позивач при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial