Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 12.10.2016 року у розмірі 95645 грн. 00 коп.; витрати на проведення оцінки для визначення вартості матеріального збитку в сумі 1500 грн. 00 коп.; величину втрати товарної вартості автомобіля в сумі 21261,30 грн.; судові витрати в розміпі 956,45 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2016 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 3110, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Опель Астра, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва відповідача визнано винним у зазначеної ДТП. Цивільно - правова відповідальність відповідача під час ДТП застрахована в ПрАТ «УСК Княжа», яка сплатила страхове відшкодування у сумі 49500,00 грн. Ним було відремонтовано пошкоджений транспортний засіб за власні кошти в сумі 145145,00 грн. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Посилаючись на те, що в січні 2017 року позивач вже звертався з аналогічним позовом, відповідно до якого просив стягнути з нього на користь позивача завдану шкоду у розмірі 95645,00 грн. та витрати на проведення оцінки в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2017 року позовну заяву залишено без розгляду, оскільки позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, основною підставою прийняття даної ухвали стала недобросовісна поведінка позивача під час розгляду справи та зловживання процесуальним правом. Крім того, в попередній позовній заяві не була вказана вимога про стягнення з нього на користь позивача величину втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 21261,30 грн. Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що дійсно в січні 2017 року він звертався до суду з схожим позовом. Але у зв`язку з тим, що він перебував за кордоном, не зміг отримати судове повідомлення та з`явитися на судові засідання. Доводи відповідача про зловживання ним процесуальними правами є безпідставними, оскільки ним сплачувався судовий збір за подачу позовних заяв в 2017 році та в 2019 році. Позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого судового засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою величини товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості автомобіля - це фактичне відшкодування власнику автомобіля, винним у вчиненні ДТП. Від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову, відповідно до яких третя особа пояснює наступне. 01 травня 2016 року між страховиком та [PERSON] укладено Поліс № АЕ/6398219 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого транспортний засіб ГАЗ р.н. [NUMBER] є забезпечений. Згідно п. 4 Договору страхування, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн. Відповідно до п. 5 Договору страхування розмір франшизи складає 500,00 грн. 26 жовтня 2016 року [PERSON] подав заяву страховику на виплату, в якій погодився із розміром збитку в 45500,00 грн. Від представника позивача надійшли доповнення до відзиву на позов. Відповідно до яких зазначає, що позивач здійснив не поточний, а відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу Опель Астра, державний номер [NUMBER] за власні кошти у розмірі 145145,00 грн. Крім того, позивач замовив незалежну оцінку майна для визначення вартості матеріального збитку, а саме величини втрати товарної вартості, заподіяного внаслідок ДТП автомобіля Опель Астра, державний номер [NUMBER] . Страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 12 жовтня 2016 року о 09 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, номерний знак [NUMBER] по вулиці Садовій в бік вул. Чкалова в м. Миколаєві, в порушення п.п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг, на якому в той момент не працювали світлофорні об`єкти в усіх напрямках, не врахував зміни дорожньої обстановки, не надав дорогу транспортному засобу Опель, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул. Чкалова в сторону вул. Інженерної, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2016 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень 00 копійок. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 178572,91 грн., свідченням чого є висновок за Звітом № 215-16, складений Фізичною особою підприємцем [PERSON] на замовлення [PERSON] Відповідно до Акту № 196 за грудень 2016 року здачі - прийняття робіт, [PERSON] сплачено за ремонт автомобіля Opel Astra державний номер [NUMBER] у розмірі 145145,00 грн. (а.с. 9-10). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ПрАТ «УСК Княжа», що підтверджується Полісом № АЕ/6398219 від 01.05.2016 року. Позивач зазначає, що ПрАТ «УСК Княжа» сплачено страхове відшкодування у розмірі 45500,00 грн. (за мінусом 500 грн. франшизи). Позивачем сплачено послуги за проведення авто товарознавчого дослідження і встановлення вартості матеріальної шкоди автомобіля Opel Astra державний номер [NUMBER] у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується розрахунком № 215-16 від 17.10.2016 року, копією квитанції № 0.0.635035300.2 від 17.10.2016 року, договором про проведення оцінки колісного транспортного засобу від 17.10.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.16 Постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положення ст.1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст.22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості-це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості:1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. З змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі №6-760 цс15 від 16 грудня 2015 року вбачається, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи збігається величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. У цьому випадку підлягають з`ясуванню також питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт «е» пункту 8.6.2 Методики). Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Відповідно п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів Величина ВТВ КТЗ не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ. Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Таких по суті висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року. Згідно п. 32.7. ст. 32 Закону № 1961-ІV страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Оскільки такі збитки не покриваються страховим відшкодуванням, вони підлягають відшкодуванню винною особо за правилами ст. 1194 ЦК України. Внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON] , було завдано механічних пошкоджень автомобілю належного позивачу, які підлягають ремонту та фарбуванню, що згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу має наслідком втрату товарної вартості цього автомобіля у розмірі 21261,30 грн.. Таким чином реальні збитки, завдані позивачу з вини відповідача, не обмежуються витратами на відновлювальний ремонт автомобіля, а й включають втрату його товарної вартості. Свідок [PERSON] який проводив ремонт автомобіля [PERSON] підтвердив наявність проведених згідно Акту №196 робіт та сплату коштів за них позивачем. У судовому засіданні оглянуто матеріали цивільної справи 489/216/17 (провадження 2/489/891/19) в яких міститься Звіт про дебетові та кредитові операції по рахунку [NUMBER] [PERSON] за період з 01.01.2017 по 17.01.2017 рік в якому містяться відомості про оплату [PERSON] послуг за ремонт автомобіля «Опель астра» та відомості про те що [PERSON] є фізичною особою підприємцем (а.с.78-82). Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вартість матеріальної шкоди та величини втрати товарної вартості автомобіля які заявлені позивачем. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1170 грн. 60 коп. та витрати на проведення оцінки у розмірі 1500 грн..

Outcome: approved