Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування,мотивучи його тим, що 17 квітня 2015 року померла її мати, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія І-КЕ №306932, виданим 10 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис в Книзі реєстрації смертей №6. Після смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно, в тому числі на житловий будинок, який розташований у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області по вулиці Шкільна, 1. Позивач, [PERSON] (дівоче прізвище - «Краснощок»), є дочкою померлої [PERSON]. Зазначене доводиться записом у графі «мати» у Свідоцтві про її народження серія ІV-ЯР №023996, виданому 01 грудня 1959 року [PERSON] сільською радою Хорольського району, актовий запис в книзі актів громадянського стану про народження № 59, та копією Свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КЕ № 340892, виданого 17 лютого 1978 року Полтавським міським палацом одружень, актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №292, згідно якого її дівоче прізвище «Краснощок» змінено на прізвище «Гетя». Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області від 19 листопада 2018 року № 02-25/1524 позивача мати, [PERSON], [INFO], уродженка села П-Слобідка Буринського району Чернігівської області, дійсно проживала та була зареєстрована по день смерті (17 квітня 2015 року) за адресою: село Штомпелівка Хорольського району Полтавська область. Спільно з [PERSON] на момент її смерті ніхто постійно не проживав і не був зареєстрований. Ще за життя матірю позивача, [PERSON], 28 листопада 2006 року було складено заповіт, який вказаної дати був посвідчений секретарем Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та зареєстрований в реєстрі за №330. Згідно цього заповіту [PERSON], яка мешкала в селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області по вул. Шкільна, 1, на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала своїм дочкам, а саме позивачу [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. На день смерті (17 квітня 2015 року) заповіт не змінено і не відмінено. Позивач, [PERSON], протягом встановленого законодавством шестимісячного строку подала до Хорольської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита 10.07.2015 року спадкова справа за №256/2015 до майна померлої 17 квітня 2015 року її матері, [PERSON]. Вказане доводиться листом завідувача Хорольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 19 листопада 2018 року №1650/02-14. Як слідує із зазначеного листа спадкова справа була відкрита на підставі заяви позивача, як дочки спадкодавця, про прийняття спадщини та заяви від 28.09.2015 року її сестри [PERSON] про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку визначеного законом для подачі заяв про прийняття та про відмову від прийняття спадщини у дану спадкову справу ніким не було подано. В судове засідання позивач\~\~[PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача\~\~[PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явилася, але в заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206\~ЦПК Українив\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216\~ЦК Україниспадкуванням\~є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218\~ЦК Українидо\~складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] та її сестра [PERSON], є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину на майно померлої 17 квітня 2015 року матері, [PERSON]. Частину спадкового майна позивач оформила. Зокрема, 19 листопада 2018 року державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано на її [PERSON], імя Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (номер в реєстрі 1760). Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з Ѕ земельної ділянки розміром 0,2307 га, кадастровий номер 5324887701:01:003:0026, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, с. Штомпелівка, вул. Шкільна, 1, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, і споруд (присадибна ділянка), що належала власнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №977966, виданого [PERSON] сільською радою Хорольського району Полтавської області, відділом Держкомзему в Хорольському районі 28 липня 2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011056300097. Разом з тим в нотаріальній конторі пояснили, що видати свідоцтво про право на спадщину на 1\\2 житлового будинку №1, розташованого у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області по вулиці Шкільна, який також належав її матері, не має можливості, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. Для визнання права власності у порядку спадкування нотаріусом рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, виникла ситуація при якій, через не отримання спадкодавцем її матір»ю, [PERSON], правовстановлюючих документів на житловий будинок у порядку передбаченому чинним законодавством на час володіння ним цим майном, позивач, як спадкоємець, не може набути право власності на нього в порядку спадкування через нотаріальну контору. З цих підстав позивач змушена звернутися до суду для визнання за нею, [PERSON], права власності на Ѕ житлового будинку загальною площею - 39,0 кв.м. житловою площею - 20,6 кв.м, що розташований за адресою: вулиця Шкільна, 1, село Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, у порядку спадкування після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла 17 квітня 2015 року. Рішенням Іменем України Хорольського районного суду Полтавської області від 23.10.2018 року Справа № 548/1888/18 визнано за її сестрою [PERSON] право власності на Ѕ домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Хорольський район, с. Штомпелівка, вул. Шкільна, 1 та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 39,0 кв.м., сараю Б в порядку спадкування за заповітом після смерті, [PERSON], померлої 17 квітня 2015 року. Той факт, що домоволодіння по вулиця Шкільна, 1, у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області входить до складу спадщини, відкритої після смерті її матері, [PERSON], яка померла 17 квітня 2015 року, підтверджується наступним: Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, виданої 19 листопада 2018 року №02-25/1525, згідно по господарської книги №2 за 2011-2015 року с. Штомпелівка [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, особовий рахунок № 0161-01, житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 1, с. Штомпелівка Хорольського p-ну. Полтавської області, належав [PERSON], яка померла 17 квітня 2015 року. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Володіння матірю позивача житловим будинком по вулиці Шкільна, 1 у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української PCP 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. Відповідно до положень ст.ст. 100 та 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме, статтею 100 цього Кодексу визначалось, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і жилий будинок. При цьому, глава десята ЦК УРСР 1963 року не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Пунктом 4 зазначеної вище Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зазначені нормативно-правові акти та документи свідчать: 1) про те, що мати позивача, [PERSON], належно володіла майном, яке було створене нею на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння ним; 2) про те, що позивач, [PERSON], належним чином прийняла спадщину та є спадкоємицею Ѕ майна після смерті її матері, [PERSON], яка померла 17 квітня 2015 року. Згідно копії довідки КП «Лубенське МБТІ» від 22.12.2018 року № 134 нерухоме майно розташоване за адресою: Полтавська область, Хорольський район, с. Штомпелівка, вул. Шкільна, 1 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстроване. Відповідно до Інформаційної довідки ПП «Бюро послуг та консультацій» від 13 грудня 2018 року № 5095 вартість житлового будинку загальною площею - 39,0 кв.м, житловою площею - 20,6 кв.м, що розташований по вулиці Шкільна, 1, у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, складає 48282 грн. (сорок вісім тисяч двісті вісімдесят дві гривні). Згідно копії Технічного паспорта на житловий будинок, складений станом на 13 грудня 2018 року, житловий будинок, що розташований по вулиці Шкільна, 1 у селі Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, знаходиться у задовільному стані та придатний для експлуатації. Згідно із\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~318,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved