Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку із простроченням платежів. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м.Черкаси відповідно до рішення від 24.05.2000 № 520 з додатком №1480 від 31.10.2007р. Враховуючи норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкт господарювання постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг централізованого постачання гарячої води. При цьому, застосовуються норми вказаного Закону, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005р. №630, Правил користування приміщеннями житлових будинків, гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992р. Оскільки у будинку [ADDRESS] будинковий лічильник загального обліку теплопостачання відсутній, нарахування за послугу здійснювалися за п.п.40-49 Правил №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] цього будинку встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому відповідно до п.20 вказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до інформації, наданої КП «Черкасиводоканал» від 18.03.2021р. у квартирі [ADDRESS] з 15.07.2009р. встановлено та поставлено на облік лічильники гарячого та холодного водопостачання. З 2012р. в зазначеній квартирі повірочний термін лічильника обліку гарячої води вийшов і за даний період жодних чергових повірок лічильника абонент не проводив. Відповідно до ч.2 ст.6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з п.14 Правил №630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. Споживачі зобов`язання своєчасно подавати лічильники на періодичну повірку. Засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам та не допускаються до експлуатації. Проводити розрахунки за отримані послуги згідно з показаннями лічильників води, у разі, коли хоча б один з приладів обліку води не пройшов періодичної повірки, не має правових підстав. Розрахунки за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з приміщень абонентів, де повірка лічильників не проведена, проводяться згідно з встановленими нормативами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. З 01.07.2020р. відповідачами не було надано належних документів про проведення повірки лічильника по гарячому водопостачанню нарахування за послугу гарячого водопостачання по квартирі [ADDRESS] було переведено на норму; в подальшому нарахування за послугу здійснювалися згідно з п.21 Правил №630, а саме у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. З 09.03.2010р. власником вказаної квартири є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2021р. Крім того, відповідно до довідки від 30.12.2020р. за вказаною адресою зареєстровані відповідачі по справі та троє неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що відповідачі своєчасно та у повному обсязі з січня 2019р. не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2021р. складає 34864грн. 39коп. При цьому, борг станом на 01.01.2019р. в сумі 30695грн. 85коп. стягнутий з відповідача [PERSON] постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020р. (справа №711/2154/19) і сплачений ним, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у жовтні 2020р., а тому за цим судовим рішенням загальна сума заборгованості 30695грн. 85коп. позивачем до суми заборгованості, нарахованої за період з 01.01.2019р. по 01.02.2021р. не враховувалася, оскільки пішла в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 01.01.2019р., тобто на виконання цього рішення суду. Відповідачі фактично, споживаючи послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Крім того, вони не відмовились від послуг, які позивачем належним чином надавались. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводились. Вказана квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг позивачем. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач, враховуючи норми ст. 625 ЦК України, нарахував інфляційні втрати в сумі 1238грн. 50коп. та 3% річних в сумі 795грн. 54коп. Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 34864грн. 39коп., інфляційні втрати - 1238грн. 50коп. та 3% річних - 795грн. 54коп., а всього 36898грн. 43коп., а також судовий збір в розмірі 2270грн. 00коп. Ухвалою суду від 22.06.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] відзив на позов не подано. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Ставить під сумнів належність позивача по справі, що вказаний у вступній частині позову; відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» не є юридичною особою; [PERSON] не є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юрособою, яка використовує теплову енергію відповідно до договору, а тому не вважає себе споживачем теплової енергії; рішенням органі місцевого самоврядування зазначено про виконавців житлово-комунальних послуг з теплопостачання населенню, а не постачання теплової енергії. Крім того, вказує, що відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» не є стороною по справі, але позивач просить стягнути на банківський рахунок відокремленого підрозділу сплачений судовий збір. Також вказує, що позивачем не надано підтверджуючих даних про наявність заборгованості за період 2019-2021р.р., розмір боргу не доведений. Таким чином, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачем через представника надано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позовні вимоги. Вказує, що позивачем по справі є ПрАТ «Черкаське хімволокно», який є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню та підприємствам, установам та організаціям м. Черкаси згідно ліцензії в особі свого відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». Споживачами вказаних послуг є [PERSON] , як власник квартири та [PERSON] , яка зареєстрована у квартирі та користується нею та послугами, що надаються позивачем. Обов`язок по оплаті за послуги покладено на відповідачів, відповідно до чинного законодавства; на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок. Крім того, попереднім судовим рішенням з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за інший період часу, яка ним сплачена у жовтні 2020р. Враховуючи норми цивільного законодавства відповідачі несуть солідарну відповідальність та обов`язок сплачувати кошти за отримані ними послуги. Крім того, вказує, що відсутність укладеного договору між відповідачами та позивачем, не свідчить про відсутність договірних зобов`язань і не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати послуги. Вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази в обґрунтування позовних вимог, а відповідачі їх не спростували належним чином. Відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, за якими просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що на даний час відповідачі заборгованість, яка визначена у позовній заяві та підтверджена належними доказами, не погасили. Повністю підтримав викладені доводи позовної заяви та відповіді на відзив. З січня 2019р. по 01.02.2021р. ними не вносилися кошти на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому, сплачені у жовтні 2020р. кошти - це оплата заборгованості за попереднім судовим рішенням. На даний час відповідачі з підприємством не уклали договір, що не позбавляє їх обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. Просить заборгованість з відповідачів стягнути солідарно, а судовий збір в рівних частинах. В судове засідання відповідачі не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомили. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, враховуючи доводи відзиву та заперечень. Вважає, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» не довело, що воно має право надавати послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Не доведено, що будинок [ADDRESS] відноситься до району «Митниця»; відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» не може вимагати сплати на його рахунок судового збору, т.я. з позовом звернувся ПрАТ «Черкаське хімволокно». Крім того, вважає, що не доведена наявність заборгованості відповідача [PERSON] . Зазначила, що заборгованість має місце, але [PERSON] хоче з`ясувати, кому він винен цей борг. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на ПрАТ «Черкаське хімволокно» покладений обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444). При цьому, виконкомом Черкаської міської ради від 24.05.2000р. №520 прийнято рішення про забезпечення населення міста гарячим водопостачанням та центральним опаленням ДП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до додатку до цього рішення визначено перелік споживачів, що передані ДП «Черкаська ТЕЦ» від КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», тобто споживачі мікрорайону «Митниця». З даного приводу доводи відповідача та його представника про те, що будинок [ADDRESS] не відноситься до мікрорайону «Митниця», є безпідставними, оскільки факт того, що вулиця Героїв Дніпра відноситься до цього мікрорайону міста Черкаси - є загальновідомим. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 №1480 визначено виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, у тому числі відомчого житлового фонду - ВАТ «Черкаське хімволокно» - послуг з тепловодопостачання. Крім того, відповідно до виписки з ЄДРПОУ та Статуту ПрАТ «Черкаське хімволокно» є юридичною особою (код 00204033). Зокрема, зазначено, що Товариство створене шляхом перетворення Державного підприємства «Черкаське виробниче об`єднання «Хімволокно» у ВАТ. У Статуті зазначено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» є правонаступником Державного підприємства «Черкаська теплоелектроцентраль», а також правонаступником Дочірнього підприємства «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно». Також зазначено, що рішенням загальних зборів акціонерів від 15.04.2011р. змінено тип та найменування Товариства на Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», а за рішенням від 20.04.2018р. - на ПрАТ «Черкаське хімволокно». Крім того, відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» і не є юридичною особою, відповідно до Положення про відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Відокремлений підрозділ здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства, Статуту ПрАТ «Черкаське хімволокно» та цього Положення. Статтею 3 Положення визначені мета та предмет його діяльності. Відповідно до ст. 64 ГК України, підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Організаційна структура підприємства, яке є резидентом Дія Сіті, визначається ним самостійно з урахуванням положень Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні". Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Діяльність розташованих на території України відокремлених підрозділів підприємств, що знаходяться за її межами, регулюється цим Кодексом та іншими законами. Як передбачено п. 1.7.постанови Пленуму Вищого господарського Суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму". Таким чином, в даному випадку, безпідставними є доводи відповідача про те, що позивач ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» не є належним позивачем. Отже, надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] є саме підприємство ПрАТ «Черкаське хімволокно». При цьому, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовані дані обставини, як і не зазначено про те, що до помешкання за вказаною адресою відповідні послуги надаються іншим підприємством. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2021 № 244635947, [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Крім того, відповідно до інформації з Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 07.07.2021р., у вказаному помешканні зареєстровані відповідачі: [PERSON] з 11.02.2011р. та [PERSON] з 05.02.2015р., а також троє неповнолітніх дітей. За вказаною адресою відповідачі отримують послуги з тепловодопостачання від вказаного підприємства, відкритий о/р 10019027, але вони ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, який є належним та допустимим доказом. Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки у будинку [ADDRESS] будинковий лічильник загального обліку теплопостачання відсутній, нарахування за послугу здійснювалися за п.п.40-49 Правил №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] цього будинку встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому відповідно до п.20 вказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до інформації, наданої КП «Черкасиводоканал» від 18.03.2021р. №1186/26 у квартирі [ADDRESS] з 15.07.2009р. встановлено та поставлено на облік лічильники гарячого та холодного водопостачання. З 2012р. в зазначеній квартирі повірочний термін лічильника обліку гарячої води вийшов і за даний період жодних чергових повірок лічильника абонент не проводив. Відповідно до ч.2 ст.6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з п.14 Правил №630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. Споживачі зобов`язання своєчасно подавати лічильники на періодичну повірку. Засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам та не допускаються до експлуатації. Проводити розрахунки за отримані послуги згідно з показаннями лічильників води, у разі, коли хоча б один з приладів обліку води не пройшов періодичної повірки, не має правових підстав. Розрахунки за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з приміщень абонентів, де повірка лічильників не проведена, проводяться згідно з встановленими нормативами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. З 01.07.2020р. відповідачами не було надано належних документів про проведення повірки лічильника по гарячому водопостачанню нарахування за послугу гарячого водопостачання по квартирі [ADDRESS] було переведено на норму; в подальшому нарахування за послугу здійснювалися згідно з п.21 Правил №630, а саме у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Не надана відповідна інформація відповідачами і під час розгляду справи. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. При цьому, відсутність відповідного договору не звільняє споживачів, в даному випадку відповідачів по справі, від обов`язку оплачувати надані позивачем житлово-комунальні послуги, враховуючи норми п.1 ч.2 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги». Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц. Крім того, відповідачами не надано до суду жодних доказів відмови від отримання ними послуг з опалення та гарячого водопостачання, їхнього звернення із відповідними претензіями до підприємства щодо кількості та якості наданих послуг. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводилися, оскільки чинним законодавством такого обов`язку не передбачено. Вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку. Отже, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти - претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. В даному випадку, представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що заборгованість наявна, але вона не може сказати, перед ким існує відповідна заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень відповідача [PERSON] проти позову, ним фактично не оспорюється розмір заборгованості та перелік наданих та отриманих послуг. Що стосується відповідача [PERSON] , то вона не скористалася правом надати свої заперечення проти позову та докази у спростування доводів позивача, в т.ч. і в частині розміру заборгованості. Також під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що за судовим рішенням від 22.07.2020р. (справа №711/2154/19) відповідачем [PERSON] у жовтні 2020р. була сплачена заборгованість у розмірі 30695грн. 85коп., яка виникла за попередній період (станом на 01.01.2019р.). При цьому, вказаним судом рішенням підтверджено факт того, що саме позивачем надаються відповідачам до помешкання квартири [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у тих об`ємах та за тими тарифами, які зазначені позивачем. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону. Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що позивачем надано вірний розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 34864грн. 39коп. за період часу з 01.01.2019р. по 01.02.2021р., в т.ч. за опалення - 24735грн. 11коп. та за гаряче водопостачання - 10129грн. 28коп., інфляційних втрат в сумі 1238грн. 50коп. за період з березня 2019р. по січень 2021р. включно та трьох процентів річних в сумі 795грн. 54коп. за період з лютого 2019р. по січень 2021р. включно, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг, тобто має місце факт порушення прав та інтересів позивача щодо виконання відповідачами грошового зобов`язання. Судом встановлено, що права та інтереси позивача відповідачами порушені - останніми взагалі не вносились кошти за надані та отримані ними житлово-комунальні послуги протягом часу з 01.01.2019р. по 01.02.2021р. При цьому, оплата коштів у жовтні 2020р. в розмірі 30695грн. 85коп. відбулася на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2020р. по справі №711/2154/19. За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами, а тому до солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання станом на 01.02.2021 в сумі 34864грн. 39коп., інфляційні нарахування в сумі 1238грн. 50коп. та три відсотки річних в сумі 795грн. 54коп., у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Слід зазначити, що ним жодним чином не спростовані доводи позивача про те, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» надає такі послуги, враховуючи норми статті 12 ЦПК України. Доказів про те, що послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання відповідачі отримують від іншого підприємства, ними не надано. Крім того, участь відповідача [PERSON] у розгляді цивільної справи №711/2154/19 щодо вирішення аналогічних спірних правовідносин між тими ж сторонами, дає суду підстави вважати про обізнаність відповідача про те, що він знав і міг дізнатись про підприємство, яке надавало та надає послуги з теплопостачання та гарячої води, укласти відповідний договір з підприємством та користуватися правами та виконувати обов`язки споживача відповідних послуг, як передбачено нормами чинного законодавства. Відсутні докази того, що відповідачі відмовились від послуг, вони не оспорюють об`єм та якість таких послуг. Доводи відповідача [PERSON] , що викладені у відзиві на позов та запереченнях є безпідставними та необґрунтованими. Також і представник відповідача в судовому засіданні не переконала суд у необхідності відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було надано платіжне доручення №124 від 14.05.2021р. про сплату судового збору в сумі 2 270 грн. Отже, до стягнення із відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягає сума 2270 грн. (судовий збір) в рівних частках по 1135грн. 00коп. з кожного. Той факт, що судовий збір сплачено платником відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» не свідчить про неможливість його стягнення з відповідачів саме на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved