Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.08.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння під час вирішення сімейних проблем призвело до поступового погіршення стосунків, втрати почуття любові та поваги. Між ними фактично припинені шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер, на протязі останніх 20 років проживають окремо. В органах державної реєстрації актів цивільного стану позбавлена можливості розірвати шлюб, а тому змушена звернутися до суду. Ухвалою від 03.09.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони до суду не прибули. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від якого не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого позивач не заперечила. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 06.02.1972 року зареєстрували шлюб у Хижівській сільській Раді депутатів трудящих, актовий запис № 1, що стверджується свідоцтвом про одруження /а.с.3/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved