Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Вимоги мотивуються тим, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності на нерухоме майно. В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи в її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В підготовче засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] не зявився, подав заяву про проведення розгляду справи у відсутність представника, відсутні заперечення проти позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.198, ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими\~главою 6\~цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради за №02-14/1530 від 07 листопада 2017 року, згідно погосподарської книги за 1964-1965р.р., обєкт ПГО за адресою: вул.Шкільна,5 с. Новоігорівка (с. Димитрове) Устинівського району Кіровоградської області побудований у 1964 році. З дня побудови в цьому житловому будинку проживали власники: [PERSON] (по день смерті) та [PERSON]. Статтею 100, ч.1 ст.101, ст.150 ЦК України 1963 року передбачено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Права, передбачені статтями 144 149 цього Кодексу, належать також особі, яка хоч і не є власником, але володіє майном в силу закону або договору. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про правогромадян на купівлю і будівництво індівідуальних житлових будинків", компетенції виконкомів місцевих рад відносились питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З моменту внесення сільською радою народних депутатів запису в погосподарську книгу про будівництво житлового будинку, громадянин набував статусу власника цього житлового будинку. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженій Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 р.) Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями [PERSON] та [PERSON] був побудований у 1964 році під час перебування ними у шлюбних відносинах. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2018 року, визнано за [PERSON] право власності на жилий будинок з господарським будівлями за №5 по вулиці Шкільна у с. Новоігорівка (Димитрове) Устинівського району Кіровоградської області. [PERSON], народився: 01 липня 1939 року, та [PERSON], народилася: 04 червня 1940 року, з 25 лютого 1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові: [PERSON]; дружині: [PERSON] (актовий запис про укладення шлюбу Жовтневого бюро ЗАГС Устинівського району Кіровоградської області за №3 від 25 лютого 1961 року). [PERSON]помер 21 лютого 2017 року (актовий запис про смерть [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської Кіровоградській області за №4 від 21 лютого 2017 року). Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі і відноситься до першої черги спадкоємців [PERSON] за законом відповідно до ст.1261 ЦК України, так як у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за №5 по вул. Шкільна у с. Новоігорівка (с. Димитрове), виготовленого 17 жовтня 2017 року комунальним підприємством «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» зазначено: рік побудови нерухомого майна - 1964, замовник технічного паспорта [PERSON]. [PERSON] не ввів в експлуатацію побудований житловий будинок з господарським будівлями. Технічний паспорт на нерухоме майно виготовлено позивачем [PERSON] 17 жовтня 2017 року після смерті [PERSON]. Пунктом 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,\~виникають з моменту такої реєстрації. У зв'язку з тим, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав на нерухоме майно у нотаріальному порядку, нею подано до суду позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. При встановлених обставинах, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, як обгрунтовані. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: approved