Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) від 23 березня 2007 року та від 30 грудня 2008 року, просить стягнути з відповідача суми боргу у розмірі 652337,33 грн. Позов мотивував тим, що 23 березня 2007 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 10000 дол. США з нарахуванням щомісячно 4% річних та зобов`язався повернути їх за виомогою позивача у встановлений законом строк. Крім того, 30 грудня 2008 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 10000 дол. США на строк 1 місяць. Факт передачі коштів підтверджується доданими до заяви розписками позичальника. У встановлений в договорі строк грошові кошти повернені повністю не були, тому позивач просить суд про стягнення з відповідача неповернутої суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Також,просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень,судовий збір у розмірі 3654 гривень,послуги адвоката у розмірі 3000 гривень, та 250 гривень вартість аудиторських послуг. Позивач в судове засідання не з'явився. Суду подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі. Причину неявки суд не повідомив З урахуванням положень ст. ст. 197, 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 23 берез ня 2007 року між [PERSON]та відповідачем [PERSON]укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідач отримав у борг від позикодавця (позивача) 10000 дол. США (а.с.). [PERSON] отримав у [PERSON] вказані кошти, на підтвердження чого надав останньому відповідну розписку. Відповідач борг не повернув. Крім того, 30 грудня 2008 року між [PERSON]та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідач отримав у борг від позикодавця (позивача) 10000 дол. США (а.с.). [PERSON] отримав у [PERSON] вказані кошти, на підтвердження чого надав останньому відповідну розписку. Відповідач зобов»язався повернути борг протягом 1 місяця, однак не виконав свої зобов"язання. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики грошових коштів. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Позивачем проведено розрахунок боргу відповідача за договорами позики, відповідно до якого заборгованість становить 652337,33 грн., Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики підлягають задоволенню, так як стягненню підлягає борг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних в розмірі 652337,33 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., то суд вважає її обґрунтованою частково, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3,9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з порушенням цивільних прав, ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 1000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав через неможливість користуватися своїм майном, тривалість вимог до відповідача про виконання цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6904 грн. підлягає стягненню з відповідача в його користь на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 23, 526, 527 ч. 1, 530, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved