Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 3841,01грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач не сплачує в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення наступної заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2008 по 31.03.2018 у розмірі 2129,72грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2009 по 31.03.2018 у розмірі 1183,34грн.; індекс інфляції - 431,17грн.; 3% річних від простроченої суми боргу - 96,78грн. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право вимоги про стягнення заборгованості, оскільки відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, не надано належних доказів щодо виникнення та існування заборгованості за послуги позивача, просить про застосування позовної давності. Представником КП «Харківводоканал» надано відповідь на відзив, у якій позивач відхиляє мотиви, викладені у відзиві, зазначивши, що відсутність договору не свідчить про відсутність у відповідача зобов`язань по сплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення; нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою відповідача проводяться у відповідності до встановлених норм водоспоживання і водовідведення, затверджених рішенням виконкому Харківської міської ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721) тощо. У зустрічній позовній заяві відповідач за первісним позовом просить стягнути з КП «Харківводоканал» на свою користь моральну шкоду в розмірі 3000грн. Представник позивача за первісним позовом надав до суду відзив на зустрічний позов, у якому проти його задоволення заперечує, вважає його безпідставним, вимоги якого не доведено, оскільки позивачем не доведено факт тимчасової призупини надання послуг підприємства, надані докази не підтверджують причинного зв`язку з діями КП «Харківводоканал» та погіршенням стану здоров`я [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом подала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, із якого вбачається, що у відзиву зазначено надумані факти та обставини; у січні 2017 позивача відключено від каналізації та води, у зв`язку з чим тривалий час перебувала без вказаних послуг; такі дії КП «Харківводоканал» призвели до порушення прав людини, катування, у зв`язку з чим у позивача погіршився стан здоров`я та діями відповідача вчинено моральну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за первісним позовом, та просила їх задовільнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Відповідач, її представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просив відмовити у його задоволенні, застосувавши строки позовної давності. Вимоги за зустрічним позовом підтримали та наполягали у їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Разом з цим, встановлено, що у відповідача виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2008 по 31.03.2018 в сумі 2129,72грн., централізованого водовідведення за період з 01.04.2009 по 31.03.2018 в сумі 1183,34грн., індекс інфляції - 431,17грн. та 3% річних від простроченої суми - 96,78грн., а всього на загальну суму 3841,01грн. Такий факт підтверджено зводнею карткою абонента, розрахунком 3% та індексації по заборгованості за послуги. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обв`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимоги позову цілком обґрунтуванні, належним чином доведені, разом з цим, підлягають частковому задоволенню у зв`язку з застосуванням позовної давності відповідно до правил ст. 257 ЦК України, тому з відповідача повинно стягнуто заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 у розмірі 902,21грн.; індекс інфляції - 252,86грн.; 3% річних від простроченої суми боргу - 56,70грн.; - за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 в розмірі 638,66грн.; індекс інфляції - 178,31грн,; 3% річних від простроченої суми боргу - 40,08грн., а всього на загальну суму 2068,82грн. Доводи відповідача, його представника щодо необґрунтованості стягнення заборгованості через відсутність письмового договору є хибними та безпідставними. Відсутність договору, не свідчить про відсутність у відповідача зобов`язань по сплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення. Так згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують ненадання їм послуг комунальних послуг водопостачання і водовідведення і доказів того, що вона не є споживачем послуг. Підприємством виконані вимоги законодавства в частині укладання договору, підготовлено договір «Про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення" на підставі типового та повідомлено всіх споживачів про необхідність його укладання через засоби масової інформації. КП «Харківводоканал» щомісяця надсилає споживачам квітанції про сплату заборгованості в якій також зазначається про необхідність укладання вищенаведеного договору. Відповідачем не здійснено жодних заходів спрямованих на укладання договору, чим порушено норми діючого законодавства, а саме п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідач частково виконує зобов`язання щодо оплати отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, що свідчить про наявність конклюдентних дій сторін, а саме відповідач отримував надані позивачем послуги та частково їх оплачував, а позивач надавав та продовжує надавати послуги. Апеляційним судом Харківської області приведено узагальнення практики Верховного суду України щодо особливостей розгляду справ про стягнення плати за комунальні послуги. З огляду на правові висновки Верховного суду України, які відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, є обов`язковими, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору такі посилання не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13). Отже, відсутність письмового договору не свідчить про відсутність договірних відносин та відсутності у відповідача зобов`язань по оплаті отриманих послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Непогодження відповідача щодо існування заборгованості, її розрахунком також, на думку суду, є безпідставними, оскільки будь-якими доказами зворотного не підтверджено, контррозрахунку не надано. Так, рішенням виконкому Харківської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» (зі змінами від 16.05.2012 № 286) КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» розмір оплати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів постачання питної води населенню, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 № 148, зареєстрованої у Мін`юсті 17.10.2005 за № 121/11490, з урахуванням ступеня благоустрою житла, впливу кліматичних та екологічних факторів, забезпечення населеного пункту водними ресурсами. Нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] проводяться у відповідності до встановлених норм водоспоживання і водовідведення, затверджених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721), які для житлових будинків квартирного типу з водою та каналізацією (з ванною) та ЦГВ складають: на послуги централізованого холодного водопостачання - 8,1 м3/особу на місяць, послуги централізованого водовідведення - 11,1 м3/особу на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оскільки рішення виконкому Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997№ 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721 не було визнано в судовому порядку незаконним, воно підлягає безумовному виконанню усіма споживачами на території м. Харкова. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо часткової обґрунтованості первісних позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми із у загальному розмірі 2068,82грн. із застосуванням строків позовної давності. Відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог, суд виходить із того, що згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач за зустрічним позовом просить стягнути на свою користь із відповідача моральну шкоду в розмірі 3000грн. через відключення її квартири від системи централізованого водовідведення, що призвело до погіршення стану здоров`я, отримання моральних страждань тощо. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Як доказ вчинення відповідачем моральної шкоди, позивач надає суду копію повідомлення від 25.01.2017 та копію чеку про сплату послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 22.01.2017. Між тим, суд не може визнати такі докази належними, достовірними та достатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них не можна встановити дійсні обставини справи, також надані докази не дають змоги дійти висновку про наявність або відсутність порушень відповідача за зустрічним позовом. Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (неманової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди від 31.03.1995 № 4). Із наданих позивачем за зустрічним позовом до суду у підтвердження вчинення моральної шкоди таких доказів, як виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.07.2018, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.02.017, зв`язок між виникненням хронічного захворювання, погіршення стану здоров`я тощо, та діями підприємства не вбачається. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не довів суду наявність прямого причинного зв`язку між діями відповідача та отримання моральних страждань [PERSON] , а тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог зустрічного позову. Відповідно до правил ст.ст. 140, 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій в сумі 23,00грн. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан відповідача вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судового збору.

Outcome: partial