Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

15 січня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 001-038141/12-00938-вкл-к від 13 грудня 2012 року в сумі 20037,51 гривень та понесені судові витрати у розмірі 243, 60 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 13 грудня 2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір №040-Z/009005 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. При укладенні даного договору, сторони домовились, що його метою є відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на банк. Банк свої зобов'язання виконав, на ім'я позичальника було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та емітовано (видано) відповідну платіжну картку № [NUMBER], про що отримано відповідну розписку позичальника. 13 грудня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001-038141/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 6000,00 гривень із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 78% річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 14 грудня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі у строки, передбачені договором. Позичальник перестав сплачувати чергові платежі, в зв'язку з чим у відповідача станом на 25 липня 2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 001- 038141/12-00938-вкл-к, яка становить 20 037,51 гривень, з яких: заборгованість за кредитним договором - 1500,00 гривень; заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4173,94 гривень; нараховані відсотки по заборгованості - 9312,05 гривень; нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 368,02 гривень; пеня - 4683,50 гривень. У зв'язку з цим позивач і звернувся з позовною заявою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, проте надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, проте надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги банку щодо стягнення суми в розмірі 20037,51 гривень визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір №040-Z/009005 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (а.с. 7-11). В матеріалах справи наявна заява на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue на ім'я [PERSON] від 13 грудня 2012 року (а.с. 12-13). 13 грудня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001-038141/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту (а.с. 18-23), згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue № [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 6000,00 гривень із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 78% річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 14 грудня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі у строки, передбачені договором, відповідно до п. 2.1. договору. Із наданого банком розрахунку, відповідач [PERSON] станом на 25 липня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитним договором № 001- 038141/12-00938-вкл-к, яка становить 20 037,51 гривень, з яких:заборгованість за кредитним договором - 1500,00 гривень; заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4173,94 гривень; нараховані відсотки по заборгованості - 9312,05 гривень; нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 368,02 гривень; пеня - 4683,50 гривень(а.с. 28-29). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Відповідно до п.1.27 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач визнав повністю заявлену позивачем заборгованість за кредитним договором №040-Z/009005 від 13 грудня 2012 рокуу сумі що становить 20 037,51 гривень. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №040-Z/009005 від 13 грудня 2012 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, та повне визнання відповідачем своєї заборгованості перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі (в межах заявлених позовних вимог з дотриманням принципу диспозитивності та у відповідності до ст. 11 ЦПК України), що відповідає сумі заявлених вимог, яка становить - 20 037,51 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3401 від 29 серпня 2014 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved