Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В липні місяці 2012 року позивач звернувся до суду зазначивши ,що 05 квітня 2012 року , на підставі укладеного між акціонерним товариством з обмеженою відповідальністю ,,[PERSON] та Кредит м. Київ в особі відділення № 19 філії ,,Публічного акціонерного товариства ,,[PERSON] та Кредит,, смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області та відповідачем було укладено кредитний договір № 26251106468980001 на підставі якого остання отримала кредит у вигляді платіжної картки на споживчі потреби - 5.000 гр.00 коп. під 54 % річних та зобов»язалась повернути кошти до 06 квітня 2015 року. Отримавши кредитні кошти відповідач, належні до умов договору платежі не проводила чим допустила заборгованість за кредитом в розмірі- 13.120 гр.93 коп. На неодноразові письмові звернення акціонерного банка до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по кредитним зобо"язанням останній не реагує, що і спонукало позивача звернутись до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення коштів згідно умов договору. В судовому засіданні представник позивача не з»явився, а подав клопотання яким підтримав заявлений позов, просить суд розглянути справу без його участі, провести заочний розгляд справи ,а також стягнути понесені банком судові витрати при зверненні до суду. Відповідач позов визнав, не заперечує відносно його задоволення та подала клопотання про розгляд справи без її участі та просить суд зменшити розмір нарахованої йому кредитором пені тому суд проводив розгляд справи у відповідності до ч.2 ст.197 ЦКП України ,тобто без здійснення звукозапису . Суд, дослідивши матеріали прави вважає ,що позов підлягає часткового до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.11 ЦК України 2003 року визначено цивільні права та обов.язки ,які виникають в осіб ,з дій передбачених актами цивільного законодавства, а однією з підстав для їх виникнення -є договір. Диспозицією ч.1 та 2 ст.509 ЦК України 2003 року обумовлено ,що під зобов.язанням необхідно розуміти правовідношення в якому сторона /боржник/ зобов.язана вчинити на користь іншої сторони /кредитора/певну дію,тобто сплатити гроші чи виконати якусь роботу іт.д. Сторонами ж у зобов.язанні у відповідності до ст.510 ЦК України є боржник та кредитор,які не можуть у віповідності до ст.525 ЦК України відмовитись від виконання зобов.язання в односторонньому порядку та зобов.язані згідно до вимог ст.526 цього ж кодекса, належним чином виконувати взяті зобов.язання у відповідності до умов договору.. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК.України - 2003 року, за кредитним договором банк зобов.язується надати грошові кошти позичальнику,а позичальник зобов.язується повернути кредит та сплатити проценти. В даному ж конкретному випадку - 05 квітня 2012 року між сторонами, було укладено кредитний договір терміном до 06.04.2015 року під 54% річних на споживчі цілі в розмірі 5000 гр.00 коп.. У відповідності ж до змісту даного договору п.2.8, позичальник зобов»язується щомісячно до 25 числа погашати кредит та сплачувати відсотки за користуванням кредитними коштами . Змістом 3.2. розділу даного договору передбачено право позивача на стягнення пені в разі несвоєчасної сплати кредитних коштів. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе фінансові зобов»язання за умовами договору та допустив заборгованість за умовами укладеного договору на загальну суму 13120гр.93 коп., куди входить прострочена (несанкціонована) заборгованість в розмірі-3337 гр.05 коп. ; нараховані відсотки по заборгованості в розмірі-5\~526 гр.98 коп. ; відсотки по простроченій заборгованості в розмірі- 545,07 гр. та пеня в розмірі- 3 711,83 гр. [PERSON] за кредитом відсутня. ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України визначено можливість зменшити розмір пені за рішенням суду, якщо є значне перевищення суми неустойки перед тілом кредиту. Пунктом 5 ч.3 ст.18 Закону України ,,Про захист прав споживача,, ,Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено , що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні подібних спорів, необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту ,але враховуючи відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту ,суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим .Таким чином суд вважає,задовольнити позов в цій частині з врахуванням зменшення розміру пені до -50%, від 3 711,83 гр. ,що складатиме -1 855,92 гр. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду ,підлягають відшкодуванню за Приймаючи до уваги вищевикладене ,

Outcome: approved