Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

29.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) в розмірі 8,25 умовних кадастрових одиниць із земель запасу, розташованих на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. 12.09.2014 року позивач уточнила позовні вимоги і просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO], загальною площею 8,25 умовних кадастрових одиниць із земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення, розташованих за межами Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області. В обгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняла фактичним шляхом, оскільки проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем . Про інше майно позивачу було невідомо. Лише в липні 2014 року їй стало відомо про наявність у матері права в колективній власності на земельну ділянку, яка розташована на території Асіївської с/ради. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та зазначили, що відповідно до судової практики Верховного Суду України, спадкування земельного паю у випадку смерті спадкодавця здійснюється у відповідності з нормами цивільного кодексу України, в тому числі і у випадках, коли спадкодавець по різним причинам не отримав сертифікат на земельну частку (пай). Представник Асіївської сільської ради до суду не з"явився, надав заяву, про розгляд справи за їх відсутності, з позовом згодні. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 7 ). [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 жовтня 1996 року Асіївською сільською радою Балаклійського району Харківської області. (а.с.9). Після смерті матері [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки прийняла її фактичним шляхом відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року), оскільки була зареєстрована та проживала разом з нею. Згідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до довідки №2554 від 18.11.2013 року відділу Держемагентства в Балаклійському районі Харківської області 26 січня 1996 року КСП ім. Фрунзе отримало держакт на право колективної власності на землю на території Асіївської сільської ради, розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Фрунзе складає 8,25 ум. кад. га. ( а.с.33) Згідно довідки № 01-57/114 від 17.07.2014 року районного архіву Балаклійської райдержадміністрації в архівному фонді Асіївської сільської ради в протоколах засідання виконкому виявлено рішення від 23.05.1995 року №57 «Про передачу земель в колективну власність сільськогосподарському підприємству ім. Фрунзе Балаклійського району» та додано список членів КСП ім. Фрунзе, згідно якого [PERSON] рахується в списку під №548. (а.с.16) Отже, [PERSON] мала право на земельну частку (пай), як член КСП ім. Фрунзе. Відповідно до п.4 Прикінцевих положень діючого на теперішній час Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до цивільних правовідносин, що виникла до набрання ним чинності, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Статтею 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Так, згідно до ст. 549 ЦК Української РСР (редакції 1963 року), особою, що фактично прийняла спадок, визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до абз. 1 п.24 Постанови Пленума Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Абз. 2 п. 24 вищезазначеної постанови вказує, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Як вбачається з газети «Вісті Балаклійщини» від 02.07.2014 року Асіївська сільська рада Балаклійського району Харківської області повідомляла про невитребувані земельні частки (паї) колишніми членами КСП ім. Фрунзе, серед яких зазначена [PERSON]. З цього часу позивачка дізналася про своє порушене право. Таким чином, спірна земельна ділянка може бути предметом спадкування, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved