Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

14 січня 2018 року, згідно поштового відправлення, ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.10.2014 року в сумі 18824 грн 58 коп, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2500,00 грн. Позичальник зобов"язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач під час судового засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково на суму тіла кредиту та відсотків щодо пені та штрафів позов не визнав, вказуючи, що перебував в місцях позбавлення волі, після звільнення шукав роботу, на яку нещодавно влаштувався. Не заперечував, що отримував кредитні кошти на картку. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 11 жовтня 2014 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом, а той в свою чергу використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2014 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника від 11.10.2014 року та не заперечується відповідачем. Відповідач дійсно, у відповідності до наданої довідки про звільнення перебував в місцях позбавлення волі у зв»язку з відбуттям призначеного судом покарання, а саме з 16.04.2015 по 29.08.2017. Також, перебував під вартою з 11.11.2014 по 06.02.2015. Згідно п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Відповідач не заперечував наявну заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, яка підтверджена наданим розрахунком та підлягає стягненню з останнього. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 15048,23 грн слід відмовити. Згідно п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язать, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Згідно з тарифами штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань становить 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи, що [PERSON] було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн (фіксована частина) і в процентному відношенні виходячи з суми задоволених позовних вимог, тобто у сумі 120 грн 19 коп. (1671,41 +732,34) х 5%). Розмір цієї неустойки є співмірним з розміром простроченої заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, при цьому враховуючи те, що відповідач тривалий час перебував в місцях позбавлення волі. Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів, штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 11 жовтня 2014 року, становить 3 023 грн 94 коп, що складається з : 1671,41 коп. тіло кредиту, 732 грн 34 коп нараховані відсотки за користування кредитом, 500 грн 00 коп штраф (фіксована частина), 120 грн 19 коп. штраф ( процентна складова). У зв»язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 18824,58 грн. Судом стягнуто 3 023 грн 94 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 16,06 % (3\~023,94 х 100 : 18824,58). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 283 грн (1762 х 16,06% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial