Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

13.05.2020 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. 08.11.2016 року вона згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 11132 засвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. придбала квартиру та отримала витяг з Державного ресєстру речових прав на рухомей майно власника квартири. В грудні 2019 року вона обнаружила, що зазначений договір серед належних їй документів відсутній. Пошуки договору ніяких наслідків не принесли. Позивач поїхала в м. Краматорськ з метою отримати дублікат договору купівлі-продажу, де з"ясувалося, що приватний нотаріус Сидоренко Н.О. припинила свою діяльність та документи на зберігання до архиву не передала. 17.02.2020 року позивач звернулася до управління з питань надання адміністративних послуг Волноваської райдержадміністрації, де отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. 08.11.2016 року було здійснено запис про її право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2016 року. Отже в неї втрачено правовстановлюючий документ на належну її квартиру, відсутня можливість отримати правовстановлюючий документ у позасудовому порядку, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, та позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тому, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України. Частина 1 ст.317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно з копією договору купівлі-продажу від 08.11.2016, який зареєстровано в реєстрі за № 11132, засвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О., право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м, зареєстроване за [PERSON] (а.с.10). За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищенаведеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оригінал правовстановлюючого документу, а саме договір купівлі-продажу, є таким, що був втрачений позивачкою, права якої можуть бути захищені шляхом застосування механізму, передбаченого статтею 392 ЦК України, щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. Із урахуванням всіх обставин та приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню, з визнанням за позивачкою права власності на спірну квартиру. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved