Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] в його користь 27735 гривень матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження його автомобіля. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 травня 2014 року в м.Долина по вул. Обліски сталося ДТП за участю його автомобіля ВАЗ 21093 державний номерний знак [NUMBER], який на праві власності належить йому, а керував автомобілем його син [PERSON] та автомобілем «КІА СПОРТАДЖ», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Вина відповідача доведена постановою Долинського районного суду про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3500 грн. Згідно довідки про ДТП № 9393703 автомобіль, яким керував відповідач не був застрахований відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В результаті даної ДТП його автомобіль отримав значні механічні пошкодження, вартість ремонту, яких підтверджується рахунком № 21 від 17.06.2014 року та квитанцією №10054 від 17.06.2014 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 12135 гривень , оскільки [PERSON] частково відшкодовано вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження автомобіля та судові витрати по справі, а також витрати за надання правової допомоги адвокатом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив , що відшкодував вартість ремонту та зазначив, що проведений позивачем об»єм робіт по ремонту автомобіля є значно більшим ніж відображено у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення та згідно схеми наслідків ДТП без потерпілих яка сталась 31.05.2014 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2014 року в м.Долина по вул. Обліски сталась ДТП за участю автомобіля [PERSON] ВАЗ 21093 державний номерний знак [NUMBER], під керуванням автомобілем [PERSON] та автомобілем «КІА СПОРТАДЖ», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21093, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Вина [PERSON] доведена постановою Долинського районного суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3500 грн. Згідно довідки про ДТП № 9393703 автомобіль, яким керував [PERSON], не був застрахований відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В результаті даного ДТП автомобіль [PERSON] отримав значні механічні пошкодження. 12.06.2014 року постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст. 130 Кодексу України про адмiнiстративне правопорушення та ст. 124 Кодексу України про адмiнiстративне правопорушення та накладено стягнення у виглядi штрафу в розмірі 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень 00 коп. Згідно довідки про ДТП №9393703 автомобіль КІА СПОРТАДЖ, яким керував відповідач не був застрахований відповідно до ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до вимог ч.2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в поному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи встановлено, що на ремонт автомобіля [PERSON] витрачено 27735,00 грн., що підтверджується рахунком ремонтних робіт №21 від 17.06.2014 року (а.с.7) та актом №21 від 17.06.2014 року (а.с.35). Згідно квитанції , позивачем оплачено вартість ремонту автомобіля в сумі 27735,00 грн. (а.с.8). Свідок [PERSON]суду пояснив,що позивач оплатив йому всю суму вказану в квитанції, під час ремонту були проведені всі роботи зазначені в акті,зокрема мінялась коробка передач . З пояснень представника позивача встановлено, що відповідачем частково відшкодувано вартість ремонту та він в подальшому зобов»язувався сплатити решту суму матеріальної шкоди, на що позивач погодився. Крім того, при визначенні розміру заподіяної шкоди було встановлено: по-перше: був проведений ремонт автомобіля (а.с.7); по-друге:, надавач послуг з ремонту автомобіля ПП [PERSON] зареєстрований платником ПДВ (а.с.9). Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що проведений позивачем об»єм робіт автомобіля є значно більшим ніж відображено у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у додатку зазначено лише перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином суд, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, знаходить необхідним позов задовольнити, оскільки встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), яким керував відповідач завдано позивачу матеріальну шкоду, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода і пошкоджено автомобіль, який належить позивачу. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення витрат по справі, які складаються із сплати судового збору у розмірі 277 грн. 35 коп., та витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 1166,1187 ЦК України ,

Outcome: approved