Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

30.03.2017 року [PERSON], діючи від імені та в інтересах [PERSON], звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заявивши вимоги до ПрАТ «СТ Іллічівське», [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 25.09.2016 року в м. Києві на перехресті вулиць Кіквідзе, Бастіонної та бульвару Лесі Українки мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія [PERSON]. Зазначена постанова не оскаржувалася, набрала законної сили. За даними звіту щодо визначення вартості матеріального збитку складеного 14.10.2016 року ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 202 792, 43 грн., станом на 14.10.2016 року. Цивільна відповідальність водія [PERSON], якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське», яке було повідомлено позивачем 23.08.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду, а 26 вересня і 06 грудня 2016 року позивач звертався з письмовими заявами до ПрАТ «СТ «Іллічівське», які залишені без відповіді. Просила стягнути солідарно з ПрАТ «СТ «Іллічівське» та [PERSON] на користь позивача [PERSON] 202 792, 43 грн. майнової шкоди, 10 000, 00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач, заявлені його представником [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав. Представник відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське» у судовому засіданні відсутній. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ПрАТ «СТ «Іллічівське» явку у судове засідання свого представника не забезпечило. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні щодо відповідача [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] застрахував обов»язкову цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] у ПрАТ «СТ «Іллічівське» , відповідно останнє має обов»язок відшкодувати шкоду завдану позивачу з вини його страхувальника. Саме ПрАТ «СТ «Іллічівське» має обов»язок відшкодувати позивачу майнову шкоду, виплативши страхове відшкодування у розмірі 77 133, 32 грн., що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Заслухавши позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені в інтересах позивача [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.09.2016 року в м. Києві на перехресті вулиць Кіквідзе, Бастіонної та бульвару Лесі Українки мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року, що була прийнята з урахуванням пояснень [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За даними звіту про визначення вартості матеріального збитку складеного 14.10.2016 року ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] станом на 14.10.2016 року складає 139 502, 43 грн., втрата товарної вартості - 0,00 грн. (а.с. 13-25). За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За даними полісу № АЕ/ 7941699 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на строк з 03.04.2016 року до 02.04.2017 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн. (а.с. 7-9). Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просить стягнути солідарно з ПрАТ «СТ «Іллічівське» та [PERSON] завдану [PERSON] за наслідками дорожньо-транспортної пригоди шкоду, як майнову так і моральну з тих підстав, що його неодноразові вимоги про відшкодування шкоди від ПрАТ «СТ «Іллічівське» останнім не виконані, а тому і страховик і страхувальник мають відповідати солідарно. Відповідно до правил ст. 1190 ЦК України, особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно до правил ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об»активність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз» у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов»язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Правилами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Представник відповідача [PERSON], заперечуючи проти позову зазначав, що завдану позивачу шкоду з вини [PERSON] має відшкодувати страховик у якого останній застрахував свою обов»язкову цивільно-правову відповідальність, яким є ПрАТ «СТ «Іллічівське», в сумі 77 133, 22 грн., що складає вартість відновлювального ремонту позивача, що не виходить за межі страхової виплати за шкоду завдану майну одного потерпілого відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За встановлених судом обставин, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем, або ж страховиком є абсолютним і нерозривно пов»язане з його обов»язком визначитися до кого із відповідачів пред»явити такі вимоги і в якій частині, а тому заявлений позов про покладення на відповідачів ПрАТ «СТ «Іллічівське» та [PERSON] обов»язку солідарно відшкодувати шкоду, як майнову так і моральну не можуть бути задоволені судом з підстав викладених у позовній заяві та підтриманих позивачем під час розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed