Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про надання йому пільгового вугілля на побутові потреби. На обгрунтування вимог зазначив, що з 10.09.1984 року він перебував в трудових відносинах з шахтою імені Димитрова (в подальшому Відокремлений підрозділ «Шахта ім.Димитрова») Державного підприємства «Красноармійськвугілля». 07.08.1998року був звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Маючи біля 20років загального стажу на підприємствах ДП «Красноармійськвугілля» та мешкаючи в приватному будинку з пічним опаленням, вважає, що має право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, проте відповідач, який до 2007року визнавав за ним це право, з 2008року такого права його позбавив, що змушувало його відстоювати свої інтереси в судовому порядку. Рішенням Димитровського міського суду від 05.09.2012року ДП «Красноармійськвугілля» було зобовязано забезпечити його безкоштовним вугіллям на побутові потреби за 2008 та 2012роки. З 2013року по 2016роки він вугілля не отримував, в звязку з чим 19.02.2016року звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій просив надати йому безкоштовне вугілля на побутові потреби як пенсіонеру і особі, яка живе в будинку з пічним опаленням, за 2013, 2014, 2015 та 2016роки, проте в цьому йому з посиланням на норми ст.43 Гірничого Закону відповідачем було відмовлено. Вважаючи відмову незаконною та зазначаючи на тому, що його право на отримання безкоштовного вугілля забезпечується Колективним договором, Галузевою угодою та Інструкцією про порядок забезпечення працівників вугільної промисловості паливом на побутові потреби, позивач просить суд зобовязати відповідача надати йому безкоштовне вугілля на побутові потреби за 2013, 2014 та 2015роки в загальній кількості 17,7 тон, виходячи з норми 5,9 тон на рік. Позивач до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача позов не визнав і, обгрунтовуючи свою позицію відсутністю у позивача необхідного стажу, як умову, визначену ст.43 Гірничого Закону для безкоштовного отримання вугілля, та зазначаючи на тому, що позивач отримує в УПСЗН субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та твердого побутового палива, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Димитровської (Мирноградської) міської ради, залученої судом в ході розгляду справи, суду підтвердив, що позивач [PERSON] з 2013року перебуває на обліку в УСЗН як отримувач житлової субсидії на придбання твердого палива, яка призначається йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995року, та яку він отримував у 2013, 2014 та 2015роках. В 20016році він також звернувся з заявою про призначення йому житлової субсидії, яка на час розгляду справи ще йому не виплачена. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 29.03.1954 року по 25.01.1961року працював в будівельному управлінні тресту «Красноармійськвугілля», звідки був призваний на строкову службу, яку проходив з 15.12.1957року по квітень 1960року. З 13.07.1960 року по 25.01.1961року знову працював в будівельному управлінні тресту «Красноармійськвугілля». 25.01.1961 року був звільнений за переводом до будівельного управління №6 тресту «Красноармійськвугілля», де працював до 31.08.1984року. З 10.09.1984року до 06.08.1990 року працював на лісному складі. З 06.08.1990року був переведений на шахту ім.Димитрова. 17.08.1990року був прийнятий на шахту ім.Димитрова електрослюсарем поверхні, де і працював до 07.08.1998року, коли був звільнений з посади на підставі ст.38 КЗпП у звязку з переходом на пенсію, яка призначена йому за віком на загальних умовах по досягненню шестидесяти років. Зазначена інформація підтверджується копією трудової книжки позивача та довідками підприємства (арк.спр.9,87,88). Згідно довідки МСЕК від 17.11.2015року позивач є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням та потребує стороннього догляду. Згідно довідки УПФ в м.Димитров, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитров та отримує пенсію за віком, призначену йому на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням Димитровського міського суду 05.09.2012року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області, яке в силу ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення при розгляді іншої справи у спорі між тими ж сторонами, за позивачем [PERSON] на підставі ст.ст.43,48 Гірничого Закону, п.12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України було визнано право на отримання безкоштовного вугілля на побутові потреби. Тому відмова відповідача у подальшому забезпеченні позивача безоплатно вугіллям на побутові потреби за тих же обставин, які були встановлені судовим рішенням від 05.09.2012року, є протиправною. Разом з тим, при вирішенні спору встановлено, що позивач [PERSON] є одержувачем субсидії по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуг та твердого пічного палива, яка виплачується йому Управлінням соціального захисту населення Димитровської міської ради відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995року №848 (з подальшими змінами) «Про спрощення порядку надання населенню субсидій на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Згідно оглянутої в судовому засіданні особової справи [PERSON] за №6511, в 2013році субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та твердого пічного побутового палива (вугілля) склала 717,38грн., в 2014році 775,72грн., в 2015році 1536,63грн. (арк.спр.75-85). 29.01.2016року позивач знову звернувся до УПСЗН з заявою про призначення йому субсидії, проте, як зазначено в судовому засіданні представником третьої особи, субсидія за 2016рік позивачу ще не нарахована. Питання про стягнення з відповідача безкоштовного вугілля на побутові потреби за 2016рік до предмету спору не входить. Відповідно до Порядку надання пільг на придбання твердого палива і скрапленого газу за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого Постановою КМУ від 31 січня 2007 р. № 77 (з подальшими змінами), який визначає механізм надання пільг на придбання твердого палива і скрапленого газу за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам особам, які мають право на пільги за соціальною ознакою з придбання твердого та рідкого палива і скрапленого газу відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про міліцію", "Про пожежну безпеку", "Про освіту", "Про бібліотеки і бібліотечну справу", "Про захист рослин", "Про охорону дитинства", "Про культуру", Основ законодавства України про охорону здоров'я, статті 48 Гірничого закону України, особи, які мають право на відповідні пільги згідно з кількома законами, реалізують таке право за одним законом за їх вибором. З приводу не отриманого вугілля на побутові потреби за періоди, які є предметом спору, а саме за 2013, 2014 та 2015роки позивач [PERSON] як особа, право якої на отримання безкоштовного вугілля на підставі ст.48 Гірничого Закону, Закону «Про колективні договори і угоди» та Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими спілками вугільної промисловості, було визнано рішенням Димитровського міського суду від 05.09.2012року, звернувся до відповідача з письмовою заявою 19.02.2016року, після того, як уже скористався пільгою на придбання твердого палива за рахунок субсидії. З огляду на це його позовні вимоги щодо зобовязання відповідача надати йому безкоштовно вугілля на побутові потреби за 2013,2014 та 2015роки в загальній кількості 17,7 тон, виходячи з норми 5,9тон на рік, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed