Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], разом з собою, батьком дитини - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.10.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають з січня 2013 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не мешкає разом з позивачем та дитиною, дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Також, на день звернення до суду малолітній [PERSON] ніде не зареєстрований, оскільки відповідач не надає згоду на реєстрацію дитини за місцем реєстрації позивача. Посилаючись на викладене, а саме те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] відсутня згода щодо місця проживання дитини, позивач просить позов задовольнити та визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з ним. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування ЗМР по Вознесенівському району, просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 30.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №346. Батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №209. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2016 року по справі №335/12793/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 29.02.2016 року. Згідно акту оцінки потреб дитини та сім'ї Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 01.08.2017 року - [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON]. За результатами оцінки з'ясовано, що за місцем проживання наявні необхідні дитячі речі для задоволення потреб дитини. Мати дитини [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням та розвитком дитини не займається, коли мати покинула дитину дитині було 4 роки і з того часу мати не цікавиться його вихованням та розвитком, місце проживання її не відомо. Довідкою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №118 «Чайка» ЗМР Запорізької області, яка видана [PERSON] 20.09.2017 року, підтверджується, що [PERSON] з 08.10.2013 року і по теперішній час відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад. Згідно характеристики [PERSON], яка надана 27.09.2017 року директором ЗОШ №20 - [PERSON] працює сторожем у Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області з 01.01.1998 року по 08.12.2003 року та з 02.06.2004 року і по теперішній час. За час роботи зарекомендував дисциплінованим працівником. Самостійно виховує сина [PERSON] (6 років), постійно турбується про нього, приділяє багато уваги його вихованню. Мешкає у двокімнатній квартирі разом зі своєю матір'ю та сином [PERSON]. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району по визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] - районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, приймаючи до уваги встановлені судом обставини а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує сина, також суд враховує позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved