Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме - кімнатою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Вказує, що він є власником зазначеної кімнати. Відповідач була зареєстрована у вказаній кімнаті на правах його дружини. З 14.08.2015 відповідач не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги за користування житловим приміщенням. Рішенням суду від 30.03.2016 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації у кімнаті. Таким чином, на теперішній час позивач позбавлений права в повній мірі вільно розпоряджатися належним йому майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, тому позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахування клопотання позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивач [PERSON] є власником кімнати [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право на житло від 21.07.2014, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2014./а.с. 6, 7/. Відповідно до повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 21.11.2018 № 7293, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 12/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не мешкає з 14.08.2015, що підтверджується довідкою старшої по будинку [PERSON] від 11.2018, засвідченою головою ОСББ «ДРУЖБА 222» Стояловим В./а.с.8/. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах на яких він посилився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім"ї власника права користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Установлено, що позивач є власником кімнати [ADDRESS]. В зазначеній кімнаті зареєстрована та проживала відповідач [PERSON], яка доводиться позивачу колишньою дружиною, отже належить до членів сім"ї власника кімнати [PERSON] Оскільки кімната перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована у вказаній кімнаті, але з 14.08.2015 в ній не проживає, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. А, отже, вимоги позивача в частині зняття з реєстрації в житловій кімнаті задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial