Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом до ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Одеської філії ДП «Одесадіпродор» (далі ДП «Одесадіпродор») та просив стягнути з відповідача на його користь нараховану невиплачену заробітну плату з урахуванням індексації за її несвоєчасну виплату, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, та стягнути винагороду за надані послуги. Ухвалою суду від 29.10.2015р., позовна заява в частині вимог про стягнення з відповідача на його користь нарахованої невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексації за її несвоєчасну виплату була повернута у звязку із недотриманням вимог п. 1 ч. 1 ст. 96; ч. 3 ст. 118; п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що працював в ДП «Одесадіпродор» машиністом бурової установки та звільнився за власним бажанням з 17.02.2014р., але відповідач, маючи обовязок здійснити повний розрахунок при звільненні не здійснив його до теперішнього часу. Крім того, після звільнення між ним та ДП «Одесадіпродор» укладалися договори про надання певних послуг за виконання яких відповідач мав виплатити йому винагороду в обумовленому договором розмірі, але після прийняття робіт, які належним чином були ним виконані, замовник оплату не здійснив. Зазначені обставини стали підставою для його звернення до суду. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 32, 36), про причини неявки свого представника не повідомляв, заява про розгляд справи за відсутності відповідача не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач (а.с. 37). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що з 02.11.2009 року по 17.02.2014 року [PERSON], працював машиністом бурової установки 5-го розряду відділу транспортного забезпечення Одеського філіалу «Укрдіпродор». З січня 2013 року відповідач перестав виплачувати належну [PERSON], заробітну плату у повному обсязі. За 1-й квартал 2013 року було виплачено 254,83 грн., за 2-й квартал 2013 року - 2191,80 грн., а з липня 2013 року заробітну плату [PERSON], не отримував жодного разу. 17.02.2014 року за пропозицією відповідача працювати на договірних відносинах [PERSON], звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення із позивачем не був проведений повний розрахунок. Щомісячна заробітна плата після утримання податків і зборів, на день звільнення складала 1 281 гривню 37 коп., що підтверджується довідкою державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси № 39258 від 31.08.2015 року. 01.07.2014 року [PERSON], уклав з відповідачем договір про надання послуг №15, за яким прийняв на себе зобов'язання виконувати інженерно-геологічні роботи на обєктах ОФ «Одесадіпродор» в строки обумовлені сторонами з можливими відрядженнями. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 договору Замовник виплачує Виконавцеві винагороду у розмірі, визначеному у Протоколі узгодження договірної ціни (додаток №1) по кожному обєкту окремо. Оплата здійснюється після отримання фінансових коштів на розрахунковий рахунок ОФ «Одесадіпродор» на підставі підписаного акту здачі-приймання наданих послуг (додаток №2). Розмір оплати встановлюється Протоколом узгодження договірної ціни по кожному обєкту окремо. Згідно актів 1,2,3 здачі - приймання наданих послуг, які додаються, винагорода за період з 18.08.2014 року по 26.09.2014 року складає 2447,63 х 3 = 7342 гривні 89 копійок. [PERSON], продовжував працювати у відповідача до кінця строку дії договору, тобто до 31 грудня 2014 року, але повний розрахунок при звільнені, винагороду за надані послуги до теперішнього часу не отримав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КзпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпІІ України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП У країни, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На мої неодноразові звернення до відповідача, я отримував лише обіцянки про погашення заборгованості по заробітній платі в найкоротші строки, але жодних кроків до розрахунку зроблено не було. Такими діями відповідач грубо порушив норми чинного законодавства про працю, а саме ст. 115 Кодексу законів про працю України. У грудні 2014 року я подав заяву до КТС ДП "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" про стягнення заборгованості по заробітній платі.На підставі посвідчення № ЗО від 03.02.2015 року. Станом на 01.06.2015р., заборгованість по заробітній платі складає 12 246,22 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 17 лютого 2014 року по 01 жовтня 2015 року складає 20 822 грн., 10 коп., згідно наступного розрахунку: 17.02.2014 року [PERSON], був звільнений. До звільнення працював за графіком пятиденного робочого тижня з вихідними днями в суботу та неділю за винятком святкових та неробочих днів. Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто грудень 2013 - січень 2014 року. Середньоденна заробітна плата складає: 1 281,37 грн. (грудень 2013 року ) + 1281.37 грн. (січень 2014 року): 41 робочий день за два місяці ( 21 робочий день в у грудні 2013 року та 20 робочих днів у січні 2014 року) = 160 грн. 10 коп. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Розрахунковий період не виплати належної заробітної плати з 17.04.2014 року по 01.10.2015 року, загальний розмір середнього заробітку за час затримки станом на 1 жовтня 2015 року складає 20 822 гривень 10 копійок (160,10 х 387 робочих дня ). Відповідач в порушення пунктів2.1., 2.2, та 2.3 договору про надання послуг №15 від 01.07. 2014 року жодного разу не виплатив мені винагороду у розмірі визначеному та узгодженому у актах приймання-здачі наданих послуг. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 18.08.2014 року по 26.09.2014 року згідно актів 1,2, З здачі-приймання наданих послуг згідно договору №15 від 01.07.2014 року відповідач повинен сплатити винагороду за надані послуги з урахуванням індексу інфляції в сумі 10 904 гривні 93 копійки - (7342,89 (2447,63 х 3) х 148,51(107,48 х 138,18): 100). Загальна сума заборгованості складає 10 904 гривні 93 копійки. Кількість прострочених днів з 16.10.2014 року по 01.10.2015 року 350, отже 3% річних від цієї суми дорівнює 313 гривень 70 копійок (10904,93 х 3% х 350 :365 :100), а всього відповідач повинен сплатити 11 218 гривень 63 копійки (10904,93 + 313,70). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України суд, -

Outcome: approved