Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.12.2001 року позивачка одружилася з відповідачем. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 163. Від шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося і на протязі трьох років вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, жодних стосунків не підтримують. За цей час вони стали чужими людьми, їх нічого не об'єднує, заходи до примирення не вживалися і таке є неможливим. У зв'язку з цим, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та вказує, що відповідач є працездатним, працевлаштованим, працює в ТОВ "Джентерм Україна " і його заробіток згідно довідки № 364/17 від 22.06.2017 року за період з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року становить 25729,14 грн. На утриманні малолітніх та непрацездатних осіб у відповідача немає. Однак коштів на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила суд такі задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи суду пояснив, що позовні вимоги визнає частково. На розірвання шлюбу він згідний та погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки, однак не визнає позовну вимогу про стягнення з нього на користь позивачки судових витрат, так як вважає, що такі повинна нести позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення, суд встановив наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.12.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 163. Від шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони три роки тому припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, жодних стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть. Шлюб існує тільки формально. Крім того сторони не досягли згоди щодо участі відповідача в матеріальному утриманні дочки [PERSON], [INFO], яка згідно довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 07.06.2017 року № 2772, проживає разом з позивачкою . Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, працездатною та фізично здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільної дитини з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дочки. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися,, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд прийшов до переконання, що дана вимога позивачки також підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, проаналізувавши обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти на утримання дитини у частці з усіх видів його заробітку (доходу) . Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на її користь із відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved