Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, як на утримання подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 03.05.2017 згідно з рішенням Долинського районного суду у справі №343/480/17. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Їх син є дитиною з інвалідністю та перебуває на «Д» обліку з 18.07.2013 з діагнозом легкий конгітивний розлад з аутичними розладами та обсесивно- компульсивний розлад з елементами аутизму. Вона являється законним представником (опікуном) сина. На даний час дитина проживає разом з нею і вона здійснює за нею постійний догляд. Вона ніде не працює, так як окрім неї немає кому доглядати за хворим сином. Дитина часто хворіє й іншими супутніми хворобами, в зв`язку з чим потребує додаткових матеріальних затрат. Сину повинна приділятись особлива увага та особливий підхід, що включає в себе поведінкову терапію, розвиток навичок мовлення, ігрову терапію, фізіотерапію й розвиток навичок правильного харчування, повністю забезпечений фізичний розвиток, розвиток пізнавальних здібностей, уподобань і т.д. Вона не в змозі самостійно забезпечити себе та дитину всім необхідним, оскільки не має можливості повноцінно працювати, так як постійно доглядає за сином. На її зауваження, пропозиції, вимоги відповідач не реагує, тому заходи досудового врегулювання спору не вживалися, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь, як на утримання подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Позивачка та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивачки додатково пояснила, що відповідач має постійне місце роботи, працює у комунгоспі, сплачує аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 від заробітку, будь-якої іншої допомоги їй не надає, хоча має можливість таку надавати. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23), причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Ухвалою суду від 20.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Тростянецькою сільською радою 04.09.2006, у сторін від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки №1146 від 15.11.2018 та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №154 від 22.02.2019, виданих виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради, син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] і вона здійснює за ним догляд (а.с.10,11). Син сторін [PERSON] є дитиною з інвалідністю та перебуває на «Д» обліку з 18.07.2013 з діагнозом легкий конгітивний розлад з аутичними розладами та обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим УСЗК Долинської РДА 19.10.2017 року та консультативним висновком спеціаліста №8747 від 18.10.2018 (а.с.14,15). Крім цього, згідно з вказаним посвідченням серії [NUMBER] , законним представником (опікуном) дитини-інваліда [PERSON] являється [PERSON] Діагноз обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму [PERSON] також підтверджується заключенням ЛКК № 1460 при Долинській дитячій поліклініці від 30.08.2018 (а.с.16). Знайшло свої підтвердження в судовому засіданні те, що позивачка [PERSON] ніде не працює, оскільки крім неї немає кому доглядати за хворим сином, про що свідчать копії витягу з трудової книжки серії [NUMBER] , останній запис в якій роблений 20.08.2012 (а.с.8-9). Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2018 у справі №343/762/18, на користь позивачки [PERSON] на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з відповідача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.27-28). Через те, що син сторін є дитиною з інвалідністю, в нього наявний обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму, останній потребує особливої уваги та підходу, що включає в себе поведінкову терапію, розвиток навичок мовлення, ігрову терапію, фізіотерапію й розвиток навичок правильного харчування, повністю забезпечиний фізичний розвиток, розвиток пізнавальних здібностей, уподобань і т.д. Позивачка немає можливості самостійно забезпечити себе та дитину всім необхідним, оскільки вона працювати повний робочий день не має змоги, бо дитина потребує постійного догляду. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі [PERSON] в утриманні позивачки, як подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю. Оцінка суду: Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її письмових заявах та підтриману у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю та перебуває на «Д» обліку з 18.07.2013 з діагнозом легкий конгітивний розлад з аутичними розладами та обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму. Дитина постійно проживає з позивачкою. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 № 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Зібрані у справі докази підтверджують, що дитина [PERSON] , [INFO] , потребує постійного стороннього догляду. Такий догляд здійснює мати - позивачка по справі, яка постійно проживає з сином, є його опікуном здійснює постійний догляд за ним, що підтверджено в судовому засіданні вищеописаними довідками. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є здоровим чоловіком працездатного віку, зі слів представника позивачки [PERSON] , має постійне місце роботи, отримує стабільну заробітну плату, згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2018 у справі №343/762/18, сплачує на користь позивачки [PERSON] на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Доказів про незадовільний стан здоров`я чи інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні спору відповідачем не надано. Тому суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку на час проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", ст.ст. 75, 77, 79, 80, 88 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 430 Цивільного процесуального України та

Outcome: approved