Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він є власником житлового будинку №164, розташованого по вул.. Миру в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. Вказує, що в належному йому будинку крім членів його родини продовжує бути зареєстрована [PERSON], яка є колишньою дружиною його брата, шлюб між якими на даний час розірвано та остання в будинку не проживає з серпня 2015 року. Вказує, що реєстрація відповідача за місцем його проживання у належному йому житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що він має постійно сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в квартирі не проживає. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснив, що ним неодноразово пропонувалося відповідачу добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку, що належить йому на праві власності, але відповідач уникає зустрічі, по телефону розмовляти не бажає, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Вказує, що оскільки остання тривалий час не проживає у належному йому будинку, то з урахуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України є такою особою що втратила право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідач порушує його право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком №164, розташованого по вул.. Миру в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Додатково суду пояснив, відповідач [PERSON] з серпня 2015 року змінила місце свого проживання та за адресою свого місця реєстрації фактично не проживає. В подальшому шлюб між нею та братом позивача було розірвано, однак відповідач у добровільному порядку знятися з реєстрації у належному позивачу будинку не бажає. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки в суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю позивача. Вказує, що дійсно у житловому будинку №164, розташованого по вул.. Миру в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області була зареєстрована відповідачка по справі, оскільки була дружиною її сина [PERSON], однак з 2015 року [PERSON] в будинку не проживає, а шлюб між нею та її сином розірвано. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]О зареєстрована в житловому будинку №164, розташованого по вул.. Миру в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, власником якого є [PERSON], але фактично в будинку не проживає. Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни ,які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізувала своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратила право користування житловим будинком №164, розташованим по вул.. Миру в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Outcome: approved