Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею ( [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 11 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 415; стягнути з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття; стягнути з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн., щомісячно, до закінчення донькою навчання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11.07.2003 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 415. Від шлюбу мають двох дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки та ведення спільного господарства. Вказала, що фактично з відповідачем вони не проживають більше чотирьох років, у зв`язку з чим шлюбні відносини остаточно припиненні, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим та суперечить її (позивача) інтересам, на підставі чого виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Крім того, позивач зазначила, що відповідач не надає фінансової допомоги на утримання дітей, хоча є працездатною особою, офіційно працює в ПАО «НПП Радій» та має постійний дохід, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання їх малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), до досягнення донькою повноліття. Також, позивач вказала, що на даний час їх з відповідачем повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , навчається в Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі» за професією «Кравець; Закрійник», не працює ,власних доходів не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та для її (доньки) повноцінного навчання вона (позивач) несе витрати на придбання канцелярських товарів для навчання, проїзду до місця навчання та додому, харчування в місці навчання, придбання одягу для дорослої дівчини, придбання матеріалів та приладдя для навчання (тканини, нитки, голки, ножиці), поряд з цим, відповідач, не надає матеріальної допомоги на утримання старшої доньки на період навчання, в той же час вона (позивач), не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя їх спільних дітей, оскільки на даний час не працевлаштована, на обліку у центрі зайнятості не перебуває та на сьогоднішній день в пошуках роботи. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 29646 від 07.12.2021 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, зареєстровану судом за вх. № 29645 від 07.12.2021 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх спільних дітей визнає, проти їх задоволення не заперечує. Просив позов задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, письмові пояснення, - відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 415 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей - повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1620, та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1212. Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до довідки квартального комітету № 6 Подільського району м. Кропивницького від 01.09.2021 року № 171 [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають доньки: [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2015 року народження. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки та ведення спільного господарства, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Судом відзначається, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є її волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання її разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, ст. 56 СК України, крім того, як встановлено судом під час судового розгляду справи сторони не вчиняли дій, які б свідчили про можливість досягнення між ними примирення та збереження шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать подані до суду позивачем та відповідачем заяви, крім того, сторони не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права та інтереси їх дітей, у зв`язку з чим позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, позивачем пред`явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останньої, приймаючи до уваги, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності обставин, за існування яких відповідач [PERSON] , [INFO] , який є молодою, здоровою та працездатною особою, не мав би можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, в адресованій на адресу суду заяві відповідач не заперечував щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі, визначеному позивачем, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Окрім того, позивачем пред`явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , навчається в Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі» за професією «Кравець; Закрійник», денної державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 25.01.2023 рік, що підтверджується довідкою № 120 від 01.09.2021 року, виданою за підписом директора Людмили Снєжко. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено наявність юридичних фактів, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, і, зокрема: досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття [INFO] , 23 роки виповнюється [PERSON] [INFO], продовження останньою навчання у Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі», з терміном закінчення навчання 25 січня 2023 року, потреба у зв`язку з продовженням навчання у матеріальній допомозі. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання після досягнення нею [INFO] повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, повнолітня дитина [PERSON] є студенткою Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі», денної форми навчання, факультету «Кравець; Закрійник», є такою, що продовжує навчання, не працевлаштована та самостійних доходів не має, і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, при цьому, враховано, що в адресованій на адресу суду заяві відповідач не заперечував щодо сплати ним аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі, визначеному позивачем, враховано також, що донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, та що позивач несе витрати на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, на підставі чого та з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , яка продовжує навчання, підлягають задоволенню та стягненню аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно, з проведенням щорічно індексації відповідно до Закону, на час навчання, починаючи з 11.09.2021 року народження, так як повноліття [PERSON] досягла [INFO] , і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, тобто до [INFO] , за умови продовження навчання [PERSON] , [INFO] , але не більше, ніж до 23-ох років. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір в розмірі 1 816 грн. 00 коп. (908 грн. 00 коп. х 2) за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved