Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтава ради про позбавлення батьківських справ, у якій просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2003 року. [INFO] у них народився син [PERSON]. 17.02.2012 року на підставі рішення Артемівського районного суду м. Луганську їх шлюб було розірвано. Ще до розірвання шлюбу вони разом не проживали. Зразу після припинення сімейно- шлюбних стосунків вони із відповідачем досягай згоди щодо матеріального забезпечення сина, але з 2014 року відповідач почав ухилятися від надання коштів на утримання сина, тому вона вимушена була звернутись до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2016 року було зобов"язало відповідача виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 26.01.2016 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Протягом останніх трьох років відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина - [PERSON], [INFO]. Про існування судової справи йому було відомо, рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина в добровільному порядку він не виконує. До школи він ніколи не з'являвся, в інший час він також не спілкується з сином, хоча з її боку для нього не створювалось ніяких перешкод. Як вбачається зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або одного із них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України, батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Фактично 3 роки відповідач ухиляється від побачень та утримання свого сина, він не спілкується з дитиною не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його здоров'ям та не відвідує його, не турбується про фізичний стан і духовний розвиток. На сьогодні відповідач повністю ігнорує факт спорідненості між ним та сином [PERSON]. Дані обставини підтверджуються і характеристикою зі школи і поясненнями свідків, актом обстеження житлово-побутових умов. Вважає, що відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування їх сина [PERSON], [INFO], не спілкується з ним та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не турбується про навчання та розвиток, причому робить це свідомо, без поважних причин. Тому вважає, що є всі підстави для того, щоб позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглянута на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. 10 листопада 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 24 лютого 2003 року по 17 лютого 2012 року. (а.с. 10). Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави від 31 березня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 26.01.2016 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов, проведеного Полтавською гімназією № 33, проведеного за місцем мешкання позивача, встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом з малолітнім сином [PERSON], санітарний стан приміщення задовільний, в наявності всі необхідні меблі, взаємовідносини в сім'ї теплі, доброзичливі (а.с. 13). Відповідно до довідки, наданої Полтавською гімназією № 33, батько [PERSON] учня 6-б класу [PERSON] в навчальному процесі участі не приймає, шкільні та класні батьківські збори не відвідує. Всі питання вирішуються з матір'ю дитини - [PERSON] (а.с. 14). Згідно письмового висновку органу опіки та піклування, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він не спілкується з сином, не бере участі у його житті та вихованні, матеріальному утриманні, духовному розвитку, байдужий до долі сина та його майбутнього (а.с. 29). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов'язки та роз'яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина[PERSON], [INFO], а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина[PERSON], [INFO], покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, у вигляді судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 640грн. 00коп. На підставі ст.ст. 150, 164-165 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved