overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Топорівської сільради Новоселицького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. При житті [PERSON] заповіла їй все своє майно. Вона як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця, спадщину прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. Інших спадкоємців не має. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та про те, що позов визнає. Виходячи з наведеного, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS]. Позивачка як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, оскільки в межах шестимісячного терміну після смерті спадкодавця звернулась із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності на домоволодіння за померлою. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за позивачкою в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після його смерті позивачки прийняли своєчасно. Відповідачі спадщину не прийняли та на спадкове майно не претендують. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, позивачки не можуть оформити на себе право власності на домоволодіння. Просили суд визнати за ними право власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування по ? частині за кожною. В судовому засіданні позивачки змінили позовні вимоги, а саме [PERSON] звернулася до суду з зміненим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона сама прийняла спадщину на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав зміненні позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позов визнала та поясніла суду, що спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняла та на спадкове майно не претендує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутності та про те, що позов визнають. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивачки [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Позивачка як спадкоємець за законом 1 черги, спадщину після смерті чоловіка прийняла своєчасно, оскільки постійно проживала на час відкриття спадщини у спадковому домоволодінні та вступила в управління спадковим майном. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлим. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом 1 черги, відповідачі спадщину не прийняли та на спадкове майно не претендують, то право власності на спадщину слід визнати за позивачкою. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Стальнівської сільради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла їх матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] та яку прийняла її донька [PERSON]. Остання, не встигши оформити право власності на спадщину, померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Спадщину після смерті сестри позивачі прийняли своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, позивачі не можуть оформити на себе право власності на домоволодіння. Просили суд визнати за ними право власності на домоволодіння по ? частині за кожним. В судовому засіданні позивачка [PERSON], діюча за дорученням і в інтересах позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх позов. Представник відповідачка в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та про те, що позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] та відносилося до дворів колгоспного типу. Спадщину після смерті прийняла її донька [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Позивачі, як спадкоємці за законом 2 черги, спадщину після смерті спадкодавця прийняли своєчасно. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлою. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями 2 черги за законом після смерті спадкодавця, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за позивачами в порядку спадкування. Враховуючи, що відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то право власності на спадкове домоволодіння необхідно визнати за позивачами по ? частині за кожним. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] та яке відносилося до дворів колгоспного типу. Як спадкоємець 1 черги за законом, вона спадщину прийняла своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримав при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вона не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування після смерті чоловіка. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, просівши суд, визнати за нею право власності на 1/8 частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка, так як спадщину на іншу 1/8 частину домоволодіння прийняла її донька [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні подала зустрічний позов, в якому просить визнати за нею право власності на 1/8 частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про те, що позови визнає та просить розглянути справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком відповідачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] та яке відносилося до дворів колгоспного типу. Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці 1 черги за законом позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON], які проживали на час відкриття спадщини у даному домоволодінні. Однак, у зв"язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлим. Враховуючи, що відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають право на спадщину у виді 1/8 частини домоволодіння, у зв'язку із чим право власності на дані частки домоволодіння слід визнати за ними. На підставі ст.ст. 328, 1267, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 08 вересня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], донька мешкає з відповідачкою. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з листопада 2013 року, оскільки у них з відповідачкою різні погляди на сім'ю і подружні відносини, втрачено почуття довіри та порозуміння, проживають окремо один від одного. Примирення не можливе, подальше збереження сім"ї недоцільне. Просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності :позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовільнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "Кучма". В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 вересня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.5). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з листопада 2013 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В лютому 2014 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівної довідки за №40 від 11 лютого 2014 року, виданої районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди його роботи в колгоспі ім..Щорса с.Кивачівка Теплицького району, неповно вказано його по батькові як «[PERSON]», що потрібно для нарахування пенсії. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 13 лютого 2014 року, підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в довідці, яку видали в архівній установі „Трудовий архів" вказано по батькові заявника неповно, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що знає заявника протягом кількох десятків років, проживають по сусідству в с.Кивачівка. Вказує, що [PERSON] працював в колгоспі с.Киавчівка на різних посадах, був механіком, кранівником, комбайнером. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №40, виданої 11 лютого 2014 року районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" про період роботи та оплату праці [PERSON] В колгоспі ім..Щорса с.Кивачівка Теплицького району в 1987-1991 роках. Факт роботи заявника в колгоспі ім..Щорса с.Кивачівка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника [NUMBER], яку було видано на ім'я [PERSON] 15 лютого 1983 колгоспом ім..Щорса с.Кивачівка Теплицького району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON], яка просить встановити факт належності їй архівної довідки за №31 від 04 лютого 2014 року, виданої районною комунальною архівною установою „Трудовий архів", оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди її роботи в Теплицькому заводі сухого знежиреного молока, її прізвище вказано невірно як «[PERSON]», що потрібно для нарахування пенсії за віком. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в довідці, яку видали в архівній установі „Трудовий архів" вказано її прізвище невірно як «[PERSON]», в той час як правильно було «[PERSON]». Від заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що знає заявника з дитячих років, оскільки проживають в с.Соболівка по сусідству. Вказує, що [PERSON] працювала в Теплицькому заводі сухого знежиреного молока. Раніше заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №31, виданої 04 лютого 2014 року районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" про період роботи [PERSON] з 19 листопада 1979 року по 26 вересня 1985 року приймачем молока в Теплицькому заводі сухого знежиреного молока. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON], яка народилась [INFO] року в с.Соболівка, батьками записано [PERSON] та [PERSON]. 21 жовтня 1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб за №00013435574, сформованого 10 лютого 2014 року. 01 липня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла прізвище [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00000948911, сформованого 29 липня 2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану їх шлюб було зареєстровано 21 січня 2012 року, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх сім"я розпалась, оскільки у них виявились суперечливі погляди на спільне життя, обов"язки подружжя, відповідальність за долю сім"ї. Шлюбні стосунки вони не підтримують, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги збільшила просить шлюб розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить визначити місце проживання дитини разом з ним. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі з 2012 року. Від подружнього життя вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки у них виявились зовсім суперечливі погляди на подружнє життя та обов'язки подружжя, відповідальність за долю сім'ї. Подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, суперечать інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України їх шлюб слід розірвати. З урахуванням факту визнання відповідачем збільшених позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом. Частиною 3 статті 29 ЦК України встановлено, що у разі спору місце проживання фізичної особи, у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. За таких обстаивн вимога щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року підлягає задоволенню. З врахуванням думок сторін, дитині слід визначити місце проживання разом з батьком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на загальну суму 72745,54 гривень, а також інфляційних витрат. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 24.09.2007 року він працював на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", тобто знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 04.02.2014 року був звільнений у зв'язку із ліквідацією підприємства за ст. 40 ч. 1 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з ним у день звільнення та по теперішній час не провів. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 15859,21 гривні. Крім того, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивач зазначив, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на день звернення до суду складає 56886,33 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 24.09.2007 року по 04.02.2014 року та був звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримав повного розрахунку. Розрахунковим листком ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» за лютий 2014 року підтверджується наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення [PERSON] на загальну суму 15859,21 гривень, які підлягають примусовому стягенню. Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 56886,33 гривень, яка виражається у середній заробітній платі з дня звільнення та до дня звернення позивача до суду. Однак, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення інфляційних витрат, у зв'язку із відсутністю доказів та розрахунку таких витрат. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 72745,54 гривень заробітку, який ним не був отриманий при звільненні та нарахований за весь час затримки розрахунку. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 727,45 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнати № 104 в гуртожитку, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Д.Яворницького (Горького), 2-Б. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач її колишній чоловік, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає в кімнаті понад 7 років, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Однак реєстрація відповідача у кімнаті не дає можливості позивачці реалізовувати своє право користування належним чином. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою № 104 гуртожитку, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Д. Яворницького (Горького), 2-Б. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП "СКП "Гуртожиток" в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 2011 року. Згідно пояснень позивачки та матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (Горького), 2-Б, кім. № 104. Відповідно до Акту складеного КП «СКП «Гуртожиток» та мешканцями гуртожитку, за вих. № 887 від 13.12.2016 р., в кім. № 104 гуртожитку в буд. № 2-Б по вул. Д. Яворницького (Горького) в м. Миколаєві відповідач не проживає з 2009 р. за вказаною адресою, витрат на благоустрій приміщень спільного користування та комунальні витрати не несе. Разом з тим, позивачка самостійно несе витрати на утримання спірної кімнати, сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. ст.\~71,72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки\~ про визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved