Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 7 грудня 2016 року в розмірі 13829,87 гривень. В позовній\~заяві позивач\~Акціонерне товариство\~комерційний банк\~"ПриватБанк"\~вказує про\~те,\~що між\~ним та\~відповідачем [PERSON] \~7\~грудня 2016\~року було\~укладено кредитний\~договір №\~б/н\~відповідно до\~якого відповідачеві\~позивачем надано\~кредит в\~розмірі 400,00\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку. Нарахування відсотків здійснюється згідно п.п. 2.1.1.2.9, 2.1.1.2.10, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. Банком свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~виконано,\~однак відповідач\~ [PERSON] \~порушила умови\~кредитного договору\~№ б/н\~від 7\~грудня 2016\~року щодо\~повернення суми\~кредиту та\~погашення суми\~заборгованості.\~Через невиконання\~відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 20 січня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 13829,87 гривень, що складається з: 563,05 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 148,96 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 11983,10 гривень нарахованої пені, а також штрафи 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 634,76 гривень штрафу (процентна складова). Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 13829,87 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 7 грудня 2016 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 35). Відповідач [PERSON] \~в судові\~засідання 29\~квітня,\~18\~травня та\~10\~липня 2020\~ року\~не з`явилась,\~хоч про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~була повідомлена\~у встановленому\~порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 44, 47). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. \~ \~ \~ \~Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що анкета-заява відповідача [PERSON] (а.с. 8), Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору № б/н від 7 грудня 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , банк надає відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Нарахування відсотків здійснюється у розмірі, визначеному у Тарифах банку, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту, згідно п. 2.1.1.2.9, п. 2.1.1.2.10, п. 2.1.1.2.11, п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. За користуванням\~кредитом при\~наявності пільгового\~періоду,\~відповідно до\~п.\~2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує відсотки за пільговою відсотковою ставкою (0,00001% річних) в межах встановленого пільгового періоду. З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 31-32). Згідно п. 2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, на те, що розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру визначеному у абзаці 1 цього пункту та не потребує додаткового погодженння із клієнтом (а.с. 24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача (а.с. 5, 6, 7) станом на 20 січня 2020 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 7 грудня 2016 року складається з: 563,05 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 148,96 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором № б/н від 7 грудня 2016 року строки не виконувала. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши докази по справі, суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем щодо нарахування 563,05 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 148,96 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. За порушення\~відповідачем [PERSON] \~строків сплати\~належних за\~договором платежів,\~позивачем нараховано\~11983,10\~гривень пені,\~а також\~штрафи \~500,00\~гривень штрафу\~(фіксована\~частка), 634,76 гривень штрафу (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність\~ це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, відповідно до\~ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України,\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1374цс17. Враховуючи вищевикладене,\~суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 гривень та процентної частини штрафу в розмірі 634,76 гривень, нараховані відповідно до ст. 549 ЦК України та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», тобто чітко встановлені кредитним договором, а тому є такими, що ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення 11983,10 гривень нарахованої пені, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з положень ст. 61 Конституції України, які визначають неможливість притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] 1846,77 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 7 грудня 2016 року, а саме: 563,05 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 148,96 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 634,76 гривень штрафу (процентна складова). В решті вимог позивача слід відмовити. Позивачем понесено судові витрати, що становлять 2102,00 гривні (а.с. 1) судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 280,70 гривень (1846,77 гривень х 2102,00 гривні : 13829,87 гривні = 280,70 гривень). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України № 435-ІV від 16 січня 2003 року. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial