Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 травня 2016 року на 63 км а/д Київ-Харків відповідач [PERSON] [INFO], перебуваючи в нетверезому стані, керував транспортним засобом, трактором «МТЗ- 82.1.26» д.н.з. [NUMBER], з напівпричіпом оприскувачем «ОПШ» власником якого є ТОВ «УБА-АГРОСВІТ». Здійснюючи маневр розвороту ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «OPEL MOVANO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], в наслідок чого відбулось зіткнення трактора «МТЗ- 82.1.26» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «OPEL MOVANO» д.н.з. [NUMBER]. В зазначеній дорожньо-транспортній пригоді позивач [PERSON] та його малолітній син [PERSON], отримали травми. Після ДТП, пасажир автомобіля «OPEL MOVANO» неповнолітній [PERSON] був доставлений до Баришівської районної лікарні, де йому було діагностовано струс головного мозку, рвана рана повіки ока, подряпина спинки носа та носогуби і надано першу медичну допомогу. 11 травня 2016року, лікарем Березанської міської лікарні Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я було зроблено виписку про обстеження [PERSON] щодо погіршення зору внаслідок отриманої травми під час ДТП. 12 серпня 2016 року, Березанською міською лікарнею Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я, надано виписку з амбулаторної карти №1126 [PERSON], та зазначили: 10 травня 2016 року, травматолог - забій, гемартроз правого колінного суглобу, больовий шок; 10 травня 2016 року, часткові подряпини тулуба та кінцівок; 3 10 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, стаціонарне лікування в травматології лікарем Березанської міської лікарні Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я, з діагнозом забій грудної клітини, часткові подряпини тулуба та кінцівок, забій гематроз правого колінного суглобу; Таким чином позивач змушений був витрачати кошти на лікування травм отриманих в ДТП. Крім того позивач змушений був звертатись за юридичною допомогою, та витрачати на це кошти. Також в наслідок ДТП позивач та його син отримали моральну травму через протиправні дії відповідача. Просить суд стягнути з відповідача ТОВ «УБА-АГРОСВІТ» ЄДРПОУ 34248426 на його користь завданий матеріальний збиток у розмірі 8 739 (вісім тисяч сімсот тридцять дев'ять гри.) 27 коп.; 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди, та судові витрати, та на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000(п'ятдесят тисяч) грн.. В судове засідання позивач не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «УБА-АГРОСВІТ» та третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 травня 2016 року на 63 км а/д Київ-Харків відповідач [PERSON] [INFO], перебуваючи в нетверезому стані, керував транспортним засобом, трактором «МТЗ- 82.1.26» д.н.з. [NUMBER], з напівпричіпом оприскувачем «ОПШ» власником якого є ТОВ «УБА-АГРОСВІТ». Здійснюючи маневр розвороту ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «OPEL MOVANO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], в наслідок чого відбулось зіткнення трактора «МТЗ- 82.1.26» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «OPEL MOVANO» д.н.з. [NUMBER]. В зазначеній дорожньо-транспортній пригоді позивач [PERSON] та його малолітній син [PERSON], отримали травми. На час ДТП [PERSON], який керував трактором «МТЗ- 82.1.26» д.н.з. [NUMBER], з напівпричіпом оприскувачем «ОПШ» власником якого є ТОВ «УБА-АГРОСВІТ» перебував в трудових відносинах з ТОВ «УБА-АГРОСВІТ». Дані обставини встановлені постановою Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року по справі №335/758/16-п. Відповідно до ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином судом встановлено, що позов пред'явлено саме до тієї особи яка має відповідати за заподіяну шкоду. Разом з тим, відповідно до вимог сть.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на доказ. Позивач надав суду докази факту ДТП та довів, що відповідач повинен відшкодувати заподіяні збитки, разом з тим на думку суду позивач не надав суду належних доказів, які б доводили наявність збитків та їх обсяг. Так позивач посилається на витрати здійснені ним на лікування, в сумі 5 389 (п'ять тисяч триста вісімдесят дев'ять грн.) 27 коп.. Дані доводи позивача суд вважає недоведеними з наступних підстав. Після ДТП позивач звертався за медичною допомогою особисто та з приводу надання медичної допомоги його сину [PERSON]. Дана обставина підтверджена випискою з амбулаторної карти №1126 [PERSON], в якій зазначено: 10 травня 2016 року, травматолог - забій, гемартроз правого колінного суглобу, больовий шок; 10 травня 2016 року, часткові подряпини тулуба та кінцівок; 3 10 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, стаціонарне лікування в травматології лікарем Березанської міської лікарні Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я, з діагнозом забій грудної клітини, часткові подряпини тулуба та кінцівок, забій гематроз правого колінного суглобу. Також виписками №349, від 12 серпня 2016 року, 348 від 12 серпня 2016 року та №233 від 12 серпня 2016 року з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON], Березанською міською лікарнею Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я. Разом з тим позивачем не було надано суду доказів призначення лікарських засобів та тривалості лікування, за таких обставин посилання позивача на 23 копії чеків(а.с.22-24), як на доказ витрат на лікування суд не приймає до уваги, оскільки невідомо ким та для яких потреб були придбані дані медичні препарати, чи потребував позивач та його син при лікуванні таких медичних препаратів. Таким чином суд вважає даний доказ неналежним. Щодо відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. За приписами ст. 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Розмір витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню, розраховується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ". Постановою встановлено, якщо компенсація сплачується іншою стороною то граничний розмір не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується до 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відшкодування витрат на юридичні послуги повинно розраховуватись з урахуванням фактично витраченого часу на складання позовної заяви та участі у судовому засіданні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Законі за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у Цивільному процесі дав ВССУ у своїй постанові №10 від 17.10.14 р. Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Рахунки-фактури №02-ф від 14 липня 2016 року у розмірі 2 350 грн. (квитанція про сплату №424550293 від 22 липня 2016 року) та №01-ф від 14 липня 2016 року у розмірі 1 000 грн. (квитанція про сплату №424548859 від 22 липня 2016 року), на які позивач посилається як на доказ не відповідають вимогам зазначеної постанови, оскільки в них не вказано час витрачений на надання відповідної послуги. Так в рахунку-фактурі №01-ф від 14 липня 2016 року(а.с. 25) зазначено найменування послуги -участь представника в судовому засіданні, разом з тим до даного рахунку не надано документ, який підтверджує факт участі даного представника в судовому засіданні, в якому суді проводилось дане засідання та скільки часу воно відбувалось. В рахунку-фактурі №02-ф від 14 липня 2016 року крім зазначених недоліків, зазначені такі види послуг як складання заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, участь представника при проведенні автотоварознавчої експертизи, проте в позові, що розглядається судом, не ставиться питання відшкодування шкоди заподіяної в наслідок пошкодження транспортного засобу. Таким чином суд вважає дані докази неналежними. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» №2245 від 18.01.2001 року зазначено, що шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Позивач жодним чином не мотивував заподіяння йому та його сину відповідачем моральної шкоди в сумі 50000 грн. кожному. Мотивуючи моральну шкоду позивач посилається на те, що вони хз сином зазнали значної шкоди здоров'ю, що призвело до тимчасової непрацездатності, іноді відлучення з робочого місця для збирання доказів, що мають значення по справі, менше часу проводив з сім'єю, став дратівливим, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Проте жодного доказу який би підтвердив хоча б одне з даних тверджень позивач суду не надав. Не надано доказів значного ушкодження здоров'я як позивача так і його сина. В позові позивач посилається на те, що 11 травня 2016року, лікарем Березанської міської лікарні Київської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров'я було зроблено виписку про обстеження [PERSON] щодо погіршення зору внаслідок отриманої травми під час ДТП. Проте жодних доказів в підтвердження даного факту суду не надано. Також позивач посилається на те, що з 15 червня 2016 року по 16 червня 2016 року, він [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у клініці отоларингології Національного військово-медичному клінічному центрі Міністерства оборони України, з первинним діагнозом хронічний лівобічний гнійний середній отит, та 16 червня 2016 року, було зроблено операцію - мірингопластика на лівому вусі, проте яким чином дане захворювання відноситься до ДТП, що сталось 09.05.2016 року позивач суду не пояснив та належних доказів не надав. Не надано суду актів судово-медичної експертизи якою було б встановлено тяжкість тілесних ушкоджень. Також позивач не надав суду доказів того, що через часті відлучення з роботи, якщо такі мались, у нього погіршились відносини з керівництвом та інших будь яких доказів які б підтвердили доводи позивача. Разом з тим суд зважає, що внаслідок протиправних, винних дій працівника відповідача сталась ДТП сам факт якої підтверджує наявність у позивача та його сина моральної шкоди, внаслідок стресової ситуації, фізичного болю від отриманих травм та через необхідність лікування, тому суд вважає за необхідне частково задовільнити вимогу про відшкодування моральної шкоди. Та виходячи з принципів розумності, зваженості та доведеності суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення в розмірі 5000 грн. на кожного, позивача та його неповнолітнього сина. Позивачів звільнено від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди, завданої здоровью згідно п.2 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" від №3674-VI від 08.07.2011 року, а тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved