Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 21 грудня 2007 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. При цьому відповідач взяла на себе зобов'язання в обумовлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками (36 % річних), комісією, та інші витрати. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм ЦК України, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості яка, згідно із розрахунком, станом на 28 лютого 2017 р. становить 68320 грн. 01 коп., а також судовий збір в розмірі 1600, 00 грн. В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, про день та час розгляду справи повідомленений вчасно та належним чином. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує повністю. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розписками та поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Позивач та його представник подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач подав заперечення на позов та проти позовних вимог заперечила повністю, просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Представник відповідача проти позову заперечила. Заявила клопотання про застосування строків позовної давності. Додатково надала пояснення, в яких зазначає, що відповідач не здійснювала платежів на погашення кредиту 23.05.2014 р., як це вказує позивач у розрахунку, а також вказує, що позивачка з 2012 року взагалі не використовувала картку і не здійснювала будь-яких платежів. Також вказує, що позивачем було укладено договір 21 грудня 2007 року терміном на 12 місяців, згідно з даним позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 01 лютого 2009 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 01 лютого 2012 року, щодо стягнення пені і штрафу, то строк позовної давності закінчився 01 лютого 2010 року, а тому, на її думку, строк позовної давності закінчився, в зв"язку з чим просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі представлених доказів, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4163,5 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з 21.12.2007 р. по 21.12.2008 р./а.с.7/ Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2017 року заборгованість відповідача становить 68320,01 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3198,03 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 56955,48 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4436,98 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф процентна складова 3229.52 грн. /а.с.4-6/. При укладені Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі не виконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.9.4. у випадку перевищення платіжного ліміту по карті і непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, картка закривається, подальше відновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Пунктом 9.6 визначено, що при відсутності на картковому рахунку картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії картки і при не зарахуванні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно дійсним тарифам. Така комісія стягується банком, після закінчення вказаного строку, кожного місяця. У випадку якщо залишок на картковому рахунку менший від розміру комісії, встановленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування карткового рахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картковому рахунку держателя. При нульовому залишку грошових коштів на неактивному картковому рахунку такий закривається. Щодо позовної давності, суд зазначає наступне. Як вбачається із правової позиції Верховного суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-154 цс15 статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як видно із розрахунку, 23.05.2014р. позивачем списано 45 грн. в рахунок погашення заборгованості, однак відповідач стверджує, що жодних проплат за цей період не здійснювала. Отже, на думку відповідача, таке списання відбулось незаконно та не може свідчити про визнання боргу в повному обсязі. Наданий банком розрахунок може бути доказом розміру заборгованості, однак не свідчить про той факт, що саме боржником внесені кошти в рахунок погашення заборгованості та не є належним доказом переривання строку позовної давності. Позивач дійшов передчасного висновку про переривання строку позовної давності,

Outcome: dismissed