Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (в подальшому - відповідач), третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2017 року у Тячівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Подружнє життя між ними не склалося, оскільки через відсутність взаєморозуміння у відносинах та втрати почуття любові один до одного, вони перестали проживати однією сім`єю з лютого 2019 року. На даний час їх шлюб носить форматний характер. Крім цього, відповідач останнім часом фактично не приділяє уваги сім`ї, не допомагає йому у вихованні дочки, не цікавиться станом її здоров`я, соціальним та психологічним розвитком. Відповідач залишила обов`язки щодо піклування за дитиною за ним, а тому він вважає, що має бути визначене місце проживання дитини разом з ним. Просить шлюб між ним та відповідачем розірвати та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та його представник - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак через представника позивача подала нотаріально засвідчену заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2017 року, актовий запис № 242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 08 листопада 2017 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с.6). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети та фактично припинили шлюбні відносини. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , і її батьками зазначені сторони по справі. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 29 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , і разом з ним проживає його дочка [PERSON] , яка перебуває на його утриманні та вихованні. [PERSON] разом з сім`єю не проживає (а.с.13). Згідно характеристики на [PERSON] , остання є одруженою, має дочку [PERSON] , однак участі у її вихованні не приймає з лютого 2019 року (а.с.12). Із характеристики [PERSON] вбачається, що він є одружений, має на своєму утриманні та вихованні дочку [PERSON] Мати дитини з сім`єю не проживає (а.с.11). Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області №160 від 30 липня 2019 року, останній рекомендує визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] " (а.с.40). V. Оцінка Суду. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, Суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з них, а тому вважає достатні підстави для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. А згідно до ст. ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді малолітня [PERSON] проживає з позивачем. При цьому, позивач забезпечений належними умовами для проживання і здатен створити комфортні умови для проживання і виховання дитини. Жодних доказів, які б достовірно стверджували, що якась з сторін неналежно виконувала свої батьківські обов`язки чи ухилялася від їх виконання в судовому засіданні не наведено. У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, їх вік, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком, умови їх проживання, а також наявність позитивного висновку з цього приводу органу опіки і піклування, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1 536 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114, 150, 141, 160-161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved