Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення боргу згідно кредитного договору № б/н від 16.05.2014 року в розмірі 11639,80 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.05.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну проводиться за рішенням та ініціативою банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.03.2019 року має заборгованість 11639,80 грн., яка складається з наступного: -571,49 грн. заборгованість за тілом кредиту; -2401,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. -5986,02 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1650,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 530,47 грн. штраф (процентна складова). Оскільки позичальник заборгованість не сплатила, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, так як дана справа є малозначимою, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач на розгляд справи не з`явилася, хоча належним чином була неодноразово повідомлена про дату, час і місце судового засідання на офіційному\~веб-порталі\~Судової влади\~України у\~мережі Інтернет\~за посиланням\~ https://dm.rv.court.gov.ua /а.с.41,\~44/,\~оскільки місце\~фактичного її\~проживання та\~місце реєстрації\~суду невідомі. Про причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 травня 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 300,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.7-8/. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням та ініціативою банку. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг /а.с.9-23/. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до 2.1.1.5.5 "Умов і правил надання банківських послуг", - позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Розрахунок заборгованності за кредитним договором станом на 26.02.2019 року має заборгованість 19906,00 грн., яка складається з наступного: -571,49 грн. заборгованість за тілом кредиту; -2401,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. -5986,02 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1650,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 530,47 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Разом з тим, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.2.1.1.12.6.1, передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору. У той самий час згідно з п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи вище викладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені в розмірі 7636,02 грн. (5986,02 грн. пеня за прострочене зобов`язання та 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 530,47 грн.), та рахує за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитом та штрафи. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених витрат. Позивачем по справі сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. У зв"язку з цим, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 660, 77 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. 526, 549, 1050 ЦК України,

Outcome: approved