Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

28 травня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ КБ „ПриватБанк" з позовом про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 21 квітня 2006 року з [PERSON] було укладено договір б/н за яким останній отримав кредит у розмірі 3600 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 96 % на рік з суми залишку заборгованості по кредиту. Підпис кредитного договору [PERSON] свідчить про те, що останній підтвердив згоду на умови та правила користування платіжною карткою, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. За умовами надання кредиту відповідач ознайомлений та повинен здійснювати погашення заборгованості щомісячно, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, однак [PERSON] всупереч договірним зобов'язанням неналежно виконував умови договору. Станом на 05 травня 2014 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 23375,70 гривень з яких згідно судового наказу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2008 року з [PERSON] було стягнуто 6519,43 гривень. Таким чином різниця між загальною заборгованістю та стягнутою за судовим наказом становить 16856,27 гривень до якої додано штрафні санкції у вигляді 500 гривень фіксованої частини та 842,81 гривень штрафу процентної складової, що становить 18199,08 гривень. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь ПАТ КБ „Приват банк" та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. На підтвердження домовленості між сторонами в матеріалах справи мається заява про згоду на умови та правила надання банківських послуг (5,6-11) порушення істотних умов яких, зі сторони відповідача, у судовому засіданні достовірно встановлено. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Досліджуючи матеріали справи судом вбачається, що за розрахунком заборгованості за договором б/н від 21 квітня 2006 року укладеного між Приват Банком та клієнтом [PERSON] вбачається, що останній станом на 05 травня 2014 рік має перед позивачем заборгованість у розмірі 18199,08 гривень (а.с.15-17). Задовольняючи вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведені ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. З [PERSON] також слід стягнути документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved