Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

23.09.13 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до ПФВ в м.Одесі відокремлений підрозділ ПрАТ НАСК «Добробут» про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з ПФВ в м.Одесі відокремленого підрозділу ПрАТ НАСК «Добробут» на її користь грошові кошти в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3456,83 грн. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує на те, що 06.10.2011 року, приблизно о 08.46 годині, водій [PERSON],керуючи автомо білем «БМВ 3231», д/н [NUMBER], здійснюючи виїзд на проїздну частину дороги вул. Ак.Корольова в м.Одесі, не пропустивши автомобіль марки «Форд Фьюжн» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] допустила зіткнення з даним автомобілем, останній виїхав за межі проїздної частини на тротуар та здійснив наїзд на пішоходів [PERSON], [PERSON] та позивачку [PERSON]. Відповідно до висновку судово- медичної експертизи №21067 від 13.12.12 року позивачці було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми у формі струсу головного мозку, гематоми потиличної області, кровопідтіки області правового ліктьового суглоби, попереку, правого стегна, обох гомілок, садна грудної клітини та правої кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, однак позивачка вважає, що їй спричинено середні тілесні ушкодження. У зв'язку з дорожньо- транспортною пригодою в наслідок якої є постраждалі, порушено кримінальну справу. Вироком Київського районного суду м.Одеси [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортним засобом, на підставі ст.. 75 КК України останню звільнено від відбуття покарання та встановлено випробувальний термін тривалістю один рік, однак даним вироком не було вирішено питання про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, яка становить 3456,83 грн., з них 2833,83грн., підтверджено квитанціями та чеками -послуги та вартість лікування та 623,00 грн. у зв'язку з втратою заробітку. Відповідно до полісу №АА/4314000 від 04.07.2011 року страхувальника [PERSON], відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров'ю ( на одного потерпілого) становить 100000 грн., а шкода заподіяна майну ( на одного потерпілого) становить 50000 грн.. Позивачка вважає за доцільне стягнути з ПФВ в м.Одесі відокремлений підрозділ ПрАТ НАСК «Добробут» - страхувальника [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3456,83 грн., що стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Позивачка надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав: Відповідно о вироку Київського районного суду м.Одеси від 03.09.13 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортним засобом, на підставі ст. 75 КК України останню звільнено від відбуття покарання та встановлено випробувальний термін тривалістю один рік. Однак даним вироком не було вирішено питання щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілої [PERSON] Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку судово- медичної експертизи №21067 від 13.12.12 року позивачці було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми у формі струсу головного мозку, гематоми потиличної області, кровопідтіки області правового ліктьового суглоби, попереку, правого стегна, обох гомілок, садна грудної клітини та правої кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після отримання травм, того ж дня, позивачка, звернулась до міської поліклініки №20 в Київському районі м.Одеси та проходила відповідне лікування, що підтверджено листком непрацездатності серії АВМ №468667 від 06.10.11р. Термін перебування на лікарняному становить з 06.10.11 року по 29.10.11 року. Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет на 2011 рік» ст. 22 якого передбачено, що мінімальна заробітна плата в період з 01.10.2011 року складала 985 грн., тобто за 19 днів перебування на лікарняному розмір шкоди становить 623 грн. з розрахунку 985:30х19. Розмір матеріальної шкоди становить 3456,83 грн., з них 2833,83грн., підтверджено квитанціями та чеками -послуги та вартість лікування та 623,00 грн. у зв'язку з втратою заробітку. Згідно з полісом №АА/4314000 від 04.07.2011 року страхувальника [PERSON], відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров'ю ( на одного потерпілого) становить 100000 грн., а шкода заподіяна майну ( на одного потерпілого) становить 50000 грн.. Ст. 1195 ЦК України передбачає,що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно- курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо. Відповідно до умов ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 22 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 6 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договорам. Відповідно до статті 3 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 10 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності втрачений потерпілим у зв'язку з ушкодженням здоров'я заробіток (відповідна його частина) визначається із середньомісячного заробітку, обчисленого згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. « Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов'язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що відповідач повинен позивачу відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 3456,83 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved