Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

02\~липня 2019\~року позивач\~звернулась до\~Красногвардійського районного\~ суду\~м.\~Дніпропетровська із\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного життя вони дітей не мають. Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що протягом останніх декілька років стосунки між ними розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, що призвело до втрати кохання один до одного, фізичних та духовних зв`язків між ними, що унеможливлює подальше подружнє життя. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування з липня 2018 року. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між ними вважає неможливим, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, спору про поділ майна між ними немає. Посилаючись на зазначене, позивач у позовній заяві просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. На підставі ухвали судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. від 16.07.2019 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передана за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2019 року позовну заяву було залишено без руху. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16.03.2020 року за № 108 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020 року, справу передано для розгляду судді Сліщенко Ю.Г. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 20.05.2020 року. 20.05.2020 року в судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач поштою надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та просила розглянути справу у її відсутність. 12.05.2020 року від відповідача до суду електронною поштою надійшла заява, в якій він просив перенести засідання на іншу дату, посилаючись на встановлення на усій території України з 12.03.2020 року карантину та масових обмежувальних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та відсутністю в зв`язку з цим у нього фізичної можливості прийняти особисту участь у засіданні суду по даній справі. В зв`язку з зазначеним судове засідання було відкладено на 15.10.2020 року. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 06.10.2020 року за № 369 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 року дану цивільну справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. 09.10.2020 року від відповідача до суду електронною поштою надійшла заява, в якій він просив перенести засідання, призначене на 15.10.2020 року на іншу дату, посилаючись на встановлення на усій території України з 12.03.2020 року карантину та масових обмежувальних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та відсутністю в зв`язку з цим у нього фізичної можливості прийняти особисту участь у засіданні суду по даній справі. Ухвалою від 09.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. прийняла в своє провадження вищезазначену цивільну справу, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання у справі на 03.12.2020 року. 03.12.2020 року в судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. В зв`язку з зазначеним судове засідання було відкладено на 04.02.2021 року. 04.02.2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач електронною поштою 28.01.2021 року надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та просила розглянути справу у її відсутність. Заява аналогічного змісту надійшла від позивача до суду поштою 02.02.2021 року. 28.01.2021 року від відповідача до суду електронною поштою надійшла заява, в якій він просив перенести засідання суду, призначене на 04.02.2021 року, на іншу дату, посилаючись на встановлення на усій території України з 12.03.2020 року карантину та масових обмежувальних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та відсутністю в зв`язку з цим у нього фізичної можливості прийняти особисту участь у засіданні суду по даній справі. В зв`язку з зазначеним судове засідання було відкладено на 30.03.2021 року. 18.02.2021 року до суду поштою надійшло клопотання позивача, в якому вона просила пришвидшити розгляд справи за її позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , посилаючись на те, що вона з відповідачем не мають спільних дітей та майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, але відповідач супротив її волі продовжує утримувати її в шлюбі з ним і на її думку навмисно затягує розгляд справи, позбавляючи її можливості влаштування особистого життя та своїми діями перешкоджає судочинству. 30.03.2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 29.03.2021 року від відповідача до суду електронною поштою надійшли дві заяви, в яких він просив перенести засідання суду, призначене на 30.03.2021 року, на іншу дату, посилаючись на встановлення на усій території України з 12.03.2020 року карантину та масових обмежувальних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та відсутністю в зв`язку з цим у нього фізичної можливості прийняти особисту участь у засіданні суду по даній справі. \~ Як\~вбачається з\~матеріалів справи,\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ним не\~подано суду\~відзив на\~позовну заяву;\~відповідач неодноразово\~не \~з`являється в\~судове засідання,\~посилаючись на\~впровадження карантинних\~заходів;\~при цьому\~ клопотань\~з приводу\~своєї участі\~у розгляді\~справи в\~режимі відеоконференції,\~в тому\~числі з використанням\~власних технічних\~засобів «EasyCon», суду не надавав; позивач наполягає на розгляді справи. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.\~223, 280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення в судовому засіданні за відсутності сторін, без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, та вирішити справу за наявними матеріалами у відповідності до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~ Згідно\~ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.12.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації актів про шлюб 04.12.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 1745 та видане свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що її сім`я з відповідачем розпалася, позивач звернулася до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу. Судом з матеріалів справи встановлено, що причиною розпаду сім`ї [PERSON] та [PERSON] стало те, що між ними протягом останніх декілька років розладилися стосунки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, що призвело до втрати кохання один до одного, фізичних та духовних зв`язків між ними, що унеможливлює подальше подружнє життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2018 року, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу за твердженням позивача між ними неможливо, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, спору про поділ майна між ними немає. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, а натомість, позивач неодноразово у наданих суду заява наполягала на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб сторін підлягає розірванню. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] надійшла до суду 02.07.2019 року, справа тривалий час перебуває в провадженні суду, про що відомо відповідачу, який неодноразово направляв суду заяви про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість явки в судове засідання. Проте, відповідач будь-яких доказів в спростування позовних вимог та доводів позивача суду не надав і у передбачені ЦПК України порядку та строки не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням у ньому своїх заперечень (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, тому, зважаючи на приписи ч.8 ст. 178 ЦПК України, судом вирішена справа за наявними в ній матеріалами. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved