Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки [PERSON], посилаючись на те, що після розірвання між ними шлюбу 09 листопада 2016 року, відповідачка постійно створює перешкоди у його спілкуванні з їхнім малолітнім сином [PERSON], [INFO] та взагалі позбавляє його можливості бачити сина, незважаючи на рішення виконавчого комітету Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області як органу опіки та піклування № 31 від 16.11.2016 року, яким йому було надано можливість бачитись з дитиною за попередньою домовленістю з відповідачкою про дату, час та місце зустрічі. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні та вихованні з малолітнім сином [PERSON] та визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень з сином щовівторка та щонеділі з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем його проживання [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачки усунути перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та посилаючись на те, що на теперішній час синові виповнилося лише два роки, він має певний режим дня та не може на тривалий час розлучатися із матір'ю, однак враховуючи те, що вони з відповідачкою сусіди і їхні будинки знаходяться поруч, а також враховуючи його графік роботи, доповнив та уточнив позовні вимоги в частині визначення способу його участі у спілкуванні і вихованні дитини та просив суд встановити систематичні побачення з сином наодинці до досягнення ним трирічного віку не більше двох годин на день протягом любих трьох днів кожного тижня з дитиною за попередньою домовленістю з відповідачкою про дату і час зустрічі, а після досягнення дитиною трирічного віку щовівторка та щонеділі з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. наодинці з дитиною за місцем його, позивача проживання [INFO]. Позивач вказав, що він має бажання бачитись із сином, спілкуватися з ним та брати активну участь у його вихованні та розвитку, однак відповідачка [PERSON], незважаючи на його неодноразові прохання та рішення органу опіки та піклування Водянобалківської сільської ради Диканського району, постійно перешкоджає його спілкуванню з сином, позбавляє його можливості бачитися з ним, створює конфліктні ситуації, коли він намагається побачитися з дитиною. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнали частково. Вказали, що з позивачем після розлучення склалися негативні відносини, а тому, вважаючи, що він буде налаштовувати проти неї, відповідачки, сина, дійсно не в повній мірі давала позивачу можливості бачитись із дитиною. Зазначили, що згідно рішення Водянобалківської сільської ради відповідачка повинна надавати позивачу можливість безперешкодного спілкування з сином, однак не виконувала в повному обсязі це рішення через різні побутово-господарські причини. Посилаючись на те, що синові виповнилося лише два роки, просила суд спілкування позивача з дитиною обумовити присутністю при цьому її, як матері дитини не більше двох годин на день протягом любих трьох днів тижня. Після досягнення дининою трьох років, коли дитина буде ходити в дитячий садок, вважали за необхідне визначити позивачу спілкування з дитиною у присутності відповідачки щовівторка та щонеділі з 9 години до 12 годин та з 15 години до 18 години з урахуванням денного сну дитини з 12 до 15 години щоденно. Представник третьої особи - Водянобалківської сільської ради Диканського району як органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, а цей орган надав до суду письмовий висновок щодо вирішення спірних питань та клопотання про розгляд справи у відсутність його представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, дослідивши наявні докази по справі, висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про те, що змінені та уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що з 13 липня 2013 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 30 травня 2015 року у них народився син [PERSON] Рішенням Диканського районного суду від 09 листопада 2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. В судовому засіданні було встановлено, що після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] по вул. Зарічній, 16 в с. Кратова Говтва Диканського району Полтавської області. З того часу позивач [PERSON] був позбавлений можливості належним чином спілкуватися із своїм сином [PERSON] та брати участь у його вихованні, з приводу чого він неодноразово звертався до відповідачки [PERSON], однак вона категорично відмовилася надавати йому можливість бачитися з дитиною, що не заперечувала у судовому засіданні і сама відповідачка. За результатами розгляду заяви позивача про участь у вихованні його малолітнього сина [PERSON] 16 листопада 2016 року виконавчим комітетом Водянобалківської сільської ради Диканського району було винесено рішення № 31, яким надано позивачу можливість бачитись з дитиною в присутності матері не більше двох годин в день, за попередньою домовленістю з нею про дату, час та місце зустрічі. Судом було встановлено, що навіть після ухвалення вищевказаного рішення, відповідачка [PERSON] продовжувала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з малолітнім сином, що не заперечувала у судовому засіданні і сама відповідачка. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З наявного у матеріалах справи акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] вбачається, що позивач фактично проживає без реєстрації з батьками у житловому будинку по вул. Зарічній, 15 в с. Кратова Говтва Диканського району Полтавської області та являється власником 1/4 частини цього будинку. Позивач має власну кімнату, умови проживання добрі. Згідно наданого виконкомом Водянобалківської сільради Диканського району письмового висновку зі спірних питань вбачається, що позивач [PERSON] характеризується позитивно, не конфліктний, алкогольних напоїв не вживає, компрометуючих матеріалів на позивача у сільській раді немає, а тому участь [PERSON] у вихованні та спілкуванні зі своїм сином [PERSON] є доцільним і відповідає інтересам дитини. Під час вирішення спору щодо участі позивача [PERSON] у вихованні малолітнього сина береться до уваги ставлення кожної із сторін до виконання обов'язків щодо виховання цієї дитини, особиста прихильність дитини до кожної із сторін, вік дитини, якій на теперішній час виповнилося лише два роки, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що малолітній [PERSON], [INFO], на теперішній час проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], позивач [PERSON] являється його рідним батьком, який на теперішній час не бачиться з сином, хоча має бажання брати участь у його вихованні та спілкуванні з ним, позивач позитивно характеризується, має необхідні умови для спілкування з сином, враховуючи вік дитини, те, що вона повинна дотримуватися певного режиму харчування та сну, беручи до уваги, що між сторонами по справі склалися негативні відносини, вони є сусідами та їхні будинки межують між собою, що дає можливість відповідачці спостерігати за спілкуванням позивача наодинці з дитиною, враховуючи графік роботи позивача, з метою забезпечення повноцінного та гармонійного виховання і розвитку дитини, якнайкращого забезпечення її інтересів, чому слугуватиме систематичне спілкування батька з дитиною наодинці, суд приходить до висновку, що доповнені та уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] зі встановленням порядку спілкування позивача з сином наодинці до досягнення ним трирічного віку не більше двох годин на день протягом любих трьох днів щотижня за попередньою домовленістю з відповідачкою про дату і час зустрічі, а після досягнення дитиною трирічного віку щовівторка і щонеділі з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. та з 15 години до 18 години наодинці без присутності матері дитини за місцем проживання позивача, з урахуванням при цьому стану здоров'я дитини та режиму дня відповідно до її вікових фізіологічних потреб. Виходячи з викладених вище обставин суд не вбачає передбачених законом підстав длоя того, щоб таке спілкування позивача з дитиною відбувалося лише у присутності матері дитини, відповідачки по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial