Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду в розмірі 320000 грн. При цьому позивач зазначає, що він проходив військову службу в Збройних Силах СРСР у період з 23.08.1958 по 18.01.1962 і з 24.01.1964 по 29.07.1983. При цьому у 1979 та 1980 роках він здійснював бойові вильоти у складі льотного екіпажу на території Демократичної республіки Афганістан.\~ Під час несення служби він отримав ряд захворювань, які згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. В подальшому йому було встановлено 2 групу інвалідності.\~\~ Посилаючись на вищенаведене, позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 320000 грн. В судовому засіданні позивач на позові наполягав з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судове\~ засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.\~ Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити\~\~ в повному обсязі з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу з 23.08.1958 по 18.01.1962 та з 24.01.1964 по 29.07.1983 роки, що підтверджується записами у військовому квитку [NUMBER] /а.с.9/. Під час проходження військової служби [PERSON] було виконано бойові вильоти у складі льотного екіпажу в Республіку Афганістан, а саме: в 1979 році 2 льотних дні, в 1980 році 17 льотних днів, про що зазначено в довідці військової частини [NUMBER] /а.с.10/. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач неодноразово проходив курс лікування, чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, що підтверджується копіями виписок із медичної картки стаціонарного хворого, медичними дослідженнями, висновком лікаря /а.с.13-21/. Відповідно до копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 295 від 14.04.2004 року) захворювання у [PERSON] : «деформуючий спондильоз, розповсюджений остеохондроз шийного, грудного і поперекового відділів хребта з помірним порушенням функцій; хронічний вториний вертеброгенний шийний, грудний і попереково-крижовий радикуліт помірно виражений; хронічна ішемічна хвороба серця: атеросклероз аорти і вінцевих артерій серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба І ст.., НК-Іст.; хронічний тонзиліт компенсований», по яких він був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, є захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку /а.с.11/.\~\~\~ В подальшому, 26.04.2004 [PERSON] було встановлено безстроково 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕ серії МА №037466 /а.с.12/. Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] , виданого 26.04.2004, [PERSON] є інвалідом 2 групи та\~ має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни\~ (а.с.8). \~\~\~\~\~\~\~ \~Позивач, звертаючись із позовом про стягнення моральної шкоди, пов`язує її з отриманими ним захворюваннями внаслідок виконання інтернаціонального обов`язку у складі Радянської Армії, при цьому посилається на положення ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як на підставу для задоволення позову. Але, у даному випадку посилання позивача на Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованим, оскільки на час проходження військової служби у період з 23.08.1958 по 29.07.1983 не діяв\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», прийнятий 20 грудня 1991\~року, та ЦК України 2003 року. Крім того, для військовослужбовців (за наявністю підстав) передбачено відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Але, відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу. Отже, позивач не є військовослужбовцем, оскільки був звільнений з військової служби ще у 1983 році, про що є відмітка у військовому білеті /а.с.9/. А підпадає під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Відповідно до\~ст. 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У відповідності із п. 2, 3 рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1\~ст. 58 Конституції України\~(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1\~ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте, надання зворотної сили в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Законодавство, що було чинним на момент отримання позивачем ушкодження здоров`я (1958-1983 роки), не містило положень щодо відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди»\~при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода. Враховуючи те, що позивач отримав захворювання при виконанні службових обов`язків в Збройних Силах СРСР при виконанні інтернаціонального обов`язку у період з 23.08.1958 року по 29.07.1983, тобто, до набрання чинності\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(який набув чинності після 20 грудня 1991 року) та\~ЦК України, коли діючим законодавством взагалі не передбачалось регулювання правовідносин з відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають, оскільки шкода заподіяна позивачеві ще до 1991 року. Вказаний висновок відповідає висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.11.2017 в аналогічній справі № 336/6349/16-ц. На підстав викладеного та

Outcome: dismissed