Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Як вбачається із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 23.09.2011 р. відповідач [PERSON] отримала кредит в АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, а саме 10.03.2015р.між сторонами була укладена Генеральна угода про рекструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту предитних карт, за умовами якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 9305,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відпостків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.03.2015 р. у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 20.05.2019р. має заборгованість за кредитом 33 331,41 грн., яка складається з: 9305,70 грн. - заборгованість за кредитом, 6278,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16 823,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 923,40 грн. - штраф відповідно до п.2 2 Генеральної угоди. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу(ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1054,1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зіст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 10.03.2015р. між АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір у вигляді Генеральної угоди із [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 9305,70 грн. зі сплатою відпостків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 20.05.2019р. заборгованість за кредитом складає 33 331,41 грн., яка складається з: 9305,70 грн. - заборгованість за кредитом, 6278,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16 823,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 923,40 грн. - штраф відповідно до п.2 2 Генеральної угоди. Суд погоджуєтсья з рохрахунком заборгованості за тілом кредиту - 9305,70 грн., та по процентам за користування кредитом - 6278,75 грн. і вважає, що позовні вимоги, в цій частині, підлягають задовленню. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією - в сумі 16823,56 грн. та штрафу - 923,40 грн. суд виходить з наступного. Пунктом п.2.8 Генеральної угоди від 10.03.2015р., встановлений обов`язок відповідача, в разі порушення зобов`язань з погашення кредиту, сплатити пеню за кожень день прострочення, а згідно п.2.2 Генеральної угоди - штраф в розмірі 923,40 грн. Проте, нараховуючи відповідачу пеню та штраф, банк не врахував наступне. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII, який набрав чинності 15 жовтня 2014 року. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З метою забезпечення реалізації ст.2 Закону, Національний банк України листом від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив усі банки про необхідність неухильно дотриматися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, до якого віднесене м. Краматорськ Донецької області. Судом встановлено, що відповідач мешкає у м. Краматорську Донецької області, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.32). Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача пені та штрафів слід відмовити. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 20.05.2019р., у розмірі заборгованості за кредитом - 9305,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6278,75 грн. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подачу позову Банком покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 24.05.2019 року (а.с.1), а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір у розмірі 898,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial