Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в особі представника адвоката Васильченко А.Є. до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Кам"янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області , Служба у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів вказуючи, що 22 червня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, складено актовий запис №233, та видано свідоцтво серії [NUMBER] . [INFO] у них народився син [PERSON] . 13 грудня 2011 року за рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області шлюб між подружжям був розірваний. Причиною розірвання стала поведінка чоловіка до своїх обов`язків у сім`ї: незацікавленість у матеріальному забезпеченні сина, відсутність будь-якого інтересу до справ сім`ї та самоусунення від виховання дитини. Вживання відповідачем спиртних напоїв приводило до сварок, а ці сварки відбувались на очах дитини. Відповідач під час шлюбу, та після народження дитини цікавили більш його друзі та вживання з ними спиртних напоїв, тому часу на родину та дитину зовсім не залишалося. Такий спосіб життя одного разу навіть привів до трагедії в сім`ї, відповідач за попередньою змовою зі своїми друзями, перебуваючи в алкогольному сп`янінні скоїв ряд грабіжних нападів поєднаних з насильством в м. Енергодар, за що його було визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України. На той час позивач ще мала надію на виправлення відповідача, проте нічого не змінювалось. Маленька дитина не могла проживати в таких умовах, тому в 2010 році позивачем було поставлено питання про розлучення саме з метою збереження дитячої психіки, створення умов для повноцінного розвитку сина. З того часу відповідач проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере матеріальної, та будь-якої іншої участі у вихованні Ідитини. За період з 2011 року по сьогоднішній день відповідач лише декілька разів бачився з сином, під час короткочасних зустрічей не надавав кошти на його утримання, не виявляв бажання жити разом з дитиною, займатись його вихованням та утриманням. З моменту розлучення відповідач почав спочатку налаштовувати дитину проти позивача, що ніби вона винна в тому, що він не може проживати з сином. Позивач не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з сином, та навіть дозволяла брати дитину на канікули. Проте останнє таке відвідування сином відповідача відвернула дитину від батька. Син повернувся від відповідача у розпачі, повідомив, що більше він до батька не поїде, оскільки не бажає бачити його аморальну поведінку, яка полягала у вживанні спиртних напоїв, сварках між відповідачем та його співмешканкою, що супроводжуються брудними лайками. Заслуговує на увагу також і небажання відповідача матеріально забезпечувати дитину. Після розлучення відповідач повідомив, що буде добровільно перераховувати грошові кошти на утримання сина. З цією метою відповідачем ніби то було відкрито рахунок в банку та передано у 2015 році банківську картку дитині. Під час святкування дня народження та новорічних свят сину було подаровані родичами гроші, які син вирішив покласти на вищезазначену картку з метою в майбутньому купити мобільний телефон. Згодом син попросив допомогти йому зняти гроші з картки та докласти грошей для покупки телефону, однак коли ми перевірили баланс картки, то грошей на ній вже не було. Син [PERSON] зателефонував відповідачу з метою з`ясувати куди поділися його відкладені гроші, на що останній повідомив, що зняв їх, оскільки вони йому наразі потрібні для власник потреб, але колись він йому їх поверне. Розчаруванню дитини на той час не було меж, оскільки відповідач скористався безпорадністю сина та обманув його. Така поведінка відповідача негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі №0811/3244/2012 від 05.11.2012 року, було ухвалено стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. На підставі виконавчого листа державним виконавцем Більмацького районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів, про що винесено постанову ВП№53222481 від 03.01.2017 року. Але аліменти відповідач так і не сплачує, сума заборгованості по аліментам складає 20411,38 грн. З моменту винесення рішення по аліментам, відповідачем не сплачено жодного платежу. Зазначену заборгованість відповідач не усуває, вона лише накопичується та зростає. Відповідач пояснює свою заборгованість по аліментам тим, що є безробітнім, а на його утриманні перебуває співмешканка, яка є інвалідом та її донька, при цьому він є особою працездатного віку, за станом свого здоров`я обмежень для працевлаштування не має, працює без укладення трудового договору, тому свідомо не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, брати участь у вихованні сина, його не цікавить здоров`я, лікування, навчання та оздоровлення дитини, ніколи не з`являється до сина з метою поспілкуватися з ним. Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який бажає усиновити дитину позивача та відповідача, дитина мешкає разом з позивачем та її чоловіком, які піклуються про неї та забезпечують всім необхідним. Позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та змінити спосіб стягнення аліментів на дитину. Ухвалою судді від 22.08.17 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 17.12.2018 рокув провадження в частині позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів на дитину було закрито. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача Васильченко А.Є. позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі, раніше від позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів відмовилася. В судове засідання відповідач та його представник [PERSON] після оголошення перерви в судовому засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та в належній формі судовою повісткою з повідомленням та про наступну дату їм було оголошено в судовому засіданні, в раніше наданих поясненнях позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області Ясенєва С.В. заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень не надали. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача Васильченко А.Є. , третьої особи [PERSON] ,суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 13.12.2011 року рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 03.01.2017 року державним виконавцем Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 05.11.2012 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від його прибутку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з копій переказів від 27.01.2017 року, від 09.02.2017 року на ім`я [PERSON] надсилалися перекази в сумі 40 грн., 70 грн. З копії поштового переказу від 17.03.2017 року № 54 в сумі 100 грн. на ім`я [PERSON] від відправника [PERSON] вбачається, що переказ відправлений для повернення з причин того, що [PERSON] виїхала. Як вбачається з розріхунків заборгованості боржника по аліментам від 03.01.2017 року, від 09.02.2017 року, від 07.07.2017 року заборгованість відповідача станом на 31.12.2016 року складала 26516,10 грн., станом на 31.01.2017 року 18358,18 грн., станом на 01.06.2017 року 20411,38 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 05.12.17 року [PERSON] сплачувались аліменти в сумі 166 грн. у вересні 2017 року, 252,60 грн. у жовтні 2017 року, 126,30 грн. у листопаді 2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості від 26.02.18 року [PERSON] сплачувались аліменти в сумі 132,15 грн. у грудні 2017 року, 132,15 грн. у січні 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості від 20.04.18 року [PERSON] сплачувались аліменти в сумі 1000 у квітні 2018 року, заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.04.2018 року склала 28407,36 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 24.10.18 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.10.2018 року склала 38253,92 грн. 07.07.2017 року державним виконавцем Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області направлено лист позивачу [PERSON] на її заяву, в якому повідомляється, що боржником надано квітанції про те, що він відправляв поштовим переказом на адресу [PERSON] аліменти, однак вони не бралися до уваги, оскільки боржник повідомив відділ, що всі перераховані ним суми повернулися до відділення поштового зв`язку з відміткою, що адресат вибув з місця проживання. Постановою державного виконавця Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 09.02.2017 року накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] Постановою начальника державної виконавчої служби від 26.02.2018 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Постановою начальника державної виконавчої служби від 26.02.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, що належать [PERSON] Постановою начальника відділу Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 15.03.2018 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві полювання до погашення заборгованості по аліментам. Постановою начальника відділу Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 15.03.2018 року [PERSON] встановлено тмчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по аліментам. Постановою начальника відділу Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 15.03.2018 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, присторями відчізняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними зі своїми властивосями метальними знаряддями смертельної дії до погашення заборгованості за сплати аліментів. Постановою начальника відділу Більмацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 24.10.2018 року на [PERSON] було накладено штраф за наявність заборгованості по аліментам, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11.04.2018 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 183-1 КУпАП у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08.01.2019 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 183-1 КУпАП у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] родини [PERSON] створені добрі умови, для дитини [PERSON] відведено окрему кімнату, в якій є все необхідне, дитина всім забезпечена та їй створені належні умови для виховання та проживання. Як вбачається з листа головного дікаря КУ «Кам`янсько-Дніпровський РЦПМСД» від 13.07.2017 року дитина [PERSON] перебуває на обліку у лікаря ЗП сімейного лікаря з дня народження. На прийом для профілактичних оглядів, проведення щеплень та з приводу захворювань приводила дитину тільки мати, дитина перебуває на диспансерному обліку у окуліста з приводу міопії 2 ст. В вересні 2016 року та квітні 2017 року мати одна зверталась з дитиною з приводу захворювання на гостру респіраторну вірусні інфекцію, батько [PERSON] за медичною допомогою з дитиною [PERSON] до установи не звертався. Згідно характеристики на [PERSON] , 2003 року народження, учня 7-А класу Кам`янсько-Дніпровської ЗОШ І-ІІІ ст. Андрій зарекомендував себе як дисциплінований учень, мати приділяє належну увагу вихованню сина, постійно цікавиться справами [PERSON] , систематично відвідує батьківські збори, батько нехтує вихованням сина. Згідно громадської характеристики на [PERSON] вона характеризується позитивно, рідний батько [PERSON] в житті дитини участі не приймає. В письмових поясненнях від 18.09.2017 року вихователі группи № 2 УВК «Дитячий садок-ЗОШ І-ІІІ ст» м. Кам`янка-Дніпровська [PERSON] та [PERSON] зазначили, що дитина [PERSON] дійсно відвідував группу № 2 «Веселка», був оточений любов`ю батьків. [PERSON] приймав активну участь у вихованні дитини, завжди був уважним до сина, приймав активну участь в житті группи: приймав участь в ремонті, допомогва в будівництві, відкликався на прохання вихователів. Недостойної поведінки за [PERSON] помічено не було. Як вбачається з листа Кам`янсько-Дніпровської ЗОШ І-ІІІ ст № 3 практичним психологом школи була проведена відповідна робота та з`ясовано, що [PERSON] зазначив, що батько [PERSON] не виконує батьківські обов`язки, а саме: не з`являється до школи, не відвідує батківські збори, не бере участі у шкільному житті своєї дитини, відчуває батьківське піклування лише зі сторони матері, хлопець не спілкується з батьком більше двох років. Відповідно до громадської характеристики [PERSON] мешкає в [ADDRESS] з цивільною дружиною [PERSON] (інв. 1 грп.) та є її опікуном. Зарекомендував себе з позитивної сторони. Має сина від першого шлюбу [PERSON] , який приїжджав до батька з 2014 по 2016 роки з дозволу матері на канікули. [PERSON] та [PERSON] збирали дитину в школу по списку, який передала сином [PERSON] (мати дитини). Кошти відкладались протягом року з виплат по інвалідності [PERSON] , так як [PERSON] знаходиться по догляду за інвалідом 1 групи без права по працевлаштуванню. У [PERSON] є неповнолітня дитина донька [PERSON] , яка є ученицею. [PERSON] та [PERSON] приймають участь в долі вулиці, систематично приходять на збори та толоки. Як вбачається з довідки № 4115 [PERSON] з квітня по вересень 2017 року отримав 1029,20 грн. державної соціальної допомоги, з квітня по вересень 2017 року отримав 572,56 грн. компенсації за надання соціальних послуг інваліда 1 групи. Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] за вказаними параметрами запиту відомості відсутні. Згідно копії довідки голови квартального комітету від 29.08.2016 року [PERSON] має склад сім`ї [PERSON] дружина, [PERSON] мешкає з 2014 року за даною адресою без прописки. [PERSON] на диспансерному обліку у наркологичному та психіатричному кабінеті, на «Д» обліку у лікаря-фтізіатра не перебуває та протягом 5 років за медичною допомогою не звертався, що підтверджується копіями довідок від 06.06.2017 року. Як вбачається з розпорядження голови Кам"янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області від 20.12.2018 року [PERSON] звертався з метою визначення способів його участі у вихованні сина [PERSON] , але було встановлено, що дитина не проживає на території Кам`янсько-Дніпровського району, в зв`язку з чим [PERSON] було відмовлено у вирішенні цього питання. Державна прикордонна служба України Головний центр обробки спеціальної інформації від 22.11.2018 року письмово повідомила [PERSON] , що за інформацією, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетинули держаний кордоен України» у період з 01.01.2017 рік по 07.11.2018 рік є дані про визд 06.07.2018 року [PERSON] , 2003 року народження. Згідно висновку органу опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 23.10.2017 року вважають недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно уточнення до висновку органу опіки та піклування Кам"янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області від 27.12.2018 року вважають недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК Українивизначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, суд враховуючи наявність конфлікту між колишнім подружжям, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує й бажає приймати участь у вихованні дитини, про що свідчать його звернення із заявами до органу опіки та піклування, заперечення проти позовних вимог відповідачем, думку дитини, відсутність дитини за місцем проживання та виїзд сина [PERSON] за кордон, встановив відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Окрім цього, суд вважає, що наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав та не може у повній мірі свідчити про саме свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. Встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідача застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, в зв`язку з чим у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити та попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] , [INFO] , контроль за виконанням цього покласти на служби у справах дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed