Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до територіальної громади с. Старуня в особі Старунської сільської ради про визнання за ним права власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Лукача,100 в с.Старуня Богородчанського району. Заявлені вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2014 року року в селі Старуня Богородчанського району померла жителька цього села [PERSON], яка приходилась йому тіткою. За життя покійна розпорядилася своїм майном і 15 квітня 2008 року склала на його користь заповіт. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розміщений по вул.Лукача,100 в с. Старуня Богородчанського району. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернувся до Богородчанської районної державної нотаріальної контори, однак постановою від 20 листопада 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно йому відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Домоволодіння за адресою Лукача,100 в с. Старуня Богородчанського району побудоване 1960 року. Господарський двір, головою якого була [PERSON] (мати [PERSON]М.), належав до суспільної групи «колгоспна».Членами вказаного колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON]. Всі члени колгоспного двору померли. [PERSON] частки в майні колгоспного двору, головою якого була [PERSON], не мав, дане майно йому заповіла [PERSON], яка на час на час складання заповіту була єдиним власником домоволодіння. Однак право власності на вказане нерухоме майно спадкодавець за життя не зареєструвала, правовстановлюючі документи відсутні, а тому [PERSON] не може отримати свідоцтво про право власності за заповітом За таких обставин в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності. Позивач в судове засідання не з"явився. До початку судового розгляду подав заяву із клопотанням проводити розгляд справи у його відсутності. Заявлений позов підтримав та просив задовольнити. Представник Старунської сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно заповіту [PERSON], посвідченого 15 квітня 2008 року секретарем виконкому Старунської сільської ради Богородчанського району, який зареєстрований в реєстрі за №580, спадкоємцем всього належного їй майна є позивач (а.с.7). Згідно довідки виконкому Старунської сільської ради, зазначений заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-НМ №194491 від 17 вересня 2014 року, [PERSON] померла 15 вересня 2014 року (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Лукача,100 в селі Старуня Богородчанського району. Постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] №653/02-31 від 20 листопада 2015 року [PERSON] відмовлено\~ у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по вул. Лукача,100 в с.Старуня Богородчанського району. Причиною відмови стало те, що ним не було надано документи які б підтверджували право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами. (а.с.5). Відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, до складу садиби входять: житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, погріб, вбиральня, ворота, гараж, криниця та огорожа (а.с.10-12). Згідно висновку про вартість об"єкта оцінки від 25.05.2016 року вартість будівель становить 200162 грн. (а.с.21-22). Відповідно до ст.120 ЦК України (1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх членів двору. Як вбачається з довідки виконкому Старунської сільської ради, станом на 15 квітня 1991 року в господарстві по вул. Лукача,100 (Руднєва,100) в с. Старуня була зареєстрована і проживала [PERSON], [INFO], яка померла 01.05.1999 року. Крім неї у господарстві були прописані та проживали дочка [PERSON], [INFO], яка померла, 15.09.2014 року та зять [PERSON], [INFO], який помер, 10.04.2008 року. Тобто [PERSON] на час складання заповіту, 15 квітня 2008 року, була єдиним власником домоволодіння по вул.Лукача,100 в с. Старуня Богородчанського району. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Позивач\~ правомірно,\~ в\~ порядку\~ спадкування\~ за\~ заповітом\~ після\~ смерті [PERSON] набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лукача,100 в с.Старуня Богородчанського району. За наведених обставин його право власності слід визнати у судовому порядку. На підставі ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 328; 392; 1223 ЦК,

Outcome: approved