Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором, в сумі 15963 грн. 25 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір б/н (далі Договір), за яким відповідач отримала від банку кредит у сумі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов'язання за Договором, а відповідачка в порушення Договору не сплачує кредит та відсотки за користування кредитом. Таким чином, сума заборгованості за Договором станом на 28.05.2017 року складає 15963 грн. 25 коп., зокрема: 481 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 11245 грн. 33 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 736 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова). Позивач вказує, що відповідач добровільно розрахуватись не бажає. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в справі є клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримують повністю та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання не з'являлась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином через ЗМІ, а саме газету "Рідне Прибужжя", випуск № 35 від 07.09.2017 року, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідач, як учасник процесу, несе обов'язок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак відповідач причини своїх неявок суду не повідомляла, тому наявні підстави вважати, що він не з'являвся в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи у її відсутність не надходила. Дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 04.04.2011 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] остання отримала кредит в сумі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач як користувач платіжної картки зобовязаний погасити заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6, у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту і Овердафту), оплаті винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою" , Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за Договором. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, що потягло настання у позивача права вимоги щодо сплати заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 28.05.2017 року складає 15963 грн. 25 коп., зокрема: 481 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 11245 грн. 33 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 736 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зіст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів.

Outcome: approved