Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] ,[INFO] , про стягнення з [PERSON] 800 грн. матеріальної шкоди , 10000 грн. моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те , що 28 травня 2012 року, на той час , малолітній [PERSON] пішов з вудкою порибалити на рівчак , що знаходиться у с. Липки Гощанського району Рівненської області. Даний рівчак нікому не належить і є природно-створеною водоймою , на якій рибалять місцеві діти . Коли малолітній [PERSON] закинув вудку , до нього підійшов відповідач [PERSON] і став його бити та викручувати руки, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на задній поверхні шиї зліва , саден - на передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя , на передній поверхні правого променево-зап'ясного суглобу , які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Протиправні дії відповідача були зупинені дорослими , які привезли переляканого [PERSON] додому . Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів , передбачених ч.1 ст. 125 , ч.2 с. 146 КК України і призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді трьох років обмеження волі з іспитовим строком один рік шість місяців та задоволено частково цивільний позов позивачки про відшкодування шкоди . Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2013 року вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2013 року в частині цивільного позову скасовано , а справу повернуто на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства . В решті вирок суду залишено без змін. Внаслідок протиправних дій відповідача неповнолітньому потерпілому було завдано матеріальної та моральної шкоди . Матеріальна шкода полягає в понесених на лікування витратах у сумі 500 грн. Моральна шкода полягає в тому , що відповідачем було порушено права дитини , завдано душевних страждань , у зв'язку з ушкодженням здоров'я , заподіянням фізичного болю . Також порушено нормальний психологічний стан дитини - дитина дуже злякалася, прокидалася по ночах , після побиття проходила курс лікування нервової системи . Зважаючи на те , що шкоди завдано малолітній дитині , психіка якої є не сформованою та дуже вразливою , моральна шкода є особливо вираженою та може мати негативні наслідки у майбутньому . Крім того , [PERSON] було принижено честь та гіднісь дитини, а тому позивачка визначає моральну шкоду в сумі 10000 грн. Також позивачкою було понесено витрати на правову допомогу , які складають 3000 грн. та затрачено 300 грн. на придбання пального для прибуття до суду на розгляд кримінальної справи , що підтверджується квитанціями . Тому позивачка просить стягнути з відповідача 500 грн. матеріальної шкоди , 10000 грн. моральної шкоди , 3000 грн. витрат на правову допомогу та 300 грн. витрат на пальне , пов'язаних з явкою до суду.. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю , з підстав викладених у позовній заяві , а крім того просять стягнути 68 грн. витрат , пов'язаних з викликом відповідача через оголошення в газеті „Вільне слово" . Також позивачка пояснила , що претензій до іншого підсудного [PERSON] вона немає , так як вважає частку вини його незначною . Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , а тому суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Позивачка та її представник проти заочного розгляду справи не заперечують. Заслухавши пояснення позивачки , її представника та оцінивши, досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала . В судовому засіданні встановлено , що 28 травня 2012 року малолітньому [PERSON], [INFO] відповідачем [PERSON] та [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на задній поверхні шиї зліва , саден - на передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя , на передній поверхні правого променево-зап'ясного суглобу , які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів , передбачених ч.1 ст. 125 , ч.2 ст. 146 КК України і призначено покарання кожному на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді трьох років обмеження волі з іспитовим строком один рік шість місяців та задоволено частково цивільний позов позивачки до [PERSON] про відшкодування шкоди . Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2013 року вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2013 року в частині цивільного позову скасовано , а справу повернуто на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства . В решті вирок суду залишено без змін. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Малолітньому потерпілому [PERSON] , внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень , призначалося лікування , що підтверджується випискою з його медичної карти , яка міститься в матеріалах кримінальної справи № 1703/1568/2012 по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] обох у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст.125 , ч.2 ст.146 КК України ( надалі к/с) (а.с.198) . Однак посилання позивачки на те , що на лікування потерпілого - її малолітнього сина [PERSON] було затрачено 500 грн. не підтверджено жодним належним доказом , а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позову. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині понесених витрат на пальне в сумі 300 грн. , пов'язаних з явкою до суду , оскільки чеки № 61456 від 17.11.2012 року на суму 100,03 грн. та №27592 від 05.09.2012 року на суму 199,98 грн. (а.с.199-200 к/с ) не відповідають датам судових засідань - 20.11.2012 року та 16.10.2012 року . Згідно ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна ; у приниженні честі , гідності , а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено , що потерпілому [PERSON] , [INFO] відповідачем [PERSON] було спричинено легкі тілесні ушкодження , внаслідок яких потерпілий зазнав фізичного болю , значних душевних страждань , так як був 13-річною дитиною , які продовжують тривати і надалі , у зв'язку з незаконним позбавленням волі малолітнього потерпілого у нього порушився сон , незаконними діями відповідача було принижено гідність дитини - її право на дозвілля - риболовлю і зважаючи на те , що шкоди завдано малолітній дитині, психіка якої є не сформованою та дуже вразливою , з урахуванням норм ч.3 ст.23 ЦПК України та вимог розумності і справедливості суд вважає , що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 6000 грн. Що стосується засудженого [PERSON], то позивачка вважає його вину незначною , а тому позов пред'явила лише до [PERSON] Крім того , оскільки цивільний позов було заявлено під час розгляду кримінальної справи , то суд вважає , що застосуванню підлягають норми кримінально-процесуального законодавства , Тому , у відповідності до ч.2 ст. 93 КПК України (1960 р.) при визнанні підсудного винним суд постановляє стягти з нього судові витрати , в тому числі і оплата праці адвокатів . Дана норма КПК не суперечить вимогам ст. ст.79,84,88 ЦПК України . Оскільки потерпілою за надання правової допомоги адвокатом [PERSON] було сплачено 3000 грн. , що підтверджується договором про надання юридичних послуг, квитанцією про оплату №16 від 04.09.2012 року та довідкою про отримання коштів від 04.09.2012 року (а.с. 195-197, 211 к/с), то ці кошти теж підлягають стягненню з підсудного на користь потерпілого . А крім того , дана сума не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах , встановленого Законом України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" ( такі витрати згідно даного Закону складають понад 3000 грн.) . Крім того , позивачка понесла витрати в сумі 68 грн. , пов'язані з публікацією в газеті „Вільне слово" оголошення про виклик відповідача , що підтверджується самим оголошенням в газеті №29 від 17 квітня 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 107 від 15.04.2014 року , які теж підлягають стягненню на її користь.

Outcome: partial