Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Орган опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради просить розглянути питання про позбавлення батьківських прав, [PERSON], [INFO], по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження, актовий запис №849, зроблений 12 жовтня 2004 року Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження, актовий запис №397, зроблений 18 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження, актовий запис №95, зроблений 27 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Малолітні - [PERSON], [PERSON], [PERSON], перебувають на обліку дітей, які опинились в складний життєвих обставинах, з підстави проживання дітей в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. Згідно характеристики, наданої комітетом мікрорайону Черевківка, мати дітей -[PERSON], за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендувала себе, як мати трьох дітей, з негативної сторони. Вживає спиртні напої, дітей не доглядає, не піклується про них. Час від часу покидає дітей самих на невизначений строк без нагляду. Сусіди годують дітей, доглядають. В серпня 2016 року, [PERSON], взагалі покинула дітей. До теперішнього часу не повертається до дітей, місце її перебування не відоме. Цей факт вказує на байдужість матері по відношень до її рідних дітей. Зараз діти проживають разом з колишнім співмешканцем матері, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. За заявою [PERSON] від 05 серпня 2016 року мати, [PERSON], схильна до вживання спиртний напоїв. Вихованням дітей не займається. Покинула дітей та зникла у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідає. Зараз вихованням та утриманням дітей займається [PERSON] Спеціалісти ССД та представник ЦСССДМ відвідали родину [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. На момент перевірки дома ніхто не знаходився. Зі слів сусідів, встановлено, що мати, [PERSON], вихованням дітей не займається, схильна до вживання спиртних напоїв. Діти не доглянуті, брудні, дуже часто залишає їх без нагляду, часто бувають голодні, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 04 серпня 2016 року. Також про невиконання матір'ю, [PERSON], своїх батьківських обов'язків свідчить інформація, надана ЦСССДМ від 17 жовтня 2016 року. Під час візиту за адресою: [ADDRESS], знаходився співмешканець матері, [PERSON], разом з трьома дітьми. Під час бесіди встановлено, що мати, [PERSON], не проживає разом з дітьми, участі у вихованні не приймає. За дітьми доглядає [PERSON] Від соціального супроводу відмовився. За інформацією, якою володіє ССД, діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], навчаються у Слов'янській школі - інтернаті І-ІІІ ступеню №1. Молодший брат, [PERSON], [INFO] ніде не навчається. Згідно психолого-педагогічних характеристик Слов'янської школи - інтернату І-ІІІ ступеню №1, наданих на ученицю 7 класу, [PERSON], та ученицю 4 класу, [PERSON], відносини з матір'ю [PERSON], не однозначні, не завжди бувають відкритими. Мати не в повному обсязі виховує та контролює поведінку дітей. За характеристикою на [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], наданої вищевказаним навчальним закладом, мати дітей [PERSON], ніде не працює, навчанням дівчат не цікавиться та не займається їх вихованням, вживає алкогольні напої. З матір'ю проводились регулярно профілактичні бесіди, сім'ю неодноразово відвідували вихователі школи, але ніяких змін не відбувалось. Представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області- Шевченко М.В., який діє на підставі Довіреності № 29/01-213 від 31 січня 2017 року ( а.с.43) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.40). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача нею не отримується (а.с.42). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України « Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідач по справі є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження, актовий запис №849, зроблений 12 жовтня 2004 року Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції; [PERSON], [INFO],що підтверджується Свідоцтвом про народження, актовий запис №397, зроблений 18 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтва про народження, актовий запис №95, зроблений 27 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 6,7,8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № витягу 00017559631 від 19 січня 2017 року, батько дитини [PERSON], [INFO], записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № витягу 00017559664 від 19 січня 2017 року, батько дитини [PERSON], [INFO], записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.13). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № витягу 00017559404 від 19 січня 2017 року, батько дитини [PERSON], [INFO], записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Відповідно до Наказів Служби у справах дітей Слов'янської міської ради від 03 вересня 2016 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], постановлено на облік Службою у справах дітей Слов'янської міської ради, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв'язку з проживанням у сім'ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дітей (а.с. 15,16,17). З Акту обстеження умов проживання, складеного 04 серпня 2016 року Спеціалістами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради, вбачається, що комісія мала на меті обстежити житлово - побутові умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS], однак умови проживання не обстежені, оскільки на момент перевірки дома ні хто не знаходився. Зі слів сусідів встановлено, що за даною адресою зареєстрована мати, яка має трьох дітей, але їх вихованням не займається, схильна до вживання спиртних напоїв. Діти не доглянуті, брудні, дуже часто залишаються без догляду дорослих, бувають голодні. Проживають діти з матір'ю у співмешканця, який є власником будинку (а.с. 20). З заяви, складеної [PERSON], особою, з якою проживають малолітні діти, на ім'я начальника Служби у справах дітей вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, покинула своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та своє місце проживання йому не повідомляє (а.с. 19). Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді повідомив Службу у справах дітей Слов'янської міської ради, що 11 серпня 2016 року спеціалістом Центру спільно з мобільною бригадою психосоціальної допомоги було здійснено візит за адресою: [ADDRESS]. Під час візиту вдома знаходився співмешканець [PERSON] - [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], яка навчається у школі - інтернаті №1 у 7 класі, [PERSON], [INFO], яка навчається у школі - інтернаті №1 у 4 класі та [PERSON], [INFO], який знаходиться вдома. В приміщенні санітарно - гігієнічні умови задовільні. Під час бесіди з родиною було встановлено, що мати разом з дітьми не проживає та участі у вихованні дітей не приймає. За дітьми доглядає та виховує [PERSON], [INFO]. Спеціалістом Центру було вивчено потреби дітей, проінформовано сім'ю щодо недопущення скоєння насильства в сім'ї та жорстокого поводження з дітьми. Родині було запропоновано соціальний супровід, від якого [PERSON] відмовився (а.с. 21). За таких обставин, суд вважає, що позивач Орган опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області в інтересах малолітніх дітей вправі звернутися до суду з позовом до [PERSON], про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України." [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - є малолітніми (а.с.6,7,8). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім'ї мають забезпечуватися на принципах,що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні також встановлено, що згідно Характеристики, наданої комітетом мікрорайону Черевківка, мати дітей - [PERSON], за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендувала себе з негативної сторони. Вживає спиртні напої, дітей не доглядає, не піклується про них. Час від часу покидає дітей самих на невизначений строк без нагляду. Сусіди годують дітей, доглядають (а.с. 18). Згідно психолого-педагогічних характеристик Слов'янської школи - інтернату І-ІІІ ступеню №1, наданих на ученицю 7 класу, [PERSON], та ученицю 4 класу, [PERSON], відносини з матір'ю [PERSON], не однозначні, не завжди бувають відкритими. Мати не в повному обсязі виховує та контролює поведінку дітей. Мати дітей [PERSON], ніде не працює, навчанням дівчат не цікавиться та не займається їх вихованням, вживає алкогольні напої (а.с. 24,25,26). У суду немає підстав ставити під сумнів акт обстеження будинку за адресою: [ADDRESS], складеного Службою у справах дітей Слов'янської міської ради, Характеристику, наданої комітетом мікрорайону Черевківка, на [PERSON], а також психолого - педагогічних Характристик на [PERSON], [PERSON], складених практичним психологом за місцем навчанні дітей, оскільки вони є особами, які незацікавлені в результатах розгляду справи і факти, викладені в Акті та Характеристиках належним чином не спростовані. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере жодної участі у вихованні дітей, жодним чином не цікавиться їх життям, не бере ніякої участі в їх розвитку та вихованні, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям дітей. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Жодного батьківського обов'язку щодо виховання дітей, спілкування з ними та утримання відповідач не виконує. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». Із Висновку № 29/01-182 від 26 січня 2017 року Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, враховуючи Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25 січня 2017 року, вважає, що матір, [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 36-37). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Слов'янської міської Ради Донецької області № 29/01-182 від 27 січня 2017 року. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню свого сина, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров'я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки це сприятиме інтересам дітей. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської Ради Донецької області в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, та виходячи з інтересів дітей та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до частин 2,3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень вона не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 27 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 27 січня 2017 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2016 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved