Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

03.03.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати наказ Філії - Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №16-к від 04.01.2018 року в частині звільнення її, [PERSON], із займаної посади старшого контролер-касира ТВБВ №10013/0254 за втратою довір'я, п.2 ст.41 КЗпП; скасувати наказ Філії - Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 167-к від 06.02.2018 року про зміну дати звільнення [PERSON] в частині зміни дати звільнення у зв'язку із втратою довір'я, п.2 ст.41 КЗпП України [PERSON] старшому контролеру-касиру ТВБВ №10013/0254 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 04.01.2018 року на 06.02.2018 року у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю; поновити її на роботі на посаді старшого контролера-касира ТВБВ №10013/0254 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.02.2018 року до моменту ухвалення рішення суду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що вона з 2012 р. працювала старшим контролер-касиром ТВБВ №10013/25 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк». 23.05.2017р. до ТВБВ №10013/0254 звернувся клієнт, який надав оригінал паспорт та ідентифікаційного коду для оформлення карткового рахунку. Для здійснення такої операції необхідні було перевірити наявні документа клієнта, оскільки інших можливостей ідентифікувати клієнта у неї немає. Візуально документи сумнівів у їх достовірності не викликали. Їй було надано оригінал паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO] серія [NUMBER], виданий Дрогобицьким МВ УМВС у Львівській області 12.07.2012 року та оригінал ідентифікаційного коду [NUMBER]. Після цього клієнтом було подано заяву та укладено відповідний договір та відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. Окрім цього, клієнту видано платіжний засіб - банківську платіжну картку. Як виявилось, даний клієнт має поточний рахунок, який був відкритий на іншому відділенні банку, а саме ТВБВ №10013/0242. При внесенні даних паспорт серія і номер якого відповідав тим, які були внесені в базу даних банку, відмінним був лише рік його видачі (в поданих документах 12.07.2012р., а в базі даних банку 12.07.1996р.) та рік народження (в поданих документах: 04.07.1986р., а в базі даних банку 04.07.1956р.) так само ідентичним був ідентифікаційний код. Невідповідності, описки та внесення недостовірних відомостей у дані клієнта є звиклою практикою під час роботи в Ощадбанку, тим більше по клієнтах, рахунки яких були відкриті давніше, так як неодноразово змінювалось програмне забезпечення, працівниками відомості вносились поспіхом та без перевірки. Звірити документи з попередньо поданими до ТВБВ№10013/0242 можливості не було, оскільки вони повинні були знаходитись на іншому відділенні на якому його було первинно ідентифіковано, тим більше вона могла провести повну ідентифікацію клієнта на місці так як їй було надано оригінали його документів. З огляду на наведене нею було відкореговано дату народження : 04.07.1956р. на дату 04.07.1986 р. та дату видачі паспорта з 12.07.1996 р. на 12.07.2012 рік у відповідності до наданих їй оригіналів документів, відомості в яких є джерелом для внесення в системи банку. Оскільки на ім'я клієнта [PERSON] був відкритий поточний рахунок та дані в картці клієнта нею виправлені, тому 01.06.2017 р. зателефонувавши до головного економіста відділу роздрібного бізнесу ТВБВ№ 10013/0242 [PERSON] попросила об'єднати з РНК, який відкритий в системі Сагd Management на ім'я [PERSON] На підставі її звернення [PERSON] виконала функцію об'єднанні РНК в АБС Барс. З часом було виявлено, що невстановлена на даний час особа з використанням Веб-банкінгу зняла кошти у банкоматах АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Приватбанк» в сумі 144095,00 грн., які належали [PERSON] З метою виконання вимог Порядку проведення службового розслідування в установах AТ «Ощадбанк», затвердженого наказом ВАТ «Ощадбанк» від 13.04.2007 року №100, та з метою встановлення причин та обставин списання коштів з рахунку 2620, громадянина [PERSON] в сумі 144095,00 грн., який відкритий у ТВБВ №10013/0254 філії - Львівське управління АТ «Ощадбанк», наказом начальника управління №928 від 06.12.2017р. було призначено службове розслідування, про що зроблено висновок від 22.12.2017 року. Під час проведення службового розслідування клієнт [PERSON] пояснив, що зі свого карткового рахунку останній раз знімав кошти 03.11.2016 року в сумі 25000 грн., станом на вказану дату залишок на рахунку становив 145095.00 грн. 31 коп., більше операцій по своєму рахунку він не проводив. Також згідно даних відділу ІТ філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» встановлено, що 01.06.2017 о 22:40 у веб-банкінгу проведений переказ з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] у сумі 95095,00 грн. 03.06.2017 р. о 13:19 у веб-банкінгу проведений переказ з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] у сумі 49000,00 грн. Відділом ревізій та контролю встановлено, що на поточний рахунок [NUMBER] (відкритий у ТВБВ 1-А типу №100/130242 м. Дрогобич), по якому довгий час не проводились видаткові операції, систематично надходили кошти (остання сума зарахування коштів була проведена 06.05.2015 р.) З даною поточного рахунку 02.06.2017 року та 06.06.2017 р. відбулось переведення коштів на картковий [NUMBER], який відкритий у ТВБВ IV типу №10013/0254 м. Дрогобич через систему Web-банкінг на суму 95095,00 грн. та 49000,00 грн. відповідно. Звертає увагу суду, що у відділі Бек-офісу ТВБВ №10013/0242 м. Дрогобич відсутні первині документи по відкритому поточному рахунку [NUMBER]. Відсутність вказаних документів працівники підрозділу не змогли пояснити. Наскільки їй зараз зрозуміло невстановлені особи, мова про яких іде у висновку службового розслідування від 22.12.2017 року мали повний доступ до первинних документів по поточному рахунку [NUMBER], оскільки в даних їй оригіналах документів співпадали серія та номер паспорту дата (день та місяць видачі) паспорта, дата (число та місяць) народження клієнта, номер ідентифікаційного коду, отримати такі відомості в інший спосіб без порушення банківської таємниці можливостей не має, тим більше оригінали таких документів «випадково» зникли з ТВБВ 10013/0254. Так, згідно вищевказаного висновку за грубе порушення вимог п. 3.7.4 та 3.7.5 та додатку 3 Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк» до неї, контролера-касира ТВБВ №10013/0254 [PERSON] застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за втрату довір'я відповідно до п.2 ст.41 КзПП України. Слід зазначити, що до провідного економіста ТВБВ №10013/0242 [PERSON] застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З таким висновком вона не згідна, оскільки їй не було надано можливості оскаржити результати вказаного розслідування. Відповідачем також не було видано її трудової книжки. Згідно пункту 2 статті 41 КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. За цією підставою можуть бути звільнені працівники, які безпосередньо обслуговують грошові товарні або культурні цінності. Для розірвання трудового договору по пункту 2 статті 41 КзпП потрібно наявність наступних умов: 1) працівник безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.д.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіри до працівника з боку власника або уповноваженого їм органу. У випадку, котрий мав місце в даній справі вона не вчиняла жодних протиправних дій з ввіреними їй грошовими цінностями, відповідальність за які несла в силу своїх обов'язків. Крім цього, як вказано в пункті 2 статті 41 КЗпП, за характером психічного ставлення працівника такі дії обов'язково мають бути винними. Відповідно вина має бути встановлена компетентним органом При вчиненні злочину - рішенням суду, при адміністративному правопорушенні - постановою суду, органу міліції, тощо. У випадку, котрий має місце в даній справі протиправні дії вчинено невстановленими особами та їх встановлення і притягнення до відповідальності є компетенцією відповідних органів. Про вказані обставини прямо зазначено у висновках службового розслідування. Так як їй було надано оригінали документів, які дають змогу ідентифікувати та верифікувати особу клієнта, а саме паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду та відомостей про те, що пред'явлені документи на момент звернення клієнта є не чинними у неї не було, то вона не мала підстав відмовити йому у відкритті карткового рахунку. Зокрема, відповідно до п. 1.16. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (затвердженні постановою правління НБУ № 492 від 12.11.2003 р. ) виключно лише за наявності в банку підтвердженої документації про те, що будь-який з поданих документів є нечинним, банк відмовляє особі у відкритті рахунку. Вказаних відомостей на момент відкриття рахунку у неї не було, а відтак були відсутні підстави для відмови в обслуговуванні клієнта та відкриття йому запитуваного рахунку. Вважає, що якщо вина працівника у вчиненні конкретних дій не встановлена належним чином, то трудовий договір з мотивів втрати довір'я розірваний з ним бути не може. Крім цього, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 2 статті 41 КЗпП, може бути здійснено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Також зауважує, що з наказом про її звільнення вона не була ознайомлена, оскільки перебувала на амбулаторному лікуванні з 04.01.2018 р. по 06.02.2018 року. При виході з лікарняного 06.02.2018р. її не було допущено до роботи, натомість їй надали наказ від 06.02.2018р №167-к про зміну дати звільнення, в якому значиться попередня дата звільнення 04.01.2018р., тобто в день коли вона перебувала на лікарняному. Сам наказ № 16-к від 04.01.218 р. «Про звільнення [PERSON].» їй було вручено лише 28.02.2018р. Підставою для звільнення за втрату довір'я був висновок службового розслідування від 22.12.2017 р., з яким її теж належним чином не ознайомили. Також відповідачем не було видано їй трудової книжки, що порушує ст. 47 КЗпП ( таку отримала лише 28.02.2018 року). Як одну із позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.02.2018 року по дату винесення рішення. Ухвалою від 07.03.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 27.03.2018 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та продовження строку на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] 12.04.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказують на те, що 23.05.2017р. [PERSON] уклала від імені Банку договір про відкриття банківського рахунку [NUMBER] та видала платіжну картку на ім'я фізичної особи, яку ідентифікувала як [PERSON], [INFO]., відповідно до наданого паспорта та оригіналу довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER]. В ході відкриття рахунку позивачка виявила невідповідність даних про особу клієнта згідно наданого паспорта та згідно наявних у Банку даних, які були одержані при відкритті іншого банківського рахунку на ім'я клієнта [PERSON], а саме: невідповідність у даті видачі паспорта (12.07.2012р. згідно наданого паспорта та 12.07.1996р. згідно даних Банку) та у році народження клієнта ([INFO]. згідно наданого паспорта та [INFO] згідно даних Банку). Встановивши зазначені розбіжності, [PERSON] змінила в системі даних Банку дату видачі паспорта та дату народження клієнта, підставивши замість наявних у Банку даних - дані згідно пред'явленого 23.05.2017р. паспорта, та в подальшому, 01.06.2017р., об'єднала дані про банківські рахунки на ім'я [PERSON] З часом було виявлено факт заволодіння невстановленою особою коштами клієнта [PERSON] в сумі 144 095 грн. шляхом використання системи дистанційного розпорядження рахунком Web-банкінг. Як зазначено в позовній заяві, невідповідності, описки та внесення недостовірних відомостей у даних клієнтів були звиклою практикою під час роботи позивачки в Ощадбанку. Позовні вимоги [PERSON] вважають повністю необґрунтованими у зв'язку з наступним. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з АТ «Ощадбанк» на посаді старшого контролера-касира ТВБВ №10013/0254 філії-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно п.п.1.3., 1.5. посадової інструкції, старший контролер-касир має доступ до інформації, що становить банківську та комерційну таємницю, або носить службовий чи конфіденційний характер, та є матеріально-відповідальною особою. 18.03.2016р. із [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. У результаті моніторингу поточних рахунків клієнтів, Банком виявлено наявність сумнівних операцій по рахункам клієнта [PERSON] Наказом від 06.12.2017р. №928 у філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» створено комісію для проведення службового розслідування по встановленню причин та обставин списання коштів з рахунку гр. [PERSON] в сумі 144 095 грн. та можливих порушень з боку працівників банку. 05.12.2017р. у [PERSON] відібрано письмові пояснення. Враховуючи зміст та характер допущених порушень, комісія рекомендувала звільнити [PERSON] у зв'язку із втратою довір'я у зв'язку з тим, що [PERSON], будучи матеріально відповідальною особою, на яку відповідно до посадової інструкції покладено виконання трудових обов'язків по виконанню операцій, які пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, та носять відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей, грубо порушила вимоги п.п.3.7.4., 3.7.5. та додатку 3 Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» №196 від 28.03.2012р., та п.п.3.1., 3.2., 3.3. Порядку відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджена АБС «БАРС Millennium», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 22.10.2010р. №477. Крім зазначених винних дій [PERSON], наявність яких сама по собі є достатньою для втрати довір'я до неї з боку Банку, відбувся факт заволодіння невстановленою особою шляхом використання системи дистанційного розпорядження рахунком WEB-банкінг коштами клієнта [PERSON] в сумі 144 095 грн., які у відповідності до Порядку відшкодування майнової шкоди, завданої АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» №799 від 12.11.2013р., Банк був вимушений відшкодував [PERSON] за рахунок витрат Банку з відображенням на позабалансовому рахунку №9618 ст.06 «Заборгованість за вкладними (депозитними) операціями, в.т.ч. пов'язані з шахрайськими діями», чим завдано АТ «Ощадбанк» збитків на суму 144 095 грн. Міра можливої співучасті [PERSON] у заволодінні коштами клієнта [PERSON] є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018140110000264 від 30.01.2018р. Наказом від 04.01.2018р. №16-к [PERSON] звільнено у зв'язку з втратою довір'я за п.2 ст.41 КЗпП України, та внесено відповідний запис до трудової книжки. Цього ж дня, 04.01.2018р. [PERSON] вручено для ознайомлення наказ від 04.01.2018р. №16-к про звільнення з роботи, однак від підпису про ознайомлення з наказом [PERSON] відмовилась, про що складено відповідний акт. 04.01.2018р. з [PERSON] проведено розрахунок при звільненні, що підтверджується довідкою філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.04.2018р. №373. Враховуючи, що 04.01.2018р. [PERSON] була присутня на роботі не повний робочий день та не з'явилася отримати трудову книжку, - тому 04.01.2018р. на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою, як цього вимагає п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.). За повідомленням відділення поштового зв'язку м.Дрогобич, рекомендований лист повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання, тому трудова книжка [PERSON] залишена роботодавцем на зберігання до з'явлення звільненого працівника. Оскільки, ні у ТВБВ №10013/0254 філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», ні у філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» не утворена та не діє ні первинна профспілкова організація, ні профспілковий представник, тому згода профспілкового органу не відбиралась. Щодо твердження позивачки що її звільнено в період тимчасової непрацездатності слід зазначити що відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. 04.01.2018р. [PERSON] перебувала на робочому місці, виконувала покладені на неї посадові обов'язки, що підтверджується витягом з архіву введених документів [PERSON] за 04.01.2018р., а також не надала доказів тимчасової непрацездатності, тому роботодавцем не могло та не було встановлено обставин, що відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України унеможливлюють звільнення працівника. В подальшому при з'явленні 06.02.2018р. [PERSON] та наданні доказів поважності причин відсутності на роботі за період з 04.01.2018р. до 05.02.2018р. роботодавцем, із врахуванням приписів ч.3 ст.40 КЗпП України, видано наказ №167-к від 06.02.2018р., яким змінено дату звільнення з 04.01.2018р. на 06.02.2017р., про що під розписку доведено до відома працівнику. У відповідності до вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст. 116 КЗпП України, п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), 06.02.2018р. [PERSON] проведено донарахування та виплату суми розрахунку при звільненні, що підтверджується довідкою філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.04.2018р. №373. Враховуючи, що 06.02.2018р. [PERSON] повторно не з'явилася отримати трудову книжку, - тому 06.02.2018р. на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], повторно надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою, як цього вимагає п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), а також для ознайомлення з висновком службового розслідування від 22.12.2017р., тому трудова книжка [PERSON] і надалі була залишена роботодавцем на зберігання до з'явлення звільненого працівника. Щодо вказівки позивачки що дисциплінарне стягнення може бути накладене не пізніше 6 місяців з дня вчинення проступку та 1 місяця з дня виявлення, слід зазначити що відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Окрему увагу акцентують на пропуску позивачем строку звернення до суду, що є самостійної підставою для відмови в задоволенні позову. 17.05.2018 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Зокрема просить врахувати наступні обставини: 1.) Відповідач вказує на те, що начебто [PERSON] об'єднала дані про банківські рахунки на ім'я [PERSON] Проте, така обставина не відповідає дійсності. А саме під час звернення до неї 23.05.217 р. особи, котра надала їй оригінали документів на ім'я [PERSON], а саме оригінал паспорту серії [NUMBER] та оригінал картки платника податків про присвоєння ідентифікаційного коду [NUMBER], нею було проведено уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнта під час ведення електронних анкет клієнтів та забезпечено оновлення актуальної контактної інформації про клієнта в картці клієнта в АБС. Вказані дії є повним, належним та відповідним виконанням її посадових обов'язків, визначених п. 2.37 та 2.40 посадової інструкції старшого контролера касира, з якою вона була ознайомлена 18.03.2016 р. Фактично її було звільнено за належне виконання вимог посадової інструкції в частині ідентифікації та верифікації клієнтів банку. 2.) Щодо обставин покладення на неї матеріальної відповідальності, то слід зазначити, що предметом спору є дії котрі не пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, адже нею не вчинялись дії по прийняттю, видачі чи іншій роботі з такими цінностями, нею було здійснено виключно ідентифікацію клієнта, актуалізацію відомостей про нього відповідно до поданих оригіналів ідентифікуючих документів в АБС банку та оформлення йому карткового продукту. Жодних грошових цінностей під час даної операції вона не обслуговувала. Для звільнення працівника з підстав втрати довіри не достатнім є лише факту наявності матеріальної відповідальності останнього, необхідним є виконання ним дій з ввіреними йому цінностями, чого у випадку, котрий мав місце в даній справі не було. 3.) Відповідач не надав доказів її особистого ознайомлення із Порядком відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджено АБС «Барс Millennium» та Порядком емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», порушення вимог яких стало підставою для її звільнення. В усних поясненнях під час слухання справи представник відповідача вказав, що такі нормативні документи вона повинна була знати з підстав, визначених її посадовою інструкцією. Серед вказаних приписів інструкції не визначено обов'язку чи необхідності знати чи бути ознайомленою із вказаними Порядками. Відомостей про те, що її було ознайомлено із даними документами Відповідачем не надано. Відтак протиправним є звільнення працівника за порушення вимог, які йому були не доведені чи не повинні були бути йому відомі виходячи з приписів посадової інструкції. 4.) Проте, навіть ознайомившись із зазначеними вище положеннями, котрі були надані їй виключно після адвокатського запиту її захисника, вважає, що її дії повністю відповідали не тільки посадовій інструкції, а й вказаним Порядкам. Зокрема, відповідно до п. 3.7.4. Порядком емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк» визначено, що «незалежно від того чи мас Клієнт діючі рахунки у Банку, ідентифікація його та відкриття йому Рахунку здійснюється у порядку згідно розділу 3. Аналіз вказаного розділу вказує на те, що відповідно до п.3.2.1. відкриття рахунку відбувається на підставі документів, що дають змогу Банку ідентифікувати власника Рахунку. В її випадку такими був оригінал паспорту та ІПН наданих клієнтом. Відповідно до ч. 3. п. 3.3.1. відповідальний працівник фронт-офісу, тобто вона, отримує від Клієнта пакет документів (згідно Додатку 3) для здійснення ідентифікації Клієнта (згідно п. 3.7.). При цьому п. 3.7. визначає порядок ідентифікації Клієнтів. П. 3.7.3. визначає необхідність проведення ідентифікації клієнта та встановлює порядок дій при зміні паспортних даних клієнта, зокрема «Якщо в процесі користування Платіжною картою у Держателя змінюються паспортні дані, він повинен надати в установу банку, що видала Платіжну картку, оригінали відповідних документів. Відповідальний працівник фронт-офісу отримує оригінали документів та вносить відповідні зміни в БАРС, а також здійснює копіювання необхідних документів, завіряє їх власним підписом та підписом Держателя. Вказані норми положення явно визначають пріоритетність саме відомостей, котрі містяться в оригіналах первинних документів над відомостями, котрі містяться в електронних анкетах клієнтів, та надають права чи навіть зобов'язують працівника вносити зміни в автоматизовану банківську систему. 5.) Щодо Порядку відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджено АБС «Барс Millennium», то даний документ не має жодного відношення до спірної операції, так як регулює дії працівників (які були з ним ознайомлені належним чином) в частині відкриття вкладних (депозитних) рахунків. У спірному випадку було видано платіжну картку, котре не відноситься до депозитних рахунків. Зокрема п. 3.1. визначає необхідність внесення інформації про вкладника, яким [PERSON] не був під час оформлення картки. В п. 3.2 визначено, що даний порядок застосовується під час здійснення депозитних операцій. При цьому в даному пункті визначено, що дані про вкладника заносяться до системи кирилицею у точній відповідності із наданими клієнтом документами. Відтак, дана вимога, хоча й вона стосується випадку оформлення вкладного рахунку (тобто не має відношення до спірної операції) підтверджує пріоритетність саме відомостей з оригіналів документів, наданих клієнтом над відомостями електронних анкет. 6.) Ознайомившись з Порядком взаємодії підрозділів банку при формуванні Єдиної бази клієнтів АТ «Ощадбанк» (копія якого була отримана виключно на адвокатський запит її захисника та їй під час роботи у Відповідача не доводилась до відома) звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 4.1.підвищення якості даних в електронних картках клієнтів (прийняття такого порядку свідчить про низьку якість таких даних, про що вона вказувала в позовній заяві) здійснюється виконавцями (в тому числі і нею) в 2 етапи. П. 4.2 визначено порядок виправлення помилок в картках клієнтів, що нею було і зроблено в спірній ситуації. При цьому показником ефективності її роботи, відповідно до п. 4.4., за який вона несла персональну відповідальність, було покращення якості даних (шляхом виправлення помилкових відомостей) та наповненості анкет (шляхом внесення додаткових відомостей в тому числі контактних телефонів, адрес проживання, тощо). Але найважливіше міститься в п. 4.3, відповідно до якого джерелами для заповнення коректних даних є юридична/кредитна справа клієнта (яка цілком «випадково» зникла з центрального відділення і за це ніхто не поніс покарання) та/або інші документи отримані від клієнта. Вказані положення в черговий раз доводять правомірність, належність та повну відповідність нормативним документам банку її дій при ідентифікації, оновленні та корегуванні даних клієнта відповідно до оригіналів ідентифікаційних документів наданих ним. 7.) Основним чинником, котрий повинен встановити, суд є наявність вини в діях працівника котрий звільнений з підстав втрати довіри. У її випадку жодних винних дій нею не вчинено, як вказано вище з аналізу посадової інструкції та положень, за порушення яких її було звільнено з якими її не було ознайомлено, жодних протиправних, незаконних іншими словами винних дій нею вчинено не було. Відтак відсутня основна підстава для звільнення її з підстав втрати довіри - винна дія, так само як і відсутні додаткова підстава - робота з майновими цінностями в спірній ситуації. 8.) Щодо наявності кримінального провадження, то сам факт проведення досудового розслідування, до того ж по факту списання з поточного рахунку коштів, жодним чином не може бути доказом чи нести якість преюдиційні відомості для даної справи щодо оцінки її дій по ідентифікації, оновленні та корегуванні даних клієнта відповідно до оригіналів ідентифікаційних документів наданих ним. 9.) Щодо посилання Відповідача на п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду від 06.11.1992 р. № 9, то така не є джерелом права та не встановлює чи змінює правове регулювання суспільних відносин. Права, обов'язки працівника та роботодавця, відповідальність та порядок її застосування регулює спеціальний закон а саме Кодекс законів про працю України, відповідно до якого ст. 41 визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників. При цьому п.2 та п. 3 спеціального регулювання чи виключення не передбачають. Натомість ст. 147 КЗпП визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як звільнення та догана. Відтак звільнення чи то з підстав ст. 40 чи 41 є видом дисциплінарного стягнення. При цьому жодного виключення для п.2 та п.2 ст. 41 в частині не віднесення їх до видів дисциплінарного стягнення не визначено. Відтак і до цих підстав для звільнення повинно бути застосовано строки, визначені ст. 148 КЗпП, тому особливого правового регулювання, спеціальної норми чи Закону для цих підстав для звільнення не визначено. 10.) Щодо дати звільнення то просить суд врахувати ту обставину, що відповідно до відомостей в трудовій книжці та наказу наданого [PERSON] відповідач звільнив її 06.02.2018 р., змінивши попередню дату звільнення з 04.01.2018 р., так як на вказану дату вона перебувала на лікарняному. Твердження про те, що її було звільнено саме 04.01.2018 р. спростовуються діями відповідача по зміні дати звільнення, виплаті їй коштів за тимчасову непрацездатність, видачею нового наказу про звільнення, виправленнями в трудовій книжці. Про існування акту про відмову від підписання наказу про звільнення їй нічого не відомо, так як вона 04.01.2018 р. перебувала на листку непрацездатності. Ким, коли та за яких обставин було складено даний акт їй не відомо. 11.) Щодо обставин направлення їй трудової книжки та ведення з нею переписки, то відповідач направляв всі вказані документи за неналежною адресою: [ADDRESS], хоча [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Відомості про її актуальну адресу проживання містяться в кадровій документації та Відповідач добре знав, за якою адресою вона проживає. 12.) Щодо належності до профспілкового органу та необхідності отримання попередньої згоди на її звільнення, то вказані посилання в позовній заяві зроблені виходячи з того, що з її заробітної плати регулярно стягувались кошти на оплату роботи первинної профспілки відтак вважає, що такий орган повинен працювати, а відтак необхідною є його згода на її звільнення. 13.) Щодо наказу про звільнення від 06.02.2018 р., то слід зазначити, що відповідного до його змісту та відзиву Відповідача причиною для звільнення були приписи ч. 3 ст. 40 КЗпП, відповідно до яких звільнення працівника відбувається у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; відповідно в даному випадку Відповідач змінив підстави для звільнення при цьому доказів, що мало місце систематичне невиконання нею обов'язків не надав, а тому таке звільнення є протиправним. 14.) Додатково щодо наявності винних чи протиправних дій при оформленні карткового рахунку на ім'я [PERSON], просить суд звернути увагу на пояснення [PERSON], надані Відповідачем відповідно до яких: «При виявленні подвійного РНК звіряються данні в АБС БАРС з оригіналами документів, після того, як всі дані звірені та збігаються, якщо чогось не має - доносяться, тоді відбувається об'єднання РНК. У випадку звернення працівника іншого підпорядкованого ТВБВ щодо об'єднання РНК, якщо одне з них відкрите не в їхньому ТВБВ, працівник пересвідчує, що перед ним даний клієнт по звірці оригіналу паспорта, поправляє (заносить) усі дані в картку клієнта по двом РНК та телефонує з проханням об'єднати дані РНК, оскільки доступу до даної операції не мають. Відтак дані пояснення підтверджують те, що у разі відмінностей між інформацією в електронній анкеті та наданими оригіналами документів, пріоритет мають оригінали документів, та саме з них здійснюються звіряння та виправлення відомостей до РНК. Відтак, її дії щодо ідентифікації [PERSON] відповідно до наданих ним оригіналів документів, були правомірними та повністю відповідали вимогам положень банку. 15.) Також звертає увагу суду на вибірковість Відповідача в питанні пошуку винних осіб у спірній ситуації. Зокрема, альтернативою оригіналам документів при виявлені дублікатів РНК є матеріали юридичної справи, котра формується при первинному зверненні клієнта. Така містилася на ТВБВ 10013\\0242. Так, відповідальний працівник цього відділення міг здійснити звірку відомостей, котрі вона отримала від клієнта з наданих їй оригіналів документів, з тими, котрі містяться в даній справі. Проте, така справа була втрачена на зазначеному відділенні. З наданих відповідачем документів, а саме пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в їхню компетенцію входило забезпечення збереження даної справи та, що така відсутня на відділенні. При цьому, жодний із даних працівників до відповідальності не притягнутий, хоча їх вина є явною та беззаперечною на відміну від ситуації котра має місце у її випадку. 16.) Також звертає увагу суду на те, що комісією висновок якої було покладено в основу її звільнення, було створено на підставі наказу № 028 від 06.12.2017 р., пояснення від неї відібрано 05.12.2017 р. проте звернення [PERSON] до Відповідача датоване лише 13.12.2017 р,. відтак на підставі чого було створено комісію їй не зрозуміло та під час її створення порушено порядок визначений Відповідачем по створенню таких комісій. Враховуючи наведене просить суд задоволити поданий нею позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві та відповіді на відзив. Вимоги просили задоволити. Представник відповідача Мірошніков П.В. проти позову заперечив з підстав, які викладені у відзиві на позов. Вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13, ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). П.2 ч.1 ст.41 КЗпП України передбачено, що підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. З матеріалів справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з АТ «Ощадбанк» на посаді старшого контролера-касира ТВБВ №10013/0254 філії-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до розділу 2 посадової інструкції, старший контролер-касир забезпечує своєчасне та якісне проведення банківських операцій; організовує первинний облік, збирання, оцінку, опрацювання, накопичення відповідної інформації; організовує роботу щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей; здійснює операції з приймання/видачі готівки та цінностей до/із сховища цінностей, передбачені діючими нормативними документами; забезпечує правильне застосування чинних законодавчих актів України, нормативних актів НБУ, внутрішніх нормативних документів Банку; зберігає інформацію, що становить банківську, комерційну таємницю або носить конфіденційний характер; здійснює усі банківські операції згідно наданого дозволу; здійснює операції з розрахунково-касового обслуговування клієнтів; приймає платежі; здійснює видачу та приймання грошових коштів за рахунками клієнтів; здійснює операції з оформлення виплат/приймання коштів за грошовими переказами; здійснює облік готівки, цінностей і цінних бланків; здійснює операції по РОБ-терміналу, видачу банківських платіжник карток та ПІН-конвертів для фізичних і юридичних осіб; здійснює закриття операційного дня та складання щоденної звітності; забезпечує передачу первинних документів за касовими операціями у складі щоденної звітності до філії банку; дотримується правил зберігання документів, особових рахунків, карток із зразками підписів, штампів та печаток, бланків, банківської звітності; формує первинні документи щоденної звітності за касовими операціями; своєчасно інформує керівництво ТВБВ про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності готівки та цінностей; контролює здійснення фінансових операцій, які відносяться до сумнівних або можуть бути пов'язані з легалізацією кримінальних доходів; здійснює проведення ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, проведення уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнтів, ведення електронних анкет клієнтів; виявлення факту належності клієнта або особи, яка діє від його імені; визначення критеріїв ризиків клієнтів та здійснення застережних заходів/належних заходів; вжиття заходів щодо отримання додаткових документів та/або відомостей щодо фінансових операцій. Відповідно п.п.1.3., 1.5. посадової інструкції, старший контролер-касир має доступ до інформації, що становить банківську та комерційну таємницю, або носить службовий чи конфіденційний характер, та є матеріально-відповідальною особою. Згідно п.4.1. посадової інструкції, старший контролер-касир несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання функцій та обов'язків, встановлених цією посадовою інструкцією; недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку; матеріальну шкоду, заподіяну з його вини. Відповідно до Розділу І Додатку №1 до постанови Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977р. №447/24, посада старшого контролера-касира віднесена до переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність. 18.03.2016р. із [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Наведеним спростовується твердження позивачки про те, що вона не була матеріально відповідальною особою, та що її не може бути звільнено за п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку із втратою довір'я. У результаті моніторингу поточних рахунків клієнтів, Банком виявлено наявність сумнівних операцій по рахункам клієнта [PERSON] Наказом від 06.12.2017р. №928 у філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» створено комісію для проведення службового розслідування по встановленню причин та обставин списання коштів з рахунку гр. [PERSON] в сумі 144 095 грн. та можливих порушень з боку працівників банку. 05.12.2017р. у [PERSON] відібрано письмові пояснення. За результатом службового розслідування, 22.12.2017р. комісія прийшла до висновку про наявність в діях старшого контролера-касира ТВБВ №10013/0254 [PERSON] грубого порушення вимог п.п.3.7.4., 3.7.5. та додатку 3 Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затверджених постановою правління АТ «Ощадбанк» №196 від 28.03.2012р., та п.п.3.1., 3.2., 3.3. Порядку відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджена АБС «БАРС Millennium)), затв.постановою правління АТ «Ощадбанк» від 22.10.2010р. №477. Зокрема, мало місце грубе порушення наступних вимог: -п.3.7.4. розділу 3.7. «Ідентифікація Клієнтів» Порядку №196 від 28.03.2012р.: Незалежно від того чи має Клієнт діючі рахунки у Банку, ідентифікація його та відкриття йому Рахунку здійснюється у порядку згідно розділу 3; -п.3.7.5. розділу 3.7. «Ідентифікація Клієнтів» Порядку №196 від 28.03.2012р.: Якщо під час ідентифікації Клієнта були виявлені ознаки потенційного шахрайства або правопорушення, за які передбачена кримінальна відповідальність, відповідальний працівник фронт-офісу повідомляє по телефону підрозділ банківської безпеки установи банку, який в свою чергу повідомляє про це департамент банківської безпеки центрального апарату для прийняття рішення стосовно інформування інших установ Банку та/або правоохоронних органів; -додаток 3 Порядку №196 від 28.03.2012р.: Документи, необхідні для відкриття Рахунку; -п.3.1. Порядку №477 від 22.10.2010р.: Для відкриття вкладного рахунку фізичній особі в АБС „БАРС" необхідно внести інформацію про дані вкладника; -п.3.2. Порядку №477 від 22.10.2010р.: Уповноважений працівник установи Банку, що здійснює депозитні операції в установі банку (далі - уповноважений працівник) вносить такі дані про вкладника: прізвище, ім'я, по батькові; дата народження; серія і номер паспорта або документа, що його замінює; дата видачі та найменування органу, що видав документ; резидентність; дані документу, виданого органом державної податкової служби, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (якщо вкладник є резидентом); адреса; фактична адреса проживання; поштовий індекс; телефон тощо. Дані про вкладника заносяться до системи кирилицею у точній відповідності із наданими клієнтом документами; -п.3.3. Порядку №477 від 22.10.2010р.: У разі, якщо фізична особа має відкриті рахунки в установі Банку, то при відкритті вкладного рахунку в АБС „БАРС" уповноважений працівник установи Банку здійснює пошук інформації про вкладника. Пошук може здійснюватись за одним із реквізитів фізичної особі: прізвище, ім'я, по батькові (ПІБ), реєстраційний номер облікової картки платника податків, дата народження, серія або номер паспорту. Враховуючи зміст та характер допущених порушень, комісія рекомендувала звільнити [PERSON] у зв'язку із втратою довір'я. Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Як зазначено у п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я (п.З ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Відповідно до правової позиції ВСУ від 23.12.2015р. у справі №6-1093цс15, правовий аналіз пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обов'язкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Наведеним спростовується твердження позивачки, що не встановлено її вини у заволодінні коштами, як обов'язкової умови для втрати довір'я до неї зі сторони роботодавця. Відповідно до правової позиції ВСУ від 20.04.2016р. у справі №6-100цс16, правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Отже, втрата довір'я зумовлена тим, що [PERSON], будучи матеріально відповідальною особою, на яку відповідно до посадової інструкції покладено виконання трудових обов'язків по виконанню операцій, які пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, та носять відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей, грубо порушила вимоги п.п.З.7.4., 3.7.5. та додатку 3 Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» №196 від 28.03.2012р., та п.п.3.1., 3.2., 3.3. Порядку відкриття, ведення, закриття вкладних (депозитних) та поточних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджена АБС «БАРС Millennium», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 22.10.2010р. №477. Порушення [PERSON] полягає у тому, що 23.05.2017р. вона самовільно змінила наявні у Банку дані про особу клієнта [PERSON] у даті видачі паспорта з «12.07.1996р.» на «12.07.2012р.» та у даті народження з «[INFO]» на «[INFO].», після чого з використанням змінених даних відкрила поточний рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] та видала платіжну картку з каси Банку. Виявивши 23.05.2017р. при ідентифікації особи Клієнта невідповідність у даних щодо дати народження та дати видачі паспорта із даними, якими володіє Банк, - [PERSON] була зобов'язана відмовити у відкритті рахунку та повідомити підрозділ банківської безпеки. Покликання позивачки не незнання зазначених нормативних документів не заслуговують на увагу, оскільки згідно п.1.4. посадової інструкції у своїй роботі вона керується нормативними актами Національного банку України та внутрішніми нормативними документами AT «Ощадбанк», що стосуються організації та ведення операційно-касової роботи, та відповідно до п.4.1. посадової інструкції - несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання функцій та обов'язків, встановлених цією посадовою інструкцією; недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку; порушення чинного законодавства, нормативних документів НБУ; матеріальну шкоду, заподіяну з його вини. Додатково знання [PERSON] вимог зазначених нормативних документів стверджується документами про успішне проходження заліків на знання цих документів із переважним результатом оцінки знань «ВІДМІННО». Причини, якими [PERSON] пояснює своє рішення відкрити рахунок Клієнту/фізичній особі, використовуючи ідентифікуючі дані, що відмінні від наявних у Банку даних про цього Клієнта, - не мають суттєвого значення, оскільки за наявності наведених обставин нормативними документами безальтернативно передбачено обов'язок Банку відмовити у відкритті рахунку, та обов'язок працівника фронт-офісу повідомити підрозділ банківської безпеки. Крім зазначених винних дій [PERSON], наявність яких сама по собі є достатньою для втрати довір'я до неї з боку Банку, відбувся факт заволодіння невстановленою особою шляхом використання системи дистанційного розпорядження рахунком WEB-банкінг коштами клієнта [PERSON] в сумі 144 095 грн., які у відповідності до Порядку відшкодування майнової шкоди, завданої АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» №799 від 12.11.2013р., Банк був вимушений відшкодував [PERSON] за рахунок витрат Банку з відображенням на позабалансовому рахунку №9618 ст.06 «Заборгованість за вкладними (депозитними) операціями, в.т.ч. пов'язані з шахрайськими діями» (розпорядження від 29.12.2017р. №8877), - чим завдано АТ «Ощадбанк» збитків на суму 144 095 грн. Міра можливої співучасті [PERSON] у заволодінні коштами клієнта [PERSON] є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018140110000264 від 30.01.2018р. Наказом від 04.01.2018р. №16-к [PERSON] звільнено у зв'язку з втратою довір'я за п.2 ст.41 КЗпП України, та внесено відповідний запис до трудової книжки. Повноваження начальника філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» передбачені положенням про філію, яке затверджене постановою правління АТ «Ощадбанк» від 19.10.2016р. №827, зокрема п.9.3.: начальник Управління призначає та звільняє з посад працівників Управління, підпорядкованих ТВБВ, у тому числі за поданням керівників ТВБВ. Цього ж дня, 04.01.2018р. [PERSON] вручено для ознайомлення наказ від 04.01.2018р. №16-к про звільнення з роботи, однак від підпису про ознайомлення з наказом [PERSON] відмовилась, про що складено відповідний акт. Наведеним спростовується твердження позивачки, що її не ознайомлено вчасно з наказом про звільнення. Відповідно до вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст. 116 КЗпП України, п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затв. Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до зазначених вимог закону, 04.01.2018р. з [PERSON] проведено розрахунок при звільненні, що підтверджується довідкою філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.04.2018р. №373. Враховуючи, що 04.01.2018р. [PERSON] була присутня на роботі не повний робочий день та не з'явилася отримати трудову книжку, - тому 04.01.2018р. на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою, як цього вимагає п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.). За повідомленням відділення поштового зв'язку м.Дрогобич, рекомендований лист повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання, тому трудова книжка [PERSON] залишена роботодавцем на зберігання до з'явлення звільненого працівника. Наведеним спростовується твердження позивача про порушення Банком ст.47 КЗпП України, а саме що у день звільнення їй не видано трудової книжки, у зв'язку з чим на її користь не підлягає виплата середнього заробітку відповідно до ст.235 КЗпП. Що стосується доводів позивачки що не отримано згоду профспілкової організації, слід зазначити що відповідно до ч.ч.1, 4, 9 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації"), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згідно п.п.5, 6 ч.І ст.43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Однак, з матеріалів справи вбачається що ні у ТВБВ №10013/0254 філії - Львівське обласні управління АТ «Ощадбанк», ні у філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» не утворена та не діє ні первинна профспілкова організація, ні профспілковий представник. При цьому слід зазначити, що сам позивач в позовній заяві не зазначила членом якої первинної профспілкової організації вона себе вважає з покликанням на відповідні письмові докази, що свідчить про голослівність її тверджень, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України є неприпустимим. Щодо твердження позивачки що її звільнено в період тимчасової непрацездатності слід зазначити що відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. 04.01.2018р. [PERSON] перебувала на робочому місці, виконувала покладені на неї посадові обов'язки, що підтверджується витягом з архіву введених документів [PERSON] за 04.01.2018р., а також не надала доказів тимчасової непрацездатності, тому роботодавцем не могло та не було встановлено обставин, що відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України унеможливлюють звільнення працівника. В подальшому при з'явленні 06.02.2018р. [PERSON] та наданні доказів поважності причин відсутності на роботі за період з 04.01.2018р. до 05.02.2018р. роботодавцем, із врахуванням приписів ч.3 ст.40 КЗпП України, видано наказ №167-к від 06.02.2018р., яким змінено дату звільнення з 04.01.2018р. на 06.02.2017р., про що під розписку доведено до відома працівнику. У відповідності до вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст. 116 КЗпП України, п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), 06.02.2018р. [PERSON] проведено донарахування та виплату суми розрахунку при звільненні, що підтверджується довідкою філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 05.04.2018р. №373. Враховуючи, що 06.02.2018р. [PERSON] повторно не з'явилася отримати трудову книжку, - тому 06.02.2018р. на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], повторно надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою, як цього вимагає п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р.), а також для ознайомлення з висновком службового розслідування від 22.12.2017р., тому трудова книжка [PERSON] і надалі була залишена роботодавцем на зберігання до з'явлення звільненого працівника. Щодо вказівки позивачки що дисциплінарне стягнення може бути накладене не пізніше 6 місяців з дня вчинення проступку та 1 місяця з дня виявлення, слід зазначити що відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову щодо визнання незаконним наказів про звільнення, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні. Також відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed