Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

22.02.2019 [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення моральної\~шкоди у\~звязку з\~нещасним випадком до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ /, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 104325 грн. без врахування податків та інших обовязкових платежів, у зв'язку з втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що 16.03.2004 року під час виконання своїх трудових обовязків машиніста екскаватора на території виробничої дільниці №5 Першотравневого карєру /ПрАТ/ з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, про що був складений Акт розслідування нещасного випадку, повязаного з виробництвом. В результаті нещасного випадку він зазнав значного ушкодження здоровя у вигляді термічного опіку полумям електровольтової дуги обличчя, шиї, тулуба, верхніх кінцівок ІІ-ІІІ АБ ст..15% поверхні тіла. Лікування травми було складним та тривалим. Первинним оглядом МСЕК від 30.06.2004 року йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Останнім оглядом МСЕК від 18.07.2018 встановлено 20% втрати професійної працездатності, безстроково, внаслідок трудового каліцтва. Трудовим каліцтвом йому завдано моральну шкоду, котра полягає в тому, що від моменту отримання травми, він змушений був щорічно проходити медичні огляди, медико соціальні експертні комісії та по теперішній час відчуває біль та фізичні страждання. В результаті отриманою травми йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, побуту та відпочинку. Він постійно переживає як фізичні так і моральні страждання. Через травму порушено нормальні життєві звязки, він не може себе повноцінно реалізувати. Ухвалою суду від 25.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 19.03.2019 до суду надійшов відзив від представника відповідача, де вказує про безпідставність заявлених вимог до відповідача оскільки право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникли у 2004 році, тому відповідно до Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» обовязок із відшкодування моральної шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності, який повинен бути відповідачем у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача\~в судовому\~засіданні позов\~не визнала\~з підстав,\~зазначених у\~відзиві. Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 20.08.2002 року виконував обовязки машиніста екскаватора\~Першотравневого карєру ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копіями трудової книжки та не заперечувалось представником відповідача (а.с. 25-28). 16.03.2004 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, про що складено акт №5 від 19.03.2004 року (а.с.17-19). Згідно даного акта встановлено вину позивача. Внаслідок отриманого ушкодження позивачу встановлено діагноз термічного опіку полумям електровольтової дуги обличчя, шиї, тулуба, верхніх кінцівок ІІ-ІІІ АБ ст.15% поверхні тіла. Згідно довідки МСЕК від 30.06.2004 року йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Після подальших щорічних оглядах МСЕК, останнім від 18.07.2018 встановлено 20% втрати професійної працездатності, безстроково, внаслідок виробничої травми, без потреби в медичній і соціальній допомозі (а.с.10-14). Отже, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві і втратою працездатності у позивача виникло у червні 2004 року. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок нещасного випадку\~позивач перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем та втратив у зв'язку із цим частково професійну працездатність, тому слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач перебував на стаціонарному лікуванні, втратив працездатність в розмірі 20%, зазнав фізичних і моральних страждань . Враховуючи вищевикладене, недотримання відповідачем вимог про безпеку праці та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, наявність вини позивача в нещасному випадку. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.\~\~ \~ \~ \~ \~ У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved