Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

02 грудня 2015 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 01 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № A364RM45590113 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 3\~958,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення умов Договору, [PERSON], свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16.11.2015 року має заборгованість у сумі 11\~833,99 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11\~833,99 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. В судове засідання представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не зявився, але направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 25). Законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] позов визнала частково. Просила до вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення законного представника відоповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 01 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № A364RM45590113 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 3\~958,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 13). Відповідно до актового про смерть від 03.11.2015 року № 47, [PERSON] помер 28 жовтня 2015 року в с. Хомутець Миргородського району (а.с. 35). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконував, та станом 16.11.2015 року мав заборгованість 11\~833,99 грн., яка обрахована банком та складається з наступного: 3\~722,58 грн. - заборгованість за кредитом; 2,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 890,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6179,14 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 539,71 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 4). Згідно з витребуваної судом спадкової справи № 148/2016 (а.с. 66-72) заведеної приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] за місцем відкриття спадщини, спадкоємцем після смерті [PERSON] є син померлого [PERSON], [INFO] Оскільки, спадкоємець є малолітньою особою, заяву про прийняття спадщини подав законний представник його мати [PERSON]. Спадщина на яку видано свідоцтво складається із 1/4 частини земельної ділянки розміром 2, 0950 га, розташованої на території Хомутецькох сільської ради Миргородського району Полтавської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства. Вартість спадкового майна складає 19 502,24 грн. (78 008,95/4). (а.с. 37, 81). З огляду на це є підстави для стягнення із спадкоємця заборгованості спадкодавця як єдиного спадкоємця який прийняв спадщину, оскільки він повинен відповідати перед кредитором за даним кредитним зобов'язанням у межах спадкової маси. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2016 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] його сина [PERSON], який прийняв спадщину після смерті батька. Законним представником неповнолітнього [PERSON] являється його мати - [PERSON]. (а.с. 61). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочката Тарифами складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 5.3 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Суд враховує положення ст. ст. 608, 1216, 1218, 1219 ЦК України, відповідно до яких у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкодавця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. У зв'язку зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, але умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Ч.1 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що спадкоємець боржника не повідомив кредитора про відкриття спадщини після смерті [PERSON] Про його смерть стало відомо під час розгляду справи. З наведеного витікає, що кредитором дотримано передбачений ст. 1281 ЦК України строк пред'явлення вимог до спадкоємця [PERSON]. За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки спадкоємець не відмовився від спадщини, а прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги, до нього перейшли всі обов'язки спадкодавця, в тому числі по кредитному договору. Тому він повинен задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Що стосується застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені, суд вважає, що заперечення відповідача в цій частині позову підлягають задоволенню. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судові рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009 року зазначено: встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, сформульованої у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-16цс15, яка у відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, не можна вважати документ, який має бути складовою частиною укладеного між сторонами договору відповідно до ст. 207 ЦК України, складовою частиною фактично укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такий документ не містить підпису позичальника, а також якщо не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей документ розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника від 01 червня 2012 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. У звязку із цим такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 01 червня 2012 року. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом України в Ухвалі від від 19.10.2016 року по справі № 360/1972/15-ц. Зважаючи на вищевикладене, суд при постановленні рішення визначає розмір пені виходячи з наступного. Відповідно до п.п.3.2.2, 3.2.3, 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторони встановили відповідальність, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3, 5.1 банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Згідно розрахунку банку заборгованість за кредитом складає 3 722,58 грн. Отже, 3 722,58 х 0,15 / 100 = 5,60 грн. Позивач звернувся до суду з даним позовом 02 грудня 2015 року. Отже, пеня, що підлягає стягненню з відповідача в межах однорічного строку позовної давності (з 02 грудня 2014 року по 02 грудня 2014 року), складатиме - 365 х 5,58 грн. = 2\~038,11 грн. Дана сума пені за невиконання умов договору підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1\~218,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 7\~692,96 грн. *100% / 11\~833,99 грн. ціни позову= %), тобто 65 % від суми сплаченого судового збору (65% * 1 218 грн./100% = 791,70 грн.) складає 791,70 грн.

Outcome: partial