Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди та витребування майна з чужого незаконного володіння. На підставу своїх вимог спирається на те, що в 1992 році [PERSON], була придбана 1/2 житлового будинку в [ADDRESS], підстава договор купівлі-продажу. В 2005 році до позивача звернувся житель смт. Буки [PERSON], з проханням продати будинок. Оскільки в [PERSON] був брак коштів, між ними була укладена усна угода про те, що позивачка дає дозвіл на проживання в будинку, а при наявності у нього коштів вони оформлять договір купівлі - продажу. На момент заселення у [PERSON] було 600 грн., про що, відповідно нею була складена розписка. При наявності у [PERSON] достатніх коштів на придбання та оформлення угоди, він її поставить до відома. [INFO] року позивач приїхала до матері, яка проживає в смт. Буки і замітила, що в будинку проживають не відомі її громадяни. Потім позивач дізналась про те, що громадянин [PERSON], помер кілька місяців по тому. Для того, щоб встановити, що за громадяни господарюють в її будинку позивач прийшла до будинку, але на подвір'я її не впустили. На її запитання, на яких підставах дані громадяни розпоряджаються даним житлом, почали ображати. Позивач зателефонувала до чергової частини Маньківського районного відділу міліції, на виклик приїхав дільничний інспектор. Громадянка [PERSON], не впустила на подвір'я ні дільничного інспектора, ні позивача. На прохання дільничного інспектора, громадянка надала документи на будинок, а саме: договір купівлі - продажу на її ім'я, технічний паспорт, домову книгу. На її прохання вилучити у даної громадянки документи на будинок, дільничний інспектор відмовився, хоча вона і показала паспорт, що саме позивач є повноправним розпорядником і власником даного будинку, заявивши її про те, що якщо у неї є якість претензії до даної громадянки, то позивач повинна звертатись в суд, оскільки дане питання вирішується в цивільно - правовому полі. В 2015 році на позивачкиї телефон надійшов дзвінок. від відповідача [PERSON] яка пояснила, що її будинок їй продала [PERSON], тому вона вимагає від неї доручення на право оформлення будинку в її власність, в подальшому вона неодноразово телефонувала вимагаючи передати їй будинок та право власності на нього. На мирну угоду по поверненню правоустановчих документів на будинок відмовил, у зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення - судових повісток належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, що дає суду всі підстави вважати що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у їх відсутності. Крім того від відповідачів заяви про відкладення чи перенесення розгляду справи на адресу суду не надходили. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: дійсно встановлено, що в 1992 році [PERSON], була придбана 1/2 житлового будинку в [ADDRESS], смт. Буки Маньківського району Черкаської області. підстава договор купівлі-продажу. (а.с.4-5). Із позовної заяви вбачається пояснення позивача проте, що в 2005 році до позивача звернувся житель смт. Буки [PERSON], з проханням продати будинок. Оскільки в нього був брак коштів, між ними була укладена усна угода про те, що вона дає дозвіл на проживання в будинку, а при наявності у нього коштів вони оформлять договір куплі - продажу. [INFO] року позивач встановила, що в будинку проживають не відомі її громадяни, як було встановлено, це була [PERSON] і зі слів останньої вона купила даний будинок у гр. [PERSON] після смерті гр. [PERSON] Позивачка ствнрджує, що у відповідача [PERSON] знаходяться правоустановчі документи: договір купівлі-продажу на домоволодіння, технічний паспорт та домова книга, тому вона просить суд зобов"язати [PERSON] повернути дані документи та стягнути у зв"язку з цим з відповідачів [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі 20000 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивачці на праві власності належить лише 13/50 будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с.4-5) та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.12.2016 р.(а.с.6-7), тобто з даних матеріалів вбачається, що на даний момент (момент подачі позову до суду) позивач є власником 13/50 частки даного будинку. Дане майно із власності позивачки не вибуло. Із позовної заяви вбачається, що позивачкою подано позов про стягнення моральної шкоди та витребування майна з чужого незаконного володіння, яким згідно прохальної частини позовної заяви позивачкою зазначено: договір-купівлі продажу на будинок (копію якого вона надала суду при подачі позову), технічний паспорт та домову книгу на даний будинок. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, що в даному випадку не було зроблено позивачем, оскільки остання не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що дійсно документи які є предметом даного позову знаходяться саме у відповідачки [PERSON] як і не підтвердженого жодним доказом завдання позивачу діями відповідачів моральної шкоди. У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а у відповідності до ст. 1167 ЦК України регламентуються підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і згідно якої зазгначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проте відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина.. Оскільки позивачкою належним чином не обгрунтовано наявність порушення її прав і внаслідок чого судом не встановлено порушення будь-якого права позивачки як власника даної частки будинку, не підтверджено належним чином завдання їй зі сторони відповідачів шкоди морального характеру та не підтверджено наявної будь-якої протиправної поведінки відповідачів стосовно неї та її майна, тому суд враховуючи вищевикладене, розглянувши дану справу в межах позовних вимог заявлених позивачкою, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачки як необгрунтованих та таких що не знгайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed