Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Починаючи з 1951 року [PERSON] по 1986 рік була членом колгоспу «Радянська Україна», який знаходився в с. Павлівки Білопільського району Сумської області. Після її виходу на пенсію в 1992 році колгосп «Радянська Україна» був реорганізований та перереєстрований в колективне сільськогосподарське підприємство «Обрій». У 1990-х роках відбулося розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства «Обрій», правонаступника колгоспу «Радянська Україна». В подальшому реорганізація підприємства відбувалась таким чином, що кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього: 25 листопада 1992 року перереєстрація в КСП «Обрій», 21 лютого 1997 року - в КСП АФ «Обрій», 24 січня 2000 року - в сільськогосподарський багатофункціональний виробничий кооператив «Агрофірма Обрій», 09 березня 2000 року - в АФ «Обрій», 28 грудня 2000 року - в ТОВ АФ «Обрій», 05 березня 2005 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ АФ «Обрій» у зв'язку з визнанням банкрутом. Будучи членом колгоспу «Радянська Україна» [PERSON] при розпаюванні земель мала право на земельну частку (пай), але помилково не була включена до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай) вищевказаного підприємства, у зв'язку з чим за життя так і не одержала сертифікат на право на земельну частку (пай). Заповітного розпорядження спадкодавець не складала, а позивачка зазначає, що вона фактично вступила в управління спадковим майном, що залишилось після смерті матері шляхом проживання разом до дня її смерті. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті матері, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів вона не може оформити спадщину на земельну частку (пай), право на яку належало матері [PERSON] Посилаючись на викладене, [PERSON] просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на земельну частку (пай), розміром 4,72 в умовних кадастрових гектарах, із земель резервного фонду або запасу Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яке належало померлій. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а. с. 93). Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просив розглянути справу без участі їх представника, з позовом згодні (а. с. 33, 50, 81). Представник відповідача - Білопільської районної державної адміністрації Воротинцева А.В. до суду не з»явилася, раніше надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника та письмове заперечення проти позову. Заперечення мотивоване тим, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Зокрема, у позовній заяві зазначено, що спадкодавець [PERSON] не знала, що вона не отримала належну їй земельну частку (пай) при розпаюванні оскільки в цей час проживала разом із позивачем у м. Суми з 05 січня по [INFO]. Тобто з моменту виходу на пенсію, з 1986 року по 05 січня 1999 року проживала в [ADDRESS]. Отже, спадкодавець на той час повинна була знати про розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Обрій». Крім того, зважаючи, що позивач підтримувала контакт зі свою матір'ю, маються сумніви про порушене право, а саме про право на земельну частку (пай), яке виникло у 1990 роках, позивач дізналась лише у лютому 2017 році. Також у позовній заяві позивач зазначає основною причиною не оформлення спадщини на земельну частку (пай), відсутність правовстановлюючих документів, а не незнання тієї обставини, що у 1990 роках відбулось розпаювання земель КСП «Обрій». Таким чином, обставина, що [PERSON] не була включена до внесена до списку осіб, які мають право на частку землі (пай), не може бути основною підставною для задоволення позову. Посилаючись на викладені вище обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ( а. с. 40-42). Представник третьої особи - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи (а. с. 32, 44, 79). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зокрема, статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За приписами ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом і за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що матір'ю позивачки [PERSON], [INFO], записана [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 7). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 7). [INFO] в м. Суми померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої [NUMBER] (а. с. 8). [PERSON] починаючи з 1951 року по 1986 рік була членом колгоспу «Радянська Україна» Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями заяви про призначення пенсії за віком, довідок, виданими колгоспом, представленням № 11 та архівною довідкою, які стали підставою для призначення пенсії [PERSON] як колгоспнику (а. с. 9-10, 12-16). Крім цього, з архівної довідки КУ «Білопільський районний трудовий архів», виданої 18 серпня 2017 року вбачається, що ТОВ «Агрофірма Обрій» є правонаступником колгоспу «Радянська Україна» в с. Павлівка Білопільського району Сумської області. Реорганізація даного підприємства відбувалась наступним чином: - колгосп «Радянська Україна» 25 листопада 1992 року перереєстрований в КСП «Обрій», - КСП «Обрій» 21 лютого 1997 року перереєстровано в КСП АФ «Обрій», - КСП АФ «Обрій» 24 січня 2000 року - в сільськогосподарський багатофункціональний виробничий кооператив « Агрофірма Обрій», - сільськогосподарський багатофункціональний виробничий кооператив «Агрофірма Обрій» 09 березня 2000 року - в АФ «Обрій», - АФ «Обрій» 28 грудня 2000 року - в ТОВ АФ «Обрій», - 05 березня 2005 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ АФ «Обрій» у зв'язку з визнанням банкрутом (а. с. 11). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 06 липня 2017 року за № 731 колгосп «Радянська Україна» був розділений на два колгоспи: «Мирний» та «Обрій» (а. с. 19). Відомості про включення [PERSON] до списків громадян-членів КСП «Обрій» та КСП «Мирний» на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області відсутні, що підтверджується довідкою, виданою відділом у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області (а.с. 17 та дослідженими матеріалами цивільної справи). Як вбачається з інформаційної довідки відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області, розмір земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради на час розпаювання в КСП «Обрій» становив 4,72 умовних кадастрових гектари, нормативна грошова оцінка якого складає 86 136 грн. (а. с. 22). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 06 липня 2017 року № 732 на території сільської ради є землі запасу (а. с. 20). Крім того, листом відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області встановлено, що передача земель сільськогосподарського призначення до КСП «Обрій» згідно державного акту на право колективної власності серії СМ № 00024 відбулось згідно рішення Павлівської сільської ради народних депутатів від 11 травня 1995 року. Відомості щодо розпаювання земель колгоспу «Радянська Україна» та колективний державний акт в Відділі відсутні (а. с. 48). На підставі архівної довідки КУ «Білопільський районний трудовий архів» від 27 грудня 2017 року статути по колгоспу «Радянська Україна» та колгоспу «Обрій» до архівної установи не передавались (а. с. 51). Згідно з ксерокопією державного акта на право колективної власності на землю серії СМ № 00024, виданого 28 липня 1995 року Павлівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області на підставі рішення сільської ради від 11 травня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 24, Колективному сільськогосподарському підприємству «Обрій» передано в колективну власність 2345,9 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а. с. 57-61). З додатку № 1 до Державного акту № 00024 вбачається, що [PERSON] не включена до списку громадян-членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Обрій» Білопільського району (а. с. 62-72). Внести зміни у список осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області на даний час неможливо у зв'язку з ліквідацією та припиненням юридичної особи ТОВ АФ «Обрій», а також смертю [PERSON] Разом з цим, суд вважає доведеним той факт, що на момент видачі вищевказаного державного акта у [PERSON] як члена колгоспу «Радянська Україна», правонаступником якого в подальшому стало КСП «Обрій», виникло право на земельну частку (пай). Зокрема, згідно довідки виконавчого комітету Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 06 березня 2017 року та довідки ТОВ «Жилищник» від 10 квітня 2017 року [PERSON] до 15 грудня 1986 року проживала за адресою: [ADDRESS], згодом вибула на постійне місце проживання до м. Суми. [PERSON] дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON] з 05 січня 1999 року по день смерті - [INFO] (а. с. 18, 21). Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за законом прийняла спадщину після матері [PERSON] у порядку, встановленому ст. 549 ЦК УРСР. Також відповідно до положень ЦК України вона успадкувала і майнове право на земельну частку (пай) у розмірі 4,72 в умовних кадастрових гектарах у землях, яка перебувала у колективній власності КСП «Обрій», право на яку мала [PERSON] Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON], заведена Першою Сумською державною нотаріальною конторою 24 листопада 2006 року (а. с. 35). Згідно копії спадкової справи № 669/2006 після померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що першою Сумською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5-2047 (а. с. 83-91). З урахуванням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України 2003 року визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується. Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено, що об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно з ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Аналіз викладених вище норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Крім того, слід враховувати, що строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися, що її право на це майно оспорюється. У відповідності до ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO], позивачка [PERSON] має право на земельну частку (пай), площею 4,72 умовних кадастрових гектари, із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду або запасу Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яку належало померлій, а отже суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved