Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що вона, як спадкоємиця, успадкувала спадкове майно, що належало її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], до складу якого входить: земельна ділянка, площею 0,1728 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Земельна ділянка належала спадкодавцю за життя і на яку оформлено технічну документацію з присвоєнням ділянці кадастрового номеру. З тієї причини, що спадкодавець не встиг отримати на земельну ділянку правовстановлюючий документ у зв»язку зі смертю, і на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ так як спадкодавець не здійснив його державну реєстрацію, позивач не може нотаріально оформити спадщину. А тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з»явилася, але надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги, та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, також надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності та не заперечує проти позовних вимог. Відповідач- Гірська сільська рада, до суду представника не направила, однак надали суду заяву, в якій просили розглядати справу у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. ( а.с.15). Позивач та спадкодавець перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.1983 року та до дня смерті проживали разом в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, та земельна ділянка, площею 0,1728 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач по справі, [PERSON], мати померлого [PERSON], дочка [PERSON] та син , відповідач, [PERSON] Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, чоловіком позивача [PERSON] заповіт складено не було. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Позивач, як спадкоємець, прийняла спадщину за законом, звернувшись в передбачений шестимісячний строк з заявою до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г., де було зареєстровано спадкову справу № 20/2013 та видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі( а.с.11, 38-123).. Свідоцтво про право на спадщину нотаріусом видане не було, оскільки на земельну ділянку та житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та право власності на будинок не зареєстровано в БТІ. Мати спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, подавши нотаріусу заяви про відмову в прийнятті спадщини.З [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого було вирішено, що [PERSON] на спадкування житлового будинку та земельної ділянки не претендує.( а.с.16). Встановлено, що відповідно до довідки сільської ради №419 від 02.06.2016 р., згідно записів книги погосподарського обліку за № 6 за 2011-2015 роки, домоволодіння по [ADDRESS], обліковується за [PERSON]( а.с.14). Належність вказаного будинку спадкодацю також підтверджується договором купівлі- продажу( а.с.17) від 29.12.1992 р., зареєстрованого за № 106. Вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не здійснив його державну реєстрацію в відповідних органах, що стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. Технічний паспорт на спадкове домоволодіння, виданий після смерті спадкодавця на ім»я [PERSON] 28.11.2013 року.( а.с.8-10). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Також спадкодавець [PERSON] мав у своєму користуванні земельну ділянку, площею 0,1728 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], яка передана йому у приватну власність на підставі рішення Гірської сільської ради № 354 від 21.09.2005 року.( а.с.6,7). За життя спадкодавець правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримав. Відповідно до договору ПП « Землемір» виготовило технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 0,1728га, по [ADDRESS], з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номера [NUMBER], однак [PERSON] в зв»язку зі смертю не встиг отримати правовстановлюючий документ. З цих причин, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку та житловий будинок, що належали спадкодавцю за життя. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. У відповідності зі ст. 81 ЗК України спадкодавець за життя мав підстави на набуття права власності на визначені земельні ділянки та фактично набув це право. Згідно ст. 125 ч.1 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [PERSON] не встиг отримати документ, що посвідчує його право власності на конкретну земельну ділянку та провести державну реєстрацію з незалежних від його волі причин - смерті, хоча мав таке право. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». „Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Мін"юсту України № 7/5 від 07.02.02 р. та п. 5 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 1216 - 1218, ст. 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved