Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданому до суду клопотанні представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи, що відповідачка не продала відзив та згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлено, що 02 лютого 2013 року між ПАТ „Альфа-Банк та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 16620 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних. Пунктом 2.8 договору передбачено, що комісійна винагорода банку за управління кредитом становить 0% від суми кредиту. Комісійна винагорода банку за надання (інформації ) виписок за рахунком становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 1-й місяць користування кредитом 0% від сум кредиту, за період з 2-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом - 2,75% від суми кредиту, за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів банку, без ПДВ становить 1,8% від суми переказу. Позичальник зобовязалася за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій та/або інших платежів сплатити банку штраф у розмірі якщо сума кредиту становить суму до 20\~000 гривень - 150 гривень за перший прострочений платіж, та 350 гривень за кожний наступний прострочений платіж поспіль. Повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах і в терміни та на умовах визначених договором і відповідно до графіку платежів який є додатком №1 до договору і його частиною. Згідно додатку №1 до кредитного договору відповідачка повинна була щомісяця починаючи з березня 2013 року до лютого 2016 року включно сплачувати 906 гривень 09 копійок, а саме в рахунок погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, за інші послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення, тощо). Вказані обставини стверджуються копією кредитного договору №500340947 та копією додатку №1 до цього кредитного договору. Отже, між ПАТ „Альфа-Банк та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Відповідачка не виконала свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула 16113 гривень кредиту, не сплатила 2 гривні 89 копійок відсотків, 12870 гривень комісії та 7350 гривень штрафів. Вказані обставин стверджуються розрахунками заборгованості. Відповідно до положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 30 вересня 2014 року між ПАТ „Альфа-Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю „ДАТА [PERSON] було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТзОВ „ДАТА [PERSON] перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором від 02 лютого 2013 року №500340947. 10 жовтня 2016 року між ТзОВ „ДАТА [PERSON] та ТзОВ „Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі ТзОВ „ФК „ЄАПБ) було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТзОВ „ДАТА [PERSON] відступило ТзОВ „ФК „ЄАПБ належне йому право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 02 лютого 2013 року №500340947. Вказані обставини стверджуються копіями договорів факторингу та витягом з додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ. У відповідності до вимог\~ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов'язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором за кредитним договором від 02 лютого 2013 року №500340947 в сумі 16113 гривень 14 копійок за основною сумою боргу, 2 гривні 89 копійок заборгованості за відсотками, 12870 гривень 80 копійок заборгованості за комісією та 7350 гривень заборгованості за штрафом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає. що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Суд вважає вимогу про стягнення з відповідачки комісії безпідставною виходячи із наступного. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України „Про захист прав споживачів. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів, в редакції чинній на момент укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, умова договору про сплату комісії за надання (інформації ) виписок за рахунком не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів і є нікчемною. Враховуючи наведене, суд вважає, що у стягненні з відповідачки комісії слід відмовити. Крім того, суд також враховує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання відповідачці (інформації ) виписок за рахунком. Таким чином нарахування заборгованості по комісії є протиправним. Відповідно до положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву ТзОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача 23466 гривень 3 копійки в рахунок заборгованості за кредитним договором, в тому числі: основний борг в сумі 16113 гривень 14 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 2 гривні 89 копійок, та 7350 гривень штрафів за несвоєчасність виконанням зобовязань по договору. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1033 гривні 26 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial