Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Петрівської сільської ради, [PERSON], за участі третіх осіб - управління держземагенства у Петропавлівському районі, реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції, про перерозподіл спадщини та визнання права власності за спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначає, що [INFO] року помер [PERSON], якому належали три земельні ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства та садиба, розташовані на території Петропавлівського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав на користь позивача всі свої права та обов'язки. На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем зареєстрована за місцем проживання була його дружина - [PERSON], яка має право на обов'язкову частку в загальній масі спадщини. Від свого права [PERSON] не відмовилась своєчасно через відсутність знань в сфері права, але отримати частку вона не бажає. 11.02.2015 року завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори надала позивачу лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 1268 ЦК України та через відсутність витягу із земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об'єктом спадщини, що не дає змоги позивачу належним чином оформити за заповітом спадщину після смерті [PERSON], що і послугувало поданню позову. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву за якою підтримав позовні вимоги і просить позов задоволити. Представник відповідача-І в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву за якою позовні вимоги визнав і не заперечував щодо задоволення позову. Відповідач-ІІ в судове засідання також не з"явився, надав до суду письмову заяву за якою позовні вимоги визнав і не заперечував щодо задоволення позову. Представники третіх осіб - управління держкомзему у Петропавлівському районі та реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви за якими позовні вимоги не заперечували. Вивчивши доводи позивача, заяви відповідачів про визнання позову, заяви представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], якому на час відкриття спадщини належали на праві приватної власності: - земельна ділянка, без кадастрового номеру, за цільовим призначенням надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 5,979 Га, розташована на території Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області; - земельна ділянка, кадастровий номер: [NUMBER], за цільовим призначенням надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею - 0,2500 Га, розташована по [ADDRESS]; - земельна ділянка, кадастровий номер: [NUMBER], за цільовим призначенням надана для ведення особистого селянського господарства, площею - 0,0674 Га, розташована по [ADDRESS]; - садиба [ADDRESS]. Право приватної власності спадкодавця на земельну ділянку загальною площею - 5,979 гектари, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на ім'я спадкодавця 20.12.2001 року Петрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за № 138 від 12.03.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 501. Право приватної власності спадкодавця на земельну ділянку загальною площею - 0,2500 гектари, підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на ім'я спадкодавця 09.12.2009 року Петрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення сесії Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 29.12.1994 року № ІІ сесії ХХІІ скликання від 22.09.2009 року за № 212-22/V та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010912902043. Право приватної власності спадкодавця на земельну ділянку загальною площею - 0,0674 гектари, підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на ім'я спадкодавця 09.12.2009 року Петрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі рішення сесії Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 29.12.1994 року № ІІ сесії ХХІІ скликання від 22.09.2009 року за № 212-22/V та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010912902026. За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено 05.04.1994 року секретарем виконкому Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 14, відповідно до якого все його майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, та взагалі , все те, що буде йому належати на день смерті, та на що він буде за законом мати право, він заповідав на користь [PERSON], тобто на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) . Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки наданої відповідачем-І на час смерті спадкодавця разом із ним зареєстрована за місцем проживання була його дружина [PERSON], яка є непрацездатною особою, адже є пенсіонером за віком, тобто має право на обов'язкову частку в загальній масі спадщини після смерті чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини,але рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014 року надано додатковий строк, після якого він належним чином подав заяву до нотаріальної контори. 11.02.2015 року на заяву позивача про прийняття спадщини завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори надала лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 1268 ЦК України та п. 4.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням, що прийняття спадщини має місце у відношенні всього спадкового майна, та що не можна прийняти одну частку спадщини, а від іншої відмовитися. Відповідно до п. 4.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами провадиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Нотаріусом лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії на користь позивача було видано із врахуванням наданої ним довідки про реєстрацію за місцем проживання разом зі спадкодавцем на час смерті його дружини, яка є особою, що прийняла спадщину в частині обов'язкової долі. Окрім того на запит нотаріуса кадастровим реєстратором було відмовлено у наданні витягу з кадастрового реєстру на спадкову земельну ділянку через наявність на території ділянки опор електромережі. Через відсутність витягу із земельного кадастру (відсутність одного із правовстановлюючих документів) нотаріус не має змоги видати на користь позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Отже , всі вище перелічені підстави перешкоджають позивачу належним чином оформити за заповітом спадщину після смерті дідуся [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Відповідач-ІІ - [PERSON], як особа, що прийняла ? частину спадщини (обов'язкову долю), після смерті [PERSON], шляхом проживання на час смерті спадкодавця разом із ним, позовні вимоги визнає в повному розмірі та не заперечує щодо перерозподілу спадщини між нею і позивачем шляхом передачі всієї спадщини на його користь, а отже є всі підстави для задоволення вимог позивача. Відповідно абзацу 12 Роз'яснення Міністерства Юстиції України державним та приватним нотаріусам від 15.04.2010 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і, як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрація нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У позивача відсутні в повному об'ємі правовстановлюючі документи на об'єкти спадщини, а отже він повинен довести належність таких об'єктів саме спадкодавцю, що в послідуючому надає йому право на спадкування такий об'єктів за заповітом. На підтвердження належності об'єктів спадщини саме спадкодавцю позивачем до суду в якості письмових доказів надано : - щодо земельної ділянки : - Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON], який до цього часу є чинним; - витяг з технічної документації щодо вартості земельної ділянки, в якому визначено також, що земельна ділянка, право на яку є предметом цього позову, - до цього часу належить [PERSON]; - щодо садиби : - технічний паспорт згідно якого її власником визначено саме [PERSON]; - довідка органу місцевого самоврядування відповідно до якої визначено, що спадкова садиба згідно по господарської книги числиться саме за [PERSON] . Отже , всі вищенаведені докази вказують на те, що об'єкти нерухомого майна , право на які є предметом цього позову належали на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON],що в свою чергу дає позивачу право на перехід таких об'єктів на його користь в порядку спадкування за заповітом та враховуючи згоду дружини спадкодавця, в повному розмірі без виділення на її користь обов'язкової частки, тому суд вважає за доцільне визнати право власності на спадкове майно за позивачем. На підставі вищезазначеного, враховуючи ст. ст. 392, 1225, 1216 - 1219, 1223, 1241, 1261, 1270 ЦК України, Роз'яснення Міністерства Юстиції України державним та приватним нотаріусам від 15.04.2010 року, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 та

Outcome: approved