Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

30 грудня 2013 року до суду звернувся ПАТ „Український Бізнес Банк" до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що між сторонам укладено кредитний Договір № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти на певних умовах, а позичальник-відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити комісійні та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання. Позивачем був наданий відповідачу на споживчі цілі кредит в розмірі 5 000 грн. строком до 15 лютого 2014 року включно. Платою за користування кредитними коштами є проценти у розмірі 20 % річних без ПДВ, щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 100 грн. без ПДВ, також комісійна винагорода за надання кредиту в розмірі 200 грн. без ПДВ. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, але ж відповідач порушує вимоги зазначеного Договору. Тому позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № ЕG 13_004313 від 16 лютого 2012 станом на 19 березня 2014 року у сумі 4 275 (чотири тисячі двісті сімдесят п'ять) грн. 15 коп., яка складається з заборгованостей: по кредиту у сумі 2 151 грн. 42 коп., за відсотками у сумі 72 грн. 12 коп., за щомісячною комісією у сумі 151 грн. 61 коп. та за штрафними санкціями у сумі 1 900 грн. та судові витрати. У розмірі 229 грн. 40 коп. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 19 березня 2014 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ „Український Бізнес Банк" суму заборгованості по кредиту у розмірі 2 151 грн. 42 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ „Український Бізнес Банк" судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Зазначене рішення оскаржив позивач, в апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що п.п. 3.2 кредитного договору № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року встановлений обов'язок відповідача погашати заборгованість за договором (кредит, відсотки за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені графіком та цим договором. У доданих до позовної заяви від 26 грудня 2013 року матеріалах та уточненнях до позовної заяви від 19 березня 2014 року містяться довідки про заборгованість відповідача з урахуванням часткової оплати заборгованості відповідачем, періоду нарахованих відсотків, комісії та штрафних санкцій. Разом з тим, банк неодноразово звертався до відповідача з досудовими вимогами та необхідністю сплатити прострочену заборгованість по кредиту, у яких містилась інформація про поточну та прострочену заборгованість по кредиту, відсоткам та комісіям, що не було досліджено судом першої інстанції. Вказує, що під час розгляду справи з боку суду не виникало питань щодо заявлених вимог банку до відповідача, необхідності роз'яснень та уточнень по нарахованим відсоткам та штрафним санкціям, а за весь час розгляду справи відповідачем не надано письмового заперечення на позовну заяву банку. Також зазначає, що у порушення норм процесуального права суд першої інстанції не роз'яснив сторонам обов'язок надати докази щодо детального розрахунку штрафних санкцій. Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи не здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за результатами розгляду справи судом не було підготовлено та не вручено апелянту копію вступної та резолютивної частини рішення суду, про що свідчить відсутність відповідної розписки. Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце слухання скарги повідомлена належним чином - телеграмою від 24 квітня 2014 року, яка за даними поштового відділення отримана відповідачем особисто 26 квітня 2014 року, доказів щодо поважності причини своєї відсутності відповідач суду не надала, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за відсутністю відповідача. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями скасуванню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № EG 13_004313, за яким Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на певних умовах, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом та виконати інші свої зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених Договором. Також, судом першої інстанції встановлено, що у відповідності з Розділом 1 кредитного договору, кредит було надано на споживчі цілі у розмірі 5000,00 грн. строком користування з 16 лютого 2012 року по 15 лютого 2014 року включно. Платою за користування кредитом є проценти у розмірі 20,00 % річних без ПДВ, щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмір 100,00 грн. без ПДВ, також комісійна винагорода за надання кредиту у розмірі 200,00 грн. без ПДВ. Згідно з положеннями кредитного договору, в процесі користування кредитом позичальник зобов'язується дотримуватись принципів кредитування: строковості, зворотності, платності. При погашенні заборгованості дотримуватись Графіка погашення, який є невід'ємною частиною кредитного договору, а також погашати заборгованість у строки, визначені Графіком і кредитним договором. Також судом першої інстанції встановлене, що відповідно до п. 7.1 кредитного договору № EG 13_004313 за кожен випадок порушення умов, передбачених 3 Розділом договору, Банк має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 2 відсотків від суми, зазначеної в п.1.2 цього Договору. Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем суду надана довідка про заборгованість за кредитним договором № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року позичальник - [PERSON], станом на 19 березня 2014 року: сума заборгованості по кредиту - 2151,42 гривень; сума заборгованості за відсотками - 72,12 гривень; сума заборгованості по щомісячній комісії - 151,61 гривень; сума штрафних санкцій - 1900,00 гривень. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано розрахунку штрафних санкцій відповідно до п. 7.1 Договору, не надано скільки було порушень з боку відповідача для нарахування штрафних санкцій, які саме були допущені порушення з боку відповідача [PERSON] З зазначеним висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями не погоджується колегія суддів виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За вимогами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. За ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 ч. 1, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1048 ЦК встановлено позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог п. 1.5. кредитного Договору № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року плата за користування Кредитом складається з : П. 1.5.1. процентів за користування кредитом, що встановлюються у розмірі 20,0% на рік без ПДВ. Проценти нараховуються за кожний календарний день методом «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у році. П. 1.5.2. щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 100 грн. без ПДВ. За п. 3.2. кредитного Договору № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року позичальник зобов'язується погашати заборгованість за договором (кредит, відсотки за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені Графіком і цим Договором. За п. 3.3. кредитного Договору № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року у разі виникнення простроченої заборгованості з оплати основного боргу (відповідно до п. 4.3) сплатит Банку 40, відсотків річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості з оплати основного боргу від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Відповідно до п. 7.1. кредитного Договору № EG 13_004313 від 16 лютого 2012 року за кожен випадок порушення умов, передбачених ІІІ Розділом цього договору, Банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 2% від суми, зазначеної в п. 1.2 Договору. Представником позивача до апеляційної скарги надані довідки, роз шифровки та розрахунки заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями. Так, відповідно до наданих довідки та розрахунків та розшифровкі погашень по кредиту та нарахування комісії за користування кредитом станом на 19 березня 2014 року не погашеною є сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 151 грн. 42 коп., не погашені проценти за договором у розмірі 72 (1712,50-1640,38) грн. 12 коп., не погашена щомісячна комісія 151 (2551, 61-2400) грн. 61 коп. (а.с. 55) Крім того до апеляційної скарги позивачем надана розшифровка нарахування кількості та розміру штрафних санкцій по кредиту, які, відповідно до п. 3 розділу Кредитного Договору, складаються з не дотримання принципів кредитування: строковості, зворотності, платності та не дотримання строків погашення заборгованості згідно графіку погашення та інші. За зазначеними позивачем даними сума штрафних санкцій станом на 19 грудня 2013 року дорівнює 1 900 (19порушеньх5000 грн.х2,00%)грн. 00 коп. Виходячи з зазначених вище вимог діючого законодавства, умов кредитного договору та оскільки відповідачем не виконане зобов'язання належним чином, в суду першої інстанції не було підстав для відмови в задоволенні зазначеної частини позову, оскільки Банк має право на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями. Тобто, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача, окрім заборгованості за кредитом, підлягає стягненню й заборгованості: за відсотками у сумі 72 грн. 12 коп., за щомісячною комісією у сумі 151 грн. 61 коп. та за штрафними санкціями у сумі 1 900 грн., які утворились за кредитним договором № ЕG 13_004313 від 16 лютого 2012 станом на 19 березня 2014 року. Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями із постановленням нового про задоволення цієї частини позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 121 грн. 8 коп. (а.с. 54). Доводи апеляційної скарги про скасування рішення у повному обсязі, апеляційний суд приймає критично, оскільки за поясненням представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду - формулюючи доводи апеляційної скарги позивач не мав на увазі скасування рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості за тілом кредиту. Позивач вважає правильним рішення суду в частині стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 2 151 грн. 42 коп. за тілом кредиту. Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог банку в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячною комісією та штрафними санкціями, оскільки висновок суду постановлений з порушенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України. В інший частині рішення залишити без змін.

Outcome: partial