Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

В грудні 2017 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.10.2013 року [PERSON] уклав з ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовлений договором сумі, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснював погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 30.09.2017 року складає 103540,15 грн., а саме: 4997,92 грн. - заборгованості за кредитом, 94042,23 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4500,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 103540,15 грн. та 1600,00 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором погасив у серпні 2018 року. Подачу позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.10.2013 року вважав помилкою. Зокрема. Посилався на те, що отримав довідку від позивача про відсутність у нього заборгованості за кредитом. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2013 року [PERSON] уклав з ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.-34). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник картрахунку взяв на себе зобов`язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань, клієнт взяв на себе обов`язок сплачувати банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. та 5% від суми позову. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, не погасив заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим було нараховано пеню та комісію, а всього на суму 103540,15 грн., банк звернувся до суду з даним позовом. Разом з тим встановлено, що 21.08.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № SAMDN52000115694843 від 25.10.2013, відповідно до умов якої сторони узгодили зменшення заборгованості по кредиту до суми 10 000 грн., яка складається з основного боргу 4997,92 грн., 5002,08 грн. відсотків (а.с.68). Дану суму 10 000 грн. відповідач вніс в касу банку, про що отримав Довідку №SUOFJN5GBOSQETVT від 29.08.2018 року про відсутність заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк (а.с.67). Таким чином, станом на день ухвалення даного судового рішення позивач не довів, що за кредитним договором продовжує існувати заборгованість та кредит не закритий. В свою чергу, позивач надав суду докази про те, що заборгованість за кредитним договором від 25.10.2013 відсутня. За таких обставин, суд вважає недоведеними обставини, на які посилається позивач, про наявність у відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 103540,15 грн., а відтак, приходить висновку про необхідність відмовити позивачу у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором. У конкретному випадку суд саме відмовляє у позові, а відтак судовий збір не повертається позивачу та частково йому не компенсується за рахунок бюджету, як це могло б мати місце у випадку, якби позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed