Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення та просить визнати незаконним та скасувати рішення Городоцької міської ради Львівської області від 23.12.2015р. №85 «Про внесення часткових змін в рішення сесії міської ради №2686 від 10.09.2015р. «Про відміну рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка №9 та №9а. Позов мотивує, тим, що проживає у будинковолодінні, що знаходиться за адресою: м. Городок вул. Т. Шевченка 9 Городоцького району Львівської області, у будинковолодінні за адресою: м. Городок вул. Т.Шевченка 9 «а» проживає [PERSON] Рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 19.03.2015р. №2431 затверджено план-схему розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а» загальною площею 0,0466 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та затверджено межі земельних ділянок: за позивачем та його дружиною закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 площею 0,0228 га, 0,0009 га, що становить 237/466 часток від земельних ділянок, за гр. [PERSON] закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 «а» площею 0,0146 га, 0,0065 га, що становить 211/466 часток від земельних ділянок. Земельну ділянку площею 0,0018 га, що становить 18/466 частки залишено у спільному користуванні. Разом з тим, рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 10.09.2015р. № 2686 «Про відміну рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка 9 та №9 «а», було відмінено рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеи розподілу земельних ділянок на вул.. Т.Шевченка №9 та №9 «а» та затверджено план-схему розподілу на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а» загальною площею 0,0466 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та затверджено межі земельних ділянок: за позивачем та його дружиною закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 площею 0,0215 га, 0,0009 га, що становить 224/466 часток від земельних ділянок, за гр.. [PERSON] закріплено земельні ділянки на вул.. Т. Шевченка №9 «а» площею 0,0159 га, 0,0065 га, що становить 224/466 часток від земельних ділянок. Земельну ділянку площею 0,0018 га, що становить 18/466 частки залишено у спільному користуванні. Рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 23.12.2015р. №85 «Про внесення часткових змін в рішення сесії міської ради №2686 від 10.09.2015р. «Про відміну рішення сесії міської ради № 2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а», було внесено часткові зміни у зазначене рішення, а саме п. 3.2. викладено в наступній редакції : за гр. [PERSON] земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 «а» площею 0,0146 га, 0,0078 га, що становить 224/466 часток від загальної площі земельних ділянок. Просить рішення Городоцької міської ради Львівської області від 23.12.2015р. №85 визнати незаконним та таким, що грубо порушує майнові права позивача на рівні умови отримання земельної ділянки у власність для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Позивач та його представник у суді позов підтримали з наведених вище мотивів, просять позовні вимоги задовольнити. Представник Городоцької міської ради Львівської області у суд не явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 75) Третя особа [PERSON] у суді проти задоволення позову не заперечує, крім того, надала суду про це заяву (а.с. 78) Заслухавши позивача та його представника, третю особу та її представника, вивчивши матеріали справи, заяву представника відповідача, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог\~ч. 3 ст. 12ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог частини першої\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.п. 6,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7\~"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також\~Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010\~у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини\~першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12\~Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17\~Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі\~статтями 13\~і\~14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30\~ЦК\~земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1\~ЦК, статті 2, 5\~Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15\~ЦПК\~розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151\~ЗК\~та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16\~Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI\~"Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Конституційний суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст.. 144 КУ, ст.. 25, ч. 14 ст.46, ч. 1, 10 ст. 59 ЗУ (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУ та ЗУ. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно з ч. 1 ст. 10\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України,\~цим та іншими законами. За положенням ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, \~викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04. 2009р. №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої ст.19,ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46. частин 1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обовязковими до виконання на певній території. Оскільки вони є субєктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення і скасування. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Однак, Конституційним Судом вказано, що це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити або скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності законам України). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, змінювати їх у випадках, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних інтересів і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 19.03.2015р. №2431 «Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а» загальною площею 0,0466 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівельта споруд та затверджено межі земельних ділянок: за позивачем та його дружиною закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 площею 0,0228 га, 0,0009 га, що становить 237/466 часток від земельних ділянок, за гр. [PERSON] закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 «а» площею 0,0146 га, 0,0065 га, що становить 211/466 часток від земельних ділянок. Земльну ділянку площею 0,0018 га, що становить 18/466 частки залишено у спільному користуванні. Таким чином, зазначеним рішенням позивачеві було надано фактично більшу за розміром земельну ділянку, ніж гр. [PERSON] Разом з тим, рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 10.09.2015р. № 2686 «Про відміну рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка 9 та №9 «а», було відмінено рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. «Про затвердження план-схеи розподілу земельних ділянок на вул.. Т.Шевченка №9 та №9 «а» та затверджено план-схему розподілу на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а» загальною площею 0,0466 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та затверджено межі земельних ділянок: за позивачем та його дружиною закріплено земельні ділянки на вул. Т. Шевченка 9 площею 0,0215 га, 0,0009 га, що становить 224/466 часток від земельних ділянок, за гр. [PERSON] закріплено земельні ділянки на вул.. Т. Шевченка №9 «а» площею 0,0159 га, 0,0065 га, що становить 224/466 часток від земельних ділянок. Земельну ділянку площею 0,0018 га, що становить 18/466 частки залишено у спільному користуванні. Вказаним вище рішенням було надано у власність земельні ділянки на підставі заяви [PERSON] вже в рівних розмірах. Згідно із ч.10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності КУ та ЗУ визнаються незаконними в судовому порядку. П.5 рішення №7-рп/2009 Конституції України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Судом встановлено, що Городоцька міська рада Львівської області скасувавши рішення від 10.09.2015р. №2686 попереднє рішення від 19.03.2015р. №2431, а згодом прийнявши рішення від 23.12.2015р. №85 «Про внесення часткових змін в рішення сесії міської ради №2686 від 10.09.2015р. «Про відміну рішення сесії міської ради №2431 від 19.03.2015р. « Про затвердження план-схеми розподілу земельних ділянок на вул. Т. Шевченка №9 та №9 «а», порушила встановлений чинним законодавством порядок скасування та внесення змін у нормативні акти органу місцевого самоврядування, відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов"язані з реалізацією певних суб"єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позивач заперечує проти їх зміни чи скасування, третя особа його позицію підтримала. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved