Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] за довіреністю, звернувся до суду з позовом до ТОВ « КЕС-УА Холдинг» про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування своїх вимог, посилається на те, що починаючи з липня 2010 року, він працює на посаді керівника у ТОВ «КЕОУА Холдинг». В жовтні 2014 року він , прийшовши до будівлі, де знаходиться його робоче місце, а саме у будівлю за адресою: м. Київ, проспект Московський, 20-Б, доступу до нього не мав, оскільки був зупинений працівниками охорони, які чинили перешкоди для доступу. Жодних пояснень чи коментарів щодо підстав та причин недопущення його на робоче місце ані від керівництва підприємства ані від начальника служби охорони надано не було. Пізніше він неодноразово намагався потрапити на своє законне робоче місце, однак працівники служби охорони на виконання вимог керівництва, щоразу не допускали його до будівлі, Згодом, у телефонній розмові він дізнався про ймовірне звільнення із займаної посади. Однак-із наказом про звільнення він не був ознайомлений, трудову книжку та копію наказу про розірвання трудового договору не отримав. Причини звільнення та сам факт, що звільнення мало місце, йому невідомі. З метою встановлення істинних причин недопущення його на робоче місце, адвокатом [PERSON], в його інтересах було направлено два адвокатських запити на адресу Відповідача із проханням надати відомості про підстави звільнення, якщо такі мали місце та видати належним чином оформлену трудову книжку. Однак, у отриманих на адвокатські запити відповідях, Відповідач, нехтуючи законодавством України, не надав жодної відповіді на поставлені питання. Станом на дату написання позову, йому невідомо про наявність наказу про його звільнення із займаної посади, причини такого звільнення, якщо воно мало місце та не надано трудову книжку. З метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з ТОВ «КЕС-УА Холдинг» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою трудової книжки у сумі 145 818,86 гривень. Витребувати у ТОВ «КЕС- УА Холдинг» належним чином оформлену його трудову книжку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю НАС 889664 від 24.11. 2015 року ( а.с.14) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Представник відповідача Колісник О.А., яка діє за довіреністю № 3 від 04.01. 2016 року ( а.с.26) позовні вимоги не визнала, просила застосувати строки позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, аналізуючи викладені обставини та дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні /тля виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 24 КЗпП України при укладені трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт, трудову книжку. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Трудові книжки зберігаються на підприємстві, як документи суворої звітності. А при звільненні працівника вона видасться йому під розписку в журналі обліку. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ізстані 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпГІ України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін"юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р.№58, у разі звільнення працівника всі записи про його роботу та нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати трудову книжкупрацівнику в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо трудова книжка загублена підприємством, то йому видасться дублікат трудової книжки. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис про день звільнення до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 вищенаведеної інструкції. Відповідно до ст. 117 КЗпГІ України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 1.16 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Про те, як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні з пояснень представника відповідача, що згідно до наказу від 05.01.12р. №4-К [PERSON] був призначений на посаду заступника генерального директора в ТОВ «КЕС-УА Холдинг» ( а.с. 33). Починаючи з 07.10.14р. [PERSON] на роботу не з'являвся, про причини своєї відсутності жодним чином підприємство не повідомляв. В зв'язку з цим на адресу позивача (02140, [ADDRESS]) були надіслана відповідні листи (від 10.10.14р. №298; від 15.10.14р. №309, від 17.10.14р. №312, від 20.10.14р. №315) з вимогою про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці за робочі дні в період з 07.10.2014р. по 10.10.2014р.; з 13.10.2014р. по 17.10.2014р. та 20.10.14р.). Однак, [PERSON] жодних пояснень щодо причин відсутності його на робочому місці у вказаний період, не надав ( а.с. 34-37;38 - 41; 44-46; 47-49;50-51). В зв'язку з цим [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. згідно наказу від 20.10.14р. №149/1 ( а.с. 54) та звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу від 20.10.14р. №129-К ( а.с.58) . Про звільнення [PERSON] було повідомлено листом від 20.10.14р. №317 та був надісланий наказ про звільнення останнього з займаної посади. У вказано листі, також, ТОВ «КЕС-УА Холдинг» зазначав про необхідність з'явитися за остаточним розрахунком та отриманням трудової книжки ( а.с. 55 -56). Однак, вказаний лист повернувся ТОВ «КЕС-УА Холдинг» на його адресу в зв'язку з закінченням терміну зберігання ( а.с. 57). ТОВ «КЕС-УА Холдинг» повторно був направлений [PERSON] лист від 04.12.14р. №399 з аналогічним проханням. Однак, вказаний лист повернувся ТОВ «КЕС-УА Холдинг» ( а.с. 65-68). В зв'язку з цим [PERSON] в телефонній розмові було повідомлено про його звільнення та необхідність з'явитися в офіс ТОВ «КЕС-УА Холдинг» за отриманням трудової книжки. Однак, [PERSON] від цього відмовився, про що був складений акт ( а.с. 69). Щодо твердження представника позивача про те, що його довірителя не допускали на робоче місце. То вказане спростовується листом від 13.05.16р. орендодавця офісу за адресою: м.Київ, пр-т.Московський, 20-Б - ПП «ПМ-20» ( а.с. 72). Останній вказує, що від ТОВ «КЕС-УА Холдинг» не надходило жодних звернень щодо недопущення гр.[PERSON] в офіс та жодних конфліктних ситуацій з цього приводу не було. Кошти, які були нараховані позивачу при звільненні, згідно табелю обліку використання робочого часу ( а.с. 59 - 62) були перераховані останньому на його зарплатну картку, відкриту в АТ «ОТП Банк». Щодо адвокатських запитів, які долучені представником до позовної заяви, то дійсно, ТОВ «КЕС-УА Холдинг» були отримані адвокатські запити від 15.09.15р. №10-09/15 (відповідь від 29.09.15р. №459) та від 02.10.15р. №02-10/15 (відповідь від 13.10.15р. №480), в матеріалах справи містяться відповідні відповіді ( а.с. 7;11;13) Крім того, як вбачається із пояснень представника відповідача, оскільки позивач не направляв заяву відповідачу про направлення йому трудової книжки поштою, то відповідач комісійно самостійно виїздив за місцем реєстрації позивача для вручення йому трудової книжки. Однак, вручити трудову книжку позивачу не було змоги, що підтверджується актом від 19.10.15р. ( а.с. 70). Пунктами 4.1 та 4.2. Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 « Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, ТОВ «КЕС-УА Холдинг» було вчинені всі необхідні заходи для вручення гр.[PERSON] трудової книжки та вина відповідача в її не отриманні позивачем відсутня. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні позивачу [PERSON] безпосередньо стало відомо про ймовірне його звільнення із телефонної розмови в травні 2015 року, вказаний факт не спростовує і представник позивача. Крім того позивачем були отримані листи з копією наказу № 149/1 від 20.10. 2014 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення останнім трудової дисципліни, з якого вбачається, що 20.10. 2014 року по підприємству має бути підготовлений проект наказу про його звільнення в зв»язку з вчиненням прогулу. Також, позивачем до справи додана копія індивідуальної відомості застрахованої особи ( форма ок-5), яку останній отримав ще 20.08. 2015 року, із якої вбачається, що починаючи з листопада 2014 року заробітна плата ТОВ «КЕС-УА Холдинг» не нараховується [PERSON] та не виплачується ( а.с. 4-5). Отже, вищевказані встановлені факти судом, свідчать про те, що позивач знав про своє звільнення ще в 2014 -2015 р.р., однак з позовом до суду звернувся лише 11.04. 2016 року, майже через півтора роки з дати звільнення, чим порушив спеціальний строк позовної давності, визначений ст. 233 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 233 КЗпП України встановлена спеціальна позовна давність. Вказаною статтею передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Із роз»яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що встановлені ст. ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Відповідно до ч.6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові. Статтею 234 КЗпП передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки, проте, ні позивач, ні його представник не надали суду доказів наявності поважних причин пропущення ними пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору. Про те, згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Разом з тим, відповідно до положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 ( із наступними змінами та доповненнями), відповідно до яких діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися не тільки на охорону конституційного права кожного на працю, а також на охорону прав та законних інтересів підприємств, установ організацій на зміцнення трудової і виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці Частиною 2 ст.10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У силу ст. 60 ЦПК України кожнасторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed