Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення його повноліття. Крім того просить суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], на користь [PERSON], відповідно до ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області від 27лютого 2007 року по справі №2-47/07. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України встановлює мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідачка як мати повинна брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, а також інших потреб для дітей цього віку. Позивач, батько дитини несе обов'язок по утриманню дитини, у зв'язку з чим він має право на звернення до суду з позовом до матері про стягнення коштів на часткове покриття витрат, пов'язаних з утриманням дитини. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ст. 182 СК. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved