Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У грудні 2015 року представник позивача Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради за довіреністю № 23/0/45-15 від 16.01.2015 Василенко І.Ю. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада, у якій просить визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. 16.02.2016 та 19.04.2016 року позивач надав уточнення позовної заяви, в яких уточнив адресу вулиці, за якою мешкає відповідач, та розмір пайової участі. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 20.05.2015 № ХК 143151390194, [PERSON] є замовником реконструкції нежитлових будівель по [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон №3038-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2011 року. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі за текстом - Закон) замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання п. 1 ст. 40 Закону рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок), який містив механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Харкова. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 № 319 внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 09.11.2011 № 804, в частині викладення у новій редакції Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова та затвердження типового попереднього договору та договору про пайову участь. Відповідно до п. 1.2 цього Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обов`язковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію (далі - будівництво) об`єкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об`єкта будівництва. Пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Типовий договір затверджено цим Порядком. На виконання положень Порядку листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 18.05.2015 № 260/0/114-15 поінформовано [PERSON] про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури. Але звернень від [PERSON] ні до Департаменту економіки та комунального майна, а ні до Харківської міської ради не надходило. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 16.07.2015 № 376/0/114-15 направлено до [PERSON] для розгляду та підписання два оригінали договору про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідь на вказаний лист або укладеного договору чи протоколу розбіжностей до проекту договору до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна або Харківської міської ради від [PERSON] не надходило. Такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Із зазначеного виходить, що позивачем вчинено передбачені вказаним Порядком дії, спрямовані на укладення договору. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 по справі № 642/10386/15-ц були задоволені в повному обсязі позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова та визнано укладеним Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. 02.07.2020 року до суду звернувся представник відповідача [PERSON] із заявою про перегляд цього рішення та просив його скасувати, посилаючись на те, що, відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і тому не міг бути присутнім на ньому, внаслідок чого був позбавлений можливості захистити свої права. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.08.2020 по справі № 642/10386/15-ц була задоволена в повному обсязі заява [PERSON] . Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 по справі № 642/10386/15-ц було скасоване, а справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання 05.10.2020, 16.11.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Як свідчать матеріали справи, позивач був обізнаний про розгляд даної справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень із відмітками про вручення. Проте позивач правом на участь в судових засіданнях не скористався. Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідовлявся належним чином, надав до суду заяву з проханням слухати у його відсутність. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причину не явки суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач [PERSON] в особі свого представника Адвоката Мельник І.М. подав відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України (а.с. 149-169). У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що Договір викладений у позовній заяві зі змінами у вигляді проекту договору по справі № 642/10386/15-ц не може бути укладеним судом, оскільки позивачем не було досягнуто усіх умов, визначених ст. 638 ЦК України, позивач не вчинив будь-яких заходів, направлених на інформування [PERSON] щодо укладання договору пайової участі, позивач не надав суду жодного документу, який би свідчив про повідомлення відповідача як до здачі об`єкта в експлуатацію, так і після, нехтування відповідачем вчинити такі дії, як укладання договору. Відповідач зазначає, що зміст проекту Договору, що міститься у позовній заяві, не відповідає вимогам ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», в позовній заяві відсутня невід`ємна частина договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Після скасування Заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 по справі № 642/10386/15-ц відповідач звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської області зі звернення щодо можливості укладення Договору щодо пайової участі, однак в такому праві йому було відмовлено з посиланням на наявність судового спору в Ленінському районному суді м. Харкова з приводу визнання укладеним договору про пайову участь. Він зазначає, що на сьогодні він не заперечує проти необхідності укладення такого Договору із Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради, однак він не погоджується із розміром пайової участі зазначеної в договорі, що запропонований позивачем у позовній заяві. У зв`язку із чим відповідач вважає, що такий розмір станом на день подачі позову повинен становити 10 % від кошторисної вартості будівництва та затверджено проектною документацією, викладеній в Декларації про здачу об`єкта в експлуатацію, що становить 125\~000, 00 грн., в тому числі, витрати на будівельно-монтажні роботи 125\~000, 00 грн. та зведеному кошторисному розрахунку, тобто розмір пайової участі повинен складати 12\~500, 00 грн.. Крім того, [PERSON] зазначив, що він знайшов документ, який вважає необхідним для надання суду та сторонам по справі та просить залучити до справи зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва по [ADDRESS] . Відповідач вважає, що вказана у зведеному кошторисному розрахунку вартість об`єкта будівництва під час реконструкції будівлі по [ADDRESS] , що складає 125\~000, 00 грн., підтверджує позицію відповідача щодо визначення розміру пайової участі при укладенні договору між [PERSON] і Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Позивачем була подана відповідь на відзив відповідача щодо позову у справі № 642/10386/15 (в порядку ст. 179 ЦПК України) (а.с. 171-176), в якій зазначає, що Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради вжиті заходи спрямовані на одержання коштів пайової участі, а відповідач в свою чергу проігнорував листи та повідомлення позивача. Розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, якими врегульоване дане питання, оскільки відповідачем не надано позивачу до введення об`єкта в експлуатацію зведеного кошторисного розрахунку вартості будівельних робіт з реконструкції об`єктів; відповідач до прийняття об`єкта в експлуатацію не звернувся до позивача із зверненням про укладення договору про пайову участь; величина пайової участі повинна розраховуватися на підставі доданого до справи розрахунку розміру пайової участі зробленого позивачем до проекту договору пайової участі із застосуванням опосередкованої вартості. Відповідачем були подані заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 180 ЦПК України (а.с. 187-188), в якому було зазначено, що розмір пайової участі замовника будівництва повинен розраховуватись з наступних показників: зі зведеного кошторисного рахунку вартості об`єкта будівництва, що складає 125\~000, 00 грн, застосовуючи 10 % від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових приміщень, що складає 12\~500, 00 грн. та застосовуючи 10 % від розміру пайової участі для збільшення розміру пайової участі згідно з п. 5.5 Порядку, що складає 1250 грн., всього розмір пайової участі не повинен перевищувати 10 % від загальної кошторисної вартості об`єкта. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 20.05.2015 № ХК 143151390194, [PERSON] є замовником реконструкції нежитлових будівель по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) (Закон набрав чинності з 12 березня 2011 року, діяв на час введення об`єкту до експлуатації та подання позову до суду) замовник об`єкта будівництва, у тому числі і при будівництві індивідуальних житлових будинків загальною площею понад 300 кв.м, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804, був затверджений Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) (зі змінами рішення від 22.05.2013 № 319), який містив механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804 (із змінами від 22.05.2013 № 319) коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутися з відповідною заявою до Департаменту економіки та комунального майна. Визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком пайової участі, обов`язок відповідачем не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна ХМР відповідного договору про пайову участь. Листами від 18.05.2015 № 260/0/114-15 та від 16.07.2015 № 376/0/114-15 позивачем проінформовано відповідача про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Проте відповідного звернення про укладення договору про пайову участь або його зміну від відповідача до позивача не надходило. Посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року N 687-XIV під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. За змістом статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17лютого 2011року N3038-VI (далі - Закон N 3038-VI) замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій. Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17лютого 2011року N3038-VI відповідач є замовником реконструкції об`єкта будівництва, а отже, на нього, як на замовника поширюється дія Закону № 3038-VІ в редакції, яка діяла на дату введення об`єкта до експлуатації, тобто на період виникнення у обох сторін дій пов`язаних з укладення договору та взяття обов`язку пайової участі. А проведені відповідачем роботи з реконструкції житлового будинку, є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору. На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкту відповідач не виконав покладеного на нього Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору. Судом встановлено, що на виконання положень Порядку листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 18.05.2015 № 260/0/114-15 поінформовано [PERSON] про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участі у розвитку інфраструктури. Але звернень від [PERSON] ні до Департаменту економіки та комунального майна, а ні до Харківської міської ради не надходило. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 16.07.2015 № 376/0/114-15 направлено до [PERSON] для розгляду та підписання два оригінали договору про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідь на вказаний лист або укладеного договору чи протоколу розбіжностей до проекту договору до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна або Харківської міської ради від [PERSON] не надходило. Як встановлено судом, на дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкта, відповідач не виконав покладеного на нього статтею 40 Закону N 3038-VI, яка діяла на момент введення об`єкта в експлуатацію, обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до позивача з приводу укладення такого договору. Отже, з огляду на те, що декларація про готовність до експлуатації будівлі та споруди була зареєстрована 20.05.2015 року, а Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» з 1 січня 2013 року передбачав обов`язок замовника будівництва ініціювати укладення договору про пайову участь і укласти такий договір до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, до спірних правовідносин мають застосовуватися приписи Закону № 3038, який діяв на час правовідносин з прийняття даного об`єкта до експлуатації. Аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону N 3038-VI дає підстави для висновку, що обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Визначений частиною 9 статті 40 Закону N3038-VI пунктом 2.8 Порядку строк (15 робочих днів, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію) встановлено для укладення договору про пайову участь після добровільного виконання стороною цього обов`язку і звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з метою укладення такого договору. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Разом з тим, частинами 5, 6 ст.40 Закону N3038-VI та п. 3.6. Порядку встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд. Судом встановлено, що розмір кошторисної вартості будівництва, що складає 125\~000, 00 грн. визначений у відповідності до норм законодавства, є вірним і відповідним, і ні позивачем, ні будь-яким іншим державним органом чи іншим органом щодо контролю за нормами вчинення реконструкції будівлі за адресою: [ADDRESS] , не оспорювався і не піддавався сумніву. Після скасування Заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 по справі № 642/10386/15-ц відповідач звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської області зі зверненням щодо можливості укладення Договору щодо пайової участі, однак в такому праві йому було відмовлено з посиланням на наявність судового спору в Ленінському районному суді м. Харкова з приводу визнання укладеним договору про пайову участь. Відповідач також зазначив, що на сьогодні він не заперечує необхідність укладення такого Договору із Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради, однак він не погоджується із розміром пайової участі зазначеної в договорі, що запропонований позивачем у позовній заяві. Зі змісту поданої [PERSON] декларації про готовність об`єкта експлуатації вбачається, що кошторисна вартість будівництва склала 125\~000, 00 грн.. З урахуванням граничного розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановленого частиною 6 ст. 40 Закону N 3038-VI, до бюджету м. Харкова підлягає перерахуванню сума в розмірі 12 500,00 грн. із розрахунку: 125\~000, 00 грн. х 10 %. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у наступній редакції з викладання п.2.1.1 «замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 12 500,00 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова». В інший частині позову відмовити. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.141ЦПК\~України з\~ [PERSON] \~підлягає стягненню\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог судовий\~збір у\~сумі 14,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial