Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову вказує, що їй на підставі договору дарування на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстрованими значаться її батько - [PERSON], [INFO] та відповідачі по справі - її сестра -[PERSON], [INFO] та племінниця - [PERSON] , [INFO]. Відповідачі не проживають у вказаному будинку понад один рік без поважних причин , оскільки [PERSON] тривалий час знаходиться на постійному місці проживання за кордоном , а [PERSON] проживає в іншій області , крім того не сплачують комунальні платежі, участі в утриманні житла не беруть, їх особистих речей в житлі не має і взагалі будинком вони не цікавляться. Добровільно знятися із реєстрації не бажають. Вона , як власник будинку, сплачує всі необхідні платежі щодо його утримання та користування. Внаслідок дій відповідачів, вона практично позбавлена права володіння, користування і розпорядження своїм майном та правом вчиняти щодо свого майна , будь-які дії. Тому, просить суд визнати відповідачів таким , що втратили право на проживання, оскільки вони в будинку не проживають понад один рік . Позивачка в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України . Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення. Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі договору дарування житлового будинку від 26.02.2015 року , зареєстрованого у реєстрі за № 251 , позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 34234723 від 26.02.2015 року . Згідно довідки Гуменецької сільської ради Кам"янець- Подільського району про склад сім"ї за № 482/01-24 від 26.09.2018 року вбачається , що у будинку [ADDRESS] зареєстрованими значаться батько позивачки - [PERSON], [INFO] та відповідачі по справі - сестра позивачки -[PERSON], [INFO] та її племінниця - [PERSON] , [INFO]. Відповідачі по справі не проживають у вказаному будинку понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, не приймають участі в утриманні житла, відсутні їх особисті речі, взагалі будинком не цікавляться і добровільно знятися із реєстрації не бажають, що підтверджується актами обстеження факту проживання [PERSON], [PERSON] від 01.06.2017 року, від 11.07.2017 року, від 11.08.2017 року, від 07.09.2017 року, від 12.10.2017 року, від 13.11.2017 року, від 12.12.2017 року, № 02 від 11.01.2018 року, № 07 від 09.02.2018 року, № 12 від 12.03.2018 року, № 24 від 16.04.2018 року, № 28 від 15.05.2018 року, від 11.10.2018 року . Формальна реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] в будинку позивачки створює їй істотні незручності, так як вона не може оформити субсидію, що призводить до надмірних матеріальних витрат. На підставі ст.405 ЦК України - член сім»ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік. Оскільки відповідачі протягом тривалого часу не здійснювали свого права користування житловою площею у будинку [ADDRESS], а позивачка не може розпоряджатись своєю власністю, тому відповідачів слід визнати такими , що втратили право на користування житловим приміщенням . На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved