Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 28.10.2005 року та стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 3000 грн. щомісяця. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне життя сторін не склалося, з квітня 2015 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Також позивач вказувала, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, матеріальну допомогу надає епізодично, нерегулярно, у зв"язку із чим просила стягнути аліменти на двох дітей в твердій грошовій сумі по 3 тис. грн. щомісяця. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на дітей по 1 500 грн на кожну дитину не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2005 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №010898, виданим повторно 14.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Також встановлено, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін та обставин викладених у позові вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем в судовому засіданні не заперечувались. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення на підставі ст. 112 СК України. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з принципу рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, а також те, що відповідач працює, інших утриманців не має та визнає позовні вимоги, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на двох малолітніх синів [PERSON], 11.05.2006 року та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.06.2017 року та досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору в цій частині при предявленні позову.

Outcome: approved