Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 05.12.2005 року по 19.09.2019 року. Прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, наказ № 5808к від 21.12.2005 року, наказом № 38к від 03.01.2002 року підвищено розряд до 5-го, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. 09.07.2020 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) - за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛH І-ІІ ст. 26.08.2020 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності з 19.08.2020 року безстроково: 30% - за хронічною попереко-крижової радикулопатією; 25% - за хронічним бронхітом; 10% - за приглухуватістю, рекомендовані «Д» невролога, ЛОР, пульмонолога, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за профзахворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією, корсет. Йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 90 000 грн. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 05.12.2005 року по 19.09.2019 pоку, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Під час роботи їм було отримано професійне захворювання: хронічна попереково- крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико- динамічними порушеннями та больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) - за класифікацією Остапович В.Є. та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛH І-II ст. 26.08.2020 року позивачу було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, також він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. На думку позивача моральна шкода йому заподіяна умовами виробництва, оскільки він тривалий час працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів. Зазначав, що, оформляючи трудові відносини з позивачем, згідно ст.29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці» позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач\~не приховував\~тяжкість і\~шкідливість технологічного\~процесу. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Таким чином, під час працевлаштування позивач усвідомлював, що під час роботи у шахті буде піддаватися впливу шкідливих факторів. Позивач зазначає, що хворіє вже давно, тривалий час перебував під наглядом лікарів, неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, що підтверджується витягом із амбулаторної картки та медичними документами. Однак,\~усвідомлюючи ризик\~виникнення професійного\~захворювання,\~умисно тривалий час\~не повідомляв\~адміністрацію ПрАТ\~«Шахтоуправління «Покровське»\~про необхідність переведення його\~на іншу\~мені шкідливу\~або менш\~важку працю\~у зв`язку\~з погіршенням стану здоров`я. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року звернуто увагу судів на необхідність з`ясування питання: якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно моральну шкоду позивачеві, ступінь вини відповідача та якими доказами це підтверджується. Теж саме закріплено і в ч.3 ст.23 ЦК України, в якій йдеться, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини\~особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підставою для відшкодування моральної шкоди працівнику є доведеність сукупності наступних обставин: факту порушення прав працівника у сфері трудових відносин, як наслідку протиправного винного діяння підприємства; факт заподіяння працівнику моральної шкоди у вигляді моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи потребі у докладені додаткових зусиль для організації свого життя; наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями/бездіяльністю підприємства та завданою моральною шкодою; обґрунтованість розміру моральної шкоди та його підтвердження відповідними доказами. Позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Крім того, єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача в результаті виробничої травми є висновок експерта за наслідками відповідної експертизи. Ті обставини, що позивач тривалий час перебував під наглядом лікарів, неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, про що він сам зазначає у своїй позовній заяві, підтверджують, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, однак при цьому продовжував працювати в умовах шкідливих факторів до 19.09.2019 pоку, тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я, у зв`язку з чим допустив порушення ст.14 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до приписів зазначеної статті, працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також, просить звернути увагу, що у позовній заяві, позивач зазначає про те, що праця в шахті була важка, але він «вимушений» був працювати, оскільки оплата роботи підземного робітника задовольняла його потреби та потреби його сім`ї, та давала право на пенсію не пільгових умовах незалежно від віку. Як вже було зазначено вище під час працевлаштування працівники усвідомлюють, що під час роботи у шахті будуть піддаватися впливу шкідливих факторів та свідомо приймають\~запропоновані умови\~праці. Тому позивач вже під час працевлаштування повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом свого здоров`я та наслідки відповідної недбалості. Однак зважаючи на те, що робота шахті дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, робітники продовжують працювати незважаючи на погіршення стану свого здоров`я, навмисно приховуючи від роботодавця ці обставини. І чомусь тільки зараз позивач згадав про важкі умови праці, які завдали йому моральних страждань. На підставі вищевикладеного, вважав, що позивачем не доведена\~неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. У постанові від 12.09.2018 року у справі № 335/11779/16-ц ВС вказав, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Крім того у п.20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.07.2020 pоку зазначено,\~що у зв`язку з тривалою роботою [PERSON] в умовах дії шкідливих виробничих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Крім того, позивач зазначає, що зараз позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, оскільки може розраховувати лише на щомісячні виплати втраченого заробітку, що дає багато неприємних відчуттів. На початку позовної заяви позивач зазначає, що йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку. Відповідно пп.3.3.1 п.3.3 Розділу III Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. № 11 (далі - Постанова № 11) одноразова допомога потерпілому визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17\~розмірів прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату. Згідно з пп.3.4.1, п.3.4 Розділу III Постанови № 11 щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку. При цьому максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату настання права на страхову виплату. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, на дату настання права на страхову виплату. Крім того, з підприємства відповідача позивач звільнився на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Таким чином, позивач не позбавлений можливості повноцінно виконувати свої обов`язки та піклуватися про свою сім`ю. Також просив прийняти до уваги, що згідно із висновком МСЕК позивачеві встановлено 3\~групу інвалідності, у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.09 року, є робочою. Інваліди III групи можуть навчатися та провадити різні\~види трудової\~діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, тобто позивач права на працю не позбавлений. Одночасно, позивачу по справі Фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Таким чином, вимога позивача про стягнення 90 000,00 грн як компенсації моральної шкоди з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставно завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, просив встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1% - 500 грн, тобто не більше 32 000 грн, в остаточній частині позову в задоволенні позивачу прошу відмовити. Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача просив звернути увагу, що відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не\~вище чотирикратного\~розміру мінімальної\~заробітної плати,\~встановленої законом\~на 1\~січня звітного\~(податкового)\~року, або в розмірі, визначеному законом. Відповідно п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, податковий агент. Згідно п.14.1.180 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані\~нараховувати,\~утримувати та\~сплачувати податок,\~передбачений розділом\~IV\~цього Кодексу,\~до бюджету\~від імені\~та за\~рахунок фізичної\~особи з\~доходів,\~що виплачуються\~такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Також п.п.16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово встановлюється військовий збір. Тож суд при винесенні рішення має зазначити в судовому рішенні про утримання податку у розмірі 18%, а також 1,5% військового збору від суми, що належить до виплати. Таким чином, в процесі добровільного виконання судового рішення. ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» виступає у ролі податкового агенту, тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просив зазначити у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з вирахуванням податків, зборів, та обов`язкових платежів, одержувачем яких Державний бюджет України. Вважав, що перелічені вище обставини мають істотне значення для розгляду цієї справи, тож вимога позивача про стягнення 90\~000,00 грн як компенсації моральної шкоди з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставною та не підлягає задоволенню, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" з 20 березня 2000 року по 5 грудня 2005 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті, звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням зв`язку з виходом на пенсію (а.с.7-9). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 червня 2020 року № 18/334 позивачу встановлено професійне захворювання хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) - за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛH І-ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.22). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 9 липня 2020 року, затвердженого 9 липня 2020 року т.в.о. начальника головного управління Держпраці у Донецькій області Зубом Г.В., професійні захворювання у позивача виникли у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фібро генної дії (а.с.10-13). За висновком МСЕК серія 12ААА № 090715 від 26.08.2020р. позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю з 19.08.2020р. безстроково (30% - за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 25% - за хронічним бронхітом, 10% - за приглухуватістю). У зв`язку із встановленням професійних захворювань рекомендовано медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санітарно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою\~радикулопатією,\~корсет (а.с.14). Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ № 851603 від 26.08.2020р. позивачу первинно встановлено 3 група інвалідності за профзахворюванням з 19.08.2020 року безстроково, рекомендовано лікування у невролога, ЛОРа, пульманолога (а.с.15). \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. \~ \~ \~ \~Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), довідок МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння). При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. \~ \~ \~ \~З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 40 000 грн. Суд при ухваленні рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України). У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial