Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22 травня 2016 року закінчується термін виконання вироку Іванківського районного суду Київської області від 21.04.2015 року, яким було засуджено [PERSON] за ч.3 ст.185 КК України та [PERSON] за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 304 КК України, а до сих пір, встановлене зобов'язання Вироком винуватцями не виконане, неодноразові усні та письмові звернення [PERSON] до винуватців на протязі 2015 року (після винесення вироку) [PERSON] не дають ніякого результату. З моменту прийняття державним виконавцем Іваненком В.М. Постанов про відкриття виконавчого провадження 09.07.2015 р. ВП № 48055599, ВП № 48055851, ВП № 48055915 та від 24.07.2015 р. ВП № 48217723 на цьому його дії і закінчились, станом на сьогодні Вирок суду повністю не виконаний, позивачем, особисто, 24.07.2015 року йому було пояснено, що ці винуватці нічого робити не будуть, щоб виконати Вирок, державний виконавець запевнив останнього, що все буде в порядку. На протязі 2015 року, позивач звертався до Керівника Головного територіального Управління юстиції у Київській обл. Іванівського міжрайонного Управління юстиції відділу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України О.Є Вороніна та звертав його увагу на повну бездіяльність державного виконавця Іваненко В.М. , але письмової відповіді від них не отримав. Тоді він звернувся до Прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської обл. відповідь, від 30.12.2015 р. № 255 Вих: 15 за підписом начальника Іванківського Броварської місцевої прокуратури Київської області юриста 1 класу Ю. Ткаченко, у якій запевнюють, що виконання, за вищевказаними виконавчими документами триває. Не бачачи реакції в діях по виконанню Вироку Іванківського районного суду Київської області від винуватця [PERSON] та від державного виконавця Іваненка В.М. звернувся до Генеральної Прокуратури України 13.01.2016 року зі Скаргою, та отримав відповідь від Міністерства юстиції України від 12.02.2016 року № Т-3479\\20.5 за підписом Начальника Управління організації роботи органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби О.О. Корнієнко, який сповістив, що звернення переадресоване до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Письмової відповіді від них, позивач до сих пір, не отримав. А це є ще одне їх порушення прав позивача прав на отримання умотивованої відповіді на підставі Закону України "Про звернення громадян». Тому [PERSON] звертається до суду про захист своїх законних Конституційних прав у повному обсязі, недоторканність житла та майна, яке знаходиться в ньому, а також, на виконання Вироку державним виконавцем у повному обсязі, винуватцями, та відкритих в червні 2015 року Виконавчих проваджень Державним виконавцем Іваненком В.М. Станом на 01.05.2016 року зі сторони винуватця [PERSON], як і зі сторони державного виконавця Іваненка В.М. ніякої дії не видно, на переконання позивача все йде до того, що вирок Іванківського районного суду Київської області буде не виконаний, і попри завірення прокурора все залишається як є, тобто, без належного виконання, як винуватцями так і державним виконавцем. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд зобов'язати державного виконавця Іваненка В.М. примусово стягнути з винуватців [PERSON] - 500 грн. моральної шкоди, зобов'язати виконати роботи визначені у вироку суду його будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Крім того, [PERSON], стверджує, що всі ці сукупні їх дії та бездіяльність сприяли погіршенню стану його здоров'я, самопочуття, як інваліда 3-ї групи, бо за ці витрачені кошти він міг би купити собі ліки, щоб відновити чи підтримати втрачене через переживання здоров'я, що призвело до порушення його соціально-економічних прав, тобто, за таких обставин, була нанесена матері школа, оскільки, із-за таких протиправних дій, позивач постійно перебуваю в нервовому стані, його самопочуття погіршилось, з'явилися кволість, безсоння, знервованість, і він змушений постійно вживати медичні препарати для того, щоб повернути собі духовну рівновагу, уникнути соціального приниження, як хворої людини, яка не в змозі протистояти беззаконню та свавіллю відповідача, та бездіяльності державного виконавця. Тому він просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що виконавче провадження не закінчені, а вирок виконаний боржниками частково. Просить суд відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У судовому засіданні встановлено, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 21.04.2015 року по справі № 366/879/15-к, провадження № 1-кп/366/69/15 [PERSON] та [PERSON] зобов'язано встановити в будинку [ADDRESS] чотири радіатори опалення (два радіатори по сім секцій, один радіатор на дванадцять секцій та один радіатор на шість секцій) та стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. 22.05.2015 Іванківським районним судом було видано виконавчий лист на виконання означеного вироку в частині зобов'язання встановити радіатори. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Іванківського МУЮ від 09.07.2015 та 24.07.2015 року на підставі виконавчого листа Іванківського районного суду київської області № 366/879/15-к від 22.05.2015 та 20.07.2015 року відкрито виконавчі провадження про зобов'язання встановити радіатори та стягнення суми моральної шкоди відповідно.. З огляду на те, що вищезазначені рішення суду не виконуються, грошові кошти, що підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON], ним не виплачені, позивач просить визнати дії та бездіяльність державного виконавця протиправною та стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині визнання дій та бездіяльності державного виконавця протиправними та зобов'язання його виконати вимоги вироку суду. Також позивач просить стягнути моральну (немайнову) шкоду в розмірі 1000 грн., мотивуючи тим, що зазнав душевних страждань, депресії, тривалих хвилювань, що вплинули на порушення звичайного для нього душевного стану, способу життя, відпочинку, спонукало витрачати значного особистого часу, здоров'я, коштів та мало наслідком зміну звичного способу його життя. За положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.3. ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, моральна (немайнова) шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Водночас суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного. Позивачем не доведено факту заподіяння відповідачем моральних страждань та наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями державного виконавця. Питання судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial