Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/3 до 1/6 частин всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] має аліментні зобов`язання перед [PERSON] з надання матеріальної допомоги на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2018 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). За посиланням [PERSON] батьківський обов`язок утримувати неповнолітніх дітей свідомо розуміє, від сплати аліментів не ухиляється, однак не має реальної можливості перераховувати кошти в присудженому розмірі. Позивач вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходу, оскільки на його утриманні перебувають неповнолітній син [PERSON] , 2003 року народження, та матір [PERSON] , 1939 року народження. За таких обставин, [PERSON] , посилаючись на ст. 192 СК України, звернувся до суду за судовим захистом своїх прав та інтересів. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, правом подачі в порядку ст. 278 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання на 17.12.2018 року, 08.01.2020 року для відповідача проживання якої є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Астрахань, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 9). Сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (родинний зв`язок визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено копіями свідоцтва про народження дітей - а.с. 12, 13). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2018 року по справі № 235/2192/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , 2012 року народження та доньки [PERSON] , 2015 року народження у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з 27.03.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту позовної заяви обставинами, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів є: - перебування на утриманні позивача [PERSON] неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2003 року народження; - надання матеріальної допомоги непрацездатної матері [PERSON] , 1939 року народження; - невиплата заробітної плати за місцем працевлаштування; - наявність щомісячних витрат на оплату орендованого житлового приміщення. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку викладених [PERSON] обґрунтувань позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, сторони по справі (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати своїх неповнолітніх сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] до досягнення повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дітей. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір"ю, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2018 року по справі № 235/2192/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини (33 %) всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Заяву про скасування судового наказу [PERSON] не подав. Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Голосіївському районному відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відомості підтверджуються роздруківкою з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження). Суд акцентує увагу, що у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказового провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. За таких обставин, при видачі судового наказу від 28.03.2018 року по справі № 235/2192/19 об`єктивно не підлягали врахування відомості про сімейний та матеріальний стан [PERSON] , перебування на його утриманні інших неповнолітніх та непрацездатних осіб. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] (відомості підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 13). Право неповнолітнього [PERSON] , 2003 року народження на гідне матеріальне забезпечення зі сторони батька гарантується нормами СК України, та беззаперечно на [PERSON] покладено відповідальність за виховання, навчання і розвиток сина. За таких обставин, позивач несе витрати на потреби неповнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження. При цьому, суд звертає увагу, що утримання неповнолітніх дітей має бути рівнозначним, та не ущемленим відносно матеріального утримання одне одного. Згідно довідки № 14 від 25.09.2019 року [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Єкобудмонтаж» з 08.08.2019 року за основним місцем роботи та займає посаду директора; підприємство господарську діяльність не веде, тому заробітна плата не нараховується (а.с. 15). За переконанням суду, такі відомості при матеріальний стан позивача є суттєвими при розгляді такої категорії справи як зменшення розміру аліментів. Що стосується посилань позивача [PERSON] про перебування на його утриманні непрацездатної особи - матері [PERSON] , - суд зазначає наступне. Так, згідно свідоцтва про народження серійний номер [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Документальних матеріалів на підтвердження зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » - не надано. До позовної заяви долучено - копію пенсійного посвідчення, видане на ім`я [PERSON] (а.с. 14), копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 147/218, видану установою, розташованою на непідконтрольній території м. Донецька, маючою назву (далі мовою оригіналу): «Орт госпитальное отделение для инвалидов и ветеранов войны Республиканский реабилитационный центр Донецкая народная республика» (а.с. 13), копію рахунку-фактури від 22.04.2019 року про оплату [PERSON] медичних препаратів на загальну суму 30700,00 гривень (а.с. 20). Суд вважає недоцільним надавати оцінку вказаним доказам з позиції їх належності та допустимості, оскільки [PERSON] не підтверджено перебування на його утриманні непрацездатної особи, дані про стягнення з позивача аліментів в порядку ст. 202 СК України, а також відомості про доходи матері для визначення її матеріальної забезпеченості чи потреби в допомозі зі сторони позивача - не надано. Серед інших обставин, на якій посилається позивач [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів є наявність щомісячних обов`язкових платежів на оплату оренди житла. Так, згідно договору оренди від 29.12.2018 року [PERSON] винаймає однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] ; місячна ставка орендної плати складає 9500,00 гривень; термін оренди з 30.12.2018 р. по 30.12.2019 р. з правом пролонгації (поновлення) на новий строк (а.с. 17). В розумінні п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України такі обставини є суттєвими та мають значення при визначенні розміру аліментів. Що стосується посилань [PERSON] про встановлення за позовом [PERSON] аліментних зобов`язань відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2015 року на непідконтрольній території, вимушену сплату позивачем на користь відповідача аліментів, нарахованих на 1 рік з огляду наявності заборони виїзду з м. Донецька, - суд зазначає наступне. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів № 1085р від 07.11.2014 року м. Донецьк Донецької області є містом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. За таких обставин, жодного правового значення позиції [PERSON] про «подвійну сплату аліментів» не може мати для розгляду судом цієї справи. При цьому, суд вважає за потрібне роз`яснити позивачу, що будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, на непідконтрольній, тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Сумуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення [PERSON] до суду з розглядуваним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. В частині визначення частки зменшення розміру стягуваних аліментів - суд керується наступним. Розмір аліментів утримуваних з позивача на користь відповідача наразі згідно судового наказу від 28.03.2018 року складає 1/3 частину всіх доходів (в ідеальній частці 33 %). Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів [PERSON] частково обґрунтованими, - вважає за можливе зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/3 частина всіх доходів до 1/4 частини (25 %), що відповідатиме інтересам [PERSON] при утриманні неповнолітніх сина [PERSON] , 2012 року народження та доньки [PERSON] , 2015 року народження, та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпеченні матеріальної підтримки неповнолітнім дітям. Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. На підставі викладеного, ст. 191, ч. 1 ст. 192 СК України,

Outcome: partial