Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.09.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на банківській картці, який в подальшому збільшився до 15000 грн. Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушення умов договору станом на 18.10.2020 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 50463,96 грн., яка складається з : заборгованості за тілом кредита- 32470,12 грн.; заборгованість за простроченим ьілом кредита 32470,12 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10990,56 грн.; заборгованість за пенею 7003,28 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29.09.2011 року у розмірі 50463,96 грн., судові витрати в сумі 2102 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в анкеті-заяві б/н клієнта Банку від 29.09.2011 року процентна ставка не зазначена, надані позивачем Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.09.2011 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому вимоги банку про стягнення процентів та неустойки (пені, штрафів) задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту вважають безпідставними, оскільки банк самостійно погашав такі щомісячні відсотки, суми яких нарахував відповідачу як тіло кредиту. Відповідач не визнавав наявність кредитних правовідносин між ним та позивачем та не вчиняв дії на погашення кредитних зобов`язань. Анкета-заява не містить інформації про те, що це є укладенням кредитного договору. Переказ та отримання суми кредиту відповідачем нічим не підтверджено. Наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором не є доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Відповідач також вважає, що банком був пропущений строк позовної давності, та, у зв`язку з чим просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, встановити, що АТ КБ «Приватбанк» пропустило строк позовної давності та застосувати наслідки спливу строку позовної давності; стягнути з позивача на свою користь судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. ( а. с. 85-89) Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 4). Відповідач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 114). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~перевіривши їх\~доказами,\~приходить до\~наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.09.2011 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн., що підтверджено Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Внаслідок порушення умов договору станом на 18.10.2020 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 50463,96 грн., яка складається з : заборгованості за тілом кредита- 32470,12 грн. заборгованість за простроченим ьілом кредита 32470,12 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10990,56 грн.; заборгованість за пенею 7003,28 грн. ( а. с. 5-9). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] надані наступні кредитні картки: [NUMBER] з терміном дії до 07/17; № [NUMBER] з терміном дії до 09/18; № [NUMBER] з терміном дії до 08/18 ; № [NUMBER] до 12/21; № [NUMBER] з терміном дії до 04/22 ( а.с.10). Договір складався з анкети- заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.( а. с. 12). Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.( а. с. 30). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тариф», які викладені на банківському сайті\~\~ http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафту в розмірі, встановленому тарифами банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною краткою» боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.15.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.5.7 Умов та Правил позичальник зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.3.3 Умов та Правил відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.12.9 списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку ( у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно зі\~статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до \~ст. 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, факт укладення договору кредиту підтверджено наявною у справі копією заяви та Умов і правил надання банківських послуг та розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджено розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви ( а. с. 5-9), випискою з особового рахунку ( а. с. 47-49), довідкою про надання банком кредитних карток ( а.с. 10), тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідачка не згодна з розміром процентів та неустойки у зв`язку з тим, що їх розмір не передбачений в анкеті-заяві від 29.09.2011 року, а Умови та Правила банківських послуг разом з Тарифами нею не підписані, тому не можуть виступати складовими кредитного договору, а розмір тіла кредиту розрахований, за її думкою, невірно, оскільки банком погашалися відсотки, сума яких нараховувалась на тіло кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, в заяві від 29.09.2011 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, звертаючись з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути крім тіла кредиту ( сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пунктах 91-93 Постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~28\~березня 2018\~року у\~справі №\~444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правова позиція\~Верховного Суду\~у постанові\~по справі\~№ 5017/1987/2012 зводиться до того, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Таким чином, з огляду на викладені Верховний Суд вважає, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України. (пункти 49 та 50 постанови від 05.03.2019 року у справі у справі № 5017/1987/2012). Судова практика\~відповідно до\~правової позиції\~Великої Палати\~ВС \~від 08.11.2019\~року у\~справі №\~127/15672/16-ц зводиться до того, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківськихх послуг сторони дійшли згоди, що в разі: - неповернення Клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.2.4. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або - в разі, якщо Клієнт не виконав вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п. 2.1.1.6.1. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку, та/або - в разі несвоєчасної сплати Клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п. 2.1.1.3.1. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або - в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5. Договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: -\~60,0%\~річних - для карток «Універсальна»,\~«Універсальна голд»,\~преміальних карток:\~"Platinum", "World Black Edition", "World Elite", "Infinite", "VISA Signature". Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Отже, відповідно до вищезазначених правових правових позицій та Умов та Правил надання банківських послуг за прострочені кредитні зобов`язання позичальник повинен сплатити проценти від\~суми неповернутого\~в строк\~кредиту,\~які у\~відповідності до\~ч.2\~ст.625\~ЦК України\~встановлюються за\~домовленістю Сторін , та неустойку, що відповідає Правила та Умовам надання банківських послуг (договір приєднання, який укладається в порядку, встановленому ст. 634 ЦК України.). Проте, зазначені вище Умови та правила надання банківських послуг відповідачкою не підписані. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язанням має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою- споживачем банківських послуг ( частина перша ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-Х11 « Про захист прав споживачів» ( Закон № 1023-Х11). Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-Х11 споживач- фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. \~ \~ \~ \~ \~ Велика\~Палата Верховного\~Суду в\~постанові \~від 03.07.2019\~року в\~справі №\~342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви- про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-Х11 про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Окрім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.09.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту ( користування ним). Отже, за таких підстав, враховуючи зокрема той факт, що заява-анкета не встановлює розмір відсотків за користування кредитів та розмір неустойки за неналежне виконання грошового зобов`язання, а надані Правила та Умов надання банківських послуг та Тарифи банку не підписані відповідачкою, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог , саме про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32470,12 грн. Доводи відповідача про те, що Банк самостійно погашав щомісячні відсотки, суми яких нарахував відповідачу як тіло кредиту, тому вимоги банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 32470,12 грн. є необґрунтованими, суд не приймає до уваги, оскільки не доведені відповідачем. Окрім того, відповідачем в спростування даного банком розрахунку не надано свій розрахунок заборгованості. Доводи відповідача про те, що нею не вчинялись дії на погашення заборгованості суд не приймає до уваги, оскільки спростовуються випискою з особового рахунку. ( а.с. 47-48). Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про сплив позовної давності за наступними підставами. За положеннями ст. ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту строку погашення чергового платежу. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до Постанови\~ВСУ від\~15.01.2021\~року по\~справі №\~494/366/19 якщо анкета-заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також якщо « Приватбанком» не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо стягнення заборгованості починається з моменту останнього платежу по кредиту. Як вбачається з наданого розрахунку, виписки з особового рахунку останній платіж був здійснений 27.02.2019 року, в подальшому мало місце автоматичне списання грошових коштів. Строк дії останньої кредитної картки до 04/22 ( а. с. 10). \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачкою\~не спростовані\~зазначені обставини.\~ \~ \~ За таких підстав суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог- стягнення заборгованості за тілом кредиту в сум 32470,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати судовий збір у розмірі 1352,43 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові- на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~\~ законом\~\~ порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні \~позиції викладені\~в постанові\~ВСУ від\~02.07.2019\~року \~в справі\~за №\~810/795/18. В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення судових витрат відповідачкою надано: ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 90-91); договір про надання правової допомоги ( а. с. 98-99), акт виконаних робіт за договором б/н /21 від 06.01.2021 року, меморіальний ордер на суму 2000 грн. ( а. с. 102) та 3000 грн.( а. с. 118). Враховуючи вищезазначене , суд вважає взяти до уваги розмір сплаченого гонорару в сумі 4000 грн. ( за виключення 1000 грн. за представництво інтересів клієнта в Ковпаківському районному суді м. Суми) та, з урахуванням принципу пропорційності, складності справи, вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1426,40 грн. ( 4000 х 35,66 ( 100%-64,34%- частина задоволених позовних вимог):100=1426,40 грн). \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial