Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

заявник, звернувшись з даною заявою, посилається на те, що [PERSON], [INFO], на основі путівки №2 від 20.05.2005 року Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації влаштована до Коломийського дитячого будинку-інтернату. В зазначеному закладі вона перебуває і на даний час. Від народження [PERSON] відстає в психофізичному розвитку, її визнано інвалідом 2-ї групи з дитинства довічно. Останні роки стан її здоров'я погіршився, вона не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації. За своїм станом здоров'я [PERSON] потребує постійного стороннього догляду і нагляду, оскільки страждає помірною розумовою відсталістю, міопією середнього ступеню, що підтверджуються витягом з протоколу засідання відповідної ЛКК. Тому заявник вважає, що у відповідності до ст.39 ЦК України є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Представник заявника Грицик Я.І. в судовому засіданні заяву підтримав з вищевказаних підстав, просить її задовольнити та визнати [PERSON] недієздатною через стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїй дій та керувати ними. Він вказав, що [PERSON] станом на 02.10.2014 року перебуває в закладі, який він представляє. Представник заінтересованої особи - виконкому Коломийської міської ради як органу опіки та піклування Тимошек М.Р. в судовому засіданні пояснила, що заява підлягає задоволенню, оскільки права [PERSON] жодним чином порушені не будуть, адже остання перебуває в Коломийському дитячому будинку-інтернаті, який на даний час фактично здійснює опіку над нею. Представник також пояснила, що батько [PERSON] помер, а місцезнаходження її матері невідоме. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Раківчик Коломийського району, що стверджується даними копій її свідоцтва про народження та паспорта громадянина України (а.с. 3,4). В судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON] з дитинства відстає в психофізичному розвитку, є інвалідом ІІ-ї групи з дитинства довічно, що підтверджується довідкою МСЕК від 03.09.2013 року (а.с.7). Відповідно до витягу з протоколу №19 від 24.04.2012 року засідання ЛКК Обласної психоневрологічної лікарні №3 [PERSON], [INFO], перебуває в Коломийському дитячому будинку-інтернаті з діагнозом "Помірна розумова відсталість", міопія середнього ступеню". Даний факт також стверджується випискою з історії розвитку №317 вихованки Коломийського дитячого будинку-інтернату [PERSON] (а.с. 6, 9). Із акту № 234 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 28.07.2014 року вбачається, що підекспертна [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі легкої розумової відсталості. Зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.22-24). Таким чином, судом встановлено наявність підстав, передбачених ч.1 ст.39 ЦК України, для визнання [PERSON] недієздатною, так як вона не усвідомлює значення своїх дій і не може керувати ними внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу. Згідно зі ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. На підставі наведеного ст.ст. 39, 40, 66 ЦК України та,

Outcome: approved