Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], просив стягнути заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.10.2009 по 01.08.2013, яка становить 7467,10 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач проживає в приватизованій квартирі [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Позивач відзначив, що у зв'язку з несплатою заборгованості відповідачем, звертався до суду про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача. Однак ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24.10.2013 року було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Станом на 01.08.2013 року за відповідачем утворилась заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами, яка до цього часу не погашена та становить 7467,10 грн, яка складається з: основного боргу - 7062 грн 30 коп., інфляційні нарахування -152 грн 56 коп., 3 % річних - 252 грн 25 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення в повному обсязі, справу розглядати у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2000 року. У вказаній квартирі проживає [PERSON], який є власником особового рахунку, що підтверджується довідкою Центру обслуговування споживачів КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №58 від 15.11.2013 року. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Листом-попередженням від 29.08.2013 року позивач намагався повідомити відповідача про наявність заборгованості, звертаючись до останнього за адресою: [ADDRESS], шляхом вручення адресату, однак двері ніхто не відчинив, у зв'язку з чим вказаний лист був залишений в поштовій скриньці. Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] у власника особового рахунку [NUMBER] [PERSON] станом на 01.08.2013 заборгованість по платі за користування житлово-комунальними послугами становить 7467,10 грн, яка складається з: основного боргу - 7062 грн 30 коп., інфляційні нарахування -152 грн 56 коп., 3 % річних - 252 грн 25 коп. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24.10.2013 у справі № 2-н-1531/13 було відмовлено КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Договір між позивачем та відповідачем на утримання будинку та прибудинкової території не укладався, однак відповідачам відповідні послуги надавались, а відтак одержувались і споживались останніми. Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов"язаний своєчасно вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Отже, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст.ст.156, 162 ЖК Української РСР власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Отже, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті житлово-комунальні послуги, а Позивач має право вимагати від Відповідача (боржника) виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних та інфляційна складова суми боргу становить 404,81 грн (152,56 грн + 252,25 грн = 404,81 грн.) та узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 7062,30 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн 40 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved