Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 05.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 14; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем було укладено шлюб 05.01.2016 року, актовий запис № 14. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з березня 2017 року, проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. В сім`ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємо порозуміння. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір`ю. Примирення не можливе. Відповідач матеріально не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивач саме не має можливості утримувати доньку, дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування та розвиток. На момент пред`явлення прозову до суду згоди з приводу матеріального утримання не досягнуто. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи у підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 05.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 14. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] » (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8). ІV . Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, те, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, тому вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2019 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України і до повноліття дитини. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved