Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, який згодом уточнив, до [PERSON] про стягнення курсової різниці в розмірі 61\~381,75грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.09.2013р. стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON]суму 5000 (п'ять тисяч) доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день подання позовної заяви 39 965грн. переданих відповідно до попереднього договору від 24 квітня 2013 року. На виконання зазначеного вище рішення Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист, який 04.10.2013р. пред'явлено до виконання відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Так, у процесі примусового виконання рішення суду на його рахунок перераховано 40 163,17 грн. (20 081,09 грн. - 15.11.2014р. та 20 082,08 грн. - 21.11.2014р.). Сторони погодили застосовувати при визначені розміру грошових коштів, які підлягають сплаті за попереднім договором та договором купівлі-продажу курс долара США до гривні. Таким чином, враховуючи, що на момент здійснення платежу (перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості): 15.11.2014р. офіційний курс долара США до гривні за даними НБУ становив 15,41грн. за долар США, відповідно сплачена сума в розмірі 20 081,09 грн. еквівалентна 1 303,12 доларів США; 21.11.2014р. офіційний курс долара США до гривні за даними НБУ становив 15,10грн., відповідно сплачена сума в розмірі 19 883,91 грн. (з загальної 20 082,08 грн., яка також включає часткову сплату судового збору в розмірі 198,17 грн.) еквівалентна 1 316,82 доларів. Враховуючи сплату зазначених вище сум, заборгованість відповідача становить: 5 000 доларів США - 1 303,12 доларів США - 1 316,82 доларів США = 2 380,06 доларів США. що станом на 25.03.2015р. (офіційний курс НБУ за 1долар США 25,79грн.) еквівалентно 61\~381,75 грн., які він просить стягнути на його користь. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, однак від представника позивача поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.09.2013р. у справі № 607/12661/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON], позов задоволено та стягнуто із відповідача в користь позивача суму 5000 (п'ять тисяч) доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день подання позовної заяви 39 965 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. переданих відповідно до попереднього договору від 24 квітня 2013 року та 399 (триста дев'яносто дев'ять) гривень 65 коп. судового збору. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 04.10.2013р. на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.09.2013р., [PERSON] подано заяву начальнику районного відділу ДВС та необхідність задовольнити Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, про прийняття до свого провадження виконавчого листа від 30.09.2013року. Згідно виписки № 1420063 від 08.12.2014р. про рух коштів по рахунку[PERSON], наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», на рахунок перераховано 40163,17 грн. (20 081,09 грн. - 15.11.2014р. та 20 082,08 грн. - 21.11.2014р.). Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи позов. При цьому, суд виходив із наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2 ст.524 Цивільного кодексуУкраїни, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч..ч.1, 2 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно наказу Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року №193 "Про ствердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Таким чином, враховуючи, що на момент здійснення платежу (перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості): 15.11.2014р. офіційний курс долара США до гривні за даними НБУ становив 15,41грн. за долар США, відповідно сплачена сума в розмірі 20 081,09 грн. еквівалентна 1 303,12 доларів США; 21.11.2014р. офіційний курс долара США до гривні за даними НБУ становив 15,10грн., відповідно сплачена сума в розмірі 19 883,91 грн. (з загальної 20 082,08 грн., яка також включає часткову сплату судового збору в розмірі 198,17 грн.) еквівалентна 1 316,82 доларів. Враховуючи сплату зазначених вище сум, заборгованість відповідача становить: 5 000 доларів США - 1 303,12 доларів США - 1 316,82 доларів США = 2 380,06 доларів США. що станом на 25.03.2015р. (офіційний курс НБУ за 1долар США 25,79грн.) еквівалентно 61\~381,75 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За даних обставин суд приходить до висновку, що внаслідок невчасної виплати відповідачем позивачу заборгованості за договором права позивача були порушені, оскільки курс валют змінився, що призвело до погіршення матеріального становища позивача, а тому позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] коштів(курсової різниці) в розмірі 61\~381,75 грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 254,42грн., та на користь позивача 359,39грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved