Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

10.05.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про захист прав дитини, про надання дитині дозволу на виїзд за межі України без дозволу та супроводу батька, усунення перешкод у реалізації дитиною своїх прав, після уточнення якого просить надати [PERSON], [INFO], право на виїзд у період з 01.06.2018 по 30.06.2018 року у супроводі матері [PERSON], [INFO], за межі території України, до країн Польщі, Чехії, Германії без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], з наданням [PERSON] дозволу на оформлення відповідних документів для виїзду [PERSON], [INFO], за межі території України без отримання дозволу та згоди батька [PERSON], [INFO]; усунути [PERSON] перешкоди у реалізації права на всебічний розвиток особистості і творчих здібностей шляхом зобов'язання [PERSON] не перешкоджати виїзду за межі України в період червня 2018 року. До судового засідання представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], діюча за ордером на підставі договору про надання правої, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі в період з 09.08.2003 року по 14.08.2015 року, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 03.08.2015 року. 07.05.2005 року у подружжя народилася дитина [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження останньої серії І-ЖД №433993 видане повторно 21.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. З серпня 2015 року позивач та відповідач проживають окремо. Дитина постійно проживає та знаходиться на вихованні та утриманні лише матері. Малолітня [PERSON] навчається в 6-Б класі Одеської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 121 з поглибленим вивченням іноземних мов. Вивчає англійську, французьку та польську мови. Окрім навчання іноземним мовам, дитина займається танцями, має й інші захоплення, отже прагне до всебічного розвитку та розширення свого кругозору. У зв'язку з цим дитина має потребу у знайомстві з культурою інших країн, а враховуючи навчання іноземним мовам, потребує спілкування мовою в країні походження. З цього приводу мати дитина [PERSON] планує у червні 2018 року здійснити разом з донькою подорож до Європи, а саме до міст Кракова, Праги та Дрездену (країни Польщі, Чехії, Германії) туром, який пропонує ООО «Аккорд тур», що на погляд матері буде сприяти розширенню кругозору дитини, знайомству з культурою та мовою країн, які є предметом вивчання дитини. Відповідач з дитиною та матір'ю дитини відмовляється спілкуватися, нехтує правами дитини. На особисте звернення малолітньої [PERSON], [INFO] до батька з приводу надання дозволу на виїзд за межі держави, останній відмовив їй. На виклики до служби у справах дітей відповідач не зявляється, на телефонні дзвінки та до нотаріусу за запрошенням щодо надання дозволу на виїзд дитини також не зявляється, що стало підставою для звернення матері позивача [PERSON] до суду з відповідним позовом, направленим на захист прав дитини по реалізації розвитку її особистості. Відповідно ст. 2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" виїзд за кордон України громадянина, який не досяг 18 років здійснюється на підставі проїзного документу дитини. Згідно ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Отримати згоду [PERSON] на виїзд дитини за кордон неможливо, оскільки участь у вихованні дитини він не приймає, не цікавиться її життям, надання згоди на виїзд дитини за кордон ігнорує. Відповідно п. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності\~\~згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з вимогами\~ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків. За\~ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2\~ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту ч.2\~ст. 155 СК України. Питання про надання дозволу для виїзду дитини за кордон має вирішуватися судом, виходячи з інтересів, в першу чергу, - дитини, а також з врахуванням інтересів його батьків. Під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон України у супроводі матері суперечитиме інтересам дитини. За таких обставин, суд вважає можливим дозволити [PERSON], [INFO], право на виїзд у період з 01.06.2018 по 30.06.2018 року у супроводі матері [PERSON], [INFO], за межі території України, до країн Польщі, Чехії, Германії без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], з наданням [PERSON] дозволу на оформлення відповідних документів для виїзду [PERSON], [INFO], за межі території України без отримання дозволу та згоди батька [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved