Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

25.08.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПАТ „ПІВНГЗК» /далі ПАТ/, згідно якого просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України з ПІВНГЗК 229\~400 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обгрунтування вказує, що з 20.09.1989 року по 11.01.1994 року він працював помічником машиніста екскаватора в карєрі , з 11.01.1994 р. по 04.08.1997р. працював помічником машиніста екскаватора в карєрі з повним робочим днем, з 04.08.1997 року звязку зі змінами структури управління виробництва переведений на Першотравневий карєр помічником машиніста екскаватора в карєрі 4 розряду, виробничої дільниці із навантаженням гірничої маси в автомобільний транспорт в карєрі, з повним робочим днем, з 19.09.2002 року переведено у Першотравневому карєрі помічником машиніста екскаватора в карєрі 5 розряду, 04.07.2012 року був звільнений за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію. Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів призвів до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання. Згідно акту від 30.05.2013 р. йому встановлено наступні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулопатією, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, деф.артрозом дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху). Висновком МСЕК від 08.07.2013 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25 %, з них 20%-вібр., 5% туб. Згідно п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.05.2013 р. причиною професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Виходячи з характеру захворювання, він відчуває постійний біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, періодичні судоми в мязах лівої гомілки, слабкість в нозі, утруднену ходу, оніміння в дистальних відділах кінцівок, він не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабкість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, він швидко втомлюється, що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з ПАТ 229 400 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник ПАТ за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду письмові заперечення. Вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, профілактичне харчування. Позивач пропрацював понад 22 роки в шкідливих умовах, а одним із факторів, який збільшує ризик виникнення професійного захворювання є тривалість роботи в шкідливих умовах. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, позивачем не надано доказів завдання моральних страждань, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.09.1989р. по 04.07.2012 р. позивач працював на ПАТ помічником машиніста екскаватора в карєрі, був звільнений за власним бажанням, у звязку із виходом на пенсію, а. с. 8-14. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.05.2013 р., а.с.15-18, позивачу [PERSON] 30.05.2013 р. встановлені хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулопатією, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, деф.артрозом дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху). Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 25 %, з них: 20 % вібр., 5 % туб., згідно висновку МСЕК від 08.07.2013 р., а.с.19-19зв. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1, підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.05.2013р., а.с.15-18, встановлено хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулопатією, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, деф.артрозом дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є робота впродовж більше 22 років в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Умови праці помічника машиніста екскаватора за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 08.07.2013 р. позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності, коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинен нести роботодавець. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, який полягає в постійних болях в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, періодичних судомах в мязах лівої гомілки, слабкості в нозі, утрудненій ході, онімінні в дистальних відділах кінцівок, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.15-36, позов [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 229 400 грн. завищеною. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, та при звільнені позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, слід стягнути з ПАТ на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial