Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за користування послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 32020,13 грн., 3% річних у сумі 4525,99 грн., інфляційні витрати в сумі 15332,56 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартири зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання. Опалювальна площа квартири за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , складає 56,9 кв.м. В результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню відповідачами вносилась не в повному обсязі, за період з 01.11.2007 року по 01.12.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 32020,13 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року (справа №263/15490/20, провадження №2-н/263/76/2021) відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою\~Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі,\~розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою суду від 07.07.2021 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] 28.05.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що нарахування суми стягнення починається з 01.11.2007 року, тобто поза строками позовної давності. Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Позивач надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , опалювальна площа квартири складає 56,9 кв.м. Також встановлено, що ККП "Маріупольтепломережа" є постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання до квартири відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з розрахунком, заборгованість (розшифровка особового рахунку) за адресою: [ADDRESS] ,\~за послуги\~централізованого опалення\~за період\~з листопада 2007 року по лютий 2021 року становить 51878,68 грн., із яких основна сума боргу 32020,13 грн., 3% річних 4525,99 грн., сума інфляційних витрат 5332,56 грн. Відповідно до\~статті 319 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до частини 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних\~послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~II від\~09.11.2017">статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання»\~встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Отже, із досліджених обставин справи у достатній мірі підтверджено факт надання послуг\~у квартиру\~№1 у будинку [ADDRESS] послуг теплопостачання, а також факт не сплати за цими послугами, внаслідок чого виникла заборгованість. Щодо застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року (справа №263/15490/20, провадження №2-н/263/76/2021) відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України\~загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5\~ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3). За таких обставин, оскільки відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню: в межах строку позовної давності за період з 12.02.2018 року по 01.12.2020 року, оскільки саме 12.02.2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. При цьому, подання позивачем заяви про видачу судового наказу згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19, не перериває перебіг позовної давності. Отже, враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 12.02.2018 року по 01.12.2020 року в розмірі 15893,48 грн., із яких основна сума боргу 9290,05 грн., 3% річних 2287,92 грн., сума інфляційних витрат 4315,51 грн., а вимоги про стягнення заборгованості за інший період не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем поза межами трирічного строку позовної давності і причини, які б можна було визнати поважними для поновлення пропущеного строку, позивачем не наведені. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 15893,48 грн. *100% : 32020,13 грн. ціни позову = 49,6 %), тобто 49,6 % від ціни позову (49,6 % *2270,00 грн. :100%), що складає 1125,92 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial