Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], 20 січня 2016 року по вул. Архітектора Вербицького, 1 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 «б» ПДР. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до звіту з оцінки вартості відновлювального ремонту № 41/16 від 29 березня 2016 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Інфініті», державний номерний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, становить 30 811 грн. 15 коп. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в розмірі 30 811 грн. 15 коп., витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «Інфініті» - 1200 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. До суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи таким чином. Представник третьої особи до суду не з'явився, про розгляд справи третя особа повідомлялася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], 20 січня 2016 року о 14 год. 20 хв. по вул. Архітектора Вербицького, 1 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 «б» ПДР. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Згідно з положенням ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із відповіді № 31/26-Г-361із від 16 грудня 2016 року регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, станом на 13 грудня 2016 року транспортний засіб «ВАЗ 2108», д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за гр.. [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до звіту з оцінки вартості відновлювального ремонту № 41/16 від 29 березня 2016 року, складеного ФОП «Левицький Владислав Владиславович», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Інфініті», державний номерний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, становить 30 811 грн. 15 коп. (а.с. 8-11). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Даючи юридичну оцінку позиції позивача, викладеній в позовній заяві, та наданим доказам, враховуючи те, що позивачу було завдано матеріальні збитки внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача [PERSON] та з урахуванням постанови Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 30 811 грн. 15 коп. грн. в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту, спричиненого в результаті ДТП, підлягають задоволенню. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 1200 грн. 00 коп. на рахунок ФОП «[PERSON]В.» згідно акту виконаних робіт та наданих послуг № 41/16 від 29 березня 2016 року, з яких: 800 грн. 00 коп. за оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Інфініті» та 400 грн. 00 коп. за відправлення телеграми з повідомленням (а.с. 21). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачу завдано матеріальну шкоду з вини відповідача [PERSON], а відповідач [PERSON] є лише власником автомобіля марки «ВАЗ 2108», д.н.з. Н1877 КІ, яким керував відповідач [PERSON], а також беручи до уваги, що відповідальність за спричинене ДТП несе лише особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, в даному випадку відповідач [PERSON], тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial