Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

13.12.2019 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом ПрАТ «ПЗУ Україна», представник позивача Козацька Т.С., про відшкодування завданої майнової шкоди до відповідача [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2019 року відкрите провадження по справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 11.02.2020 року. 28.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 03.02.2020 року від позивача найшла відповідь на відзив. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди 24916.76 грн. Та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: між позивачем і [PERSON] , було укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільної правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться № RZ.8219 від 24.06.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіль Volkswagen Passat державний реєстраційний номер [NUMBER] . 30.10.2016 року в місті Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Renault Logan державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо -транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 30.10.2016 року [PERSON] є винною особою у настанні ДТП. Відповідно до звіту № PZU/3921/16 від 14.11.2016 року вартість відновлювального пошкодженого застрахованого автомобіля становить 29279.74 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 24916 грн 76 коп.. виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до ст. 25 ЗУ «Про стархування» на підставі звіту про результати огляду місця ЖТП (заяви страхувальника про настання с трахового випадку від 30.10.2016 року) страхових актів № UA2016103000014/L01/01 від 23.11.2016 року та № UA2016103000014/L01/02 від 03.09.2019 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжними дорученнями № 48156 від 23.11.2016 року та № 34740 від 03.09.2019 року Згодом стало відомо, що цивільно - правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в ТДВ «Страхова компанія «Кредо» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7144464. У зв`язку з тим, що у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому ПрАТ «СК ПЗУ Україна» виникло право до відповідача, як до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, що й стало підставою звернення до суду Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що ним був підписаний Європротокол сподіваючись, що буде вина обох водіїв. Його не повідомили про час огляду і товарної оцінки автомобіля [PERSON] і він не був присутнім при оцінці даного автомобіля. Позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу. В матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення, що він винен у спричиненні ДТП, дорожньо - транспортна пригода трапилась 30.10.2016 року, а позивач звернувся до суду у грудні 2019 року після закінчення строку позовної давності. Тому з даних підстав повинно бути відмовлено у задоволенні позовних вимог. Позивачем Пр «ПЗУ Україна» надано відповідь на відзив. Згідно якої позивач посилається на те, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) від 30.10.2016 року відповідач у графі 14 зазначив, що свою провину в ДТП визнає, тобто визнав себе винним у ДТП, яка сталась 30.10.2016 року. Методикою проведення товарознавчої експертиз не встановлено обов`язку здійснювати виклик відповідача для проведення товарознавчої експертизи. Крім того відповідач може скористатись своїм правом та заявити клопотання про призначення експертизи, якщо розмір спричиненої шкоди викликає сумнів щодо його правильності. З позовом до відповідача позивач звернувся 21.10.2019 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області тобто в межах строку позовної давності. На підставі чого просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: між позивачем і [PERSON] , було укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільної правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться № RZ.008219 від 24.06.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіль Volkswagen Passat СС державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією договору. 30.10.2016 року в місті Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням воді [PERSON] та автомобіля Renault Logan державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо -транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 30.10.2016 року [PERSON] є винною особою у настанні ДТП. Таким чином вина відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП є доведеною та у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України і доказуванню не підлягає, оскільки Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п. 14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) вбачається, що відповідач [PERSON] , власноручно написав, що провину в ДТП визнає. Тому доводи відповідача, що відсутні будь-які докази, які підтверджують його вину у ДТП суд вважає безпідставними. Судом також встановлено, що відповідно до звіту № PZU/3921/16 від 14.11.2016 року вартість відновлювального пошкодженого застрахованого автомобіля становить 29279.74 грн., що підтверджується копією звіту. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 24916 грн. 76 коп.. Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до ст.. 25 ЗУ «Про страхування» на підставі звіту про результати огляду місця ЖТП (заяви страхувальника про настання страхового випадку від 30.10.2016 року) страхових актів № UA2016103000014/L01/01 від 23.11.2016 року та № UA2016103000014/L01/02 від 03.09.2019 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжними дорученнями № 48156 від 23.11.2016 року та № 34740 від 03.09.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993 ЦК України ст. 27 ЗУ «Про страхування» До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так як позивачем було сплачено потерпілій від ДТП застрахованій особі страхове відшкодування, відповідно у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] . Доводи відповідача про те, що він не був присутнім при оцінці пошкодженого автомобіля не бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки його участь у проведенні оцінки не є обов`язковою. Крім того у складному Європротоколі зазначено яких пошкоджень зазнав кожен із автомобілів учасників ДТП. Відповідач, який отримав копію звіту про вартість відновлювального ремонту не посилається на те, що був проведений ремонт пошкоджень автомобіля, які не були зафіксовані при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких доказів на спростування розміру спричиненої шкоди відповідач суду не надав. Клопотань про призначення та проведення судової - товарознавчої експертизи не заявив. Тому крім посилання на те, що не був присутнім при складанні звіту вартості відновлювального ремонту будь-яких доказів з приводу його недостовірності чи обґрунтувань, що даний звіт може викликати сумніви не надав. Також встановлено, що цивільно -правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в ТДВ «Страхова компанія «Кредо» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7144464. Відповідно до пп 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ « про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Доказів того, що відповідач звертався до страхової організації з заявою про виплату страхового відшкодування, особі, потерпілій в ДТП або, що страхова компанія ТДВ «Страхова компанія «Кредо», страховик відповідача, виплатив таке відшкодування, суду не надано. Таким чином позивач має право вимагати сплаченого страхового відшкодування у відповідача, як особи винної у ДТП. Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог також посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки страхова подія сталась 30.10.2016 року. А з позовом позивач звернувся до суду в грудні 2019 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч. 1 ст. 266 ЦК України). З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 21.10.2019 року, що підтверджується датою на штемпелі поштової організації. Згідно дати вхідної кореспонденції позовна заява надійшла до суду 25.10.2019 року. Таким чином позивач звернувся із позовом до суду в межах строку позовної давності. Оскільки строк позовної давності закінчується 30.10.2019 року. Відповідно до ст. 1192 ЦК України - З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ". При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір спричинених в результаті ДТП збитків підтверджується звітом № PZU/3921/16 від 14.11.2016 року Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24916 грн 76 коп., сума збитків сплачених позивачем потерпілій особі за укладеним договором комплексного добровільного страхування. Доводи відповідача, що позивач не є потерпілою від ДТП особою є безпідставними, оскільки позивачем, як страховою компанією, виплачене потерпілій особі страхове відшкодування, та яка в свою чергу наділена правом на пред`явлення регресної (зворотної ) вимоги відповідно до ст. 993 ЦК України , ст. 27 ЗУ «Про страхування". Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921-00 грн., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved