Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за нанесення їй легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, і засуджено до 150 годин громадських робіт. В результаті злочинних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, оскільки відповідач завдавала їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона потрапила у лікарню, вона по сьогоднішній день відчуває сильні головні болі та моральні переживання. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінює у 5 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, оскільки викликалася за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2014 року, що набрав законної сили, [PERSON] засуджена за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт за те, що 17 листопада 2012 року, близько 10 години, перебуваючи біля будинку [ADDRESS], на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла [PERSON], жительці [ADDRESS]", декілька ударів руками в область голови, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою грудної клітки, синців правої половини голови та правої нижньої кінцівки, які згідно висновку експерта № 118 від 13 лютого 2013 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, так-як подібного характеру тілесні ушкодження при звичайній їх течії викликають розлад здоров'я більше 6-ти, але менше 21-го дня. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінкою щодо неї чи її близьких. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами та доповненнями "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.9) роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Дослідженими у суді документами незаперечно встановлено, що відповідачем по справі відносно позивача [PERSON] був вчинений злочин, отже дійсно був порушений її звичний спосіб життя. Очевидно, що [PERSON] перенесла і душевні страждання із-за ушкодження здоров'я, незручності, нервовий стрес, переживання за своє майбутнє, оскільки отримана нею психологічна травма може мати негативні наслідки в майбутньому. Також, вказана моральна шкода виражена у фізичних і етичних стражданнях позивача, оскільки вона була фактично відірвана від звичного устрою життя, випробовувала незручності і труднощі через поганий стан здоров'я, настрою у зв'язку з перенесеним нервовим стресом внаслідок нанесення тілесних пошкоджень, крім того, була змушена звертатися за захистом своїх порушених прав до правоохоронних органів та суду, на що витрачала багато особистого часу. Виходячи з обставин спричинення шкоди, враховуючи ступінь вини відповідача і глибину переживань позивача, те, що позивач перенесла фізичний біль, емоційний та психологічний стрес, суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, вважає, що розмір заподіяної позивачу внаслідок неправомірної поведінки відповідача моральної шкоди складає 3 000 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial