Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 28 лютого 2015 року в селі Станіславчик Ставищенського району Київської області помер [PERSON], спадщину після його смерті прийняла вона його дружина. Діти спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пропустили строк на прийняття спадщини після смерті батька. До спадкового майна померлого входить право на спадщину за законом, посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 12.06.2007 року Ставищенською РДНК за реєстром №2021 на ? частину земельної ділянки площею 2,720 га, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №145277 від 01.09.2004 року належала його батьку [PERSON], який помер 14.09.2006 року. Проте всупереч діючим на той час вимогам закону [PERSON] не отримав державного акта на право власності на земельну ділянку на своє імя. 21 вересня 2015 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу державного акту на право власності на вказану земельну ділянку та його реєстрації відповідно до законодавства. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 28.02.2015 року чоловіка [PERSON] на ? частину вищевказаної земельної ділянки. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність (а.с. 39). Представник відповідача в судове засідання не прибув, до суду Ставищенська РДА подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність їх представника (а.с. 38). Треті особи в судове засідання не з'явився, до суду подали заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять слухати у їх відсутність (а.с. 48-50). Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів спадкової справи (а.с. 16-23) встановлено, що 28 лютого 2015 року в селі Станіславчик Ставищенського району Київської області помер [PERSON] (а. с. 16 зв.) Спадщину після смерті останнього прийняла позивачка, його дружина [PERSON], яка подала заяву до нотаріальної контори в установлений шестимісячний строк (а. с. 16). Із спадкодавцем на день смерті проживала лише позивач (а. с. 19). Інші особи (спадкоємці) заяв про прийняття спадщини в установлений строк не подали, тому в силу ч.1 статті 1272 ЦК України вважаються такими, що спадщину не прийняли. [PERSON] за життя 20 червня 2007 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою за реєстром № 2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки площею 2,720 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому 14.09.2006 року [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯБ №145277, виданого 01 вересня 2004 року на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації Київської області №541 від 17 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2942 (а. с. 8). Вартість вказаної частки земельної ділянки відповідно до розрахунку та нормативно-грошової оцінки ріллі та перелогів в Україні становить 21739,74 гривень (а. с. 12-13). [PERSON] за життя не отримав державного акта на право власності на вищевказану земельну ділянку на своє імя, що підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Ставищенському районі Київської області від 31.03.2016 року за №Б-164/0-247/6-16 (а.с. 6). 21 вересня 2015 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора за № 988/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу державного акту на право власності на вказану земельну ділянку та його реєстрації відповідно до законодавства. (а.с. 7). У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моментру реєстрації. Як встановлено ч.1, ч. 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину (ст. 1299 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповіддо п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи що спадкодавець [PERSON] за життя набув права на спадщину на вказану земельну ділянку і це право увійшло до складу його спадщини, яка відкрилася 28 лютого 2015 року внаслідок смерті останнього, проте для виникнення права власності не отримав державний акт про право власності на неї та не здійснив його державну реєстрацію, а після його смерті право на спадщину на дану земельну ділянку набула позивач, та враховуючи, що вказані земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути об'єктом цивільних прав, - позов підлягає задоволенню. Оскільки Ставищенська РДА до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом та під час розгляду справи не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved