Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором визначено Подільському районному суду м. Києва. Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27.10.2006 р. у розмірі 151 829,87 грн., яка виникла станом на 23.01.2017 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 14, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 73 000 грн., строком до 27.10.2012 р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 18,0 % річних. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника позивача, на підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», було укладено кредитний договір № 14 з [PERSON], якій надано грошові кошти у розмірі 73 000 грн., строком до 27.10.2012 р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 18,0% річних (а.с. 10-13). З метою забезпечення зобов'язань за даним договором, 30 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, згідно якого [PERSON] передала у заставу Банку автомобіль марки «Skoda Fabia 1.2», д.н.з. [NUMBER]. 09 грудня 2008 року між сторонами було підписано додаткову угоду №2 до кредитного договору №14 про підвищення процентної ставки за кредитом до 25,0 % річних ( а.с. 16). Також вказані зміни щодо розміру процентної ставки були внесені до Договору застави Додатковою угодою № 1 від 11 грудня 2008 року ( а.с. 15). Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2006 року 3 49389 ( а.с. 24). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачці кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, остання, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконала. У зв'язку з чим, станом на 23.01.2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 151 829, 87 грн., з них: заборгованість за кредитом - 54 312,67 грн.; заборгованість за відсотками - 94 801,60 грн.; плата за пропуск платежів - 2 715, 60 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає закону та умовам договору. Згідно ст. 257 ЦП України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судові засідання не з'явився, заяву про застосування строку позовної давності, в т.ч. поштою та через канцелярію суду, не подав. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідацію Банку та з 20.03.2015 р. призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. 22 лютого 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №213 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора до 19.03.2018 року включно. Згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до приписів п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судові збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищезазначеним з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 277,45 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved