Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьки не виконували свої обов`язки щодо належного утримання дітей, створення належних умов для їх проживання та розвитку, діти залишалися без догляду, що створювало загрозу для їх життя та здоров`я, через що 18.09.2019 року діти були негайно відібрані у батьків та тимчасово влаштовані до лікарні та дитячого будинку. Просив постановити рішення яким відібрати дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що з часу відібрання дітей у батьків, за місцем проживання відповідачів відсутнє газо, електро, та водопостачання, тобто умов для проживання дітей у родині не має. Батько ніде не працює, мати перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною. У наступному, у судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснивши, що у квартирі дійсно відсутнє газо, електро, та водопостачання, але вони прикладають зусиль для їх відновлення. Після перерви у судовому засіданні, у судове засідання відповідачі не з`явилися, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи вказане вище, оскільки сторони надали суду пояснення за позовом, відповідачі позов визнали та не заперечують проти його задоволення, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 15-18). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 30.01.2019 року (а.с.27), батьки неповнолітніх дітей вихованням та створенням належних умов для проживання та розвитку дітей не займаються, у квартирі брудно, наявно багато сміття, діти мають мінімум одягу та взуття. Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.03.2019 року (а.с.28), батьки неповнолітніх дітей вихованням та створенням належних умов для проживання та розвитку дітей не займаються, у квартирі антисанітарія, діти брудні, одяг знаходиться на підлозі, відсутнє водо та електропостачання. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї Сітнік від 23.08.2019 року, у квартирі відсутнє газо, електро та водопостачання, спальних місць у кімнаті, у якій проживали четверо неповнолітніх дітей разом з батьками, для всіх членів сім`ї бракує. Відповідачі у судовому засіданні підтвердили встановлені актами обстеження умов проживання обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали у повному обсязі заявлені до них позовні вимоги, про що надали письмові заяви. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Крім того, Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідачі обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей систематично не виконують без поважних причин, позов визнали у повному обсязі, суд вважає, що є достатні підстави для відібрання дітей від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитися діти, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09. 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника(ст.14 СК України). Як передбачено у ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування (ст.246 СК України). Порядок стягнення аліментів, та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України Таким чином, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів, або зробить неможливим його виконання в цій частині. На підставі вказаного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо стягнення з відповідачів аліментів на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитися діти, передчасні і задоволенню не підлягають. Крім того, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial