Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що 22 грудня 2016 року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки. 18.03.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно заявнику. Проте оскільки посвідчувальний напис в даті складення заповіту відрізняється від дати складення заповіту та внесення його до реєстру заповітів, [PERSON] не може оформити свої спадкові права, у звязку з чим звернувся до суду з відповідною заявою в якій просив встановити факт належності йому заповіту. В судове засідання заявник не зявився, проте подав через канцелярію суду письмову заяву про підтримання вимог заяви та розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області в судове засідання не зявився, проте від сільського голови на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності заінтересованої особи та відсутність заперечень щодо задоволення вимог заявника. Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала письмову заяву, посвідчену в установленому законом порядку про розгляд справи без її участі та відсутність заперечень щодо задоволення вимог заяви. Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 22.12.2016 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 27.12.2016 року, Серії І-СР№ 296736. 18.03.2011 року [PERSON],[INFO], місце народження: с. Мліїв Городищенського району Черкаської області, проживаючої в [INFO] було складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй на час смерті рухоме і нерухоме майно, а також належні їй майнові права та обовязки на час смерті [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області [PERSON] 18.03.2012 року. На заповіті наявний запис вчинений секретарем Мліївської сільської ради щодо того, що по облікових даних виконкому Мліївської сільської ради даний заповіт не змінено і не скасовано. Згідно витягу з реєстру заповітів, [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], мешканки [INFO], було складено заповіт, посвідчений Мліївською сільською радою Городищенського району 18.03.2011 року, який наразі є чинним. Відповідно до довідки виконкому Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.05.2017 року № 719, померла 22.12.2016 року [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала в [INFO] (Щорса),25. На день смерті в будинку зареєстровані та проживали: [PERSON] сестра; [PERSON] зять; зареєстровані, але не проживали: [PERSON] племінник; [PERSON] син племінника. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.03.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 1,08 га, що розташована в межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку отримання спадщини. Відповідно до п. 2.4. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22 грудня 2010 року\~нотаріальне діловодство включає: ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій відповідно до вимог порядку, установленого Мін'юстом, книг, журналів реєстрації (обліку), передбачених номенклатурою, у яких реєструються нотаріальні документи і документи, на підставі яких вчиняються нотаріальні дії. Склад реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування встановлюють ДСТУ 4163-2003 та Примірна інструкція з діловодства. Згідно п. 5.5. Правил ведення нотаріального діловодства, датою документа є дата його підписання або затвердження. Стаття 1251 ЦК України\~передбачає посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування. Так, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування здійснюється відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~наказом Міністерства Юстиції України від 11.11.2011 N 3306/5\~(надалі Порядку).\~Згідно п.2.11,2.12 Розділу ІІ Порядку Посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1 - 14). Посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчинила нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються її підписом та печаткою органу місцевого самоврядування із зазначенням дати. Для застосування посвідчувальних написів можуть використовуватись штампи з текстом відповідного напису. Для оформлення нотаріальних документів також можуть застосовуватися мастичні штампи зі словами "копія", "копія з копії", "дублікат, що має силу оригіналу", "згідно з оригіналом" тощо. Усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування (додаток 15) у порядку, передбаченому\~статтею 52 Закону України "Про нотаріат", та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 N 3253/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за N 1318/18613 (далі - Правила). Згідно п.1.1, 1.4. розділу ІІІ вказаного Порядку посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Приписами п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1\~статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») . В силу\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, з урахуванням наявних доказів по справі і принципу юридичної визначеності, суд вважає, що заява є законною, обґрунтованою, та підлягає задоволенню. З наявних доказів вбачається, що заповіт складений [PERSON] 18.03.2011 року і вчинений на користь [PERSON] дійсно належить заявнику.

Outcome: approved