Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача [PERSON], вказавши на його обгрунтування, що від шлюбних відносин з відповідачем, які тривали з вересня 2006 року по січень 2007 року, мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Також позивач зазначила, що з січня 2007 року з відповідачем разом не проживають. В свою чергу, відповідач, який є батьком дитини, з січня 2007 року не приймає участі у вихованні сина, не надає матеріальну допомогу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини за відсутності при цьому будь-яких перешкод з її сторони. Крім того, вказала, що відповідач в період з 2007 року по 2011 рік аліменти сплачував нерегулярно, які він зобов'язаний сплачувати за рішенням суду, а з 2012 року зовсім перестав сплачувати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач також зазначила, що всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, який повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, та з посиланням на п.2 ч.1 ст.164 СК України, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.04.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради. Позивач в судовому засіданні надала суду пояснення, аналогічні тим, які викладені в позові, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Додатково зазначила, що дитина [PERSON] не сприймає відповідача, як батька, для нього (дитини) він стороння людина, дитина вважає своїм батьком і називає його таким іншого чоловіка, який проживав разом з ними. Вважає, що відповідачу син не потрібен, він не цікавиться його життям, навчанням, розвитком, інтересами, не вітає з днем народження, та виключно в інтересах дитини, вважала доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Відповідач під час судового розгляду справи заперечував щодо пред'явленого до нього позову, зазначивши при цьому, що він бажає приймати участь у вихованні дитини, бажає спілкуватися з дитиною, однак з боку позивача йому чиняться перешкоди у цьому. Крім того, зазначив, що він самостійно виховує доньку від іншого шлюбу, в свою чергу у позивача була інша сім'я, і вона просила не втручатися в її життя, а так само в життя сина. В подальшому з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та прокурор прокуратури м. Кіровограда в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про що свідчать розписки від 01.10.2015 року про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надали. При цьому, представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, будучи присутнім у судовому засіданні 30.07.2015 року, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року, вважала доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, враховуючи пояснення відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 27 червня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за №2067, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «[PERSON]» та мати «[PERSON]». Відповідно до довідки комунального закладу «Навчально-виховне об'єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 - центр дитячої та юнацькою творчості «Оберіг» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 27.01.2015 року №47 [PERSON], навчається у 2-А класі комунального закладу «Навчально-виховне об'єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 - центр дитячої та юнацькою творчості «Оберіг» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». Виховання дитини здійснює мама. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою учня 2-А класу НВО ЗШ І-ІІІ ступенів № 24-ЦДЮТ «Оберіг» [PERSON], в якій, серед іншого, зазначено, що хлопчик виховується в неповній сім'ї, навчанням та вихованням дитини займається мама [PERSON] В сім'ї та родині панує атмосфера злагоди, поваги та доброзичливого відношення один до одного. Мама постійно цікавиться успіхами в навчанні сина, бере активну участь в житті класу: приходить на генеральні прибирання класної кімнати, надає посильну допомогу в організації та проведенні екскурсій, класних свят, постійно відвідує батьківські збори. Згідно з довідкою квартального комітету № 19 Ленінського району м. Кіровограда № 99 від 16.02.2015 року [PERSON], 1983 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають і зареєстровані сини - [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2013 року народження. Діти проживають разом з мамою та знаходяться на її утриманні. Згідно з довідкою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Калініної А.О. від 25 березня 2015 року №14859 заборгованість [PERSON] по аліментам згідно з виконавчим листом №2-1548 від 11 червня 2007 року, виданого Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], станом на 31 грудня 2014 року становить 27 990 грн. 03 коп. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання дитини у розмірі 22 935,37 грн. та заборгованість на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 5 450,52 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за весь час несплати аліментів в сумі 22 935,37 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 513 грн.21 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 06 травня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2015 року в частині стягнення заборгованості по аліментах на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, а також щодо відмови у стягненні витрат на правову допомогу, скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, відмовлено, а вимога про стягнення витрат на правову допомогу, задоволена. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Рішення суду в частині розподілу судових витрат, змінено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 234 грн.35 коп. В решті рішення суду залишити без змін. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.03.2015 року №1839/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], з тих підстав, що в бесіді з працівником служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 19.02.2015 року неповнолітній [PERSON] пояснив, що свого батька [PERSON] не пам'ятає, батько з ним ніколи не спілкувався, не вітав зі святами, не цікавиться його інтересами. Відповідно до ст.141, ч.ч.2, 3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обгрунтовувала тим, що відповідач, проживаючи з січня 2007 року окремо від дитини, не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини, свідомо нехтуючи ними (батьківськими обов'язками), ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його житті, не цікавиться його успіхами, навчанням, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, що в сукупності можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, при цьому відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом відзначається, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання сина, крім того, встановлено, і дана обставина не заперечувалася позивачем, що відповідач самостійно виховує доньку від іншого шлюбу, разом з тим, судом під час судового розгляду справи також встановлено, і зазначені обставини не спростовані відповідачем, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності, при цьому, з боку позивача перешкод у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. Окремо судом відзначається, що наявність заборгованості відповідача по аліментах при відсутності доказів про ухилення відповідача від їх сплати не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, а тому зазначені доводи позивача судом до уваги в цій частині не приймаються. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved