Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди квартири, розірвання договору оренди квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 06.01.2017, на підтвердження чого надає відповідний Договір (а.с. 4-5) та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6). 10.03.2017 між позивачем та відповідачем був укладений Договір оренди квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно із п. 4.1. Договору, відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату за користування приміщенням в розмірі 3000, 00 грн. не пізніше 25 числа поточного місяця та сплачувати усі необхідні комунальні послуги, послуги за утримання приміщення та інші необхідні платежі. Позивач зазначив, що ним були виконані в повному обсязі його зобов`язання за Договором, в той час як відповідач узяті на себе зобов`язання не виконував, не сплачував орендну плату та в повному обсязі не оплачував комунальні послуги та інші платежі. У зв`язку із чим станом на 01.05.2020 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по комунальним послугам та іншим платежам у загальному розмірі 44\~142, 00 грн., на підтвердження чого позивачем надана відповідна роздруківка з офіційного Веб-сайту Мега-Банку. Крім того, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з орендної плати, яка з дати укладення договору і станом на 01.05.2020 складає 114\~000, 00 грн.. Окрім заборгованості з орендної плати, позивачем також розраховано 3 % річних від простроченої суми заборгованості з орендної плати за три роки, яка складає 10\~260, 00 грн.. Водночас позивач вбачає наявність законних підстав для розірвання Договору оренди квартири [ADDRESS] , укладеного між ним та відповідачем 10.03.2017, у судовому порядку, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по сплаті орендної плати, від погашення заборгованості за комунальні послуги та ухиляється від позасудового вирішення спору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2020 було відкрито провадження у справі № 645/3933/20 і було ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві [PERSON] за відомим місцем її реєстрації. Крім того, відповідача [PERSON] неодноразово було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 06.01.2017 (а.с. 4-5) та, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6). 10.03.2017 між позивачем та відповідачем був укладений Договір оренди квартири [ADDRESS] (а.с. 7), згідно із п. 4.1. якого, відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату за користування приміщенням в розмірі 3000, 00 грн. не пізніше 25 числа поточного місяця та сплачувати усі необхідні комунальні послуги, послуги за утримання приміщення та інші необхідні платежі. Позивачем були виконані в повному обсязі його зобов`язання за Договором, в той час як відповідач узяті на себе зобов`язання не виконував, не сплачував орендну плату та в повному обсязі не оплачував комунальні послуги та інші платежі. У зв`язку із чим станом на 01.05.2020 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по комунальним послугам та іншим платежам у загальному розмірі 44\~142, 00 грн. Відповідач жодного разу не сплатив орендну плату за Договором оренди квартири від 10.03.2017, що був укладений між сторонами, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з орендної плати, яка з дати укладення договору і станом на 01.05.2020 складає 114\~000, 00 грн. Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( ч. 1 ст. 628 ЦК України) Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Відповідно до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Відповідно до ч. 3 ст. 820 ЦК України, наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення заборгованості, яка була нарахована з моменту укладення Договору оренди квартири від 10.03.2017 і по 01.05.2020. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання зі здійснення орендної плати за Договором оренди квартири від 10.03.2017, відповідно до ст. 625 ЦК України, має сплатити також 3% річних на суму заборгованості 114\~000, 00 грн за три роки в розмірі 10\~260, 00 грн. З приводу позовної вимоги про розірвання Договору оренди квартири від 10.03.2017 суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла. Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік. Відповідно до ст. 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Виходячи із зазначеним норм цивільного законодавства України, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що відповідачем з 10.03.2017 не здійснювались платежі з орендної плати на виконання умов Договору оренди квартири від 10.03.2017, у зв`язку із чим наявні законні підстави для розірвання вказаного договору у судовому порядку. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку із чим позовні вимогу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved