Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час сім`я розпалась, сторони проживають окремо. Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від утримання дитини, не приймає участі в її матеріальному забезпеченні, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені вимоги, викладені у позовній заяві від 16.10.2019 року визнає частково, а саме в частині розміру, періодичності та тривалості стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, що не позбавляє його права продовжувати утримувати її в додатковому розмірі та способах. Повністю заперечує щодо наведених у позові позивачем обставин в обґрунтування ухилення та відмови від належного утримання власної дитини (а.с. 26). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доведеним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2017 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). З пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні суд встановив, що на даний час сім`я сторін розпалась, вони проживають окремо. Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 7). Малолітня донька [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 10.01.2019 року та довідкою №3521 від 15.10.2019 року МКП «УК «Замостя» (а.с. 8-9). На даний час дитина проживає без реєстрації у зв`язку з тим, що дана процедура вимагає особистої присутності та згоди батька, що в даний час є неможливим. Крім того, позивачем надано суду медичні довідки, акт №731 від 26.11.2019 року, довідку №4237 від 26.11.2019 року, письмові пояснення сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підтвердження того, що малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом з матір"ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 89-102). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою від 15.11.2019 року (а.с. 30). Довідкою №503 від 08.04.2019 року підтверджено, що солдат [PERSON] дійсно в період з 13.09.2018 року по 12.12.2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. [PERSON] є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії УБД №218280 (а.с. 29). Наразі відповідач [PERSON] здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , яка страждає на онкологічне захворювання, що стверджується випискою №9326 (а.с. 31) та особисто проходить лікування від захворювання набутого під час проходження військової служби (а.с. 32). Відповідач [PERSON] в підтвердження своїх доводів про участь в утриманні малолітньої доньки [PERSON] надав суду копії квитанцій про купівлю одягу та пересилку продуктів харчування, а також копію виписки з особистого карткового рахунку про відповідне перерахування коштів на рахунок позивача [PERSON] (а.с. 34-81). За положеннями ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2019 рік". Відповідно прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року складає 1779 грн. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, а саме вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитині виповнився 1 рік), матеріальне становище батьків дитини, суд вважає, що позивач самостійно не може забезпечити необхідне утримання доньки, її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач [PERSON] є працездатним, дитина сторін проживає із позивачкою, відповідач визнав вимоги позивача щодо розміру, періодичності алміентів, зазначивши про це у відзиві, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.10.2019 року. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Оскільки даний спір про стягнення аліментів на утримання дитини не пов`язаний із порушенням, захистом прав [PERSON] як учасника бойових дій, тому відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved