Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі. Свій позов мотивує тим, що відповідач проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України і. [PERSON] (далі НАДПСУ) з 04.08.2012 року по 11.03.2016 року на посаді курсанта. В подальшому проходив військову службу на офіцерських посадах в органах охорони державного кордону. Наказом начальника Азово- Чорноморського регіонального управління від 24.02.2015 року № 72-ос з відповідачем було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та звільнено з військової служби за пунктом «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Наказом начальника\~79\~прикордонного загону\~від 27.02.2017\~року №\~120-ос\~лейтенанта [PERSON]\~було виключено\~зі списків\~особового складу\~прикордонного загону\~у звязку\~зі звільненням. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] у НАДПСУ становить 83\~690, 02 грн. На підставі п. 10\~статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти повязанні з його утриманням в розмірі 83\~690, 02 та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В установлений в ухвалі суду строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Третя особа в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно\~витягу з\~наказу НАДПСУ №464- ос від 04.08.2012 року [PERSON]О зараховано курсантом першого курсу, за напрямом «охорона та захист державного кордону» (а.с. 7). Відповідно до витягу з наказу начальника 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 120-ос від 27.02.2017 року лейтенанта [PERSON]О (П-007608) старшого інспектора прикордонної служби звільнено у запас за пунктом «и» (у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 статті 26 Закону України\~«Про військовий\~обовязок і\~військову службу» (а.с. 8-9). Пунктом 10\~статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»\~передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом пяти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади , витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п. 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до розрахунку витрат на утримання у вищому навчальному закладі [PERSON] з 04 серпня 2012 року по 11.03 2016 року, здійсненого відповідачем, витрати становлять 83\~690,02 грн., з яких: 10\~552,26 грн. - грошове забезпечення, 17\~211,81 грн. - речове забезпечення, 28\~108, 92 грн. продовольче забезпечення, 888,03 грн. медичне забезпечення, 26\~929,00 грн. забезпечення комунальними послугами та енергоносіями (а.с. 15). Відповідно до п.5 Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої\~статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу"\~- за весь період навчання. Відповідно до п.7 Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Отже, спір між сторонами виник з приводу відшкодування вартості навчання особою, яку звільнено з військової служби у запас протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу. Відповідно до умов укладеного між сторонами контракту, [PERSON], взяв на себе обов'язок протягом не менш як п'яти років, після закінчення навчання у вищому військовому навчальному закладі, продовжувати проходження військової служби на посадах офіцерського складу в органах Державної прикордонної служби України, а у разі дострокового розірвання контракту - відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Умови контракту недійсними не визнавались. (а.с. 14). Як встановлено судом, 27 лютого 2017 року позивача було ознайомлено з попередженням про необхідність відшкодування витрат повязаних з утриманням в [PERSON] Державної прикордонної служби України. Проте, даний лист залишився поза увагою відповідача та заборгованість, станом на день розгляду справи, не погашена (а.с.10-15). Аналізуючи вище викладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позов не було подано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення. Оскільки, стороною відповідача не надано будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, суд бере до уваги лише письмові докази надані позивачем. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача суму в розмірі 83\~690,02 грн. за грошових коштів та 1762,00 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved