Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів ухвалених рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 07 березня 2012 року, та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Позов обґрунтовує позов тим, що їх спільні з відповідачем діти проживають разом з нею, сплата аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. на двох неповнолітніх дітей щомісячно, яку отримує позивачка є досить недостатньою на даний час, з врахуванням рівня інфляції, для утримання дітей. Відповідач в даний час влаштувався на роботу, має стабільний стійкий заробіток, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду від 07.03.2012 року. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснила, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, що є на даний час недостатньою сумою коштів для повноцінного утримання неповнолітніх дітей. Вона також в даний час влаштувалась на роботу, проте самостійно не взмозі матеріально забезпечувати дітям належне утримання, оскільки сума аліментів в 300 грн. на кожну дитину, які сплачує відповідач є вкрай недостатньою в даний час, враховуючи також те, що діти крім загальноосвітньої школи, відвідують навчання в Котелевській музичній школі, що також потребує більших коштів на оплату їх навчання. Тому вважає, що розмір аліментів які стягуються з відповідача на утримання дітей слід збільшити. Крім того, відповідач в даний час має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі в частці від його заробітку (доходу), оскільки має постійне місце роботи та регулярний стійкий заробіток. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнає частково, а саме: згоден сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Представник відповідача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру та угоди про надання правової допомоги від 18.10.2018 року у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала частково, в розмірі в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пояснила, що її довіритель [PERSON] вважає цей розмір аліментів достатнім для повноцінного забезчення з його сторони потреб дітей на матеріальне забезпечення, оскільки позивачка також працює, має змогу, і повинна приймати участь у їх забезпеченні. Крім того пояснила, що відповідач в даний час проживає спільно зі своїми батьками, які мають інвалідність, та яким він надає матеріальну допомогу, тому збільшення аліментів у розмірі, який вимогає позивачка, призведе до погіршення матеріального становища відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та наявні у ній докази, приходить до переконання, що позов слід задоволити повністю, з наступних підстав. Сторони по справі мають двох спільних нкеповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 23.12.2008 року), та сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 21.05.2010 року). Відповідно до довідки за № 1043, виданої виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області 21.09.2018 року, неповнолітні діти сторін проживають спільно з позивачкою [PERSON] Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 07 березня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року і до повноліття сина, аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року і до повноліття дочки. На виконанні у Котелевському РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває ВП № 32207460 з примусового виконання виконавчого листа №1613/187/2012, виданого Котелевським районним судом Полтавської області 13.04.2012 року. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.09.2018 року відсутня, що підтверджується довідкою за № 3901, виданою Котелевським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавської області 20.09.2018 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13, яка відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що за час, який минув після ухвалення рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 07 березня 2012 року про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дітей та їх нормальний фізіологічний розвиток на визначену раніше судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та буде сприяти кращому захисту інтересів дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів стягнутих за рішенням суду з твердої грошової суми на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей, суд враховує також зміну істотних умов, які слугували підставою для визначення аліментів в твердій грошовій сумі, тобто відсутність у позивача стійкого регулярного заробітку. В даний час відповідач має постійне місце роботи та стійкий заробіток, що підтверджується довідкою про доходи №118 від 18.10.2018 року виданої ТОВ "Агрофірма "Маяк", де відповідач працює слюсарем-сантехніком, тому суд вважає, що є підстави стягувати з відповідача аліменти у частці від його заробітку (доходу). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, на час звернення позивачки до суду з позовом про зміну розміру аліментів мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років має становити в місяць не менше 972 грн. (50% від 1944 грн.), що значно перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Котелевського раайонного суду Полтавської області від 07.03.2012 року. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача в користь позивачки на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 07 березня 2012 року та вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Заявлений позивачкою розмір аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на думку суду не є завищеним і непосильним для відповідача, зважаючи також і на ту обставину, що він мешкає з непрацездатними батьками, які мають самостійних дохід у вигляді пенсії. Крім того суд враховує, що відповідач є працездатним, працевлаштований, та не надав вагомих доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачкою. Отже, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судовий збір по справі.

Outcome: approved