Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою про повернення відповідачем кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № CNХRFВ03381650 від 01 липня 2011 року . Посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед [PERSON] виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках, і станом на 04.06.2014 року має заборгованість в загальній сумі 15948 грн.95 коп., з яких: 325 грн.73 коп. заборгованість за кредитом, 17 грн.25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 240 грн.80 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14129 грн.51 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 735 грн. 66 коп. - штраф ( процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача, як і понесені витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив письмову вимогу про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до суду не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню з таких підстав Згідно умов кредитного договору № № CNХRFВ03381650 від 01 липня 2011 року (а.с.07- 27) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із КБ «Приватбанк». За даним договором банк надає позичальнику кредит в сумі 1459 грн.36 коп. та встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 48,16 грн. та кінцевим терміном погашення 29 лютого 2012 року. Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не здійснюючи погашення даного кредиту, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором., а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Відповідно до умов підписаного сторонами договору банк, зважаючи на ті обставини, що позичальник частково проводив погашення кредиту, має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку. Станом на день постановлення рішення суду відповідач має заборгованості по простроченому тілу кредиту, по відсоткам та комісії, які відповідач в добровільному порядку не сплачує, а тому банк правомірно ставить питання про стягнення їх разом із тілом кредиту з відповідача, розмір яких згідно розрахунку позивача станом на 04 червня 2014 року становить 15948,95 грн. Зважаючи на вимоги ЦК України та умови договору суд вважає, що до стягнення в повному обсязі підлягає заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам та комісії та штрафи, що становить 1819,44 грн. При вирішенні заявлених позовних вимог щодо стягнення пені суд враховує приписи ч.4 статті 42 Констатуй України та положення ч.З статті 551 Цивільного кодексу У країни, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також суд приймає де уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суг України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошові зобов'язань" про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Також суд вважає за необхідне зазначити, що норма ч. З статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві підстави для зменшення неустойки: значне перевищення неустойки в порівнянні з розміром збитків, завданих стягувачу, що є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі чи позиції сторін та наявність інших істотних для боржника обставин. Відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача перед банком, представленої ПАТ КБ „ПриватБанк" ( а.с.5-6), станом на 04.06.2014 року розмір заборгованості складає 15948 грн.95 коп., з яких: 325 грн.73 коп. заборгованість за кредитом, 17 грн.25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 240 грн.80 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14129 грн.51 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 735 грн. 66 коп. - штраф ( процентна складова) Враховуючи те, що сума основної заборгованості за кредитом складає 325 грн. 73 коп., а сума пені за несвоєчасність виконання кредитних зобов'язань складає 14129 грн. 51 коп., тобто значно перевищує його розмір, та враховуючи наявність таких обставин, як відсутність постійної роботи у відповідача, що має істотне значення, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, до 400 грн., оскільки вказане зменшення не потягне за собою настання негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання кредитного зобов'язання. Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача становить 2219,44 грн. (325 грн.73 коп. заборгованість за кредитом, 17 грн.25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 240 грн.80 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 400 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 735 грн. 66 коп. - штраф ( процентна складова). Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача також понесені ним витрати по сплату судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial