Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 61 715, 93 грн. матеріальної шкоди, що була заподіяна внаслідок прориву контактної мережі тролейбуса в результаті їх незадовільного стану, що призвело до небезпеки для руху і як наслідок завдало матеріальних збитків автомобілю HYUNDAI Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , що є власністю позивача, мотивуючи тим, що 25 грудня 2016 року о 20 год. 20 хв. в м. Києві на проспекті Глушкова, 1, сталася подія, передбачена п. 1.5. ПДР України. Позивач зазначає, що 28 вересня 2016 р. старшим інспектором відділу розрахунку та ОМ ДТП УПП в м. Києві Окшинським О.М. було видано постанову С: ДР № 068907, згідно якої вказані матеріальні збитки стали наслідком бездіяльності посадової особи [PERSON] , який на момент їх спричинення обіймав посаду в.о. начальника Південного району контактних мереж КП «Київпастранс». Причиною пошкодження автомобіля стала бездіяльність відповідача, який відповідає за вказану ділянку автодороги, який не забезпечив належного технічного стану контактної мережі, вчасно не провів необхідних ремонтних робіт. На підставі висновку експертного дослідження № 9513 від 30.12.2015 р., квитанції про оплату послуг експерта Дикого В.П, №158 від 30.12.2015 р., протоколу огляду транспортного засобу від 30.12.2015 р., позивачу заподіяно матеріальних збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу у сумі 61 715, 93 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.11.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, згідно яких бездіяльності третьої особи, представник відповідача не вбачав та зазначив про неналежність та недопустимість таких доказів як протокол серії 068907, висновок експерта № 9513. В судовому засіданні 01.08.2019 р. було задоволено клопотання представника відповідача та до участі в справі як третя особа на стороні відповідача залучено [PERSON] . В судовому засіданні представник позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що причиною пошкодження транспортного засобу позивача не була бездіяльність третьої особи - [PERSON] , який на момент ДТП обіймав посаду в.о. начальника Південного району контактних мереж КП «Київпастранс», оскільки протокол відносно останнього складений раніше події. Третя особа в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до закону, посилаючись на те, що його безпосередньої вини у заподіянні шкоди майну позивача немає. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, яким надано оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 25 грудня 2016 року о 20 год. 20 хв. в м. Києві на проспекті Глушкова, 1, сталася подія, передбачена п. 1.5. ПДР України, а саме обрив проводів контактної мережі, внаслідок їх незадовільного стану, що призвело до небезпеки для руху і як наслідок завдало матеріальних збитків автомобілю HYUNDAI Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії [NUMBER] , зафіксовані вказані вище події, крім того шляхом огляду автомобіля позивача встановлено пошкодження транспортного засобу останньої. Відповідно до висновку експертного дослідження № 9513 від 30.12.2015 р. позивачу заподіяно матеріальних збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу у сумі 61 715, 93 грн., з урахуванням сплати за складання такого висновку. На підставі ст. 22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 1, 15 Закону України «Про міський електричний транспорт» відповідач є юридичною особою, яка в установленому законом порядку надає транспортні послуги, здійснюючи експлуатацію та утримання об`єктів міського електричного транспорту, до яких відноситься не тільки рухомий склад - тролейбуси, а й контактні мережі. Згідно ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», на перевізника покладено обов`язок утримувати рухомий склад та інші об`єкти міського електричного транспорту у належному стані, створювати умови для проведення їх державного технічного огляду. Згідно п. 2.7.1.1. Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 10.12.1996 року № 103, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.03.1997 р. за № 66/1870 (з наступними змінами та доповненнями), далі - Правила, до системи електропостачання трамвая та тролейбуса належать кабельні та повітряні лінії первинного електропостачання, тягові підстанції, які приймають змінний струм і перетворюють його на постійний, кабельні та повітряні лінії постійного струму й контактні мережі. Пунктом 2.1.1. Правил визначено, що споруди та обладнання міського електротранспорту повинні забезпечувати безпечну роботу рухомого складу за умов дотримання встановленої швидкості руху. Відповідно до п. 2.7.1.2 Правил, експлуатацію, технічне обслуговування, планово-попереджувальні та непланові ремонти, реконструкцію та розвиток системи електропостачання здійснює електротехнічний і допоміжний персонал електрогосподарства, що є відповідною службою Відповідача. Повне управління здійснює керівництво відповідного структурного підрозділу підприємства. Згідно з п. 2.7.3.2.1 Правил, утримання, технічне обслуговування і ремонт контактних мереж повинні здійснюватися відповідно до системи технічного обслуговування і ремонту, затвердженої Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства. При цьому, згідно п. 2.7.3.1.2 Правил, контактні мережі трамвая та тролейбуса повинні відповідати Правилам влаштування електроустановок, Правилам техніки безпеки при експлуатації електроустановок споживачів, нормативно-технічній "документації на проектування систем електропостачання трамвая та тролейбуса, Правилам пожежної безпеки, Правилам промислової санітарії та охорони навколишнього середовища, цим Правилам. Таким чином, з огляду на ст.ст. 1, 15 Закону України «Про міський електричний транспорт» КП «Київпастранс» є юридичною особою, яка в установленому законом порядку надає транспортні послуги, здійснюючи експлуатацію та утримання об`єктів міського електричного транспорту, до яких відноситься не тільки рухомий склад - тролейбуси, а й контактні мережі. Згідно ст. 13 цього Закону, на перевізника покладено обов`язок утримувати рухомий склад та інші об`єкти міського електричного транспорту у належному стані, створювати умови для проведення їх державного технічного огляду. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. (далі - ПП ВСУ № 6), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У пункті 4 ПП ВСУ № 6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Також в судовому засіданні встановлено, що є всі підстави вважати, що здійснюючи свою діяльність відповідач зобов`язаний підтримувати мережу у належному технічному стані, а вразі завдання джерелом підвищеної небезпеки, матеріальної шкоди - зобов`язаний відшкодувати таку шкоду. Заперечення представника відповідача щодо неналежності та недопустимості вказаних в позові доказів, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, та крім того, стороною відповідача не надано до матеріалів справи доказів на спростування доводів позивача. Суд, даючи оцінку вищезазначеним доказам, дійшов висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди обґрунтовані, та задовольняє їх в повному обсязі за стягненням з відповідача на користь позивача суми в розмірі завданої матеріальної шкоди та витрат на проведення висновку. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов про задоволення позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий сбір у сумі 704,8 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.22, 1166, 1172 ЦК України, ст.ст.1, 13, 15 Закону України «Про міський електричний транспорт»,

Outcome: approved