Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

01.11.2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2014 року, який має намір розірвати. Від фактичних шлюбних відносин мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий проживає з нею. З відповідачем не склалися сімейні стосунки і з серпня 2017 року проживають за різними адресами. Відповідач є працездатним, отримує дохід, однак у добровільному порядку не бажає приймати участь у матеріальному забезпеченні сина, дитину вона утримує самостійно. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\2 частини його заробітку (доходжу), що буде відповідати дійсним потребам сина і не призведе до порушення прав відповідача. Окрім того, просила стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 1000 грн. щорічно у серпні місяці у зв»язку з необхідністю придбання речей для підготовки дитини до школи. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, а під час судового розгляду її позову просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\2 частки від його заробітку з моменту ухвалення судового рішення, оскільки визнала, що відповідач надавав їй допомогу на утримання сина у період часу, коли справа щодо стягнення аліментів перебувала у провадженні суду. Відповідач у судовому засіданні визнав вимоги щодо сплати аліментів на утримання сина в розмірі 1\\2 частки від його зарплати, а також повідомив, що по мірі необхідності буде намагатися прийняти участь у додаткових витратах на сина. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з урахуванням домовленості сторін, яку останні ждосягли в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. (а.с.4). Малолітній син сторін проживає разом з матір"ю за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З огляду на те, що позивачка у справі проживає з сином, матеріально забезпечує його, а відповідач не регулярно приймає участі у вихованні сина та його ж забезпеченні, не заперечує, щодо стягнення з нього ж аліментів на утримання сина в розмірі зазначеному позивачкою, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\2 частини з усіх видів заробітку (доходу) останнього на утримання сина і до його повноліття. За таких обставин, заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у частині стягнення аліментів щомісячно, оскільки додаткові витрати на утримання сина відповідач зобов»язався нести у добровільному порядку. Судові витрати за розгляд справи судом необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved