Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

25.03.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те ,що до 2009 року вона мешкала у цивільному шлюбі з відповідачем ,[INFO] року в них народилась дочка [PERSON] ,вона не має можливості виїхати з дитиною за межі країни так як відповідач не надає дозвіл . 29.04.2015 року уточнив позовні вимоги просила надати дозвіл [PERSON] на оформлення необхідних документів для тимчасового виїзду за кордон [PERSON] [INFO] , без згоди батька [PERSON]. Дати дозвіл неповнолітній [PERSON] [INFO], на тимчасовий виїзд на період з 1.06.2015 року по 1.06.2016 року, за межі України, разом з мамою [PERSON] без згоди батька [PERSON] до Росії до родичів . Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги ,надав пояснення аналогічно викладеним у позові , просив дати дозвіл [PERSON] на оформлення необхідних документів для тимчасового виїзду за кордон [PERSON] [INFO] , без згоди батька [PERSON] . Дати дозвіл неповнолітній [PERSON] [INFO], на тимчасовий виїзд на період з 1.06.2015 року по 1.06.2016 року, за межі України, разом з мамою [PERSON] без згоди батька [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з,явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги ,просила позов задовольнити. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] ,є батько неповнолітньої [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження дитини ,яка проживає з позивачкою у [ADDRESS] ,що підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З пояснень представника позивачки видно, що відповідач не приймає належної участі у вихованні дитини, а вона має намір тимчасово разом із дочкою відвідати батько позивачки [PERSON] ,який мешкає- [ADDRESS]. На думку представника третьої особи така подорож та відвідування дідуся матиме важливе значення для духовного та фізичного розвитку дитини. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд без згоди та супроводу другого з батьків (п.4) За змістом ст.141, ч.1 ст.151, ч.2 ст.155 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мати ї батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.16 вищезазначеного закону батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ч.1 ст.18 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що відповідач не займається вихованням доньки , не забезпечує її матеріально, а позивачка створює умови для її належного розвитку та виховання, в тому числі і поїздкою в іншу державу, відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд дитини є безпідставною, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, оскільки така поїздка буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст.4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів, їх тимчасового затримання та вилучення", ст.ст.9, 10, 12 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved