Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2014 постановою державного виконавця Неїленком Р.В. було відкрито виконавче провадження № 44639284 стосовно стягнення з нього на користь [PERSON] суми заборгованості в розмірі 8600,33 дол. США. Виконавчий документ було видано Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі за № 711/3845/14-ц від 04.09.2014 та 12.05.2016 повернуто стягувачу - [PERSON] на підставі п. 7, ч.1, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», який після повернення виконавчого листа, з травня 2016 року жодного разу не пред`являв його до повторного виконання. Однак, згідно з наявними відомостями у реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно [PERSON] є не скасований арешт, що накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44639284 від 01.10.2014. Тому, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про скасування арешту. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду 19.09.2019 відповідачем скеровано відзив на позов, в якому зазначено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 44639284 з виконання виконавчого листа № 711/3845/14-ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 8600,33 дол. США. Державним виконавцем 12.05.2016 звершено виконавче провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. відповідно до п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме: при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. В зв`язку з вищевказаним, для зняття арешту з майна боржника, накладеного при виконанні виконавчого листа № 711/3845/14-ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, потрібно сплатити на депозитний рахунок Центрального відділу державної виконавчої служи міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області суму боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Отже, Центральний ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області є неналежним відповідачем у даному позові, а може бути залучена як третя особа, без самостійних вимог. Представник позивача - адвокат Грушевий Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що Згідно зі ст. 22 вищевказаного Закону, виконавчі документи по судовим рішенням можуть бути пред`явлені до виконання протягом року. Разом з тим, в новій редакції від 03.11.2016 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: частиною 1 та частиною 5 статті 12 передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Тобто, якщо виконавчий документ не було пред`явлено до виконання протягом трирічного строку з дати повернення стягувачеві, за загальним правилом провадження по такому документу вже не може бути відновлене, що фактично означає його закінчення та, що у такому випадку настають наслідки закінчення виконавчого провадження. В судовому засіданні представник відповідача - Пустобаєва О.М . позов не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 44639284 стосовно стягнення з нього на користь [PERSON] суми заборгованості в розмірі 8600,33 дол. США. Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сагайдак С.В. стягувачу ( [PERSON] ) повернуто виконавчий лист №711/3845/14-ц від 04.09.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 8600,33 дол. США, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. З наявними відомостями у реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно [PERSON] є не скасований арешт, що накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44639284 від 01.10.2014. Згідно з ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2016 на адресу стягувача - [PERSON] направлено виконавчий документ № 711/3845/14-ц від 04.09.2014. З того часу, стягувач не пред"являв його до повторного виконання. За ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на час закриття виконавчого провадження), повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Згідно зі ст. 22 вищевказаного Закону, виконавчі документи по судовим рішенням можуть бути пред`явлені до виконання протягом року. Разом з тим, в новій редакції від 03.11.2016 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: частиною 1 та частиною 5 статті 12 передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Так, за п. 7, ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавчі заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. При чому, закон не робить винятків з цього питання для виконавчих документів, з якими стягнення відбувається у даний момент, та виконавчих документів, що були повернуті стягувачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною [PERSON] України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави існування арешту майна, в т.ч. у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження, а тому накладений арешт підлягав скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності.

Outcome: approved