Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

13 липня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивували тим, що 21 серпня 2010 року померла їх дружина та мати [PERSON]. За життя остання заповітного розпорядження не складала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку (пай), площею 2,0 га, розташованої на території Гуринівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 863417 від 20 вересня 2010 року, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 06 серпня 2010 року за № 454. При житті [PERSON] не встигла отримати державний акт на руки та відповідно правовстановлюючий документ не був зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку. Позивачі успадкували після смерті спадкодавця спадкове майно, але юридично не оформили спадщину. Вони як спадкоємці першої черги звернулись до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала спадкодавцю та вільно розпоряджатися спадковим майном вони не можуть у звязку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не був отриманий попереднім власником та не зареєстрований у відповідному порядку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за кожним право власності у порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 21 серпня 2010 року, на ? частини земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гуринської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 863417 від 20 вересня 2010 року, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 06 серпня 2010 року за № 454. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник за довіреністю [PERSON] - [PERSON] не зявилися, представник надала до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без її участі. [PERSON] надала до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, просили розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують. Представники третіх осіб приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] та відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки Баги (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-БК № 281236 (а. с. 7). Під час реєстрації шлюбу 04 серпня 2006 року позивачка змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловікаФедотова, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 013805 (а. с. 8). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП № 410245 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище чоловіка Бага (а. с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 151240 [PERSON] померла 21 серпня 2010 року в м. Білопілля Сумської області (а. с. 6). Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 09 червня 2017 року за № 434/102-17 вбачається, що на імя [PERSON], яка мешкала за адресою: м. Білопілля, вул. 9 Січня, 30/14, видавався державний акт серії ЯЛ № 863417 від 20 вересня 2010 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 6 серпня 2010 року № 454, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га на території Гуринівської сільської ради. Вказаний державний акт не зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку, примірники яких зберігаються у відділі (а. с. 10). Наведене вище свідчить про те, що за життя спадкодавець [PERSON] виготовила державний акт серії ЯЛ № 863417, але не встигла отримати його та зареєструвати у відповідному порядку в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 22 червня 2017 року вартість обєкта оцінки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Гуринівської сільської ради площею 2,0 га ріллі складає 57 710 грн.(а.с.12). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла 21 серпня 2010 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, які б посвідчували право власності спадкодавця (а. с. 11). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. З інформаційної довідки із Спадкового реєстру, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після [PERSON], яка померла 21 серпня 2010 року, держнотконторою заведена спадкова справа № 16/2011 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [PERSON] та [PERSON]; на ? частку автомобіля [PERSON] та [PERSON]; на 35/200 часток житлового будинку з прибудовами [PERSON] та [PERSON] При цьому між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна від 21 вересня 2011 року згідно якого [PERSON]В належить автомобіль, а [PERSON]- однокімнатна житлова квартира( а.с.19-33). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожним право власності на вищевказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 21 серпня 2010 року. Однак, позивачі позбавлені можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що за життя власник не встигла отримати державний акт та зареєструвати у відповідному порядку в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку. Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved