Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

у січні 2020 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу у розмірі 9 222,46 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2017 в м. Києві по вул.. Столичне шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який було застраховано згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 04-1.0044578.0001 від 20.10.2016 року в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (правонаступником якого стало ПрАТ «СК «ВАН КЛІК») . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2017 [PERSON] визнано винною у вчиненні даної ДТП. На підставі Заяви про страховий випадок, страхового акту та звіту ПрАТ «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в АТ СК «АХА Страхування», до якого у ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» виникло право на звернення з вимогою відшкодувати понесені страховою компанією витрати. 31.07.2017 АТ «СК «АХА Страхування» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» страхове відшкодування у розмірі 90 777,54 грн. У зв`язку із недостатнім розміром страхової виплати для повного відшкодування понесених ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» збитків, останнє звернулося до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 222, 46 грн. Згідно укладеного договору про надання фінансових послуг факторингу №01/25.05.17 від 25.05.2017 року вказане право вимоги перейшло до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та відповідачу було направлено повідомлення про виплату страхового відшкодування, однак, жодної відповіді отримано не було, грошові кошти відповідачем не виплачені. У зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування шкоди позивач на підставі ст.1194 ЦК України просить стягнути з відповідачарізницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванняму розмірі 9 222,46 грн., а також судовий збір в розмірі 2102 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст.ст.274-279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу був встановлений десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. На момент розгляду справи відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву у справі. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Суд розглядає справу на підставі поданих матеріалів та наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі ст. 27 вказаного Закону, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містяться у ст. 993 ЦК України, відповідно до яких, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, відповідно до наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Судом встановлено, що 21.02.2017 в м. Києві по вул. Столичне шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року визнано винною [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до частини 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ТОВ «СК «Саламандра-Україна» за договором добровільного комбінованого страхування наземного транспорту №04-1.0044578.0001 від 20.10.2016 року. На підставі Заяви про страховий випадок, Страхового акту №0014516.02.17/ від 12.06.2017 року, Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 03.03.2017 року № 13952, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК», яке є правонаступником ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2395 від 23.06.2017 року. Оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу «Хонда», д.н.з. [NUMBER] була застрахована на підставі полісу №АК/1085133 в АТ «СК «АХА Страхування», то саме до АТ «СК «АХА Страхування» звернулося із вимогою ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» в порядку суброгації. 31.07.2017 АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до умов Полісу №АК/1085133 сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» суму страхового відшкодування у розмірі 9 777,54 грн. Так як страхової виплати не достатньо для повного відшкодування понесених збитків у ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» виникло право на звернення до відповідача, як до винної особи, з вимогою відшкодувати понесені страховою компанією витрати у розмірі 9 777,54 грн. 25.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/25.05.19, на підставі якого право вимоги перейшло до позивача і 08.08.2017 року на адресу відповідача було направлене повідомлення про виплату страхового відшкодування, однак в добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодувала. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» було виплачено страхувальнику страхове відшкодування і укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/25.05.19 з ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року передбачає, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі №6-2878цс15, відповідно дост. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. Враховуючи те, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо відшкодування коштів, що складають різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди в порядку суброгації у розмірі 9 222,46 грн. є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно дост. 141 ЦПК Українистороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved