Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона придбала земельну ділянку в 2014 році у [PERSON] по [ADDRESS]. Також в 2014 році вона уклала договір з ПрАТ «Київобленерго» щодо надання послуг з електропостачання. На початку серпня 2016 року її сусід [PERSON] без її дозволу підключився до її електролічильника для функціонування вагончику для будівельників, яких він наймав для виконання будівельних робіт. Зважаючи на довірливі відносини та усну домовленість між нею та [PERSON], останній зобов'язувався понести всі витрати по електропостачанню. У листопаді 2016 року вона передала [PERSON] квитанцію на суму 4918,74 грн., яку він обіцяв оплатити, а вона в свою чергу відключила відповідача від електропостачання. Але відповідач свого обов'язку не дотримався, квитанцію не оплатив, та перестав відповідати їм на телефонні дзвінки, але продовжував споживати електроенергію. У січні 2017 року її чоловік відключив всі дроти [PERSON] від лічильника та зафіксував показники спожитої відповідачем електроенергії «11839,2 кВт», що становить 10 209,77 грн. Тому відповідач має відшкодувати їй завдані матеріальні збитки. Крім того, через неправомірні дії відповідача їй було завдано і моральної шкоди, що мало прояв у порушенні нормального способу життя, змушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, лікування через підвищення тиску. Завдану моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10 209,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 15 209,77 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 15 209,77 грн., що не перевищує суму 170000 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов з підстав, вказаних в позові. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг ПрАТ «Київобленерго» та отримала квитанцію за лютий на оплату послуг з електропостачання на суму 10 209,77 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] вказала, що її сусідом по земельній ділянці є [PERSON], а саме по [ADDRESS]. З серпня 2016 року по січень 2017 року [PERSON] шляхом самовільного підключення до її електромережі здійснював споживання електроенергії на загальну суму 10 209,77 грн. Щодо неправомірних дій відповідача [PERSON] позивач у січні 2017 року звернулась до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. 17 січня 2017 року до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшло звернення [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] по самовільному підключенню до електромережі по [ADDRESS]. 26 січня 2017 року було складено висновок по матеріалам перевірки. При цьому опитати [PERSON] опитати з даного приводу не виявилось можливим, оскільки останній відсутній за адресою проживання. Разом з тим, даний висновок не містить висновків щодо того хто підключився, коли відбулось таке підключення та відключення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України судом роз'яснювались права сторін щодо призначення експертизи, для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, уточнення позовних вимог, залучення інших як у якості співвідповідачів, а також обов'язки сторін на подання суду доказів. Будь-яких клопотань позивач щодо витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не заявив. Крім того, в судовому засіданні позивачка пояснила, що нікуди не зверталась з даного питання для встановлення особи того, хто підключився до їх електромережі, часу користування, тощо, оскільки їй порадили одразу ж звернутись до суду. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки при розгляді справи не подано належних та допустимих доказів того, що саме через неправомірні дії саме [PERSON] було здійснено користування електроенергію на суму 10 209,77 грн., між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, є вина зазначеної особи, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Подані суду фото суд оцінює критично, оскільки з них не можливо встановити часу коли вони зроблені, хто їх робив, що саме це виделка і шнур до будівельного вагончика [PERSON] Останнього не запрошувалось при фото фіксації. Не містить висновків про дії саме [PERSON] щодо підключення, часу такого підключення, його тривалості, погодження і поданий суду висновок Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області. У матеріалах справи також відсутні докази того, що позивачка є власником земельної ділянки, будівель по [ADDRESS], а [PERSON] - власник чи землекористувач по [ADDRESS] Відсутні докази укладення договору позивача з ПрАТ «Київобленерго» про користування електроенергією за вищевказаною адресою. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що через неправомірні дії відповідача [PERSON] було завдано моральної шкоди. Сам по собі факт неприязних та відносин між сторонами, що склались з часом, не може бути достатньою підставою для стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed