Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

До суду звернувся Позивач [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював бурильником шпурів на шахті «Ювілейна» ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]». Згідно з випискою-епікризом № 235/115, з 19.01.2015 року по 04.02.2015 року Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «радикулопатія п/крижова L5, S1, переважно зліва, та шийна С7,С8 із вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м′язовотонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів, ПФ першого ст. остеоартрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого-другого ст. двобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФ першого-другого ст. периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок» та «хронічний (пиловий) бронхіт ЛН 1ст.».В даній виписці-епікризі зазначено, що дані захворювання являються професійними. У звязку із захворюванням Позивач втратив високооплачувану роботу. За всякими дрібницями змушений звертатися за допомогою сторонніх людей. Не має змоги повноцінно працювати та належно утримувати сім′ю на тому соціальному рівні життя до якого звикли, т.я. більшість коштів, що отримує Позивач витрачається на лікарські препарати, але кошти, що на разі виплачуються в рази менші, ніж заробітна плата, яку Позивач отримував. Середньомісячна заробітна плата перед настанням страхового випадку становила 13780,19 грн. всі, вказані вище наслідки професійного захворювання викликають у Позивача відчуття власної неповноцінності, оскільки Позивач являється додатковою обузою для близьких, і це спричиняє додаткові моральні та фізичні страждання. Моральну шкоду Позивач оцінює в 200000,00 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду завдану трудовим каліцтвом 200000,00 грн. Позивач в судовому засіданні не був присутній, надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу в його відсутність. Представник відповідача надіслав до суду клопотання про відкладення слухання справи у звязку із зайнятістю представника відповідача, в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу. Дослідивши клопотання відповідача, суд не вбачає підстав для відкладення справи, оскільки ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» є юридичною особою, і має юридичний відділ, в якому працює не одна особа. Також слід зазначити те, що засідання в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу призначене на 12:00 год., що не заважає прибути представнику відповідача на засідання в Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, яке призначене на 13год.00хв. та на 14год.30хв. Крім того, судові повістки про виклик до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу адресовані юридичній особі - ПАТ "Євраз [PERSON]", а не конкретно особі, яка подала клопотання про відкладення розгляду справи - [PERSON] У зв"язку з чим, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України не вбачає підстав визнавати неявку представника відповідача поважною, та розглядає справу за наявними в ній доказами що відповідає положенням ст. 157, 169 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. [PERSON] встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач працював на підприємстві Відповідача на посаді підземного бурильника шпурів 5-го розряду, шахти «Ювілейна» з 28.11.2013 року та звільнений 15.07.2015 року за станом здоровя /а.с. 10-11/. Відповідно до виписки-епікризу № 235/115 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], йому поставлений діагноз: «радикулопатія п/крижова L5, S1, переважно зліва, та шийна С7,С8 із вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м′язовотонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів, ПФ першого ст. остеоартрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого-другого ст. двобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФ першого-другого ст. периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок» та «хронічний (пиловий) бронхіт ЛН 1ст.». Та зазначено, що це захворювання є професійним. (а.с.12-15). Відповідно до повідомлення за формою П-3 № 08/21-0252 від 04.02.2015 року вбачається, що захворювання Позивача у вигляді хронічного бронхіту, ЛН першої стадії є професійним захворюванням (а.с.16). З медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу № 211, від 03.02.2015 року також вбачається що захворювання Позивача є професійними. (а.с.17-19). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 березня 2015 року, причиною виникнення у Позивача професійного захворювання є: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці підземного бурильника шпурів, важкість праці, робоча поза, та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони.(а.с.20-23). Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 16.06.2015 року серії 12 ААА № 004941 позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 35 % (а.с.26). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через важкість праці, вимушену позу, та роботу в умовах виробничого пилу, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України \~має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: спостереження лікарів, щорічні курси відновлювального лікування, оздоровлення в профілакторії, лікування патології органів дихання, постійний прийом гіпотензивних препаратів.(а.с.15). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають \~він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, \~пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки \~статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», № 3235-IV, від 20 грудня 2005 р. зупинено дію положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування шкоди, завданої застрахованим особам Фондом, \~на 2006 рік, згідно з Законом України від 19.12.2006 р. № 489-V їх дію зупинено на 2007 рік, а Законом України від 23.02.2007 р. за № 717-V - виключено. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України Про охорону праці обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 27.03.2015 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 35%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне \~підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна \~моральна \~шкода підлягає часткової \~компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві - Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» - 20000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час, а в решті позову відмовити. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі та ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Згідно ст. 5 Закону \~України «Про \~судовий \~збір» Позивач \~звільнений \~від \~сплати \~судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial