overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 08.02.2003 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом чотирьох років не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 08.02.2003 року уклали шлюб. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 08.10.2010 року, мотивуючи свої вимоги несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони на даний час не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала щодо розірвання шлюбу, заперечивши проти покладення на неї судових витрат по справі. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 08.10.2010 року уклали шлюб. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини, яка, в свою чергу, також настоює на розлученні. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на обопільне рішення сторін припинити шлюбні відносини, суд вважає за справедливе покласти порівно на сторін понесені по справі судові витрати, стягнувши таким чином з відповідачки на користь позивача 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 08.10.2013 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом вісьми місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що випливає з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 08.10.2013 року, від якого у них дітей не має. Судом встановлено, що на даний час сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами10.09.2012 року, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом одинадцяти місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, вказавши, що позивач на даний час проживає з іншою жінкою, а тому даний шлюб існує лише формально. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 10.09.2012 року уклали шлюб, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини, яка також не заперечує проти розірвання шлюбу. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 16.01.2010 року, мотивуючи свої вимоги несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 16.01.2010 року уклали шлюб. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють їх інтереси. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати шлюбні стосунки з дружиною, яка, в свою чергу, не заперечує проти розірвання шлюбу. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 18.02.1978 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом двох років не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши на неможливість примирення сторін. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що випливає з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 18.02.1978 року. На даний час сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини. Встановлений судом термін для можливого примирення подружжя позитивного результату не дав. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивача, судові витрати по справі слід покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 23.07.2005 року, під час якого у них 16.12.2007 року народилася донька Владислава, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та відсутністю взаєморозуміння в сім"ї, в зв"язку з чим сторони з грудня 2014 року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що випливає з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 23.07.2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини, яка у надісланій в суд письмовій заяві також не заперечує проти розірвання шлюбу. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки слід залишити шлюбне. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Ухвалою суду від 21.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Відповідачка позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що подала відповідну заяву . Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачкою. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 24 червня 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї , актовий запис № 900. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки між ними не було взаєморозуміння , поваги , не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя . На протязі шести останніх місяців не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення неможливе, оскільки сім`я існує формально, тому просить розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , позов свого довірителя підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідачка також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , позов визнає і пояснила, що подружні відносини припинили шість років назад через подружню зраду позивача , який на даний час підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою . Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 червня 2011 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї , актовий запис № 900, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх шести місяців сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім`ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного. Основною причиною розпаду сім`ї є подружня зрада позивача, який на даний час створив іншу сім"ю в м. Києві. Тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини , що має істотне значення . Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 31.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з»ясував відношення сторін до позову. Крім того, при вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачкою. Позивач в обгрунтування позову вказує, що 04.08.2017 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кам"янець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлівння юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 627. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вона без його погодження заволоділа його особистими коштами, які були у нього на збереженні , у зв"язку з цим він втратив до неї довіру. Крім того, відповідачка не здійснювала догляд за ним , так як він є інвалідом 2 групи , впливала на його психічний стан . З січня 2018 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення неможливе, оскільки сім»я існує формально, тому просить позов задовольнити і справу слухати у його відсуності . Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2017 року у Кам"янець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлівння юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 627, від якого спільних дітей не мають. З січня 2018 року сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім'ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін , що має істотне значення . Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів в розмірі відповідно 1/3 та 1/4 частини доходів відповідачки по мірі досягнення дітьми повноліття на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], які народилися під час укладеного сторонами шлюбу, що був розірваний рішенням Чуднівського райсуду від 07.11.2012 року, посилаючись на те, що відповідачка матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені в заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що вона не працює, утримує у підсобному господарстві лише корову, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При цьому просить врахувати, що у 2013 році вона купила портфель сину та дала 120 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню . Відповідачка являється матір"ю двох малолітніх дітей згідно свідоцтв про їх народження, що є в матеріалах справи. Син [PERSON] та донька [PERSON] в даний час проживають разом із батьком, перебуваючи на його утриманні, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка Молочківської сільської ради від 01.11.2013 року № 563. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і стягнення з відповідачки, яка являється працездатною, відповідно 1/3 та 1/4 частини її доходів по мірі досягнення кожною дитиною повноліття є, на думку суду, прийнятним і обгрунтованим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України на відповідачку покладається обов"язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, але остання не надала суду ні належних доказів, ні належного обгрунтування своєї позиції щодо невизнання позовних вимог, хоча судом і була оголошена перерва саме для надання відповідачці можливості такі докази суду надати. З огляду на задоволення позову, з відповідачки слід стягнути 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved