Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залитттям квартири. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Увечері 11 квітня 2014 року в її відсутність з вини відповідачки, яка проживає поверхом вище в квартирі [NUMBER], була залита гарячою водою її квартира, в результаті чого пошкоджено стелі у всіх кімнатах (3 роки тому нею було зроблено ремонт всіх стель, окрім спальні), стіни зі шпалерами, арка, що знаходиться на кухні покрилася іржею і патьоками. У коморі стояли килими, які увібрали всю брудну воду, що стікала зі стелі і стін, телефон, що стояв на столі під дією води вийшов з ладу, а так само продукти, які знаходилися на столі зіпсувалися. Відсутнє освітлення в спальні, кухні та коридорі, так як між перекриттями залишилася вода. Причини виникнення залиття відображені у відповідному акті. Матеріальна шкода, яка їй заподіяна залиттям квартири складає: 1 456,23 грн. вартість матеріалів на ремонт квартири; 6 287,25 грн. - вартість робіт з ремонту квартири, 70 грн. - чищення килимів; телефон - 200 грн.; вартість зіпсованих продуктів - 35 грн.; проїзд 12 грн.; фото квартири - 16 грн.; ксерокс - 6 грн.; а всього - 8 682,48 грн. Крім цього, з вини відповідачки їй заподіяна моральна шкода, що виразилася у постійному почутті психологічного дискомфорту, так як вона змушена жити в задусі, вогкості в насильно - примусовому стані пригніченості, тривоги і витрат, змушена знову займатися ремонтом. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 3 500 гривень. Тому просить суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 8 682,48 грн. та моральну шкоду 3 500 грн. В ході судового розгляду справи позивачка [PERSON] збільшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 13 268,70 грн. та моральну шкоду в сумі 7 000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила суду, що саме відповідачка проживає в квартирі, де відбувся порив та залиття, тому вона і повинна відповідати за заподіяні їй збитки. Ремонт у своїй квартирі вона не проводила, а розмір матеріальних збитків оцінила виходячи з консультацій зі спеціалістами, які проводять ремонти квартир та назвали їй відповідні ціни. Вважає, що саме відповідачка повинна нести відповідальність за заподіяні їй збитки і не згодна на залучення до участі у справі інших осіб, чи заміни відповідачки іншим відповідачем. Відповідачка [PERSON]. на розгляд справи до суду не з"явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність з участю її представника. Представник відповідачки - [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення, пояснивши суду, що відповідачка не є власником квартири, в якій відбулося залиття. Власником на підставі договору дарування є [PERSON]. Крім того, порив стояку на трубі відбувся в межах відповідальності житлово -комунального підприємства. Також він не згоден з актом обстеження квартири, наданим позивачкою, так як він містить неправдиву інформацію. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору «КП «Жилфонду 279», залучений за клопотанням представника відповідачки до участі у справі, на розгляд справи до суду не з»явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є одним із трьох власників квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1998 року № 160 (а.с.3). У вказаній квартирі зареєстрована позивачка [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.4). Як свідчить акт від 29 квітня 2014 року, складений комісією ПП "Жилфонд - 279" у складі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ними була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття, в ході обстеження якої встановлено, що 11 квітня 2014 року в 16:30 год. в результаті залиття мешканцями квартири [NUMBER] в цьому ж будинку є сліди залиття в кухні на стелі (побілка), на стінах (плитка, шпалери), в коридорі на стелі (побілка), на стінах (шпалери), в залі на стінах (шпалери), у спальній кімнаті на стіні (шпалери), у ванній і туалеті ступінь залиття визначити складно, так як стеля пластикова, а на стінах плитка. В результаті залиття відсутнє освітлення в спальні, коридорі, що веде в кухню та в кухні. Причина залиття згідно довідки аварійної служби - зламаний вентель гарячої води в квартирі [ADDRESS]. Як свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 лютого 2010 року квартира [ADDRESS] належить на підставі договору дарування [PERSON] (а.с.57). У вказаній квартирі відповідно до довідки з місця проживання від 03 листопада 2014 року проживає відповідачка -[PERSON], її син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с.51). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу УРСР власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власники квартир зобов'язані використати приміщення житлових будинків по призначенню, забезпечувати схоронність житлових і підсобних приміщень квартир і технічного встаткування будинків. З появою несправностей у квартирі вживати заходів по їхньому усуненню власними чинностями або чинностями підприємств по обслуговуванню житла. Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов'язок нести відповідальність по утриманню та усуненню несправностей внутрішньо квартирних комунікацій, яким в даному спорі є [PERSON], а не відповідачка. Разом з цим, як видно з наданих позивачкою та представником відповідачки фотокарток, порив вентиля в квартирі [ADDRESS], відбувся на стояку гарячого водопостачання до першої запірної арматури. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, - внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Відповідно до ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна покладено на балансоутримувача будинку. Відповідно до додатку Порядку формування тарифів на послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 до послуг по утриманню будинку, споруд та прибудинкових територій відносяться у тому числі, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання. Пунктом 13 Порядку визначено поняття внутрішньо будинкової системи гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення, це є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Згідно зі ст.179 Житлового кодексу УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. При таких обставинах суд вважає, що порив вентиля в квартирі [ADDRESS], відбувся на стояку гарячого водопостачання до першої запірної арматури в межах відповідальності балансоутримувача. Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Встановивши при розгляді справи, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснив позивачці її право на заявлення клопотання про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. Проте, позивачка [PERSON] категорично відмовилася від цього, наполягаючи на тому, що так як відповідачка [PERSON] проживає в квартирі, де відбулося залиття, тому вона і повинна нести відповідальність, а не будь-хто інший. Отже, враховуючи те, що позивачка [PERSON] звернулася з позовними вимогами до неналежної особи, клопотання про заміну відповідача на належного чи залучення співвідповідача відмовилася заявити, а суд позбавлений можливості з власної ініціативи замінювати відповідача та залучати в якості співвідповідача інших осіб, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed