Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом в якому після уточнення просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 23 жовтня 2013 року по день звільнення в розмірі 3792,55 гривень , середній заробіток за період з 25 лютого 2014 року по 01 жовтня 2014 року в розмірі 6638,03 гривни , та моральну шкоду в розмірі в розмірі 7000 гривень посилаючись на те ,що відповідачем в порушення ст.ст.116,117 КЗпП України не було виплачено розрахункові виплати під час звільнення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечує , вважає його необгрунтованим. Суд вислухавши сторони , дослідивши письмові докази по справі вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] відповідно до наказу № 23/10/2013-К від 23 жовтня 2013 року був прийнятий на роботу з 13 жовтня 2013 року на посаду касира-оцінювача ПАТ „Діамантовий дім „ТОВ"Діамант-Т" і Компанії" з окладом згідно штатного розпису, 1218,00 гривень (ас.34,41-58). Відповідно до наказу № 25/02/14-к від 25.02.2014 року [PERSON] було звільнено відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (ас.35). На день звільнення виплата всіх сум , що належать [PERSON] становила 3792,55 копійок , які в порушення ст.116 КЗпП України позивачеві виплачено не було (ас.66-67). Відповідно до ст.116 КЗпП України , при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації , провадиться в день звільнення. Якщо працівник не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 13.05.2014 року позивачем було пред*явлено відповідачеві вимогу про виплату розрахунку , але до даного часу розрахунок з позивачем проведено не було (ас.6). Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір ,підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було доведено , що відповідачем в порушення ст.116 КЗпП України не було виплачено позивачеві належну йому суму в розмірі 3792,55 гривень , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6638,03 гривни -розмір середнього заробітку за час затримання розрахунку ( 217 днів х 30,59 - середня заробітна плата за день = 6638,93). Розписка надана [PERSON] про те , що він отримав трудову книжку і у нього відсутні претензії щодо порядку звільнення та розрахунку (ас.60) , не може розцінюватись судом як підтвердження отримання розрахунку [PERSON] під час звільнення. В судовому засіданні не було доведено спричинення [PERSON] моральної шкоди , а тому в цій частині позову необхідно відмовити. ст.ст.10 , 60 ,212, 213 ЦПК України , на підставі ст.ст.116,117 КЗпП України суд,

Outcome: partial