Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.05.2019 року у виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №02, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різних поглядів на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у зв`язку з чим, більше року вони проживають окремо. Від шлюбу вони дітей не мають. Посилаючись, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 29.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, просив шлюб розірвати без надання строку на примирення. Відповідачка [PERSON] була двічі належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, Крім того, в останнє судове засідання відповідач викликалась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та у відповідності ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Однак, в судове засідання відповідач повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалась та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без її участі не подавала. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 10.05.2019 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №02. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони більше одного року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, позивач бажає розлучитись та проти надання строку для примирення заперечує. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи викладене, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідачка не просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved