Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

09.02.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 року. В шлюбі у них народилася донька, [PERSON], [INFO]. Однак сімейні відносини у них не склалися, і тому 28 листопада 2012 року рішенням Слов'янського міськрайонного суду їх шлюб було розірвано, рішення набуло законної чинності 10.12.2012 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею. Батько дитини, відповідач по справі, [PERSON], ніякої участі у вихованні доньки, забезпеченні необхідними речами, продуктами харчування не приймає, не цікавиться здоров'ям дівчинки, її успіхами у навчанні, майже рік не відвідує доньку, не поздоровляє з Днем народження, не був на Першому дзвінку, хоча [PERSON] в цьому році пішла до першого класу, і це дуже важлива подія в її житті. Вказані обставини підтверджуються довідкою, наданою Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12 Слов'янської міської ради, в якій зазначено, що батько [PERSON], учениці 1-В класу не приймає участі у вихованні доньки та довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська», в якій зазначено, що здоров'ям доньки займається лише вона. З характеристики, що видана директором та вчителем на ученицю 1-В класу Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів м. Слов'янська [PERSON], вбачається, що дівчинка сумлінно ставиться до навчання, не порушує правила поведінки, має гарну вдачу, і саме «мати приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її навчанням, піклується про зовнішній вигляд доньки, відвідує батьківські збори". Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, Відповідач по відношенню до своєї дитини не виконує. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач своїх батьківських обов'язків не виконує на протязі тривалого часу. Таким чином, враховуючи, байдуже ставлення Відповідача до доньки, відсутність з його сторони будь-якого інтересу до майбутньої долі власної дитини, не бажання спілкуватись з нею, не бажання допомагати у забезпеченні навіть найнеобхіднішим: продуктами харчування, медичного догляду, речами, причому робить батько це свідомо, без поважних причин, вважаю, що є всі підстави для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Просила суд позбавити відповідача - [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну вимогу підтримали повністю, наполягали на її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної вимоги. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 02.08.2003 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у позивачки з відповідачем народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, в зв'язку з чим 28.11.2012 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, проживає разом зі нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 172, виданою ТОВ "Ліра ЛТД" 28.01.2015р. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується довідкою, наданою Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12 Слов'янської міської ради, в якій зазначено, що батько [PERSON], учениці 1-В класу не приймає участі у вихованні доньки та довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська», в якій зазначено, що здоров'ям доньки займається лише позивач. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що позивачка є їхньою сусідкою, яка проживає разом з донькою та займається її вихованням, батька дитини бачили приблизно в 2012-2013 роках, після цього вони його не бачили, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-222 від 13.03.2015 року, [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує протягом тривалого часу, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, вихованням та утриманням дитини займається мати, яка створила належні матеріально-побутові умови для своєї доньки, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], її виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів малолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання своєї доньки, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved