Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

14.12.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 29 серпня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, про що внесено актовий запис № 2212 від 29 серпня 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. 06 листопада 2017 року рішенням Святошинського районого суду м. Києва шлюб було розірвано. Позивачка зазначає, що після припинення шлюбних стосунків з відповідачем, донька залишилася проживати разом з нею, вона самостійно займається її вихованням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, останній раз надавав кошти на утримання спільної дитини в грудні 2016 року в розмірі 1000,00 грн. В листопаді 2017 року, позивач звернулась до відповідача в письмовій формі надіславши листи по місцю фактичного проживання, роботи та реєстрації місця проживання відповідача, з вимогою добровільно сплатити мінімальну допомогу по сплаті аліментів, що виникла у 2017 році, але ні відповіді на ці листи, ні грошей на картку не одержала. Позивач надав суду докази відправлення листів відповідачу та роздруківку з сайту ПАТ «Укрпошта» про одержання одного з листів в м. Енергодар Запорізької області. Таким ігноруванням законних вимог позивача, відповідач фактично ухиляється від виплати грошової допомоги на утримання своєї дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача, позивачка посилається на те, що донька відвідує спортивний гурток, за який позивачка самостійно сплачує по 835 грн. щомісячно в Дитячо-юнацькій спортивній школі № 1 Київського міського фізкультурно-спортивного товаристві «Спартак», також вказувала, що дочка вивчає англійську мову, що коштує 700 грн. щомісячно, відвідує гурток малювання, що коштує 490 грн. щомісячно. Всього разом, постійні щомісячні витрати на утримання дитини у позивачки складають понад 3 000,00 грн. Зазначає, що несе витрати на утримання дочки самостійно, а відповідач відмовляється взагалі виконувати свій обов'язок щодо утримання спільної дитини, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 гривень, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти за минулий період -з січня 2017 року-по травень 2018 року у зазначеному розмірі. Щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі позивачка зазначає, що відповідач має власний бізнес, відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - відповідач є єдиним учасником (власником) Приватного підприємства "Торгівельно-виробнича компанія "Містечко" (код ЄДРПОУ 34424535), яке має місцезнаходження: [ADDRESS]. З 03 березня 2017 року відповідач був призначений директором ПП «ТВК «Містечко», основний вид діяльності ПП «ТВК «Містечко»: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Крім цього, позивачем було надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 97412651 від 15.09.2017 року про те, що відповідач є співвласником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Ухвалою від 22 січня 2018 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи на основі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 серпня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва зроблено актовий запис № 2212 та видано відповідне свідоцтво (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва про що зроблено актовий запис № 3586 (а.с.9). Дитина проживає разом з матір'ю, що сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім доньки - [PERSON], що могло б вплинути на розмір частки від його доходів, що стягуватиметься на утримання доньки [PERSON], суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 гривень. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на те, що обоє батьків мають обов'язок утримувати дитину, оскільки донька [PERSON] проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, яка підлягає індексації. За таких обставин, вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання доньки до його повноліття підлягають задоволенню з дати звернення до суду з даною позовною заявою, тобто з 14 грудня 2017 року. В частині стягнення аліментів на утримання доньки за минулий період з 01 січня 2017 року до дати винесення судового рішення підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем в обґрунтування вимоги про вжиття нею заходів щодо отримання аліментів від відповідача надаються докази її звернення - вимога сплати аліментів, чек ПАТ «Укрпошта» про відправлення 09.11.2017 р. листа та інформація про відстеження за яким лист-вимога було вручене члену сім»ї відповідача 20.11.2017 р. Зважаючи на дану обставину та зважаючи на дату звернення позивача із даною позовною заявою можна зробити висновок про недоведення позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів від відповідача впродовж з січня 2017 р. по час пред»явлення позову. Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial