Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який було уточнено в процесі судового розгляду (а.с.159-161) щодо усунення перешкод у вихованні та визначення способів участі у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], а саме визначити такий спосіб участі у вихованні малолітньої доньки без присутності матері: - побачення щопонеділка з 17:00 год. до 20:00 год. У випадку, якщо позивач не має можливості зустрітися в зазначений день, така зустріч переноситься на інший день за погодженням з матір»ю; - з 10:00 год. кожної першої суботи до 16:00 год. першої неділі кожного місяця; - з 10:00 год. до 18:00 год. кожної другої та четвертої суботи кожного місяця; - з 10:00 год. до 18:00 год. кожної третьої неділі кожного місяця; - з 10:00 год. до 18:00 год. кожної третьої неділі кожного місяця; - спільний відпочинок протягом літнього періоду (з 01 червня по 31 серпня кожного року) з можливістю виїзду на відпочинок та до оздоровчо - санаторних закладів тривалістю не менше двох тижнів в першій половині літнього періоду та тривалістю не менше тижня в другій половині літнього періоду; - спільний відпочинок з донькою в період зимових свят (з 30 груднія по 14 січня кожного року) не менше тижня; - систематичні побачення щороку 30 листопада (день народження дитини) та 29 грудня (день народження батька) тривалістю не меншу 5 - ти годин, або на наступний вихідний день, якщо цей день припадає на робочий день або на день навчання дитини; - побачення не менше 4 - х годин у такі святкові дні, як Новий рік, Святвечір, Великдень; -побачення у будь - який інший час за домовленістю з матір»ю дитини для відвідування дитячих, навчальних, спортивних, юнацьких та розважальних закладів та заходів (цирк, зоопарк, дельфінарій, театр тощо). Зобов»язати [PERSON] заздалегідь повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання малолітньої доньки та місця її навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року до початку 2014 року перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася донька [PERSON]. На початку 2014 року відповідач несподівано зібрала речі, забрала дитину та виїхала у невідомому напрямку. Протягом часу спільного проживання була придбана та оформлена на імя відповідача кв. [ADDRESS], де зареєструвалися відповідач та його донька, проте за даною адресою вони фактично не проживали, зі слів знайомих стало відомо про оренду квартири у Солом»янському районі. Він декілька разів відвідував дитину у дитячому садку, але дізнавшись про це, відповідач перестала водити доньку до дитячого навчального закладу. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини (а.с.93-96), який мотивовано тим, що народила доньку [PERSON], батьком якої є [PERSON], однак у зареєстрованому шлюбі не перебували. Намагалися створити сім»ю, однак постійно виникали непорозуміння. Відповідач вживав алкогольні напої, що було причиною його агресивної поведінки щодо неї та доньки, що супроводжувалося завдання їй фізичного болю (смикав за волосся, щипав, наступав на пальці). Протягом декількох місяців вона з донькою проживала самостійно, відповідач не цікавився їх життям, однак як тільки з»явився інший чоловік, відповідач почав шукати зустрічі, пропонуючи почати нове життя. Вона завжди приймала участь у житті доньки, займалась її вихованням, навчанням та розвитком додаткових здібностей, слідкувала за станом її здоров»я, емоційним настроєм, успіхами, при цьому в ході проведеного психологічного обстеження дитини було зясовано, що дівчинка має високий рівень емоційної прихильності до матері, проте коли мова йшла про взаємини дівчинки з біологічним батьком, вона проявляла напруження. Враховуючи, що в суді триває провадження у справі про встановлення батькові способів участі у вихованні дитини, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з матір»ю для захисту прав та інтересів дитини. Адже при визначенні місця проживання дитини батько не зможе самочинно без згоди матері змінити місце проживання доньки та після проведення часу з донькою зобов»язаний буде повернути дитину за місцем її постійного проживання. Зокрема, зазначають, що малолітню дитину не слід, крім ти випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, при цьому зазначили, що протягом часу розгляду справи були здійснені спроби налагодження стосунків, однак під час зустрічей з дитиною позивач помітив зміну відношення дитини до батька, а саме скутість, замкнутість, небажання називати позивача батьком, постійне очікування схвалення матір»ю будь - якої дії дитини відносно батька, прояв зацікавленості матеріальним станом батька, що не характерно для дітей п»ятирічного віку, чого раніше не було. Щодо зустрічного позову стосовно виначення місця проживання доньки з матір»ю, не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову визнали частково, не заперечують щодо визначення способу участі батька у вихованні доньки виключно у присутності матері, а саме: побачення щопонеділка з 17:00 до 19:00 год., першу та третю суботу щомісяця з 11:00 год. до 17:00 год.; другу та четверту неділю з 11:00 год. до 16:00 год. В іншій частині позовних вимог просять відмовити. Зустрічний позов щодо визначення місця проживання дитини з матір»ю просять задовольнити. Представник третьої особи - Служба в справах дітей Деснянської районної у м Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої доньки від 06.10.2014 (протокол засідання Комісії № 16 від 18.09.2014). З приводу зустрічного позову зазначила про доцільність визначення місця проживання дитини з матір»ю. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 2008 року до початку 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилася донька [PERSON], батьками якої є сторони по справі. З січня 2014 року сторони разом не проживають, малолітня донька [PERSON] проживає разом з матір»ю. Згідно з висновком від 06.0.2014 Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, на яку покладено повноваження органу опіки та пікулування, вважала за доцільне встановити регламент побачень батька з донькою за наступним графіком: щопонеділка з 17:00 до 19:00 год.; перша та третя субота щомісяця з 11:00 год. до 18:00 год.; друга та четверта неділя з 11:00 год. до 17:00 год.; день народження дитини 30 листопада - побачення для привітання, не порушуючи навчально - виховного процесу, якщо це будній день. В найближчі дні після цієї дати побачення не менше 2 годин, не порушуючи навчально - виховного процесу, за домовленістю між батьками. (а.с.201) Як зазначено в судовому засіданні представником Служби в справах дітей Деснянської районної у м Києві державної адміністрації, сторонами погоджувався зазначений графік за мировою угодою, що підтверджується заявою. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що після надання висновку щодо встановлення регламенту побачень батька з донькою, відносини між сторонами не змінилися, що спонукало позивача подати уточнення зі збільшенням розміру позовних вимог. Мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а проживання батьків окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. З урахуванням вимог ст.ст. 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ст. 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наданими характеристиками психолога ДНЗ «Либідь» (а.с.6,64), батьки дитини приймають активну участь у житті дитини. «Зі слів батька, останній часто приходив до дитячого закладу, при цьому зустрічаючись з дитиною, обіймаючись частенько плакали. Стосунки теплі та зворушливі». [PERSON] багато говорить про батька та про свої почуття до нього. У дитини багато тривоги щодо стану батька, співпереживає, відзеркалює свої теплі почуття. Конфліктні стосунки хронічного характеру між батьками можуть травматично вплинути на [PERSON]. 18 квітня 2014 року [PERSON] звертався до Солом»янського РУГУ МВС України (а.с.9) з приводу встановлення місця знаходження його дитини. У матеріалах справи міститься дві характеристики, наданих ДНЗ «Либідь» за підписом вихователя [PERSON] та директора [PERSON] (а.с.5,52), які містять протилежні відомості. Зокрема, з характеристики наданої батьку [PERSON] вбачається, що «активну участь у житті доньки приймають як мама, так і тато, інколи разом забирають дитину і приводять» «дитина любить маму і тата» (а.с.5), в іншій характеристиці, наданій матері [PERSON], зазначено: «Активну участь у житті дитини приймає мама, бабуся і дідусь», «…..тільки мама приводить і забирає, а тато приходив в вересні та травні поспілкуватися» (а.с.52) Суду не зрозумілі протиріччя, враховуючи, що довідки підписано одним і тим же вихователем [PERSON] ДНЗ «Либідь». Також суд звертає увагу те, що батьки дитини розлучилися в січні 2014 року, при цьому через короткий час, а саме через декілька місяців, дитина, проживаючи в іншій сім»ї, починає називати біологічного батька, який завжди був «папа», «[PERSON]». Деснянський районний у м. Києві Центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді (а.с.141-142) у листі на адресу Служби у справах дітей зазначає, що «вербально (т.б. словесно) дитина виявляє бажання бачитися з батьком у присутності матері» П»ятирічна дитина у своєму віці не розуміє поняття «розлучення», а розуміє поняття «сім»я», де поряд з нею є батько і мати, тому і бажає бачитися з батьком у присутності матері. При цьому дитина завжди відповідає на конкретно поставлені питання. Як вбачається з матеріалів справи, батько [PERSON] відвідує секції з лайф - коучу, який звернувся з приводу навчитися новим способам реагування і управління негативними емоціями в стресовій ситуації для продуктивного спілкування з оточуючими і своїми дітьми. (а.с.164) «Школа коучинга» - це програма для тих, хто бажає знайти ефективний інструмент допомоги собі і іншим людям. Програма корисна тим, чий професійний інтерес перебуває в сфері консультування, психології, особистісного і духовгого зросту. Це може бути актуваально як для кервіників бізнесу, так і для тих, хто шукає себе в житті. Виходячи з вищенаведеного, довідки свідчать про те, що батько дитини намагається приймати участь у житті дитини та її вихованні. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача за первісним позовом з приводу вживання відповідачем [PERSON] алкогольних напоїв, його агресивної поведінки щодо [PERSON] та доньки [PERSON], що супроводжувалося завданням фізичного болю (смикання за волосся, щипаня, наступання пальці), оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження зазначеного. Матеріали справи містять довідки з «Соціотерапії» та Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 (а.с.66,67), згідно з якими [PERSON] під наркологічним диспансерно - дингамічним наглядом та на обліку у лікаря - психіатра не перебуває. У висновку психологічного дослідження ГО «Центр допомоги сім»ї» (а.с.71-77) матері було роз»яснено, з урахуванням, що батька знаходяться в стані розлуки, зауважено, що формування у дитини негативного ставлення до одного з батьків може призвести до дестабілізації психоемоційного стану дитини, виникнення внутрішньо - особистісного конфлікту, і як наслідку, психосоматичних захворювань. Тому, при вирішенні питання щодо визначення зустрічей дитини з батьком, необхідно враховувати її потреби, інтереси, вік (дитина не проти зустрічей з батьком). Ці зустрічі необхідні для посилення родинних стосунків та формування цілісної ідентичності дитини. У свою чергу відповідачем [PERSON] не надано доказів, що визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини без присутності матері перешкоджатиме нормальному вихованню доньки та доказів на підтвердження того, що порушуються її права та права малолітньої доньки. Твердження про агресивне відношення [PERSON] до дитини та [PERSON], неможливість залишатися з дитиною наодинці на ніч, оскільки ніколи не ночував, не підтверджено жодним доказом, а ґрунтується лише на висловлюваннях. Заперечення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Будучи допитаними в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили, що були вхожі в сім»ю сторін. В своїх показаннях позитивно характеризували позивача [PERSON], засвідчили його постійну турботу про дитину та сім»ю, спростували посилання відповідача [PERSON] щодо агресивного поводження з дитиною та агресивної поведінки в сім»ї. Виходячи з показань свідків було встановлено, що жоден з них не мав конфліктних відносин з відповідачем і відповідно вони не мають підстав оговорювати його. Зазначені свідки давали послідовні показання, які узгоджуються з матеріалами справи. Будучи допитаними в судовому засіданні зазначені свідки позитивно характеризували відповідача, при цьому категорично заперечували агресивність останнього. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факту, що не залишався наодинці саме на ніч з дитиною, оскільки в цьому не було потреби, однак протягом дня залишався. Як встановлено в судовому засіданні, мати з дитиною перебуває у тісному гармонійному зв'язку, що передбачає також надання можливості і батьку приймати участь у вихованні дитини без присутності матері, оскільки мати може здійснювати вплив на дитину і саме тому батько намагається реалізувати себе як батько і бути з дитиною наодинці. Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд, враховуючи вище зазначені докази, зокрема, висновок органу опіки та піклування, інтереси дитини, ставлення дитини до батька, бажання батька спілкуватися з донькою, вік дитини, висновки психолога, дійшов висновку, що зустрічі батька з дитиною мають бути без участі матері, а саме побачення: щопонеділка з 17:00 год. до 19:00 год.; у першу та третю суботу щомісяця з 11:00 год. до 18:00 год.; у другу та четверту неділю щомісяця з 11:00 год. до 17:00 год.; не менше 2 - х годин у такі святкові дні як Новий рік, Святвечір, Великдень за домовленістю з матір»ю; кожного 30 листопада відповідного року, у день народження доньки, побачення не менше 2 годин, не порушуючи навчально - виховного процесу (якщо це будній день), за домовленістю з матір»ю; спільний відпочинок з донькою протягом літнього періоду (з 01 червня по 31 серпня кожного року) з можливістю виїзду на відпочинок та до оздоровчо - санаторних закладів тривалістю не менше двох тижнів за домовленістю з матір»ю з зобов»язанням [PERSON] заздалегідь повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання малолітньої доньки та місця її навчання. Компромісні відносини є запорукою гармонійного розвитку дитини, її почуття захищеності, спокою, впевненості, незважаючи на ситуацію розлуки між батьками. При цьому позивач не позбавлений можливості виконувати свої батьківські права, забирати дитину з дитягого садочка, спілкуватися з вчителями, вихователями, цікавитись розвитком дитини. Після налагодження стосунків, нормалізації відносин між сторонами, припинення конфліктної ситуації, які виникають з приводу спілкування, позивач не позбавлений можливості ставити питання про збільшення часу спілкування з дитиною. Що стосується зустрічного позову щодол визначення місця проживання дитини з матірю, суд виходить з накступного. Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може виіршуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Судом при розгляді справи було встановлено, що мати малолітньої дитини має постійне місце роботи, отримує стабільний дохід, за місцем роботи характеризуються позитивно, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. На час розгляду справи сторони по справі проживають окремо, дитина проживає з матір»ю. Доказів жорстокого поводження матері з дитиною або фактів не піклування нею, а також підстав, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, які роблять неможливим передачу дитини для проживання з матірю, суду не надано. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, однак, враховуючи вік, стан здоров'я малолітнього, відносини між сторонами, що склались у зв'язку з припиненням шлюбних стосунків, суд визначає місце проживання дитини разом з матірю, позивачем за первісним позовом. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гпрмонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. На підставі вище викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини, умови її життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги останньої про визначення місця проживання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню судові витрати, понесені при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial