Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Україна молода», [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди та стягнення суми сплачених судових зборів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 25 грудня 2014 року в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/) та у щоденній інформаційно політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 була опублікована стаття під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», в якій були викладені фактичні данні, які не відповідають дійсності, знижують престиж та підривають довіру до господарської діяльності підприємства. У вказаній статті її автор, посилаючись на слова [PERSON] зазначає фактичні данні, які не відповідають дійсності, а саме: «Іншими словами, наші журналісти, пишучи про корупцію на заводі, як зясувала Феміда, мали рацію на всі сто відсотків»; «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються! І, що найгірше, директор [PERSON], за його словами, вже знайшов підхід до нової влади»; « [PERSON] велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.»; « коли слідчий мав намір висувати [PERSON] підозру про скоєння злочину.»; «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»; «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан [PERSON] вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!»; «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора [PERSON]? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені»; «Тим часом працівники заводу все більше переконуються, що [PERSON] працює на «чужу команду». Позивач вважає, що розповсюджена відповідачами вказана інформація, безпосередньо стосується позивача, є негативною та сповіщає обставини, які не відповідають дійсності та відверто спрямовані на приниження ділової репутації позивача, його честі і гідності як керівника юридичної особи в громадській думці з точки зору додержання ним в процесі управління підприємством законів України. Також посилається на те, що внаслідок поширення даної недостовірної інформації йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки політична газета «Україна молода» розповсюджується по всій Україні. Внаслідок оприлюднення даної недостовірної інформації заплямовано його чесне імя та, як наслідок, громадськість, ділові партнери та працівники підприємства, яким керує позивач, знаходяться в омані щодо морального обличчя позивача, чим йому спричиняються додаткові моральні страждання. Як наслідок, в результаті вказаних дій відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50\~000 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідачі ПП «Україна молода», [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та письмових заперечень проти позову не надавали. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року у щоденній інформаційно політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 та в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/), була опублікована стаття під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» наступного змісту: «Іншими словами, наші журналісти, пишучи про корупцію на заводі, як зясувала Феміда, мали рацію на всі сто відсотків»; «Бо фінансові зловживання на підприємстві, як свідчать наші джерела, не припиняються! І, що найгірше, директор [PERSON], за його словами, вже знайшов підхід до нової влади»; «[PERSON] велів купувати авіаквитки на австрійський гірськолижний курорт. За заводський, ясна річ, рахунок.»; «коли слідчий мав намір висувати [PERSON] підозру про скоєння злочину.»; «пан директор продовжує фінансувати заводськими грішми структури, близькі до режиму Януковича, а також завзято нищити завод.»; «Ринкова вартість такої турбіни-«мільйонника» становить 157 млн. доларів Але пан [PERSON] вирішив їх продати чомусь по 90 мільйонів за кожну!»; «а як повязується необхідність суворої економії із новими придбаннями нерухомості для директора [PERSON]? Скажімо, його замок у Чехії за 41 млн. євро. Куплений «до колекції» - розкішного маєтку в німецькому курортному містечку для мільйонерів Баден-Бадені»; «Тим часом працівники заводу все більше переконуються, що [PERSON] працює на «чужу команду». Також судом було встановлено, що [PERSON] обіймає посаду генерального директора ВАТ «Турбоатом» починаючи з 24 квітня 2007 року по сьогоднішній день. Автором статті, розміщеної 25 грудня 2014 року у щоденній інформаційно політичній газеті «Україна молода» у виданні № 193 та в мережі Інтернет (сторінка сайту http://www.umoloda.kiev.ua/number/2585/159/91123/), під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» є [PERSON] (псевдонім [PERSON]). Крім того, судом встановлено, що публікація статті не була повязана з журналістським розслідуванням, текст статті був написаний автором посилаючись на слова [PERSON], а відомості які розголошено відповідачами - є інформацією, яка відсутня у відкритих джерелах. Як вбачається із тексту вищевказаної статі, інформація, яка у ній наведена безпосередньо стосується [PERSON], як генерального директора ВАТ «Турбоатом» має негативний характер, виражена у формі тверджень про факти, які в ній викладені. Згідно розяснень даних у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких дій (наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Крім цього, ч. 3 ст. 277 ЦК України, встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. За визначенням абз. 5 п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~поширена інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, оскільки, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідачі не надали жодного доказу того, що поширена інформація є достовірною. Таким чином, суд приходить висновку, що поширена відповідачами інформація щодо позивача у спірній статті не відповідає дійсності та є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як в громадськості так і в очах трудового колективу ВАТ «Турбоатом». Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Окрім цього, стаття 44 Закону України «Про інформацію» покладає на відповідачів наступні обов'язки: використовувати інформацію згідно з законом або договором (угодою); забезпечувати додержання принципів інформаційних відносин, передбачених статтею 5 цього Закону. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про інформацію" принципами інформаційних відносин, зокрема, є: об'єктивність, вірогідність, точність і повнота інформації. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Статтею 60 ЦПК України на кожні зі сторін цивільного процесу покладено обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На виконання вимог діючого законодавства України, позивач довів факт поширення інформації відповідачами, надавши суду копію випуску № 193 інформаційно політичної газети «Україна молода» від 25 грудня 2014 зі статтею під назвою стаття під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?», інформація з якої є предметом позову, а також довів факт негативності інформації викладеної в вищезазначеній статті, надавши суду висновок експертного дослідження писемного мовлення № 3836 від 27.07.2015 р., виданого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. [PERSON]. Відповідачі, в свою чергу, не надали суду допустимих доказів, що поширена ними інформація в випуску № 193 інформаційно політичної газети «Україна молода» від 25 грудня 2014 в статті під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» є достовірною. Тому по відношенню до позивача, з урахуванням відсутності доказів про достовірність таких відомостей щодо останнього, суд зазначає, що відомості, розміщені в випуску № 193 інформаційно політичної газети «Україна молода» від 25 грудня 2014 в статті під назвою «А тепер я покатаюсь! Розкрадання і фактичне знищення Харківського «Турбоатома» насамперед вигідне його конкуренту Росії. А прикривається Премєр міністром України?» є недостовірними, носять наклепницький характер та порочать його честь, гідність та ділову репутацію, а отже порушують особисті немайнові права позивача. У відповідності до ст. ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності, честі, та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Відповідно до ст. 276 ЦК України, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Згідно ч. ч. 6 та 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Також, у відповідності до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Враховуючи викладене, позивач [PERSON], право якого порушено внаслідок поширення щодо нього недостовірної інформації, має право на її спростування. Крім того, суд вважає, що в зв'язку із поширенням відповідачами недостовірної інформації щодо позивача, що порушує його особисті немайнові права, останньому спричинено і моральну шкоду, яка полягає в тому, що вказана стаття, набула широкого резонансу на території України, внаслідок чого він вимушений доводити контрагентам ВАТ «Турбоатом», що поширена інформація є неправдивою, постійно знаходяться у стані морального пригнічення і дискомфорту. На підтвердження факту приниження ділової репутації позивача є надані останнім листи, які були отримані ВАТ «Турбоатом» від контрагентів підприємства ПАТ ДІТЦ «Контакт» № 3/1 від 14.01.2015 р. та ТОВ «ВО «Оскар» № 1612 від 16.12.2014 р., якими останні повідомили про відмову від виконання договірних зобовязань у звязку з ознайомленням з текстом оспорюваної статті. Крім того, позивач надав звернення трудового колективу підприємства, який дуже збентежений і схвильований публікаціями в газеті «Україна молода», у звязку з чим вимагає від [PERSON] вжиття невідкладних заходів реагування на спростування зазначеної інформації та доказу протилежного стану речей. Вказане вимагає від позивача втрати додаткового часу та сил, що викликає покладення на нього значного навантаження. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», у разі розгляду судом спору щодо завданої моральної (немайнової) шкоди між журналістом або засобом масової інформації як відповідачем та посадовою особою як позивачем суд вправі призначити компенсації моральної (немайнової) шкоди лише за наявності умислу журналіста чи службових осіб засобу масової інформації. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, умислом журналіста та/або службової особи засобу масової інформації є таке їх/її ставлення до поширення масової інформації, коли журналіст та/або службова особа засобу масової інформації усвідомлювали недостовірність інформації та передбачали її суспільно-небезпечні наслідки. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що відповідачі умисно поширили завідомо недостовірну інформацію, яка мала на меті цілеспрямовану дискредитацію та компрометацію позивача, приниження його честі, гідності та ділової репутації. Таким чином, вказані обставини дають суду підстави покласти обов'язок на відповідачів відшкодувати позивачу спричинену моральну шкоду. При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд враховує характер протиправних дій відповідачів, ступінь їх вини, тривалість вимушених змін, що настали в житті позивачів, ступінь їх душевних хвилювань, зусиль, які необхідно докласти позивачам для відновлення становища, інші обставини справи. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь спричинених позивачу моральних страждань, вважає, що останній зазнав моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 50 000 грн. За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту в судовому порядку, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved