Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач в якості правонаступника звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла у зв'язку із невиконанням зобов'язань умов кредитного договору від 01 жовтня 2008 року. 22.01.2013 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою суду від 27.03.2013 року зустрічний позов прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 18.12.2015 року зустрічну позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку із повторною неявкою відповідача та його представника. У судове засідання сторони не з'явились, повідомлені належним чином. Представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Про причини неявки повторної неявки представника відповідача суд не повідомлений, відповідач до суду не з'являвся. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог, його представником неодноразово вказувалось на їх необґрунтованість та суперечливість. Враховуючи те, що представником відповідача висловлена позиція сторони відповідача по суті позовних вимог, та зважаючи на неодноразову його неявку в судове засідання без поважних причин, а також з урахуванням позиції представника позивача, суд розглядає справу в звичайному порядку. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється у зв'язку із неявкою всіх сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.10.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кердобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № А100073 (Ф89/10-08/В5), згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 23 500,00 доларів США для оплати вартості автомобіля Mitsubishi Lancer 2008 року випуску на умовах сплати 17,6 % річних з терміном остаточного погашення 30 вересня 2015 року (а.с. 5). Банком кошти були надані позичальнику, який, в подальшому, умови договору належним чином не виконував, у зв'язку із чим банком на адресу позичальника неодноразово надсилались листи-вимоги та претензія про повне погашення заборгованості за кредитом (а.с. 7, 10-11). Згідно договору факторингу від 29.11.2011 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», право вимоги за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] передано ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Ухвалою суду від 27.08.2013 року позивач замінений правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Того ж дня прийнято зустрічну позовну заяву, яка, як наведено вище, залишена без розгляду. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Погашення суми кредиту та нарахованих відсотків здійснюватись щомісячно рівними частинами, згідно графіку, ануїтетними платежами по 492,00 доларів США та останнім платежем по кредиту у розмірі 468,37 доларів США не пізніше останнього робочого дня поточного місяця(п. 4.1 кредитного договору). Як у тексті позову вказує представник позивача, відповідач порушує умови кредитного договору, та не здійснює погашення заборгованості. Так, п. 5.1 кредитного договору, передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2 цього договору. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за невиконання взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, позичальник, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до Акту прийому-передачі портфеля заборгованості, 29.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» передало ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» портфель заборгованості. Відповідно до ч.2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги за договором кредиту № Ф89/10-08/В5 від 01.10.2008 р., на тих самих умовах, які вони належали ПАТ «КРЕДОБАНК». У відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач мав вчасно вносити поточні оплати по кредиту, одна такого не здійснював, у зв'язку із чим кредитор набув право на звернення до суду по захист свого порушеного права. У зв'язку із укладенням між первісним кредитором та фактором договору факторингу, право вимоги перейшло до дійсного позивача, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», на користь якого має бути стягнута заборгованість. У зв'язку із тим, що на момент розгляду справи, термін погашення позичальником зобов'язання вже сплив, та

Outcome: approved