Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту належності житлового будинку померлому та визнання права власності на житловий будинок у порядку успадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який був власником житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті батька спадщину прийняла його дружина - [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована разом з ним, і яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак оформити спадщину [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Після смерті матері позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, шляхом подання заяви до державного нотаріуса. Окрім неї, спадщину прийняла сестра позивачки - [PERSON] . При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса для оформлення спадщини на спірний будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житло. Посилаючись на вказане, просить встановити факт володіння та належності на праві власності за життя [PERSON] , який помер [INFO] , житлового будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування після матері - [PERSON] 14 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку у порядку успадкування за законом. Зустрічна позовна заява мотивована тими ж обставинами, що і позов [PERSON] . В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги просить задовольнити та розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та справу слухати без її участі. Представник Богданівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. (а.с.8, 11) З копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7) Рішенням виконавчого комітету Богданівської сільської ради народних депутатів № 38 від 23.09.1993 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування будівлі та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства всього площею 0,45 га. (а.с.9) Відповідно до довідки № 02-25/270 від 19.02.2020 року, виданої виконкомом Богданівської сільської ради на підставі записів в погосподарських книгах, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та був власником зазначеного будинку. Разом з ним проживала його дружина - [PERSON] (а.с.10) Відповідно до довідки №02-25/269 від 19.02.2020 року, виданої виконкомом Богданівської сільської ради, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані донька - [PERSON] та онук - [PERSON] (а.с.11) Згідно вказаних довідок заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] сільською радою не посвідчувались. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що по [ADDRESS] розташований одноповерховий житловий будинок, позначений в плані земельної ділянки літерою «А-1» загальною площею 62,8 кв.м, з прибудовою «а1», верандою «а2» та господарські споруди: літня кухня «Б», сараї «В, Г,Д.», погріб «Пг», огорожа «№», колонка «1». (а.с. 15-17) З наведеного вбачається, що підтвердженням належності будинку [PERSON] є лише записи в погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права. З наведеного вбачається, що записи в погосподарських книгах є належним підтвердженням права власності особи на нерухоме майно. З урахуванням вищезазначеного, зважаючи, що дослідженими доказами підтверджена належність за життя [PERSON] житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , вимога позивача [PERSON] про встановлення відповідного факту належності за життя підлягає задоволенню. На час відкриття спадщини після [PERSON] та [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР цивільна правоздатність громадянина припиняється у момент його смерті, тобто за особою не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР) Згідно листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори № 77/01-16 від 08.04.2020 року після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за № 368/1996, спадкоємцями за законом є діти - [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. З наведеного вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] шляхом вступу в володіння спадковим майном, а [PERSON] та [PERSON] успадкували спірне домоволодіння після матері [PERSON] шляхом подання заяв про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса позивачу [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивачі є спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця та їх право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд на підставі до ст.16 ЦК України, вважає що цивільне право позивачів підлягає захисту шляхом визнання права власності за кожною з них на 1/2 частку вказаного спадкового майна. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial