Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що разом з нею проживають та перебувають на її утриманні неповнолітні сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів, на теперішній час знаходиться в місцях позбавлення волі . Позивач в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду не направляв. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 16 листопада 2010 року, [NUMBER] від 22 квітня 2009 року. (а.с.4,5). З наявної в матеріалах справи довідки ПП «КВЖРЕП №8» №1503 від 23 червня 2015 року вбачається, що діти проживають разом з матір"ю [PERSON] (а.с.21). Домовленості про утримання дітей в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст. 183 СК України, після досягнення повноліття найстаршою дитиною, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позов, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2015 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved