Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоч офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. В судовому засіданні позивач підтримала доводи позовних вимог з наведених вище підстав. Додатково пояснила, що дитина здорова та перебуває на її утриманні, а шлюб з відповідачем припинено за рішенням суду. Відповідач позов визнав та вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу, оскільки працевлаштований та отримує в середньому 3000грн. заробітної плати. Суд, вислухавши пояснення сторін, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі ( а.с 6) у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як визнав суд, стосунки між сторонами погіршилися, відповідач проживає окремо, а малолітня дитина. яка є здоровою, перебуває на утриманні позивача та з нею проживає. Рішенням суду від 06.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано . Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач є молодою особою працездатного віку, має задовільний стан здоров"я, працює в СПД ФО [PERSON], де отримує стабільний дохід. (а.с.26). Інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім дочки [PERSON] немає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши, що відповідач має постійну роботу, його доходи носять регулярний характер, враховуючи стан здоровя, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобовязаний утримувати, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для для дитини відповідного віку, як того не заперечував відповідач . [PERSON] звернулася до суду з вимогами 26.05.2017 року, саме з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати згідно пред'явленої квитанції на суму 350 грн. за підготовку і складання позовної заяви. На підставі наведеного, ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved