Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 17.05.2003 року у виконкомі Косонської сільської ради Берегівського району, Актовий запис №5. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони протягом тривалого часу разом не проживають. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності . Відповідачка також в судове засідання не з"явилася від неї до суду надіслана заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 17.05.2003 року у виконкомі Косонської сільської ради Берегівського району, Актовий запис №5 (а.с.4). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] (а.с.9, 10). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони протягом тривалого часу разом не проживають, шлюб носить формальний характер. Сторони не виявили бажання для примирення та збереження шлюбу. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри розірвати шлюб не змінилися, незважаючи на те, що судом вживалися заходя для примирення сторін та збереження шлюбу, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved