Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказав, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], який за розпорядженням Баштанської райдержадміністрації від 12.07.2016 року № 243-р влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини за заявою відповідачки, оскільки потребує постійного диспансерного нагляду неврологом, кардіологом, педіатром в зв'язку з встановленим діагнозом «затримка етапів розвитку. Афективно респіраторні судоми. Діафрагмальна грижа, стан після оперативного втручання. Післяопераційна непрохідність кишечника та пластика апендикостоми». На даний час закінчився граничний термін перебування малолітнього [PERSON] в Миколаївському обласному будинку дитини. За час перебування дитини в дитячому закладі відповідачка відвідувала його лише тричі. За місцем проживання відповідачка характеризується з посередньої сторони, власного житла не має, проживає в будинку матері, який потребує ремонту. Опалення в будинку пічне, водопровід відсутній, використовують воду для приготування їжі з річки. Відповідачка не має офіційного постійного заробітку, у зв'язку з чим не має можливості забезпечити належні матеріально-побутові умови для малолітньої дитини. Сім'я відповідачки перебувала під соціальним супроводом Баштанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] не має сформованих навичок усвідомленого, відповідального батьківства, має низький рівень психолого - педагогічних знань щодо виховання та розвитку дитини. За період перебування під соціальним супроводом відповідачку 03.06.2016 року було влаштовано до обласного центру соціально-психологічної допомоги м. Вознесенська з метою надання допомоги в подоланні складних життєвих обставин. Однак 27.06.2016 року відповідачка відмовилася від запропонованої допомоги й самовільно залишила вказаний заклад. На підставі викладеного, в інтересах дитини позивач просив винести рішення про відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] її сина [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, на користь закладу, де буде утримуватися дитина. Представник позивача - Баштанської райдержадміністрації Миколаївської області (органу опіки та піклування) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вказав, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в червні 2017 року відвідувала дитину у будинку дитини, а до цього у березні, оскільки не мала коштів на проїзд, не дотрималась заходів соціального супроводу, оскільки в центрі, де вона перебувала, її ображали. Від представника третьої особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, свідчення [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON]; акти обстеження умов проживання від 09.02.2016 року та 16.03.2016 року; копію акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.05.2017 року та 11.07.2016 року; копію довідки про склад сім'ї від 11.07.2016 року; копію характеристики на [PERSON] від 22.05.2017 року; копію розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 12.07.2016 року; Інформацію про стан здоров'я малолітньої дитини [PERSON]; характеристику на [PERSON]; повідомлення Миколаївського обласного будинку дитини від 08.06.2017 року; копію заяви про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини; повідомлення Баштанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.04.2017 року № 207; повідомлення Управління соціального захисту населення № 1180/04-04 від 03.05.2017 року; довідку Управління соціального захисту населення про неотримання допомоги від 03.05.2017 року № 255; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження; висновок органу опіки та піклування Баштанської райдержадміністрації від 23.05.2017 року № 01-17/16-17), суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], який за розпорядженням Баштанської райдержадміністрації від 12.07.2016 року № 243-р влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини за заявою відповідачки, оскільки потребує постійного диспансерного нагляду неврологом, кардіологом, педіатром в зв'язку з встановленим діагнозом «затримка етапів розвитку. Афективно респіраторні судоми. Діафрагмальна грижа, стан після оперативного втручання. Післяопераційна непрохідність кишечника та пластика апендикостоми». На даний час закінчився граничний термін перебування малолітнього [PERSON] в Миколаївському обласному будинку дитини. За час перебування дитини в дитячому закладі відповідачка відвідувала його лише тричі. За місцем проживання відповідачка характеризується з посередньої сторони, власного житла не має, проживає в будинку матері, який потребує ремонту. Опалення в будинку пічне, водопровід відсутній, використовується вода для приготування їжі з річки. Відповідачка не має офіційного постійного заробітку. Сім'я відповідачки перебувала під соціальним супроводом Баштанського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] не має сформованих навичок усвідомленого, відповідального батьківства, має низький рівень психолого - педагогічних знань щодо виховання та розвитку дитини. За період перебування під соціальним супроводом відповідачку 03.06.2016 року було влаштовано до обласного центру соціально-психологічної допомоги м. Вознесенська з метою надання допомоги в подоланні складних життєвих обставин. Однак 27.06.2016 року відповідачка відмовилася від запропонованої допомоги й самовільно залишила вказаний заклад. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. З роз'яснень п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Зі свідчень районного педіатра [PERSON] слідує, що перебування малолітнього [PERSON] в сім'ї відповідача загрожує його здоров'ю та нормальному розвитку, де для малолітньої дитини не створено умов та через ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків малолітній, якого мати забрала на кілька днів з лікарні, - повернувся у важкому стані з пневмонією, сепсисом, колітом і потребував тривалого лікування, в тому числі оперативного втручання, після чого малолітній [PERSON] фактично потребує постійного диспансерного нагляду. В сім'ї відповідача проживають особи, які мають вади психічного розвитку, що також становить небезпеку для малолітньої дитини. За такого, встановлені в судовому засіданні факти на переконання суду, вказують про небезпеку здоров'ю малолітньої дитини, її розвитку та моральному вихованню, що дає достатні підстави відібрати у відповідача без позбавлення батьківських прав малолітнього сина [PERSON] [INFO], передавши його органу опіки та піклування, що відповідатиме найвищим інтересам дитини та мінімізує наявні ризики для здоров'я дитини, її розвитку та нормального морального виховання. Згідно з ч.4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору відповідно до ставок, визначених п.п.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 170 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved