Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.04.2021 року позивачка виявила, що за постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича в межах виконавчого провадження № 64935361 накладено арешт на її кошти, що знаходяться на банківських рахунках. Із означеної постанови вбачається, що виконавче провадження № 64935361 відкрите за заявою відповідача про примусове виконання виконавчого напису вчиненого 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, який зареєстровано в реєстрі за № 6380 (далі - виконавчий напис нотаріуса). За змістом Виконавчого напису нотаріуса, з неї, яка є боржником за Кредитним договором № 002-22003-270511 від 27.05.2011 року (надалі Кредитний договір) укладений з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору № 2240/К про відступлення права вимоги, укладеного 07.05.2020 року, стягнуто на користь відповідача заборгованість за кредитним договором за період з 17.05.2020 року по 30.11.2020 року у сумі 25500 грн. 57 коп. та 650 грн. сплачених стягувачем витрат за вчинення нотаріального напису. Позивачка стверджує, що на день її звернення до суду відповідач протиправно намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобов`язання по невідомому для позивачки Кредитному договору. Наголошую на тому, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. допущено порушення у тій частині, що заборгованість визначено за Кредитним договором від 27.05.2011 року із періодичними щомісячними платежами з дня укладення договору, що становить 9 років 9 місяців 10 днів, хоча Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій цей строк обмежений трьома роками для фізичних осіб - боржників. Проте на думку позвачки, означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. протиправно, без належних на то правових підстав, за вимогами відповідача, що є неправомірними, у зв`язку з чим Позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом за захистом свого права власності на грошові кошти та майно. 09.06.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником ТОВ "ФК"ЄАПБ" в якому він просив у задоволені позовних вимог відмовити з підстав наведених у поданому відзиві на позов. Будь-яких інших заяв від учасників справи не надходило. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. Позивачка та її представник будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у відсутності особи. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві на позовну заяву від 09.06.2021 року просив судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 14 липня 2021 року та подальші судові засідання, здійснювати за відсутності відповідача. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець Банадига В.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис №6380 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 25500,57 грн. та 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором №002-22003-270511 від 27.05.2011 року, де вказано, що даний кредитний договір укладено з ПАТ «Дельта Банк» право вимог за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач вважаючи, що означений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушеннями, оскільки останній не переконався у безспірності заборгованості боржника. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, на момент звернення відповідача до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та на момент вчинення виконавчого напису належним доказів заборгованості позивачки перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано. Доказів зворотнього відповідачем до суду подано також не було. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивачки Волковим С.В. на підтвердження надання правничої допомоги надано акт приймання - передачі правничої допомоги від 19.08.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 19.08.2021 року. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 908, 00 грн. за подання позовної заяви при зверненні до суду.

Outcome: approved