Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: м. Харків, Перекопська, 8. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником 17/100 частини домоволодіння, яке складається з житлових будинків літ. літ. "А-1", "Б-1", "В-1", "Г-1" з надвірними будівлями на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2016 року. У вказаному будинку також зареєстровані діти позивача. Відповідач по справі є донькою позивача. з 2009 року після укладання шлюбу відповідач переїхала на постійне місце проживання до Росії. [PERSON] отримала громадянство Російської Федерації. В належному позивачу домоволодіння відмовідач не мешкає біля 9 років, наміру приїзджат до м. Харкова у відповідача немає, у зв*язку з чим позивач просить визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: належних позивачу на праві власності 17/200 частин житлового будинку по вул. Перекопській в м. Харкові. Позивач надав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи за його відсутності. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК Українине здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2016 року позивачу на праві власності належить 17/200 частини домоволодіння по вул. Перекопська, 8 в м. Харкові. Згідно довідки з реєстру речоіих прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що [PERSON] є власником 17/200 частини спірного домоволодіння. Відповідач по справі зареєстрована в спірному домоволодінні. Проте понад 9 років мешкає в інщій державі та отримала громадянство Російської Федерації, що підтверджкється копією паспорта. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному кбудинку фактично не проживає протягом більш ніж одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення . На підставі викладеного і

Outcome: approved