Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до суду з вказаною заявою. Посилався на те, що [INFO] о 14:00 год. [PERSON] народила дитину чоловічої статі на тимчасово окупованій території - у пологовому будинку Центральної міської клінічної лікарні №6 м. Донецька, де їй було видане медичне свідоцтво про народження. Зареєструвати народження дитини на території України заявник не має можливості, оскільки медичне свідоцтво про народження не відповідає вимогам діючого законодавства. Тому просив встановити факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі, що народився [INFO] . У судове засідання заявник не з`явився, у заяві просив розгляд справи проводити без його участі. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Належними відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч.1 ст.78 цього Кодексу є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, положеннями ст.2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Заявник [PERSON] з 19.06.2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб. Згідно з медичним свідоцтвом про народження, виданим Центральною міською клінічною лікарнею №6 м. Донецька, [INFO] о 14.00 год. [PERSON] народила у пологовому відділенні лікарні, яка розташована на тимчасово окупованій території дитину хлопчика, вагою 3380 г. Дитина народилася доношеною, на 39-40 тижні третьої вагітності, при других одноплідних пологах. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження, оскільки медичне свідоцтво про народження не відповідає вимогам діючого законодавства. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дітей є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянам України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved