Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред»явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2006 року, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №2034. На протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім»ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Протягом тривалого часу відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає. Зазначає, що її коштів не достатньо на утримання синів, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Стягнень за виконавчими листами відповідач не має. Стан здоров»я та матеріальний стан дозволяють відповідачу сплачувати аліменти. Відповідач подав до суду зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, в якому вказав, що з відповідачкою проживає окремо, спільних інтересів, окрім виховання спільних дітей не мають. Після того, як вони з відповідачкою вирішили розлучитися, його зустрічі з дітьми стали менш частими, відповідачка не завжди погоджує запропонований ним час для спілкування з дітьми, перешкоджаючи його вільному спілкуванню із дітьми. Стверджує, що хоче приймати участь у вихованні дітей, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло та батьківську любов. Згідно ч. 1 ст. 123 ЦПК України відповідач має право до або під час попереднього судового засідання пред'явити зустрічний позов. Відповідно до вимог ч. 2 ст.123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватись, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Заявлений в справі зустрічний позов приймається судом до провадження по справі, оскільки від його вирішення прямо залежить рішення щодо основного позову та їх спільний розгляд є доцільним, з огляду на те, що обидва позови взаємопов'язані і випливають з одних правовідносин. Враховуючи встановлені судом обставини, а також той факт, що справа не розглядалась судом по суті, зустрічний позов був прийнятий для спільного розгляду з первісним позовом в цій справі. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, не заперечила щодо задоволення позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісчно, починаючи стягнення з моменту пред»явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Просить суд заявлений зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними задоволити повністю. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні зустрічний позов в частині зобов»язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми не визнав, просить суд у задоволенні зустрічного позову в цій частині відмовити. Заслухавши пояснення сторін і їх представників дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення первісного позову в повному обсязі та задоволення зустрічного позову частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 2034, від цього шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується відповідно копіями свідоцтв про народження дітей, що міститься в матеріалах справи. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні, протягом тривалого часу відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх синів не надає. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, в якому вказав, що з відповідачкою проживає окремо, спільних інтересів, окрім виховання спільних дітей не мають. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Враховуючи, пояснення позивача та представника відповідача, їх твердження про те, що примирення між позивачем та відповідачем неможливе, суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Крім того, відсутність будь-яких шлюбних відносин між сторонами по справі та спільного ведення господарства свідчить про те, що сім'я фактично розпалася, а тому шлюб між ними слід розірвати. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в запропонованому позивачем розмірі. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред»явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. В задоволенні позовної вимоги відповідача-позивача щодо зобов»язання позивача усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дітьми відмовити у зв"язку з недоведеністю та визначити такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні дітей: систематичні побачення у всі непарні дні року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110,112, 180-183, 185 СК України,

Outcome: approved