Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON]І про визнання недійсним договору дарування. В обґрунтування позову у заяві та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог зазначив, що в 2009 року між ним та відповідачем, який є його сином, було укладено та посвідчено приватним нотаріусом договір, згідно якого він подарував, а відповідач прийняв у дар частку будинку № 168 по вул. Шевченка в м. Золочеві Львівської області. Вказаний договір слід визнати недійсним, оскільки укладаючи такий він помилився щодо обставин, що мають істотне значення. Так, він перебуваючи у похилому віці та потребуючи догляду перед тим як укласти договір з сином домовлявся з ним, що він зобов"язується за частку у будинку доглядати за ним, забезпечувати утримання будинку та присадибної ділянки у належному стані. . Тобто він вважав, що буде укладений договір довічного утримання. Однак, починаючи з 2009 року і по сьогодні відповідач до нього не навідувався, не доглядав за ним, не допомагав йому. Враховуючи дані факти, вважає, що договір дарування укладений під впливом помилки. Просив позов задовольнити визнати договір дарування недісним та скасувати свідоцтво про право власності виданого на підставі договору дарування. Позивач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представники позивача по довіреності [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали та дали пояснення , аналогічні за змістом позовної заяви, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклики не з"явився, хоча належним чином повідмлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить рекломендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому згідно ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення представників позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що вимоги позову слід задоволити. Як вбачається із пояснень осіб, що брали участь у справі, копії договору дарування частки житлового будинку від 28.04.2009 року між сторонами було укладено договір дарування за яким позивач [PERSON], подарував, а відповідач [PERSON] прийняв у дар 13/50 часток житлового будинку №168 по вул Шевченка в м.Золочеві Львівської області. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається із пояснень осіб, що беруть участь у справі, позивач повністю не усвідомлював який договір він укладає. Він розумів, що добровільно передає безоплатно на користь відповідача належний йому будинок, а той утримує та допомагає йому довічно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні поснила, що вона є сусідкою позивача та проживає навпроти нього. Тривалий час син позивача [PERSON] до нього не приходить, не навідується, не допомагає , за будинком не доглядає. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача і підтвердив той факт , що відповідач до свого батька не навідується, не допомангає і не приходить до нього взагалі. В будинку не проживає, не утримує його. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи із змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчинивши договір дарування належного йому будинку, помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, продовжував проживати в спірному будинку й після укладення договору, а відповідач навпаки у вказаному будинку не проживав і не проживає, не здійснює його утримання, догляд. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позову підставні, а тому їх слід задоволити. Окрім цього, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 551.20 рн. судового збору.

Outcome: approved