Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 03 вересня 2012 року між нею та відповідачем рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб розірвано. Від шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не бере ніякої участі у вихованні їхніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не цікавиться життям дітей, не відвідує їх. Крім того, відповідач ухиляється від сплати аліментів, його заборгованість по аліментам станом на 25.03.2014 року становить 6520,00 грн. Все це свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі, а проти винесення заочного рішення не заперечили. Прокурор м. Мукачево в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради висловив думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до [PERSON], [INFO], щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] - вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, а тому, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та те, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача та її представника, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], а.с. 6) та малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], а.с. 7). Жодних доказів на спростування факту батьківства суду не надано. З довідки ТОВ «І. Т. В. Сервіс Плюс» № 1-06770 від 11.04.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 вересня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 18 листопада 2013 року (а. с. 11). Відповідач від сплати аліментів на утримання дітей ухиляється, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментам, затвердженим начальником Мукачівського МВ ДВС, станом на 31.07.2014 року заборгованість становить 10120 грн. З довідки Мукачівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 від 06.05.2014 року № 01-12/56 та довідки Мукачівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 ім. О. С. Пушкіна від 05.05.2014 року № 115 вбачається, що [PERSON] навчанням дітей [PERSON] та [PERSON] не цікавиться, батьківські збори не відвідує, участі в навчанні та вихованні не приймає. Судом також встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ Пікард Україна з 09 червня 2011 року, посадові обов»язки виконує сумлінно, в повному обсязі, завжди вчасно, користується повагою в співробітників, трудової дисципліни не порушує (згідно характеристики ТОВ Пікард Україна ві 07.05.2014 року, а. с. 14). В свою чергу, з характеристики, виданої ДІМ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2014 року вбачається, що громадянин [PERSON] характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, неодноразово в стані алкогольного сп»яніння приходив до колишньої дружини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради за №1338/01-16 від 15 вересня 2014 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO], а щодо [PERSON], [INFO] питання позбавлення батьківських прав залишено на розгляд суду в зв»язку з тим, що на засіданні комісії сторони підтвердили факт того, що відповідач не являється біологічним батьком [PERSON]. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав " ухилення від виконання батьківських обов"язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, не проявляє батьківської турботи та уваги, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток. При цьому, жодних доказів на підтвердження факту того, що [PERSON], [INFO], не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], суду надано не було. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч.2 ст.6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.

Outcome: approved