Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/6 частки та 2/3 часток житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] , які вона отримала у власність в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] відповідно. Співвласником іншої 1/6 частки є відповідач, який успадкував вищевказану частку після смерті свого батька [PERSON] . Позивач зареєстрована та постійно проживає в успадкованому нею житловому будинку. Відповідач у вищевказаному будинку ніколи фактично не проживав та не проживає, жодної участі в його утриманні, проведенні поточного та капітального ремонту, сплаті частини комунальних послуг не брав та не бере. Позивач зверталась до відповідача з пропозицією придбання у нього належної йому частки у домоволодінні, однак згоди з останнім щодо ціни договору вони не дійшли. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в будинку, що належить на праві спільної часткової власності матері відповідача [PERSON] та іншій, не пов`язаній із відповідачем особі [PERSON] . Крім того, відповідачем збудовано новий двоповерховий житловий будинок, який на даний час ним не введено в експлуатацію за адресою [ADDRESS] . З урахуванням даних обставин, позивач просить суд на підставі ст. 365 ЦК України припинити право [PERSON] на частку у спільному майні та визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з виплатою відповідачу ринкової вартості вищевказаної частки в сумі 51 982 грн. Крім того, позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача сплачені нею суми судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Позивач та її представник адвокат Ясинок М. М., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надавши суду спільну заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, справу просять розглядати в їх відсутність та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзив на позов, а також будь-які клопотання у справі від відповідача до суду не надходили, жодних доказів на спростування позовних вимог відповідач суду не надав, свою позицію по справі шляхом подання інших письмових заяв до суду [PERSON] не висловив. Суд, згідно ст. 280 ЦПК України, та враховуючи думку позивача та його представника, вважає за необхідне заочно розглянути справу за відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми, ухваленим 18.01.2007 р. у справі № 2-339/07 було визнано за [PERSON] , [PERSON] та позивачем [PERSON] , право власності на самочинно збудовані: гараж "Д", сараї "Ж", "З", "К", літній душ "Е" та прибудови до будинку "а-2", "а-3" домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того вищевказаним рішенням визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частини домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] 22.12.2009 р. державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Нанкою Т. І. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель: сарай Б - саман, погріб п/г - шлак, гараж Д - цегла, вбиральня Г - саман, л. душ Е - дощ., сарай Ж - саман, сарай 3 - дощ., навіс И - , сарай К - дощ., огорожа № 1-3 - дер., що знаходиться в [ADDRESS] . 21.01.2010 р. право власності позивача на 2/3 частки вищевказаного домоволодіння було зареєстроване Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», що вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25097143 від 21.01.2010 р. З наявної в матеріалах справи копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 256153338 від 12.05.2021 р. вбачається, що відповідач [PERSON] є власником 1/6 частки житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВТА /960394 від 28.11.2012 р., виданого Сумською державною нотаріальною конторою. Таким чином, судом достовірно встановлено той факт, що позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] . Сума часток позивача у праві власності складає 5/6 (1/6 + 2/3 = 5/6), а частка відповідача у праві власності складає 1/6. Отже, між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. З наявних в матеріалах справи довідок вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №256152357 від 12.05.2021 р. вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] має загальну площу 147,5 м кв. та житлову 97,9 м кв., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (10/100 та 42/100 частки), а також [PERSON] (15/100 та 23/100 частки). Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13.04.2021 р., виконаного ФОП « [PERSON] », розташований за адресою [ADDRESS] , житловий будинок, літ. А-І має загальну площу 66,5 м2 та житлову площу 45,5 м2. Житловий будинок літ. А-І (в т.ч. прибудова літ. а, прибудова літ. а1, тамбур літ а2 прибудова літ. а3) складається з: веранди №1 пл. 7,0 м2; коридору №1-1 пл. 3,6 м2; кухні №1-2 пл. 6,7 м2; житлової №1-3 пл. 5,4 м2; житлової №1-4 пл. 12,0 м2; житлової №1-5 пл. 8,6 м2; житлової №1-6 пл. 19,5 м2; ванни №1-7 пл. 3,7 м2. Господарські будівлі та споруди: літ. Б сарай, літ. п/г погріб, літ. Д гараж, літ. Г вбиральня, літ. Е літній душ, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И навіс, літ. К сарай, огорожа №1-3. За технічними показниками об`єкт не може бути поділений в натурі між співвласниками відповідно до розміру належних їм ідеальних часток у праві спільної часткової власності, виділ в натурі 1/6 частки, як окремого нерухомого майна одному із співвласників технічно неможливий. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном». Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Належна відповідачу 1/6 частка у праві власності на домоволодіння є незначною та згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13.04.2021 р. не може бути виділена в натурі, зважаючи на технічні показники домоволодіння. Крім того, поділ між співвласниками домоволодіння відповідно до розміру належних їм ідеальних часток також є неможливим, що вбачається із вищевказаного висновку. Вирішуючи питання щодо можливості припинення права на частку у спільному майні, суд бере до уваги відсутність з боку відповідача будь-яких письмових заперечень щодо обставин і фактів, викладених у пред`явленому до нього позові, зважаючи на обізнаність останнього щодо змісту позовних вимог. Суд вважає, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не завдасть йому і членам його сім`ї істотної майнової шкоди, оскільки останній має інше місце реєстрації, відмінне від адреси місцезнаходження спірного домоволодіння, постійно проживає в іншому житловому будинку, тобто забезпечений житлом. Крім того, суд бере до уваги аргументи позивача про те, що відповідач не бере жодної участі в утриманні спільного майна, що свідчить про втрату [PERSON] інтересу до спірного домоволодіння як до місця проживання. Натомість, позивачка зареєстрована та постійно проживає у спірному домоволодінні, утримує його, сплачуючи комунальні платежі. Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] від 13.04.2021 р., ринкова вартість житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] з урахуванням всіх соціально-економічних факторів на дату оцінки складає 311\~889 грн., у тому числі ринкова вартість 1/6 частки житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями склала 51 982 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, припинення права власності [PERSON] на належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами не завдасть істотної шкоди та не порушить принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших, тому втручання у право власності відповідача шляхом позбавлення його права на частку у спільному майні, та стягнення грошової компенсації, буде справедливими по відношенню до відповідача, що узгоджується з усталеною практикою, викладеною у Постановах Верховного Суду України в аналогічних справах. Крім того, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати у виді сплаченої суми судового збору 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн., а всього в загальній сумі 5908 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачкою суду разом із позовною заявою було надано примірник договору про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2021 р. примірник акту про отримання професійної правничої допомоги від 19.05.2021 р., квитанцію про оплату позивачкою гонорару адвокату від 19.05.2021 р. та розрахунок вартості гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу. З вищевказаних письмових доказів вбачається, що адвокатом Ясинком М. М. позивачці були надані наступні види правничої допомоги: збір доказів шляхом підготовки та направлення адвокатського запиту № 48 від 19.04.2021 р. начальнику управління ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради (витрачений час 1 година, вартість наданих послуг (гонорар) 500 (п`ятсот) гривень; складання проекту позовної заяви в Ковпаківський районний суд м. Суми про припинення права [PERSON] на частку у спільному майні (в порядку ст. 365 ЦК України) (витрачений час 4 години 30 хвилин), вартість наданих послуг (гонорар) 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень. Гонорар в загальній сумі 5000 грн. сплачений позивачкою адвокату у повному обсязі. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень документально доведені, є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг. Зважаючи на відсутність відповідних клопотань та заперечень з боку відповідача щодо розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved