Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

08.08.2018р. представник позивача [PERSON] - [PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 174 480,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з втратою професійної працездатності через нещасний випадок на виробництві (а.с.1-2). В обґрунтування вказує, що в період часу з 10.07.2002 по 03.03.2017 позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Північний ГЗК». 10.11.2016 з позивачем стався нещасний випадок. Діагностовано: «открытый 2В тип оскольчатый перелом дистального метаэпифиза правой большеберцовой кости со смещением. Обширная имбибирующая гематома мягких тканей и множественные ссадины правой голени.» (мовою оригіналу). Первинним оглядом МСЕК від 01.03.2017 року йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності. Дата переогляду 01.02.2018 року. При повторному переогляді 14.03.2018 року позивачу встановлена третя група інвалідності та 30% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність. Враховуючи діагноз та характер захворювання, позивач неодноразово знаходився на лікуванні, йому важко виконувати будь-яку роботу, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, почуття страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Позивач не має можливості приділяти належну увагу своїй родині, працевлаштуватися та утримувати свою сім`ю. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву по розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.90). Представник ПрАТ за довіреністю Доценко Т.Ю. позов не визнала, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та копію довідки повторного огляду МСЕК позивача [PERSON] від 06.03.2019 року, для приєднання до матеріалів справи, посилається на заперечення, викладені у відзиві на позов (а.с.91-94). Вказує, що під час розслідування обставин нещасного випадку було встановленол що водій [PERSON] та [PERSON] з власної ініціативи, для полегшення та прискорення роботи приєднали до отвору заливної горловини бочки, саморобний штуцер з приєднаним до нього рукавом, який приніс з дому водій [PERSON] .. Особами, дії яких або бездіяльність призвели до нещасного випадку, згідно висновку комісії, є [PERSON] - водій автотранспортних засобів тех. колони №52 ГТЦ-1. Обом водіям при видачі наряду майстром проводився інструктаж з безпечного виконання робіт із записом в Книзі нарядів водіям. Причиною нещасного випадку, згідно Акту розслідування нещасного випадку є порушення технологічного процесу. У відзиві на позов за підписом представника ПрАТ Северетник Л.В. звертається увага суду на те, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності. У зв`язку з нещасним випадком, що стався, [PERSON] Фондом соціального страхування виплачується щомісячно пенсія по інвалідності, допомога, яка є у тому числі і компенсацією моральної шкоди, заподіяної від нещасного випадку (а.с.42-46). Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою судді Квятковського Я.А. від 31 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі розпорядження керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №127 від 22.01.2019 року було призначено повторний авторозподіл справи, відповідно до ч.7 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2019 справу прийнято до розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 01.04.2003р. по 23.11.2007р. позивач працював слюсарем з ремонту автомобілів на ПрАТ «Північний ГЗК» та з 23.11.2007р. по 03.03.2017р. - водієм автотранспортних засобів в кар`єрі ПрАТ «Північний ГЗК» (а.с.11-12). Згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався 10.11.2016 року о 04год. 10хв. На ПрАТ «Півніний ГЗК» (а.с.3-5), позивач [PERSON] - водій автотранспортних засобів технологічної колони автомобілів №51 ГТЦ-1, виконував технічне обслуговування великовантажного автомобіля БілАЗ госп.№10, також йому був виданий письмовий наряд на допомогу [PERSON] при заливці охолоджуючої рідини на великовантажні автомобілі БілАЗ №33. При видачі вище вказаних нарядів, майстром був проведений інструктаж з безпечного виконання робіт із записом в Книзі видачі нарядів водіям. В процесі виконання робіт майстер кілька разів відвідав робоче місце [PERSON] з метою контролю дотримання ним встановленої послідовності заходів безпеки при виконанні робіт. На момент відвідування зауважень до роботи не було. [PERSON] не дочекавшись [PERSON] почав самостійно виконувати роботи по заливці охолоджуючої рідини в систему охолодження великовантажного автомобіля БілАЗ госп.№33, для полегшення та прискорення роботи приєднав до отвору заливної горловини бочки, саморобний штуцер з приєднаним до нього рукавом, який він приніс з дому. Другий кінець рукава вставив в розширювальний бачок автомобіля. Потім приєднав за допомогою саморобного штуцеру до отвору з різьбовою кришкою, яка виконувала функцію зрівняння тиску при спорожнюванні бочки від ріднини, рукав високого тиску, який підключив до запірного пристрою системи подачі стисненого повітря і за допомогою вентиля запірного пристрою здійснив подачу стисненого повітря в бочку для того, щоб під дією тиску повітря охолоджуюча рідина почала поступати в розширювальний бачок системи охолодження. Такий самий порядок робіт по заливці охолоджуючої рідини в систему охолодження великовантажного автомобіля БілАЗ госп.№33, водієм [PERSON] було виконано з другою бочкою з охолоджуючою рідиною. Приблизно о 04 год. 10 хв. 10.11.2016 року до великовантажного автомобіля БілАЗ госп.№33 підійшов водій [PERSON] , щоб допомогти виконати заливку охолоджуючої рідини. Коли [PERSON] підійшов до місця, де знаходилась друга бочка, в якій закінчувалась охолоджуюча рідина, та встав в районі днища цієї бочки, стався розрив даної бочки, і її днище вдарило водія [PERSON] по правій нозі, внаслідок чого він отримав відкритий перелом гомілки цієї ноги. Причиною настання нещасного випадку в Акті зазначено: порушення технологічного процесу. Особами, дії яких або бездіяльність призвели до нещасного випадку, згідно висновку комісії, є [PERSON] - водій автотранспортних засобів тех. колони №52 ГТЦ-1. Первинним оглядом МСЕК від 01.03.2017 року [PERSON] було встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності. Дата переогляду 01.02.2018 року (а.с.10). При повторному переогляді 14.03.2018 року позивачу встановлена третя група інвалідності та 30% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. Дата переогляду 01.02.2019 року (а.с.9). При повторному переогляді 06.03.2019 року позивачу встановлено 15% втрати працездатності, група інвалідності не встановлена, медичної та соціальної допомоги не потребує. Дата переогляду 01.02.2020 року (а.с.93-94). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] , у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок нещасного випадку на виробництві та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач перебував на стаціонарному лікуванні, первинно втратив працездатність в розмірі 65%, встановлена 2 група інвалідності від нещасного випадку на виробництві у зв`язку з чим зазнав фізичних і моральних страждань. Враховуючи вищевикладене, недотримання відповідачем вимог про безпеку праці та наявність доказів причинно-наслідкового зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності яка на цей час складає 15%, відсутності інвалідності, потреб у медичній та соціальній допомозі не потребує, наявність вини позивача в нещасному випадку. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial