Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У червні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, Відділ Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що 18 грудня 2009 року помер її брат - [PERSON]. Факт його смерті засвідчується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №151\~078. Факт родинних відносин позивача з померлим засвідчується свідоцтвом про народження серії ЯЯ № 940 444, свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 247 353, свідоцтвом про одруження серії VІІ-УР №571267. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером: -5322481700:08:000:0092, загальною площею 4,0 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана частина земельної ділянки була успадкована братом позивача після смерті їхньої матері - [PERSON], померлої 27 серпня 2005 року. Факт належності братові позивача вказаної частини земельної ділянки засвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2007 року. Решту ? частки вищевказаної земельної ділянки було оформлено у рівних частках шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину ще трьома дітьми: позивачем, [PERSON], та сестрами позивача [PERSON] та [PERSON]. Вказана вище земельна ділянка належала їхній матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II - ПЛ №021190, оригінал якого знаходиться у матеріалах спадкової справи [PERSON]. Як вбачається із вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за законом, вони підлягають реєстрації у [PERSON] сільській раді та є підставою для отримання спадкоємцями державного акту на право власності на земельну ділянку. Однак, державного акту на вказану земельну ділянку жоден із спадкоємців, у тому числі і брат позивача, не отримав. Заповіту на своє майно брат позивача не залишив. Єдиною спадкоємицею за законом являється позивач [PERSON]. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. Дружини та дітей брат позивача не мав. 08 червня 2016 року позивач звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого 18 грудня 2009 року [PERSON]. Проте державний нотаріус повідомив, що оформити спадщину після брата вона не має можливості, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, що передбачено п. 4.15 гл. 10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У відповідності до ст. 126 ЗК України у редакції від 15.12.2009 року, яка діяла на день відкриття спадщини після смерті брата позивача, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується зокрема свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, право власності на 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки у брата позивача виникло та відповідно після його смерті перейшло до його спадкоємців. Проте, діюче на сьогоднішній день законодавство про реєстрацію речових прав на нерухоме майно вимагає реєстрації земельних ділянок у земельному кадастрі та отримання відповідного витягу про реєстрацію цього речового права. У зв'язку із тим, що брат позивача помер, подати свідоцтво про право на спадщину та отримати витяг з реєстру не вбачається за можливе. На підставі вищевикладеного просила суд, визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/4 земельної ділянки кадастровий номер 5322481700:08:000:0092, загальною площею 4,0 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за законом після померлого 18.12.2009 року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з явилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Кременчуцькому району Полтавської області в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечував. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. На адресу суду надіслали заяви про слухання справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява позивача [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 грудня 2009 року помер брат позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 151078 від 21 грудня 2009 року видане [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Факт родинних відносин позивача з померлим засвідчується свідоцтвами про народження серії ЯЯ № 940 444, свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 247 353, свідоцтвом про одруження батьків позивача серії VІІ-УР № 571267. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером: -"322481700:08:000:0092, загальною площею 4,0 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана частина земельної ділянки була успадкована братом позивача після смерті їхньої матері - [PERSON], померлої 27 серпня 2005 року. Факт належності братові позивача вказаної частини земельної ділянки засвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2007 року. Решту ? частки вищевказаної земельної ділянки було оформлено у рівних частках шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину ще трьома дітьми: позивачем, [PERSON], та сестрами позивача [PERSON] та [PERSON]. Вказана вище земельна ділянка належала їхній матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-ПЛ №021190. Як вбачається із вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за законом, вони підлягають реєстрації у [PERSON] сільській раді та є підставою для отримання спадкоємцями державного акту на право власності на земельну ділянку. Однак, державного акту на вказану земельну ділянку жоден із спадкоємців, у тому числі і брат позивача, не отримав. Заповіту на своє майно брат позивача не залишив. Єдиною спадкоємицею за законом являється позивач [PERSON]. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. Дружини та дітей [PERSON] не мав. 08 червня 2016 року позивач звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого 18 грудня 2009 року [PERSON]. Проте державний нотаріус повідомив, що оформити спадщину після брата вона не має можливості, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, що передбачено п. 4.15 гл. 10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У відповідності до ст. 126 ЗК України у редакції від 15.12.2009 року, яка діяла на день відкриття спадщини після смерті брата позивача, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується зокрема свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, право власності на 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки у [PERSON] виникло та відповідно після його смерті перейшло до його спадкоємців. Проте, діюче на сьогоднішній день законодавство про реєстрацію речових прав на нерухоме майно вимагає реєстрації земельних ділянок у земельному кадастрі та отримання відповідного витягу про реєстрацію цього речового права. У зв'язку із тим, що брат позивача помер, подати свідоцтво про право на спадщину та отримати витяг з реєстру не вбачається за можливе. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки є законні підстави для визнання права власності і це не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved