Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Відділ реєстрації фізичних осіб Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 02 серпня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.09.2010 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у них народилась дитина, дочка - [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час дочка зареєстрована разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Проте, на даний час вона разом із дочкою фактично проживають у квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить її свекрусі [PERSON] , у зв?язку з чим виникла необхідність у знятті з реєстрації дитини та її перереєстрації за адресою їх проживання. На теперішній час, батько дитини жодної участі у її вихованні не приймає, з дитиною не спілкується, і на скільки їй відомо, знаходиться по-за межами України, що унеможливлює отримання нею письмової згоди батька на зняття з реєстрації місця проживання та у подальшому реєстрацію місця проживання їх дитини, у зв`язку з чим, просить суд надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з адреси: [ADDRESS] . та на реєстрацію місця проживання дитини разом з нею на адресу: [ADDRESS] без згоди батька - [PERSON] . Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року відкрито провадження по даній справі та запропоновано відповідачу подати письмовий відзив на позов. Станом на 20 серпня 2021 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з?явилась, від її представника - адвоката Капустіна О.М. через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої просив суд слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області в підготовче судове засідання не з`явився, подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, при ухваленні рішення по даному позову покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти рокі, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону). За вимогами ст.6 Закону визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 14 вказаного Закону визначено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 14-річного віку, а у ст. 7 вказаного Закону вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно із ст. 10 вказаного Закону правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, правила здійснення реєстрації місця проживання закріплені у постанові КМУ № 207 від 02.03.2016 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила). Відповідно до п. 18 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Також, у п. 26 вказаних Правил зазначено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання визначені ст. 9-1 Закону та п. 11 Правил. Так, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними, для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. З огляду на ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання серед іншого обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Аналізом зазначених норм, встановлено, що будь-яка фізична особа, що досягла 14 річного віку вправі вільно вибирати місце проживання, у зв`язку із чим звертатися до органів реєстрації із заявами з даного приводу. Одночасно, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, відповідно батьки звертаються до органів реєстрації із заявами про реєстрацію\\зняття з реєстрації місця проживання дітей. Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 219. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 30.01.2009 року, [PERSON] народилась [INFO] і її батьками зазначені сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ордженікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 25.08.2012 року, позивач по справі уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що позивач по справі - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована також дочка позивача - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що у зв?язку з тим, що позивач уклала шлюб і на даний час разом із дочкою проживають в квартирі матері її чоловіка, позивач разом зі своєю дочкою бажає перереєструватись у квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18452678 від 10.04.2008 року належить її свекрусі - [PERSON] , яка надала письмову згоду на їх реєстрацію місця проживання у її квартирі, що стверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В. від 09.06.2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 1172, яка міститься в матеріалах справи. Як вбачається з заяви про зняття з реєстрації місця проживання від 27.05.2021 року позивач звернулась до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про зняття з реєстрації її дочки [PERSON] , [INFO] , проте у знятті дочки з місця реєстрації позивачу було відмовлено, оскільки особа не подала усіх необхідних документів для реєстрації чи зняття з місця реєстрації, а саме відсутня згода батька дитини на проведення вказаних дій. Згідно Акту про фактичне проживання від 20.08.2021 року № 331, виданої головою КСН «Східний» позивач по справі проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дочкою - [PERSON] . Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Таким чином суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved