Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. Мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого ФОП [PERSON] було надано право вимагати за контрактом № 11-994 від 01червня 2011 року, укладеним між ТОВ «АВТ Баварія» та [PERSON] , повернення грошових коштів у розмірі 850 368 грн 75 коп. Й оскільки спірним договором всупереч статті 514 ЦК України було передане право грошової вимоги, якого [PERSON] не мав на момент його укладення, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України просив визнати такий договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , діюча на підставі довіреності від 26 липня 2018 року, позовні вимоги підтримала з тих же підставі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Кабаєв Г.В., діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 17 жовтня 2018 року, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача Парненко А.А,, діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 24 квітня 2019 року, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухави пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Дана справа є предметом неодноразового розгладається судом. Так, постановою Верховного Суду України від 05 липня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30листопада 2016 року, ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 11 лютого 2016 року та рішення Дарницького районного суду м.Києва від 3 грудня 2015 року, яким у задоволенні позову було відмовлено, скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ЦПК України, визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовів. Судом встановлено, що 01 червня 2011 року між ТОВ «АВТ Баварія» та [PERSON] було укладено контракт № 11-994, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти легковий автомобіль марки BMW F10 535ixDrive, 2011 року випуску. Ціна автомобіля складає 850 368 грн. 75 коп. (том 1, а.с. 7-12, 13-14). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до пункту 3.1 контракту продавець зобовязаний поставити та передати товар покупцю, а покупець зобовязаний прийняти товар протягом трьох робочих днів з дати зарахування попередньої оплати у розмірі 100 % від загальної вартості товару на банківський рахунок продавця. 01 червня 2011 року продавець поставив та передав, а покупець прийняв та повністю оплатив новий легковий автомобіль марки BMW F10 535ixDrive, 2011 року випуску, з об"ємом двигуна 2979 куб. см, у повній комплектності та у технічно справному стані (том 1, а.с. 6). 18 квітня 2013 року на адресу ТОВ «АВТ Баварія» від [PERSON] надійшла вимога про розірвання контракту № 11-994 від 01 червня 2011 року та повернення сплачених ним за контрактом коштів у зв`язку з наявністю істотного недоліку проданого товару, який унеможливлює його використання за призначенням, а саме заводського дефекту ізоляції проводів автомобіля, який посилився під впливом вібрації під час руху автомобіля, що призвело до пожежі в автомобілі (м.м 1, а.с.15-17). 07 травня 2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого [PERSON] відступив ФОП [PERSON] належне йому право вимоги грошових коштів у розмірі 850 368 грн 75 коп. за контрактом № 11-994 від 1червня 2011 року, укладеним між ТОВ «АВТ Баварія» та [PERSON] (а.с.18-19 том 1). Рішенням Господарського суду м. Києва від 30 липня 2013 року позов ФОП [PERSON] до ТОВ «АВТ Баварія» про стягнення грошових коштів задоволено: стягнуто з ТОВ «АВТ Баварія» на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 850 368 грн 75 коп. - основного боргу, 3% річних - у сумі 5 381 грн 78 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.33-41 том 1). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2013року, позов ТОВ «АВТ Баварія» до [PERSON] про визнання відмови від договору недійсною задоволено: визнано недійсною відмовуДемчука А.П. від контракту №11-994 від 01 червня 2011 року про продаж автомобіля BMW F10 535ixDrive (а.с.27-32 том 1). [INFO] року [PERSON] помер, до участі у справі залучено його правонаступника [PERSON] важаючи на спірні аналогічні правовідносини, постановами Вищого господарського суду України від 4 березня 2010 року, 16 жовтня 2013 року, 22 квітня 2014 року суд касаційної інстанції за результатами розгляду справ за позовами про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги та відшкодування збитків дійшов висновку про те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу таких прав. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 02 жовтня 2012 року. Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, ;право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Встановивши, що сторони договору про відступлення права вимоги досягли згоди щодо всіх його істотних умов, суд встановив й обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, та відсутність їх існування на момент їх переходу. Так, згідно пункту 2 оспорюваного договору до цесіонарія переходить право вимагати від боржника - 850 386 грн 75 коп. Водночас, судом встановлено, що 01 червня 2011 року між ТОВ «АВТ Баварія» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за умовами якого продавець поставив та передав покупцю автомобіль BMWF10 535ixDrive, а останній прийняв та повністю оплатив його вартість в сумі 850 368 грн 75 коп. При цьому, контрактом не передбачено обовязок повернення продавцем у будь-якому випадку вартості автомобіля, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту розірвання в установленому порядку цього контракту або визнання його недійсним. Не передбачена контрактом і одностороння відмова від договору, за таких підстав позов має бути задоволений. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Суд вважає, що позивачем вимога про визнання договору недійсним уцілому доведена та є такою, що підлягає задоволенню. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду надмірно сплачено судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. відповідно до ставок судового збору до Закону України «Про судовий збір» станом на 01 січня 2014 року за вимогу немайнового характеру, який мав складати 243 грн. 60 коп., та який підлягає стягненню з відповідачів по 121 грн. 80 коп. з кожного на користь позивача. На підставі вищевикладеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст. ст. 11, 514 ЦК України,

Outcome: approved