Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 10.04.2008 року в розмірі 19 192,22 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору та не повернення коштів в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.08.2017 року визначено підсудність цивільного позову ПАТ "Державний ощадний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості Подільському районному суду м. Києва. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 211 ЦПК України. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Проте, в судове засідання відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав відзив на позовну заяву. Тому суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.04.2008 року між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку і здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №2981 (а.с. 8-11). Пунктом 1.1 договору встановлено, що банк відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] в гривнях для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору та відповідно до нормативних актів Національного банку України. Відповідно до п. 7.3 договору в разі порушення терміну погашення кредиту клієнт сплачує в касу банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Умовами додаткового договору №1 від 11.04.2013 року передбачено, що банк встановлює клієнту кредит у сумі 12 600,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 25% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних (а.с. 12-13). Відповідно до п. 1.1.6 додаткового договору випуск платіжної картки здійснюється строком на 1 рік. Пунктом 12.2 договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до дня закриття картрахунку і завершення всіх розрахунків по картрахунку відповідно до п. 11.1 цього договору. Картрахунок закривається на підставі заяви клієнта (п. 12.4 договору). Позивач виконав взяті на себе зобов"язання, відкривши відповідачу рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії. Тобто зобов'язання по договору позивачем виконані. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач вільно на свій розсуд уклав зазначений договір, підписав його та додатковий договір, свої зобов'язання по договору не виконав належним чином, чим порушив умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. 526, 1054 ЦК України. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено останнє погашення за наданим кредитом - 05.05.2015 року в розмірі 12010,13 грн., за відсотками - 27.07.2015 року в розмірі 24,68 грн. Більше погашень не відбувалось. (а.с. 5-6). Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, станом на 20.04.2017 року загальна сума заборгованості позичальника перед бан-ком становить 19 192,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 12 010,13 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 2 040,08 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків в розмірі 719,64 грн.; нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 707,78 грн.; нарахо-вана сума 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 131,79 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 926,56 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 2 654,24 грн.; прострочена заборгованість за обслуговування картки в розмірі 2,00 грн. (а.с. 6-7). Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, процентам, на стягнення якої позивач має право. А тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невико-нання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Outcome: approved