Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

08.10.2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті та факту родинних відносин, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 13 серпня 2018 року в м. Єнакієве Донецької області померла його мати [PERSON]. Лікарське свідоцтво про смерть № 255 від 14.08.2018р., видане комунальною установою «Міська лікарня м. Єнакієве», що знаходиться на тимчасово окупованій території у Донецькій області. Заявник звертався із заявою щодо проведення державної реєстрації смерті до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але йому було відмовлено та надано письмові роз'яснення. Встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Також через те, що його мати заявника в радянські часи приховала факт свого першого шлюбу, та уклала новий шлюб, у заявника відсутнє документальне підтвердження родинних відносин, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. У судове засідання [PERSON], належним чином повідомлений про дату,час та місце розгляду справи, не зявився, у заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не зявився, надавши заяву про розгляд справи без їх представника, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У судовому засіданні, з викладених в заяві обставин, письмових доказів по справі, зокрема з лікарського свідоцтва про смерть № 255 від 14.08.2018р., яке видане комунальною установою «Міська лікарня м. Єнакієве», достовірно встановлено факт, що [PERSON], [INFO], померла 13 серпня 2018 року у м. Єнакієве Донецької області, внаслідок інфаркту мозочка при церебральному атеросклерозі та гіпертонічної хвороби. Заявник звертався до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо реєстрації у встановленому законом порядку реєстрації смерті, але отримав відмову від 03.07.2018 року №15.46-24/4530 в державній реєстрації у зв'язку з відсутністю медичного свідоцтва про смерть встановленої законодавством України форми. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 3\~ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Реалізувати своє право на спадкування на території України [PERSON] не має можливості, оскільки документи, які підтверджують факт смерті [PERSON], є недійсними через те, що видані незаконними органами. Згідно з ч.2\~ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів»\~зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), народилась 21 грудня 1931 року в с. Дрогунське, Белгородського району Курської області. В 1954 році мати заявника уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище з «Рябініної» на «Анисенко». 17 березня 1955 року народився заявник, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Після тривалого знаходження на праці в районах Півночі РСФСР, мати заявника, [PERSON] повернулась до Донецької області та 18 серпня 1984 року уклала новий шлюб з [PERSON], приховавши при цьому факт свого першого шлюбу. У свідоцтві про шлюб з [PERSON], її прізвище «Рябініна» змінено на «Любкіну». Протягом наступних років життя усі документи мати заявника отримувала вже на прізвище «Любкіна». Зазначений факт підтверджується наданими до заяви документами та іншими доказами з сімейного архіву, а саме: -посвідчення «Ветерана праці» на імя [PERSON], від 29.11.1982 р.; -водійське посвідчення на імя [PERSON], від 15.02.1984 року; -копія трудової книжки на імя [PERSON], виданої 04.10.1954 року; -копія трудової книжки на імя [PERSON], виданої 31.01.1961року. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, та встановити факт родинних відносин, що має юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved