Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

29 березня 2021 року позивач [PERSON] подала до Рокитнівського районного суду Рівненської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування Рокитнівської селищної ради, в якій просила визначити місце проживання дітей з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.10.2008 уклала шлюб з [PERSON] , в якому в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.09.2020 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Рокитнівським районного суду Рівненської області від 13.11.2020 року шлюб розірвано, питання щодо визначення місця проживання дітей не вирішувалося, після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем, яка постійно слідкує за їх здоров`ям, розвитком, вихованням та піклуванням про них. Самі діти хочуть проживати з нею, це відповідає їх інтересам, позивач має можливість забезпечити дітей всім необхідним для їх розвитку. Відповідач проживає окремо, з дітьми спілкується рідко. Посилаючи на норми статей 141, 150, 151, 155, 160 СК України, просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з нею. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 29.03.2021 для розгляду справи визначено суддю Рокитнівського районного суду Рівненської області Качмар М.Я.. Ухвалою суду від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради. Ухвалою суду від 19.05.2021 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю. Зазначив, що бачиться з дітьми, спілкується з ними, вони приходять до нього. Вважає, що дітям буде краще проживати з матір`ю, а тому не має заперечень щодо цього, однак просив позивачку краще доглядати за дітьми, не залишати їх без нагляду більше ніж на 2 години. Просив позов задовольнити. Представник третьої особи, Орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради, в судове засідання не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює директором КУ «Центр надання соціальних послуг». Двічі за зверненням відповідача виїжджали за місцем проживання позивачки з дітьми для обстеження умов проживання. Стверджувала, що при проведенні перевірки умов проживання, у будинку було чисто, діти доглянуті, одягнені, діти не були голодні. Діти добре розвинені, старша [PERSON] схильна фантазувати (підбріхувати), молодша [PERSON] дуже комунікабельна. На думку свідка, дітям краще буде проживати з позивачем. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є кумою позивачки. Знає її лише з хорошої сторони, як добру господиню та турботливу маму. Діти завжди доглянуті. На її думку, дітям - дівчаткам буде краще жити з мамою. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , народилася [INFO] , [PERSON] , народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружині залишено [PERSON] . Питання щодо визначення місця проживання дітей не вирішувалося (а.с. 10-11). Судовим наказом Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.09.2020 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12). Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04.11.2020 виправлено описку допущено у сивому наказі від 10.09.2020 року (а.с.12А). Згідно довідки про склад сім"ї особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] ( а.с. 12Б). З висновку Служби у справах дітей Рокитнівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради від 05.05.2021 №105 видно, що батько дітей [PERSON] фактично проживає в смт. Томашгород, не працює, зарекомендував себе з позитивної сторонни. Мати дітей [PERSON] є приватний підприємець і має постійний дохід ( згідно декларації за 2020 рік нею отримано дохід в сумі 52473 грн.). За період проживання на території громади зарекомендувала себе з позитивної сторони, приділяє належну увагу вихованню дітей, постійно підтримує зв`язок з фахівцями школи та цікавиться успіхами у навчанні дітей, відвідує батьківські збори. Під час обстеження встановлено, що помешкання гарно облаштоване, в достатній кількості є меблів і іншого господарського інвентаря, приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Діти забезпечені всім необхідним для навчання та виховання, мають окрему кімнату. Згідно інформації Рокитнівського ліцею № 2, ученицею якої є [PERSON] (6 клас), дитина зарекомендувала себе як спокійна, працелюбна, уважна і старанна учениця. Марія також навчається в 3 класі даного навчального закладу, зарекомендувала себе як старанна учениця. Малолітні діти [PERSON] і [PERSON] мають теплі та приязні стосунки з матір`ю [PERSON] , стверджують, що люблять маму і тата, але хочуть проживати з мамою в своєму будинку. Думки дітей зафіксовано в акті обстеження від 7 квітня 2021 року. Згідно акту обстеження від 07 квітня 2021 комісія в складі: начальника служби у справах дітей Рокитнівської селищної ради Боровець Ж.М., старшого інспектора ювенальної превенції відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Єремейчука В.Л., інспектора ювенальної превенції відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Кибукевич Т.Г. провели обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , разом з нею проживають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] для дітей створила належні умови у будинку. Зі слів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вони люблять і маму і тата, але хочуть проживати в своєму будинку з мамою. Бажають частіше бачити батька (а.с.39-40). Позивач звернулась до суду та просить вирішити питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з нею. Вирішуючи спір суд виходить з наступних положень закону та відповідних правовідносин. Так, згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства видно, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст.9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Розуміючи, що спір у цій справі стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки дійшли спільного рішення про визначення місця проживання дітей з матір`ю, суд, враховуючи таке рішення сторін, водночас надає першочергове значення саме найкращим інтересам дітей, суд вважає, що визначення місця проживання їх з матір`ю не впливатиме на взаємовідносини батька з дітьми, оскільки таке визначення місця проживання дітей, не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, суд зауважує, що відповідач не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування з дітьми, що не заперечив в судовому засіданні. Суд також враховує і те, що відповідач зазначив сам, що дітям буде краще проживати разом з матір`ю. Відтак, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини цієї справи, оцінивши всі докази, як кожен окремо так і всі в сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, визнання відповідачем позову, виходячи з найкращих інтересів дітей сторін у справі, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved