Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У травні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору б\\н від 24.10.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною картою». Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми боргу. Відповідач порушив умови договору, належним чином не виконав зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2014 року складає 24 215 грн. 11 коп. Посилаючись на вимоги ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1054 ЦК України просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24215,11 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, заявлених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] показав суду, що він не отримував кредит у позивача, оскільки у червні 2005 року ним було втрачено паспорт, та невідома особа, скориставшись його документами від його імені отримала кредит. Також представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. Заслухавши думки представників сторін, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2005 року між сторонами було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с 10-34). Відповідач погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною картою». Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідач порушив умови договору, належним чином не виконав зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 31.03.2014 року складає 24 215грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4990,29 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17595,53 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована частина); 1129,29 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-9). Розрахунок заборгованості наданий позивачем перевірений судом, та повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Судом було перевірено твердження позивача, яким позивач стверджував, що він не отримував кредит у позивача, оскільки у червні 2005 року ним було втрачено паспорт, та невідома особа, скориставшись його документами від його імені отримала кредит. Для перевірки зазначеної відповідачем обставини судом за клопотанням представника відповідача судом 16 грудня 2014 року було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання, зокрема щодо належності підпису [PERSON] чи іншій особі в оригіналі заяви про особисті відомості клієнта (заява позичальника) від 14.10.2005 року в пункті «банківські послуги», та в оригіналі розписки про отримання кредитної картки. 02 квітня 2015 року 2015 справу було повернуто суду експертною установою без виконання у зв'язку з неоплатою вартості експертного дослідження відповідачем [PERSON] Отже судом були прийняті міри для перевірки тверджень відповідача та неотримання ним кредитних коштів та відсутності його підписів у заяві позичальника та розписці про отримання кредитної картки, та не знайшли свого об'єктивного підтвердження, оскільки відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Звернення позивача у червні 2005 року до правоохоронних органів з заявою про втрату паспорта не свідчить про відсутність підписів позивача на банківських документах. Представник відповідача також заявив клопотання про застосування судом строків позовної давності, що є також окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України). Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як встановлено судом, загальний строк позовної давності був збільшений за домовленістю сторін до п'ятдесяти років. (п.1.1.17.31 «Умовами та правилами надання банківських послуг»), тобто підстав вважати, що позивачем було пропущено строк позовної давності, у суду немає. Також з виписки по особовому рахунку відповідача видно, що відповідачем неодноразово вчинялись банківські операції до рахунку позичальника, зокрема у 2012 та 2013 роках, що свідчить на думку суду про переривання перебігу строків позовної давності, який відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України, починався заново, що також свідчить про відсутність підстав вважати, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Інші підстави, висловлені у своїх запереченнях представником відповідача також не заслуговують на увагу, та не є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог та приймає рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості по кредитному договору у розмірі 24 215 грн. 11 коп. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved