Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] позовом до ПАТ ,,Комерційний банк ,,Фінансова ініціатива"про стягнення заборгованості за строковим договором банківського вкладу. В позові вказано, що 26.09.2014 року сторони уклали договір банківського вкладу №348268, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 142500 гривень під 26,5% річних терміном до 30.11.2014 року і з можливістю пролонгації. 27.11.2014 року подала до банку заяву про відмову від можливості пролонгації, однак відповідач не виконав обов`язок щодо повернення вкладу та процентів в день повернення вкладу, а саме: 30.11.2014 року, оскільки був вихідний день. 01.12.2014 року в банку подала заяву про закриття банківського рахунку [NUMBER], відкритого для обслуговування вкладу, та виплату суми вкладу і процентів.Враховуючи, що позивачці було відмовлено у поверненні вкладу, просила суд стягнути з відповідачазаборгованість за строковим договором банківського вкладу №348268 від 26.09.2014 року в загальному розмірі 152976 грн. 14 коп., яка складається з: 142500 грн. - суми основного неповернутого банківського вкладу, 351 грн. 76 коп. - суми несплачених процентів, 26,5% річних від тіла банківського вкладу за період з 30.11.2014 року до 27.01.2015 року в розмірі 4925 грн. 68 коп., 3% річних від загальної простроченої суми за період з 30.11.2014 року до 27.01.2015 року в розмірі 559 грн. 00 коп., 24,9% річних від загальної простроченої суми за період з 30.11.2014 року до 27.01.2015 рокув розмірі 4639 грн. 70 коп. Крім цього, позивачка просила стягнути з відповідача на користь держави 3761 грн. 31 коп., що складається з: податку від пасивних доходів (депозитів) фізичних осіб за період з 30.11.2014 року до 27.01.2015 рокув розмірі 2126 грн. 52 коп., військового збору в розмірі 82 грн. 94 коп., судового збору в розмірі 1551 грн. 85 коп. 09.02.2015 року позивачка подала заяву про доповнення вимог позову, а саме просила припинити дію (розірвати) договору №10-в-21-522 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 23.12.2013 року, стягнути відшкодування втраченої вигоди. 24.04.2015 року позивачка подала зміни до позовної заяви та просила стягнути з відповідача заборгованість за строковим договором банківського вкладу №348268 від 26.09.2014 року в загальному розмірі 193654 грн. 50 коп., яка складається з: 142500 грн. - суми основного неповернутого банківського вкладу, 351 грн. 76 коп. - суми несплачених процентів, 26,5% річних від тіла банківського вкладу за період з 30.11.2014 року по 23.04.2015 року в розмірі 15001 грн. 54 коп., 3% річних за період з 30.11.2014 року по 23.04.2015 року в розмірі 1702 грн. 48 коп., суми відповідно до індексу інфляції з період від 30.11.2014 року по 23.04.2015 року - 34098 грн. 72 коп.; від інших позовних вимог відмовилась. 08.05.2015 року позивачка подала зміни до позовної заяви та просила стягнути з відповідача заборгованість за строковим договором банківського вкладу №348268 від 26.09.2014 року в загальному розмірі 219777 грн. 82 коп., яка складається з: 142500 грн. - суми основного неповернутого банківського вкладу, 351 грн. 76 коп. - суми несплачених процентів, 26,5% річних за період з 30.11.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 19346 грн. 82 коп., 3% річних за період з 30.11.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 2195 грн. 61 коп., суми відповідно до індексу інфляції за період від 30.11.2014 року по 04.06.2015 року - 55383 грн. 63 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з врахуванням змін до нього та просив задовольнити його з підстав, вказаних в позові, враховуючи подані зміни позовних вимог. Представник відповідача подав суду письмове заперечення, відповідно до якого відповідач виконав договір банківського вкладу, оскільки повернення суми вкладу відбулось 01.12.2014 року, що підтверджується виписками, а також відповідно до 2 розділу договору сума нарахованих процентів була сплачена 01.12.2014 року, шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок позивачки. Починаючи з 01.12.2014 року кошти позивачки знаходяться на поточному рахунку з використанням СПЗ [NUMBER], який відкрито на підставі договору банківського рахунку, укладеного з позивачкою. Щодо позовних вимог стосовно стягнення процентів, 3% річних та інфляційних втрат, вважають що вони не підлягають задоволенню, оскільки договір банківського вкладу не було порушено. Вважають, що депозитний вклад та проценти повернуті в повному обсязі, а тому зобов'язання за договором банківського вкладу виконані. Судом встановлено наступні обставини. 26.09.2014 сторони уклали договір банківського вкладу №348268, відповідно до якого позивачка передала відповідачу 142500 гривень під 26,5 % річних до 30.11.2014 року. В п.4.2. договору банківського вкладу №348268 сторони погодили між собою положення про те, що остаточний розрахунок Банку з Вкладником (повернення суми вкладу) у ,,Дату повернення" здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у Банку. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В ч.1 ст.628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно п. 3.1.4. договору від 26.09.2014 року банк зобов'язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у ,,Дату повернення", зазначену у п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки депозитного рахунку. Відповідно до інформації відповідача та виписки по рахунку банківського вкладу позивачки грошові кошти за договором банківського вкладу в перший робочий день, після завершення договору було зараховано за умовами 4.2. договору банківського вкладу № 348268 на поточний рахунок позивачки. Позивачка зверталась до відповідача з вимогою про повернення їй депозитного вкладу зі спливом встановленого договором строку, що підтверджується заявою від 27.11.2014 року про відмову від можливості продовження строку вкладу, від 01.12.2014 року - про закриття поточного рахунку [NUMBER] та видачі залишку коштів готівкою, та від 21.01.2015 року - про повернення банківського вкладу готівкою через касу банку, однак такі вимоги залишились без задоволення. 23.12.2013 року між сторонами було укладено договір №10-в-21-522 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу[NUMBER]. Згідно виписки по рахунку позивачки встановлено, що сума вкладу та нараховані відсотки 01.12.2014 року переведені на поточний рахунок позивачки [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Твердження представника відповідача про те, що перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивачки є належним виконанням зобов'язання суперечать вимогам закону, так як з моменту закінчення дії договору фактично кошти позивачці повернуті не були. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України (постанова ВСУ від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Відповідач порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов'язання, тим самим позбавив позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, що має наслідком застосування до банку відповідальності в формі нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.(Постанова ВСУ від 28.01.2015 року 6-247цс14). Згідно розрахунку позивачки від 08.05.2015 року, заборгованість по тілу банківського вкладу та процентах за договором банківського вкладу №348268 від 26.09.2014 за період з 30.11.2014 року по 04.06.2015 року станом на 05.06.2015 року (на деньрозгляду справи) становить 19346 грн. 82 коп. (142500 грн. - тіло вкладу, 351 грн. 76 коп. - несплачені проценти по тілу вкладу), 26,5% річних за період з 30.11.2014 року по 04.06.2015 року в розмірі 19346 грн. 82 коп., три проценти річних - 2195 грн. 61 коп., інфляційні втрати - 55383 грн. 63 коп. Таким чином, вказані суми, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім цього, позивач просив суд розірвати договір №10-в-21-522 про відкриття поточного рахунку. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в п. 10.2 договору №10-в-21-523 передбачено право позивачки на розірвання договору за її заявою. Крім цього відповідно до ч.3ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідну заяву про закриття поточного рахунку і видачу залишків з рахунку позивачка подала відповідачу 01.12.2014 року, а тому вказаний договір вже розірвано сторонами. Таким чином, повторному розірванню судом, після розірвання сторонами спірний договір не підлягає, оскільки в протилежному разі це б означало розірвання розірваного договору, що є правовим нігілізмом. Отже, в даному випадку відсутній предмет спору. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Інші докази, надані сторонами, не спростовують висновків суду, зазначених в цьому рішенні. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial