overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на шизофренію, недиференційованої форми епізодичного типу перебігу. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 11.03.2016 р. хвора бу оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в зв"язку з важким станом здоров"я. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв"язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] страждає на шизофренію, недиференційованої форми епізодичного типу перебігу. У хворої спостерігаються маячні ідеї стеження, галюцинаторні розлади. Хвора становить небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження хвора усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 11.03.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1657, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хвора потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про продовження госпіталізаціі у психіатричному закладі в примусовому порядку щодо [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: амнестичний розлад з маячними ідеями обкрадання внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. [PERSON] згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 04.07.2016 року була госпіталізована в примусовому порядку. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 05.10.2016 року госпіталізацію [PERSON] було продовжено ще на 1 місяць. Стан хворої за час перебування у лікарні не покращився, під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 01.11.2016 р. хвору [PERSON] оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність продовження лікування хворої в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи та подані докази оцінивши їх належність, допустимість достовірність як окремо так і взаємний їх зв'язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: амнестичний розлад з маячними ідеями обкрадання внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 01.11.2016 р., поясненнями представника лікарні, рішенням Ярмолинецького районного суду від 05.10.2016 р., відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивач [PERSON] просив розірвати шлюб сторін, оскільки подальше спільне життя із відповідачем неможливе і суперечить їх інтересам. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останні шість місяців подружжя проживає окремо та не веде спільне господарство. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Судова повістка направлялась відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, однак, повернулась на адресу суду не врученою з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - \~ \~ \~ \~правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113 СК України; - \~ \~ \~ \~з позовної заяви, яка сторонами не оспорюється, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сім`ї; - \~ \~ \~ \~подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження сторін (а.с. 6), іншими матеріалами справи (а.с.3-4). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Виходячи зі змісту положень ст.113, ч.3 ст.115 СК України, суд зазначає в рішенні про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судові витрати суд присуджує з відповідачки на користь держави в зв`язку із задоволенням позову (ст. 141 ЦПК України) та в зв"язку з із звільненням позивача від судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка [PERSON] просила стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн.\~ щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що з відповідачем проживає в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2014 року . В шлюбі у них народилося двоє дітей . Починаючи з 2 січня 2018 року відповідач залишив сім"ю. Діти залишились проживати разом із позивачкою Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утриманні дітей не надає. Вказала, що діти потребують матеріальної допомоги, оскільки її доходів не вистачає на належне утримання дітей. Враховуючи те, що відповідач не працює, просила суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 02 січня 2018 року до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову в підготовчому судовому засіданні згідно ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема свідоцтвом про шлюб (а.с.4), свідоцтвом про народження дітей (а.с.5, 7), довідкою про склад сім"ї\~ (а.с.21), довідкою Дівочківської сільської ради Черняхівського району (а.с. 23). Відповідач визнав та не оспорював обставини, викладених в позовній заяві, як визнав та не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Разом з тим, суд стягує аліменти з дня пред"явлення позову до суду, як передбачено вимогами ч.2 ст.183 СК України. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.430 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила розірвати шлюб сторін, оскільки подальше спільне життя із відповідачем неможливе і суперечить їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилась , подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Позивачка після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON]". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113 СК України; - з позовної заяви, яка сторонами не оспорюється, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сім'ї; - подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Окрім того, що зазначені обставини сторонами не оспорюються, вони підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження сторін (а.с. 4), свідоцтвами про народження дітей(а.с.5,6); довідкою про склад сім"ї № 172 від 09.01.14 (а.с.7). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сім'я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Виходячи зі змісту положень ст.113, ч.3 ст.115 СК України, ч.8 ст.235 та ч.8 ст.8 ЦПК України, суд зазначає в рішенні про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судові витрати суд присуджує з відповідача на користь позивачки в зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], 25 червня 2012 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем проживає в шлюбі зареєстрованому 25 лютого 2012 року виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району. В шлюбі у них народився син - [PERSON]. Шлюб сторін виявився невдалим, хоча сторони проживають разом, однак не спілкуються між собою та не ведуть спільного господарства. Позивачка не працює, живе на доходи від підсобного господарства . ЇЇ доходів не вистачає на матеріальне забезпечення дитини, яка її потрерує. Відповідач працює різноробочим на фермі ТОВ "Данмілко", однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших дітей відповідач не має, будь-яких стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться . Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема : свідоцтвом про шлюб (а.с.3), свідоцтвом про народження дитини (а.с.4), довідками Вільської сільської ради Черняхівського району про склад сім"ї та про те, що позивачка не працює (а.с.5,6,7) . Відповідач визнав та не оспорював обставини, викладених в позовній заяві, як визнав та не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 500грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем по справі проживала в зареєстрованому шлюбі в якому у них з відповідачем народилися двоє дітей. Сімейне життя не склалося. З грудня 2013 року відповідач проживає окремо від сім"ї, діти залишились на утриманні позивачки. Враховуючи те, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, її доходу не вистачає на утримання дітей, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утриманні дітей не надає, хоча спрожний її надавати, оскільки працездатний та здоровий. Оскільки, відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, просила стягувати аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, роз'яснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, відповідач не з'явивився до суду ні в попереднє судове засідання, ні на судовий розгляд. Ці обставини суд розцінює як ухилення від суду і враховує при винесенні позову на користь протилежної сторони, а тому вважає, що він не оспорює обставин, викладених в позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на користь дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми поновліття. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема свідоцтвом про шлюб (а.с.4), свідоцтвами про народження дітей (а.с.5,6), довідкою про склад сім"ї (а.с.7), довідкою про доходи позивачки (а.с.8) . Аліменти суд стягує з дня пред'явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. В зв"язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати понесені нею на правову допомогу (а.с.9). На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 06.07.2010року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 200,00грн. щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем по справі проживала в незареєстрованому шлюбі в якому у них народився син - [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося, а тому відповідач залишив сім"ю, дитина залишилась проживати разом із матір"ю. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , а тому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання сина до його повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема : копією свідоцтва про народження дитини (а.с.2), копією довідки Вільської сільської ради Черняхівського району про склад сім"ї (а.с.3) . Відповідач визнав та не оспорював обставини, викладених в позовній заяві, як визнав та не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред"явлення позову позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем по справі проживала в фактичному шлюбі, в якому у них народилась донька [PERSON]. У травні 2014 року відповідач залишив сім"ю та переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. Донька залишилась проживати разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, її доходів не вистачає на утримання дитини. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ніде не працює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, зокрема: свідоцтвом про народження дитини, з якого вбачається, що батьком дитини записаний відповідач (а.с.3), довідкою про склад сім"ї (а.с.4) з якої вбачається, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, довідкою Управління праці та соціального захисту населення про отримання позивачкою допомоги при народженні дитини (а.с.8). Відповідач визнав позов частково, з тих підстав, що ніде не працює та не має можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 600,00 грн. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачкою, а тому задовольняє позов частково. Аліменти суд стягує з дня пред'явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в зв'язку із задоволенням позову (а.с.7). На підставі викладеного,

Outcome: partial