Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому просила суд визнати померлого [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку в даному будинку, що належить [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 57/300 частини приватного житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0269 га. Даний факт підтверджується рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 1999 року та реєстраційним посвідченням за реєстром №1138/1303 виданого начальником Київського міжміського бюро технічної інвентаризації від 11.06.1999 року. 16.10.1982 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №309, після укладення шлюбу чоловікові присвоєне прізвище - [PERSON] , дружині - [PERSON] . 25.08.1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №353. Реєстрація розірвання шлюбу зроблена відділом реєстрації актів громадського стану Києво - Святошинського району Київської області. [INFO] [PERSON] - колишній чоловік Позивачки помер. Відповідно будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] по даній адресі з 14.08.1987 року по теперішній час зареєстрований померлий [PERSON] . ( Додаток - копія будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] ). Щоб звернутись Позивачу до ЦНАП Києво - Святошинського району Київської області або до іншої установи з метою зняття з реєстрації за місцем проживання померлого [PERSON] , їй може бути відмовлено у цьому у зв`язку з неможливістю подати необхідні документи у даному випадку свідоцтва про смерть. Оскільки, за вищевказаною адресою померлий [PERSON] не проживає майже тринадцять років, у Позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних розмірів комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, чим об`єктивно порушуються права Позивачки, тому Позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Тобто в даний час, Позивач не в змозі оформити субсидію на комунальні послуги доки померлий [PERSON] не буде знятий з реєстрації за місцем проживання в м. Боярка за вказаною адресою, так як субсидія на комунальні послуги нараховується за кількістю зареєстрованих за вказаною адресою осіб. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2019 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] є власником 57/300 частини приватного житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0269 га. Даний факт підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 1999 року та реєстраційним посвідченням за реєстром №1138/1303 виданого начальником Київського міжміського бюро технічної інвентаризації від 11.06.1999 року. В квартирі, як вбачається з матеріалів справи, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги. Проте [INFO] він помер. Позивачка [PERSON] не може самостійно зняти з реєстрації свого колишнього чоловіка, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про смерть. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 роз`яснив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні; нормативно-правовий акт № 1382-IV від 11.12.2003 статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації [PERSON] порушує права позивача, як власника будинку, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved