Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення сум банківського вкладу, нарахованих відсотків та 3 % річних, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору-заяви № 335816/2659/370-14 про банківський строковий вклад ( депозит ) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті від 30.01.2014 року, укладеного між сторонами , та відмову відповідача повернути суму депозиту та нараховані проценти в строк до 20.02.2015р. за заявою позивача від 06.02.2015р. Просить стягнути з відповідача на його користь суму за договором депозиту в розмірі 358012 грн., нараховані відсотки в розмірі 73572,94 грн. та 3 % річних в розмірі 1386,03 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, додатково пояснив, що дійсно 20.02.2015р. , на підставі поданої заяви від 06.02.2015р., він звернувся до відділення відповідача в м.Артемівську за достроковим отриманням депозиту, але йому було відмовлено у зв,язку з незадовільним фінансовим станом банківської установи. При відмові у поверненні депозиту був присутнім його брат . Також, пояснив, що у зв,язку з неповеренням депозиту він 05.03. 2015р. звернувся зі скаргою на голови НБУ , але до теперішнього часу відповіді не отримав. Представник відповідача Богомолов О.С., який приймав участь в судовому засіданні до запровадження тимчасової адміністраціі в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», позов не визнав та пояснив судові, що договір банківського вкладу № 335816/2659/370-14 було укладено на строк з 30.01.2014р. по 04.02.2015р. Оскільки позивач не пізніше дати закінчення строку вкладу не звернувся з заявою про повернення депозиту, тому, згідно до п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків строк розміщення строкового вкладу позивача був пролонгований на строк розміщення вкладу до 10.02.2016р. Дійсно, 06.02.2015р. позивачем було надано заяву про дострокове повернення вкладу, але останній у період з 20.02.2015р. по 22.02.2015р. до відділення банку за вкладом не з,явився , тому , договір не припинений і підстав для повернення депозиту у банку не має. Станом на 06.02.2015р. позивачеві були нараховані відсотки в розмірі 73,572,94 грн. , з розрахунку 21 % річних, які зараховані на вкладний рахунок позивача. Також, пояснив, що за процедурою повернення депозиту необхідно погодження з вищестоящим керівництвом банку, але чи було отримано таке погодження та чи мав банк фінансову можливість повернути вкладнику кредит 20 .02.2015р. , пояснити не може у зв,язку, на його думку, банківською таємницею таких відомостей. Представник відповідача Вечора Ю.С. в судове засідання не з,явилася, надала до суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що у відповідача запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. У зв*язку з чим, просила відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є працівником відділення АТ ««Банк «Фінанси та Кредит» в м.Артемівську і заперечує, що [PERSON] приходив 20.02.2015р. до відділення за отриманням депозиту. Свідок [PERSON] пояснив судові, що він 20.02.2015р., на прохання свого брата [PERSON], разом з останнім 20.02.2015р. приходив до відділення АТ ««Банк «Фінанси та Кредит» в м.Артемівську, де брату відмовили у поверненні депозиту. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до змісту статей 10, 11, 58-60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем в особі відділення №22 Філії « Донецьке РУ» АТ «Банк "Фінанси та Кредит» укладено Договір-заява №335816/2659/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів у національній валюті (далі по тексту Договір) (а.с. 8). За вказаним договором позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2635.0.103796.002 грошові кошти в національній валюті у сумі 348012 грн. на умовах Договору строком по 04.02.2015р. , і що підтверджується квитанцією від 30.01.2014р. № 981/6819 ( а.с.9). За умовами Договору , за час користування коштами Вкладу протягом строку Банк нараховує позивачу проценти за ставкою 21 % річних на умовах капіталізації процентів. Згідно до письмової заяви позивач 06.02. 2015 року звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення депозиту 20.02.2015р. шляхом виплати готівковими коштами через касу банку, і що сторонами не оспорюється (а.с.10-12). Згідно виписки по особовому рахунку станом на 02.02.2015р. за договором № 335816/2659/370-14 залишок складає 421 584,94 грн. ( а.с.57-59, 92-93). Зі скарги від 05.03.2015р. на ім,я голови НБУ від вкладника АТ ««Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] вбачається, що останній зазначає про неповернення йому депозиту у строк до 20.02.2015р. за заявою від 06.02.2015р. та просить здійснити перевірку ( а.с. 15, 182-183). Як вбачається з Договору-заяви, пунктом 5 передбачено право позивача вимагати дострокового повернення суми Вкладу протягом строку, визначеного п.1 Договору-заяви або протягом будь-якого з строків, на який було продовжено розміщення вкладу, у порядку та на умовах, визначених у п.5.3 Основних умов. Згідно п.5.3 Основних умов повернення строкового вкладу до дати закінчення строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою вважається достроковим поверненням вкладу із розірванням Договору. Однак, як встановлено судом, відповідач письмову вимогу позивача від 06.02.2015р. про дострокове повернення вкладу залишив без задоволення та станом як на 20.02.2015 р. , так і на час розгляду справи депозит в сумі 348012 грн. з нарахованими відсотками в сумі 73572,94 грн. не повернув. Позивач надав суду достатні та належні докази на підтвердження своїх вимог по стягненню суми вкладу (депозиту). При цьому , судом прийняті як достатні та належні докази пояснення позивача та свідка [PERSON], які погоджуються між собою про те, що дійсно 20.02.2015р. позивачеві було відмовлено у поверненні депозиту у відділенні АТ ««Банк «Фінанси та Кредит» в м.Артемівську, та послідовними діями позивача після відмови у поверненні депозиту, а саме, його звернення зі скаргою до голови НБУ та позовом до суду. Навпаки, судом не приймаються покази представника відповідача Богомолова О.С. та свідка [PERSON] про те, що позивач 20.02.2015р. не приходив за депозитом до відділення банку в м.Артемівську, оскільки, така позиція працівників банку спростовується вищезазначеними доказами. При цьому, стороною відповідача взагалі не була доведена фінансова платоспроможність повернути позивачеві 20.02.2015р. депозит з нарахованими процентами і відповідач не скористався своїм правом спростувати доводи позивача . Положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 2 Закону України «Про банк і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) -це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені ним строки суму Внеску, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003 року (далі -Положення від 03.12.2003 р. №516)). Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516). Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. А згідно вимог ст. 1075 ч. 1 ЦК України договір банківського рахунку також підлягає розриванню за заявою клієнта у будь-який час. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності. Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, згідно з яким з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Між тим, суд не погоджується з посиланням представника відповідача на інший порядок повернення вкладу позивача відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, згідно п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з цим, відповідно до п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов*язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Згідно п.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа ( крім фізичних осіб - суб*єктів підприємницької діяльності ), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу ( депозиту ), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Отже, оскільки позивач є фізичною особою, що уклала договір банківського вкладу ( депозиту ), на нього розповсюджується застереження, передбачене п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки умовами банківського вкладу і наведеними вимогами закону передбачено право вкладника на першу вимогу отримати грошові кошти, банк не має права в односторонньому порядку змінювати умови договору, введення тимчасової адміністрації не впливає на спірні правовідносини між сторонами, оскільки з вимогою про видачу вкладів позивач звернувся до банку 06.02.2015року, позов до суду подав у квітні 2015 року, а отже, ще до введення тимчасової адміністрації. Виходячи з наведеного, під час дії тимчасової адміністрації вкладники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» можуть отримати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Позивачем до стягнення предявлено 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 1386,03 грн. , при цьому період розрахунку зазначає станом по 01.04.2015р. 40 днів ( 421584,94 х 3% /365 х 40) . З зазначеним розрахунком погоджується суд , оскільки, першим днем прострочення виконання зобовязання є 21.02.22015року. Отже строк розрахунку 3% річних складатиме: з 21.02.2015 року по 01.04.2015р. включно 40 днів. Таким чином, сума 3% річних від прострочення виконання зобовязання становить 1386, 03 грн.: 421584,94грн. х 3% /365дн. х 40дн. Зважаючи на те, що строк договору- заявою № 336816/2659/370-14 про банківський строковий вклад «Стандарт» від 30.01.2015 року укладеного між [PERSON] _1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», закінчився 20.02.2015р. , але відповідач умови договору не виконав та не повернув позивачу суму вкладу з процентами відповідно до умов договору, тому, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив права та законні інтереси позивача і вони повинні бути захищені в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved