Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати договір оренди земельної ділянки №1 від 02.03.2018 року, а також додаткову угоду до даного договору, які укладено між Бершадською міською радою Вінницької області та [PERSON] та зобов`язати Бершадську міську раду Вінницької області укласти договір оренди земельної ділянки №1 з ним, як власником торгівельного кіоску, який розміщений на орендованій земельній ділянці, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Позов обгрунтовує тим, що 15.12.2011 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було проведено аукціон з реалізації арештованого нерухомого майна, що було власністю відповідачки по справі [PERSON] . Згідно протоколу №07/171/11/А-2 від 15.12.2011 року позивач, був визнаний переможцем аукціону щодо придбання кіоску, який належав [PERSON] та починаючи з грудня 2011 року розпочав використовувати придбаний ним кіоск у своїх цілях. Проте, на даний позивач позбавлений можливості користуватись та розпоряджатись майном, яке йому належить, а саме торгівельним кіоском, так, як для виготовлення відповідних необхідних дозвільних документів у нього, як законного власника торгівельного кіоску, постійно вимагають документ, який би посвідчував би його право користування земельною ділянкою в розмірі 0,0008 на якій відповідно знаходиться кіоск. Разом з тим, не зважаючи на те, що позивач фактично з 2011 року користується торгівельним кіоском, фактично право оренди земельної ділянки, на якій знаходиться кіоск, рахується за [PERSON] , оскільки між нею та Бершадською міською радою 25.09.2006 року було укладено договір оренди терміном на 1 рік, який в послідуючому продовжувався та 02.03.2018 року було укладено новий договір №1 про оренду земельної ділянки між [PERSON] та Бершадською міською радою за адресою: м.Бершадь, Вінницької області, вул.Ярослава Мудрого (колишня вулиця Леніна), район ринку, який укладено терміном на два роки та який згідно додаткової угоди до вищезазначеного договору оренди земельної ділянки №1 від 02.03.2018 року було продовжено до 31.12.2020 року. Таким чином, на даний час позивач являється фактичним орендарем зазначеної земельної ділянки, однак, відсутність належного оформлення договору оренди земельної ділянки позбавляє його можливості користуватись майном, яке є його приватною власністю, що і стало причино звернення позивача з даним позовом до суду. Дана позовна заява надійшла до суду 07.08.2020 року та згідно автоматизованої системи документообігу суду була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою суду від 10.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача, адвокат Куцяк Ф.Г., в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про підтримання позовних вимог, справу просив слухати у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, представник Бершадської місцевої ради, міський голова Кольченко М.І., в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог, справу просив слухати у його відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно протоколу №07/171/11/А-1 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що є власністю [PERSON] , проведеного ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", позивач [PERSON] є переможцем аукціону, лотом якого був кіоск № 1 . Починаючи з грудня 2011 року позивач, [PERSON] , розпочав користуватися придбаним ним кіоском у своїх цілях та через відсутність документу, який би посвідчував би його право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться вищевказаний кіоск немає можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Так, з долученого до матеріалів справи договору оренди земельної ділянки № 1 вбачається, що 02.03.2018 року між Бершадською міською радою Вінницької області, в особі міського голови Кольченка М.І. та [PERSON] (колишньою власницею кіоску) було укладено договір, згідно якого останній було передано в оренду строком на 2 роки вищезгадану земельну ділянку та згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №1 від 02.03.2018 року строк оренди було продовжено до 31.12.2020 року. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Закон України «Про місцеве самоврядування» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету міністрів України». Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бершадської міської ради Вінницької області 22 сесії 7 скликання було задоволено заяву [PERSON] та продовжено договір оренди земельної ділянки №1, площею 0,0008 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, терміном на 2 роки. З рішення Бершадської міської ради 44 сесії 7 скликання №535 від 21.02.2020 року вбачається, що [PERSON] термін оренди вищевказаної земельної ділянки було продовжено до 31.12.2020 року. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За положенням частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 р. у справі № 915/672/17. Особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. Частиною 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначені випадки припинення договору оренди землі, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , є обгрунтованим та підлягає задоволення оскільки відсутність у нього документу на оренду землі, на якій розташований його кіоск, порушує його цивільні права та позбавляє можливості повноцінно користуватися придбаним ним майном. Крім того, відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved