Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У травні 2020року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, з урахуванням уточненої заяви від 21 липня 2020 року, просив суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 03/14 від 1 квітня 2014 року та зобов`язати приватне підприємство «Хутрова фабрика «АНТ» (код ЄДРПОУ 32268461) звільнити та повернути [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) нежитлове приміщення загальною площею 474,3 кв. м, що розміщене на першому поверсі будинку, розташованого в [ADDRESS] ; стягнути з приватного підприємства «Хутрова фабрика «АНТ» на користь позивача заборгованість з орендної плати (з урахуванням пені) в розмірі 473339,89 грн., судові витрати в сумі 4733,33 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 45000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 1 квітня 2014 року між [PERSON] та ПП "Хутрова фабрика "АНТ" був укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 03/14 (у подальшому - Договір). Відповідно до умов Договору позивач (орендодавець за Договором) передав в строкове платне користування відповідача (орендар за Договором), а відповідач прийняв нежитлове приміщення загальною площею 474,3 квадратних метри, що розміщене на першому поверсі будинку, розташованого в [ADDRESS] . Приміщення передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності - розміщення виробничих підрозділів із пошиву одягу та офісу відповідача. На підтвердження передачі приміщення 01 липня 2014 року був складений акт приймання передачі приміщення в оренду, який підписаний обома сторонами. За період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2019 року відповідачем оплачено орендну плату в повному розмірі. Однак, починаючи з 01 листопада 2019 року і по 30 квітня 2020 року (6\~місяців користування приміщенням) орендна плата відповідачем в порушення умов договору не сплачується. Таким чином, станом на дату подання даної позовної заяви загальна сума заборгованості за оренду приміщення становить 450 000,00 гривень. Відповідно до розрахунку пені за період прострочення орендної плати, заборгованість відповідача складає 23 339,89 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням пені, складає 473\~339,89 гривень. Крім того, відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. 08 травня 2020 року позивачем було надіслано на адресу відповідача, у відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України, повідомлення про розірвання Договору, однак станом на 18 травня 2020 року повідомлення не отримане відповідачем, у зв`язку з чим виникає необхідність достроково розірвати Договір оренди у судовому порядку. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 23 липня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 6 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до приватного підприємства «Хутрова фабрика «АНТ» про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, стягнення боргу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ващенко А.М. позовні вимоги в частині стягнення боргу за орендну плату підтримує в повному обсязі, а вимоги в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення та повернення приміщення не підтримав. Додатково пояснив, що строк дії договору закінчився і приміщення було повернуто позивачу. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 1 квітня 2014 року між [PERSON] (орендодавець) та приватним підприємством «Хутрова фабрика «АНТ» (орендар) укладено Договір оренди №03/14, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 474,3м квадратних метри, що розміщене на першому поверсі будинку, розташованого в [ADDRESS] . Відповідно до п.1.2. Договору приміщення передається в оренду з метою здійснення господарської діяльності розміщення виробничих підрозділів по пошиву одягу та офісу орендаря. На підтвердження передачі приміщення 1 липня 2014 року складено акт приймання-передачі приміщення в оренду, який підписаний обома сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до п. 9.11. Договору орендна плата перераховується щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця. Розмір орендної плати встановленої договором становить 75 000 гривень на місяць (згідно з Додатковою угодою № 4 від 31 травня 2019 року до Договору). За період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2019 року відповідачем оплачено орендну плату в повному розмірі. Як установлено, починаючи з 01 листопада 2019 року і по 30 квітня 2020\~року (6 місяців користування приміщення) орендна плата відповідачем в порушення умов договору не сплачується. Таким чином, загальна сума заборгованості за оренду приміщення становить 450 000,00 гривень. Відповідно до п. 12.1. Договору 12.1., у випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим Договором, на користь Орендодавця, більше ніж на 10 календарних днів, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день Відповідно до розрахунку пені, що додається за період прострочення орендної плати відповідач зобов`язаний сплатити 23339 грн 89 коп. Відтак, загальна сума заборгованості з урахуванням пені складає 473\~339\~грн 89 коп. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За вказаних обставин позов в частині стягнення заборгованості з орендної плати підлягає до задоволення. Оскільки строк дії Договору сплив 30 червня 2020 року і приміщення на даний час повернуто позивачу, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача, то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позову в частині стягнення орендної плати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4733 грн 33 коп.\~ Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу правову допомогу в розмірі 45000 грн, суд робить наступні висновки. Згідно\~з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95)зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо), на підставі яких суд має об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт. Крім того, відповідно до правового висновку КЦС ВС, викладеного в постанові від 3 травня 2018 року у справі № 372/1010/16, при стягненні витрат та правову допомогу треба враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом чи іншим спеціалістом у галузі права. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. Водночас якщо надано договір, акт прийому-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату, розрахунок витрат, то в суду відсутні підстави для відмови в їх стягненні. Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, то такі витрати стягненню не підлягають.

Outcome: partial