Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення донькою повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину визнав, проти стягнення аліментів на утримання [PERSON] заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що позивачка матеріально значно забезпечена, так як має у своїй власності аж чотири квартири, в одній вона проживає, а три здає у найм та отримує з цього значний прибуток. Дані факти підтверджуються договорами оренди квартир та відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи. Крім того, позивачка отримує державну соціальну допомогу щомісячно до досягнення дитиною трьох років. ЇЇ матеріальний стан та грошовий дохід значно переважає ту зарплатню, яку отримує відповідач по справі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 20.04.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю. На підставі статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу № 4 Декларації прав дитини, ст. 27 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1089 р., ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідач по справі працює, має щомісячний регулярний дохід, а тому відповідно до ст. 183 СК України можливо визначити розмір аліментів у частці від його заробітку ( доходу). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дитину, на одного з подружжя, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених вище норм закону позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в тому розмірі який просить позивачка. Разом з тим, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання, що не узгоджується з нормами ст.ст. 75, 84 СК України. Відповідно до ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічні норми містить і ч.4 ст.84 СК України, згідно з якою право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Законами України встановлено прожитковий мінімум на працездатних осіб на період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року становив 1218 грн. З 01.09.2015 р. прожитковий мінімум визначено в розмірі 1378 грн. Судом по справі встановлено, що відповідно до пояснень позивачки по справі, вона отримує державну соціальну допомогу щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Крім того, відповідно до договору оренди нерухомого майна від 30.05.2015р. позивачка отримує щомісячний дохід в розмірі 5500,00 грн. Дані факти також було підтверджено самою позивачкою в судовому засіданні. Також в матеріалах справи міститься договір оренди квартири [ADDRESS] строк дії якого визначено до 17.02.2016 року зі сплатою за оренду 3000 грн. та відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до яких позивачка є власником чотирьох квартир в м. Полтаві. Дані факти свідчать, що дохід позивача по справі значно перевищує згідно Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2015 рік" прожитковий мінімум - 1378,00 грн., а також дохід самого відповідача. З роз'яснень даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує позицію відповідача, його дохід, дає правильну оцінку матеріальному становищу позивача по справі, її реальному сукупному доходу, наявності у власності декількох об»єктів нерухомості в м. Полтаві, передачу деяких з них в оренду та отримання за це доходу, який в декілька разів перевищує прожитковий мінімум визначений станом на 01.09.2015 року, а тому вважає, що за таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини задоволенню не підлягають. Беручи до уваги всі докази по справі та частково відмовляючи в позові, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин, визначених ст. 75 СК України. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Судові витрати по справі стягуються відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial