Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього витрати пов'язані з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 20675,91 грн. та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що з 22.07.2006 року відповідач був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, [PERSON] та УМВС України в Полтавській області укладено договір №Пл-22 про підготовку фахівця. З 1.09.2006 року по 17.06.2010 рік відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області. Але наказом від 27.06.2012 року №199 о/с [PERSON] звільнено з ОВС на підставі рапорту за власним бажанням до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що відповідачем було порушено вимоги п.2.3.6. та п.3.1. Договору він зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язані з його утриманням в академії. Представник позивача в судове засідання не з"явився, від його надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, але його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав зазначених у запереченнях. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ. Судом встановлено, що Київський національний університет внутрішніх справ розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 22.07.2006 року №69дск [PERSON] з 01.09.2006 року зараховано на навчання на 1 курс Навчально - наукового інституту підготовки кадрів для кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між [PERSON], Київським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням МВС України в Полтавській області укладено договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язувався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до витягу з наказу ректора Національної академії внутрішніх справ від 18.06.2010 року №463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Відповідно до витягу з наказу Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 27.06.2012 року №199 о/с лейтенанта міліції [PERSON], оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Полтавського районного відділу звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» у запас за власним бажанням на підставі рапорту від 08.06.2012 року. Відповідно до п.4.1. Типового договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п.4.4. Типового договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. 22.05.2013 року [PERSON] було направлено лист з вимогою добровільно відшкодувати витрати пов'язані з навчанням, але відповідачем так і не було погашено заборгованість. На підтвердження свої доводів позивач надав до суду розрахунки витрат пов'язані з утриманням курсанта [PERSON] за період з 01.09.2006 року по 16.06.2010 рік, з яких 8638,19 грн. - витрат на грошове забезпечення, 4736,50 грн. - витрати пов'язані з продовольчим забезпеченням, 1375,89 грн. - витрат пов'язаних з речовим забезпеченням, 5925,33 грн. - витрат пов'язаних з оплатою комунальних послуг і вартості споживчих енергоносіїв, а всього 20675,91 грн. З огляду на викладене, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт завдання відповідачем державі збитків у вигляді витрат, пов'язаних з навчанням, у зв"язку із достроковим розірванням договору. Заперечення представника відповідача та посилання на ст.53 Конституції України про доступність та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах судом не прийняті до уваги, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору від 29.11.2007 року, який не був в судовому порядку визнаний недійсним, отже відшкодування витрат повинно проводитись відповідно до умов договору. Відповідно до ст.56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо - кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved