Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

1. Виклад позиції позивача. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2017 року в сумі 37\~186,64 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 19.05.2017 року підписав заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач як власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Представник позивача вказує в позові, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 15.11.2020 року виникла заборгованість в сумі 37\~186,64 грн., з яких: 31\~699,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5487,40 грн. - заборгованість про процентам\~за користування кредитом. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутністю представника банку та винесення заочного рішення (а.с.4 зв.). Відповідач надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що з 19.12.2020 по 30.04.202 в Україні запроваджено карантин (а.с.192). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 16.02.2021 цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.101). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 26.02.2021 позов залишено без руху (а.с.106-107). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 12.03.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.174-175). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із проведенням судового засідання без участі сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях відповідача, його виклику (повідомлень) в судові засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. В матеріалах справи міститься ряд документів, в яких відповідач повідомлявся про судові засідання (а.с.177, 182, 187, 191). Щодо подачі відповідачем [PERSON] заяв про відкладення розгляду справи, починаючи з 23.04.2021 по 19.07.2021 (а.с.178, 183, 188, 192) з підстав того, що з 19.12.2020 року по 30.04.202 в Україні запроваджено карантин, суд вважає вказану причину відсутності відповідача в судовому засіданні неповажною з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.233 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.1 ст.233 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомленняпричин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Заяви [PERSON] про відкладення розгляду справи є ідентичними по суті - запроваджений в Україні карантин. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач міг надати письмовий відзив з обгрунтуванням своєї позиції на позов в строки, визначені в ухвалі суду про відкриття провадження по справі, однак вказані дії не здійснив. Отже, проміжок часу між судовими засіданнями був достатній для надання відповідачем відзиву на позов, його прибуття до Іллічівського міського суду Одеської області для участі у судовому засіданні, представництва його інтересів іншою повноважною особою, тощо. Разом з тим, відповідач до суду не з`явився, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі. Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 19.05.2017 року підписав заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Одночасно відповідач 19.05.2017 року ознайомився про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільговий період, згідно яких зазначено, що відповідач отримує кредитну карту з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році. Розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (1)=базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки і по кредиту і по процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше. Штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів становить 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, про що свідчить підпис у зазначеній анкеті-заяві (а.с.101-102). Згідно розрахунку\~заборгованості за\~договором від\~19.05.2017\~року,\~укладеного між\~відповідачем та\~позивачем,\~станом на\~15.11.2020\~року виникла\~заборгованість в\~сумі 37\~186,64\~грн.,\~з яких:\~31\~699,24\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~5487,40\~грн.\~-\~заборгованість про\~процентам за\~користування кредитом (а.с. 6-12). V. Оцінка Суду. Враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено вище, відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна». Відповідно до вказаної заяви відповідач погодив, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підписав анкету заяву, в якій зазначив, що ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо розміру процентної ставки - 3,0% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Відповідно до розрахунку банку, заборгованість відповідача по тілу кредиту станом на 15.11.2020 року складає 31\~699,24 грн. Довідками АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн., який у подальшому збільшено до 40 000 грн., надано кредитні картки (а.с.28, 29). Також, випискою по особистому рахунку відповідача підтверджується, що відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн., який у подальшому збільшено до 40\~000 грн.(а.с.13-27). Відповідач користувався карткою, здійснюючи зняття готівки банкоматі, у відділенні банку, однак, належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Отже, суд доходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі кредитного ліміту в сумі 31\~699,24 грн. Щодо вимог про стягнення відсотків, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом у розмірі 5487,40 грн. з наступних підстав. У Постанові\~від 03.07.2019\~року у\~справі №\~14-131цс19\~Велика Палата\~Верховного Суду\~дійшла правового\~висновку про\~те,\~що без\~наданих підтверджень\~про конкретні\~запропоновані відповідачу\~Умови та\~правила банківських\~послуг,\~відсутність у\~анкеті-заяві\~домовленості сторін\~про сплату\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами,\~пені та\~штрафів за\~несвоєчасне погашення\~кредиту,\~надані банком\~Витяг з\~Тарифів та\~Витяг з\~Умов не\~можуть розцінюватися\~як стандартна\~(типова)\~форма,\~що встановлена\~до укладеного\~із відповідачем\~кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як встановлено матеріалами справи, надані представником позивача Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Надані позивачем до позову Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначена правова позиція узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за наслідком розгляду справи №342/180/17-ц. Таким чином, інший розмір процентів договором між сторонами не встановлений, а отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. На підставі вищевикладеного, дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення №ZZ422B1B4K від 22.01.2021 року (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2270 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: partial