Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 27.07.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.09.2015року біля 09 год. 40 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем [NUMBER], на ділянці автодороги «Івано-Франківськ - Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 12015090200000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,. так як водій та пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України. Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу. [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, обставини його вчинення не спростував, у вчиненому щиро розкаявся. Вона, [PERSON], керувала автомобілем «VOLKSWAGEN САDDY», на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.В результаті зіткнення автомобілів вона, як водій та пасажир [PERSON] автомобіля «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження. Зокрема в результаті зіткнення автомобілів вона, [PERSON] отримала такі тілесні ушкодження: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та згідно висновку судово-медичного експерта № 287/230-Д та вона, [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала такі тілесні ушкодження: синець спинки носа, синець передньої черевної стінки, синець правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичного експерта № 288/226-Д. Вище вказаними протиправними діями [PERSON] завдав їй, [PERSON] моральну шкоду в сумі 8000 грн., яка виражена в тому, що вона внаслідок неправомірних дій отримала легкі тілесні ушкодження, пережила фізичний біль, душевні страждання, переносить сильні нервові стреси та моральні страждання. Крім того неправомірними діями [PERSON] завдано їй, [PERSON] моральну шкоду у сумі 10000 грн., яка виражена в тому, що їй спричинено тілесні ушкодження, а саме: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в перенесенні душевних страждань, фізичному болі, нервовому стресі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові та просить стягнути з [PERSON] на її користь 8000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди та сплачені судові витрати по праві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі з підстав, зазначених в позові та просить стягнути з [PERSON] на її користь 10000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди. Відповідач в засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилаються позивачі. Суду пояснив, що постановою слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Ів-Франківській області [PERSON] від 28.04.2016р. кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що являється реабілітуючою обставиною, а постановою судді Надвірнянського райсуду. від 09.06.2016р. провадження по адміністративній справі за ст. 124 КУпАП, яка передбачає порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. В постановах відсутні будь які посилання на фізичну біль чи страждання, перенесених позивачами внаслідок ушкодження здоров'я. Позивачі, пред'явивши вимоги про стягнення моральної шкоди, не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, не надали виписки чи копії медичних карток та судово-медичних висновків про характер, механізм та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень. Крім того зазначає, що [PERSON] була пасажиркою в автомобілі, яким управляла [PERSON], тому обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам покладається на власників (володільців) джерела підвищеної небезпеки, яким є [PERSON], а не він. Також з врахуванням того, що автомобіль був застрахований, вважає, що страховик повинен за ушкодження здоров'я нести відшкодування, в тому числі й моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Крім цього, просить взяти до уваги, що він є інвалідом 2-ї групи, хворіє цукровим діабетом 2 типу, має атеросклероз нижніх кінцівок, хронічний рецидивуючий панкреатит та інші супутні захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням, витягами з історії хвороби, в зв'язку з чим, витрачає значні кошти на лікування і перебуває в тяжкому матеріальному стані, а належний автомобіль є єдиним засобом пересування. Також зазначає, що водій [PERSON] допустила грубу необережність, оскільки він закінчував маневр повороту і вона не зменшуючи швидкість вдарила його в задню частину автомобіля, що і стало причиною ДТП. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Преставник третьої особи ПрАТ "АСК "Омега" в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією повісток-повідомлень, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вирішив розглядати справу у їх відсутності. Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 ст. 1187 ЦК України встановлює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч. 1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], керувала автомобілем «VOLKSWAGEN САDDY», на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб (а.с. 6-9). Судом встановлено, що 25.09.2015 року біля 09 год. 40 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем [NUMBER], на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. Позивач [PERSON] була пассажиром автомобілем [NUMBER] (а.с. 9). Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 12015090200000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як водій [PERSON] та пасажир автомобіля [PERSON] «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України (а.с. 6-8). Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу (а.с. 9). [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, обставини його вчинення не спростував, у вчиненому щиро розкаявся. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт участі у ДТП, суду пояснив, що саме він керував належним йому автомобілем,марки «VOLKSWAGEN Соlf», д.н.з. [NUMBER], постанова Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. та постанова про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. ним не оскаржені. Заперечення відповідача зводяться до незгоди із визнанням його вини в скоєнні ДТП. Однак твердження щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, крім припущень та сумнівів щодо належності доказів у справі, відповідач нічим не обґрунтував. Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, врахувавши наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про недоведеність його вини в скоєнні ДТП, під час якого була заподіяна шкода позивачу, оскільки висновки про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджуються належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, і інших доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, і його представник не надали. Як вбачається з постанови слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження за № 12015090200000524 від 28.04.2016р., відповідно до висновку № 287/230-Д внаслідок ДТП у [PERSON] виявленні такі тілесні ушкодження: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синець передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу, та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.(а.с. 7-8). Відповідно до висновку судово- медичного експерта № 288/226-Д у [PERSON] виявленні такі тілесні ушкодження: синець спинки носа, синець передньої черевної стінки, синець правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 7-8). Факт заподіяння тілесних ушкоджень підтверджується вище зазначеними висновками експерта та постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження за № 12015090200000524 від 28.04.2016р., які стороною відповідача не оскаржені (а.с. 6-8). Позивачами заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки протиправним діями відповідача завдано позивачу [PERSON] моральну шкоду в сумі 8000 грн., яка виражена в тому, що вона внаслідок неправомірних дій отримала легкі тілесні ушкодження, пережила фізичний біль, душевні страждання переносить сильні нервові стреси та моральні страждання, крім того позивачу [PERSON], яка була пасажиром автомобіля, неправомірними діями [PERSON] завдано моральну шкоду у сумі 10000 грн., яка виражена в тому, що їй спричинено тілесні ушкодження, а саме: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синці передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-степеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в перенесенні душевних страждань, фізичному болі, нервовому стресі. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачам [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди через спричинення легких тілесних ушкоджень, завдання фізичного болю, пережитих душевних стражданнях, стресі, зміну нормального перебігу їх життя, та психологічних переживань, з врахуванням глибини моральних та душевних стражданнях позивачів, тривалості цих страждань, їх характер, характеру правопорушення, допущеного відповідачем, а тому при визначенні розміру відшкодування,

Outcome: approved