Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

13.05.2019 року позивач Комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційне об`єднання" (далі КП «ЖЕО») звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою у гуртожитку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що згідно ордеру на вселення до гуртожитку виданого на ім`я [PERSON] , останній був вселений до кімнати [ADDRESS] (за новою нумерацією [ADDRESS] . Однак у спірній кімнаті не проживає з 2013 року, місцезнаходження його не відоме, кімната опечатана. У зв`язку з цим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] та стягнути судовий збір. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача та представник третьої особи направили на адресу суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, представник позивача зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, представник третьої особи вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] , причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у заяві. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідності до ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. На виконання вимог закону, ухвалою суду від 03.02.2020 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, було залучено Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. З письмових матеріалів справи вбачається, що згідно ордеру №27 виданого 30.08.2002 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, на підставі розпорядження міського голови №141-р від 16.06.2002 року, [PERSON] , працюючому в АТ «Юженергобуд» на сім`ю у складі дружини [PERSON] та доньок [PERSON] і [PERSON] , було надано право на зайняття жилої площі в гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 3). 03.02.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 11-12). З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 19.04.2019 року вбачається, що в кімнаті [ADDRESS] , з 22.01.2013 року зареєстрований позивач [PERSON] , 1972 року народження (а.с. 6, 7). 22.01.2013 року був відкритий особовий рахунок на ім`я квартиронаймача [PERSON] (а.с. 7). З розрахунку суми боргу вбачається, що [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , не вносив платежі за оплату комунальних послуг з листопада 2015 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 13 366.37 грн. (а.с. 4-5). Комісією КП «ЖЕО» в присутності свідків, 26.06.2018 року, 19.10.2018 року та 10.01.2019 року були складені акти про не проживання, з яких вбачається, що [PERSON] , 1972 року народження в кімнаті [ADDRESS] , не проживає з 2013 року (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів. У статті 130 ЖК України, передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Згідно п. 2 «Примірного положення про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до п.15 зазначеного Положення, житлова площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Таким чином, мешканці гуртожитку наймають жилу площу у підприємства, організації, установи, де вони працюють або навчаються, - тимчасово, на період роботи або навчання, на умовах, визначених Главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджено відповідним актами про не проживання (а.с. 8-10). При цьому, серед мешканців міста постійно існує потреба в житловій площі, між тим реєстрація [PERSON] в гуртожитку перешкоджає власникові житла в повній мірі розпоряджатись належним йому майном, з метою забезпечення житлом інших осіб, які потребують покращення житлових умов. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] , а тому позовні вимоги КП «ЖЕО» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1 921.00 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на його користь (а.с. 1).

Outcome: approved