Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

27.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПАТ „Євраз [PERSON]» /далі «Євраз»/, до ПАТ «Кривбасзалізрудком» /далі ПАТ/, згідно якого просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України з «Євраз» 246\~110,80 грн. моральної шкоди, з ПАТ 29\~489,20 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обгрунтування вказує, що з 19.06.1985 року по 31.12.1987 року він працював на «Євраз» підземним прохідником. З 01.01.1988р. по 24.05.1989р. працював підземним прохідником ШБУ 1, трест «Кривбасшахтобуд», ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком». З 04.10.2004р. по 30.03.2010 року він працював на «Євраз» підземним прохідником. З 13.04.2010р. по 10.06.2013р. працював підземним прохідником, підземним машиністом електровоза ТОВ «Криворіжшахтобуд», правонаступником якого є ПАТ «Євраз [PERSON]». Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих та небезпечних факторів внаслідок недосконалості робочого місця призвів до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання. Згідно акту від 29.09.2015 р. йому встановлено наступні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст..(пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. Висновком МСЕК від 17.11.2015 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20 % . Згідно п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29.09.2015 р. причиною професійного захворювання стало перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Виходячи з характеру захворювання, він відчуває задуху, виникає кашель, біль у спині та ногах, не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з «Євраз» 246\~110,80 грн. моральної шкоди, з ПАТ 29\~489,20 грн. моральної шкоди . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, наполягає на його задоволенні. Представник Євраз за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. Вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність Євраз по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Представник відповідача ПАТ [PERSON] надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Вказує, що позивач дійсно працював на ПАТ, був застрахований від нещасного випадку на виробництві, тому відповідальність за відшкодування моральної шкоди повинен нести не роботодавець а Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Крім того, позивачем не надано доказів, що моральна шкода була спричинена йому саме діями ПАТ. При працевлаштуванні, позивач був повідомлений про шкідливість умов праці та сам свідомо погодився на роботу саме в таких умовах. Позивачем не надано доказів спричинення факту моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, крім того ПАТ не приймало участь в розслідування нещасного випадку, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що з 19.06.1985 року по 31.12.1987 року позивач працював на «Євраз» підземним прохідником, з 01.01.1988р. по 24.05.1989р. працював підземним прохідником ШБУ 1, трест «Кривбасшахтобуд», ВО «Кривбасруда», правонаступником яеого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 04.10.2004р. по 30.03.2010 року він працював на «Євраз» підземним прохідником, з 13.04.2010р. по 10.06.2013р. працював підземним прохідником, підземним машиністом електровоза ТОВ «Криворіжшахтобуд», правонаступником якого є ПАТ «Євраз [PERSON]», а.с.25-29. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29.09.2015 р., а.с.4-5зв., позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст..(пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20 %, згідно висновку МСЕК від 17.11.2015 р., а.с.6. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 29.09.2015р., а.с.4-5зв., встановлені хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст..(пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». Легенева недостатність першого-другого ст. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного машиніста електровоза за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач безперервно працював у вказаних умовах понад 12 років , з них 11 років на «Євраз», та 1 рік 4 6 місяців на ПАТ «Кривбасзалізрудком». Згідно інформаційної довідки про умови праці а.с.32-34, профмаршруту згідно акту а.с.4-5, встановлена вина обох роботодавців в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 17.11.2015 р. позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності , коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повиннні нести роботодавціь. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, постійних болях у спині та ногах, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.4-24, позов слід задовольнити частково та стягнути загалом на користь позивача 15000 грн. моральної шкоди, розмежувавши відповідальність пропорційно відпрацьованому на підприємствах часу: стягнути з Євраз - 13350 грн., а з ПАТ 1650 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обовязкових платежів, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПАТ «Євраз [PERSON]» на користь держави судовий збір в сумі 490,57 грн., з ПАТ «Кривбасзалізрудком» судовий збір в сумі 60,63 грн. на користь держави. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial