Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

13 березня 2017 року з Іваничівського районного суду Волинської області надійшла для розгляду цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в м.Володимир-Волинському про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв`язку з втратою працездатності внаслідок виробничої травми. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] працював на Іваничівському цукровому заводі мотористом-змащувальником 2-го розряду у відділенні по мийці та вапнуванню. 16 вересня 1969 року під час виконання трудових обов'язків здійснюючи змащувальні роботи, він був травмований та отримав травму обох рук. Причиною нещасного випадку з ним була відсутність надійного огородження від механізмів, що рухалися. Заключенням ЛТЕК в лютому 1976 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності від трудового каліцтва довічно. Адміністрацією підприємства були призначені та виплачувалися суми відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності. Наказом № 27 від 06.04.1996 року йому було визначено суму відшкодування шкоди в розмірі 63,32 грн. за 40% втрати працездатності і з тією сумою відшкодування шкоди його справа в липні 2001 року передано спочатку в Нововолинське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України, а пізніше - у Володимир-Волинське, яке продовжує виплату сум відшкодування шкоди по даний час. Останній перерахунок сум відшкодування шкоди на цукровому заводі був здійснений в квітні 1996 року. 18.02.2004 року ВАТ Іваничівський цукровий завод було знято з реєстраційного обліку та ліквідовано без правонаступництва. В подальшому суми відшкодування шкоди щороку в березні місяці перераховувалися на величину зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки і з 01.03.2014 року він отримує 550,38 грн. страхових сум відшкодування шкоди за 40% втрати працездатності. Вказує, що йому було занижено розмір відшкодування шкоди, оскільки перерахована в квітні 1996 року щомісячна сума відшкодування шкоди 63,32 підлягає коригуванню на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві. З 01.01.1997 року адміністрація цукрового заводу мала здійснити перерахунок щомісячних сум відшкодування шкоди, повинні були виплачувати 186,92 грн. і з цією сумою справу було слід передати в ФСНВ. [PERSON] вважає, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу недоплачені Іваничівським цукровим заводом суми відшкодування шкоди за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року в розмірі 36481,68 грн. та компенсацію через порушення термінів виплати суми відшкодування шкоди за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року в розмірі 19450,22 грн. Крім того, просить визначити йому суму щомісячного відшкодування шкоди станом на 01.04.2001 року в розмірі 186,92 грн. та зобов'язати відповідача провести з 01.04.2001 року відповідний перерахунок сум відшкодування шкоди. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з вищенаведених підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19 лютого 2018 року замінено по справі за позовом [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в м.Володимир-Волинському про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв`язку з втратою працездатності внаслідок виробничої травми, відповідача: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Володимир-Волинському його правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Волинській області. Судом встановлено, що [PERSON] працюючи на Іваничівському цукровому заводі мотористом-змащувальником 2-го розряду у відділенні по мийці та вапнуванню,16 вересня 1969 року під час виконання трудових обов'язків отримав виробничу травму, у зв'язку з чим заключенням ЛТЕК в лютому 1976 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності від трудового каліцтва довічно (а.с.4-7). Наказом Іваничівського цукрового заводу №27 від 06.04.1996 року [PERSON] вирішено щомісячно проводити доплату до пенсії в розмірі 63,32 грн. (а.с.12). 18 квітня 2004 року дане підприємство ліквідоване без правонаступництва та відомості про нього виключені з державного реєстру. 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до прикінцевих положень вищезазначеногоЗакону та згідно Порядку передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, від 20.04.2001 року №10, підприємства передають справи (документи), які підтверджують право працівника на страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, до Фондів соціального страхування від нещасних випадків, а останні приймають документи на тих працівників, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року. Пунктом 4.9 вказаного Порядку, особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити довідку про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого. Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Судом встановлено, що в липні 2001 року справа позивача [PERSON] була передана до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Нововолинську, а пізніше до відділення цього ж Фонду в м.Володимир-Волинському, із визначеною сумою відшкодування шкоди - 63 грн. 32 коп., тобто з тією, яка була призначена в 1996 році підприємством. Відповідно до ст.34 вищевказаного Закону, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. Судом встановлено, що відповідно до постанови ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 29.08.2001 року №367 продовжено потерпілому [PERSON] раніше призначену страхову виплату при стійкій втраті працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 63 грн. 32 коп. з 01 квітня 2001 року (а.с.32). Постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 25.03.2002 року №367/1 призначено потерпілому [PERSON] перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 75 грн. 54 коп. з 01 березня 2002 року (а.с.31). Постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 20.03.2003 року [PERSON] було перераховано щомісячну грошову суму в розмірі 89 грн. 29 коп. з 01 березня 2003 року (а.с.30). Постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 22 березня 2004 року призначено потерпілому [PERSON] перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 102 грн. 86 коп. з 01 березня 2004 року (а.с.29). Судом встановлено, що в подальшому постановами ВВД ФССНВ України у м.Володимир-Волинський від 18.03.2005 року №84 призначено [PERSON] перераховану щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 127 грн. 34 коп. з 01 березня 2005 року (а.с.27); від 24.03.2006 року №497 призначено потерпілому [PERSON] перераховану щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 153 грн. 19 коп. з 01 березня 2006 року (а.с.25); від 23.03.2007 року №451 призначено [PERSON] 181 грн. 23 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01 березня 2007 року (а.с.23); від 14.04.2008 року № 0304/310/310/1 призначено [PERSON] 203 грн. 88 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2008 року (а.с.22); від 31.03.2009 року №0304/310/310/2 призначено [PERSON] 216 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2009 року (а.с.21); від 14.04.2010 року №0304/310/310/3 призначено [PERSON] 216 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2010 року (а.с.20); від 16.05.2011 року №0304/310/310/4 призначено [PERSON] 238 грн. 83 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2011 року (а.с.19); від 26.03.2012 року №0304/310/310/6 призначено [PERSON] 280 грн. 86 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2012 року (а.с.18); від 10.04.2012 року № 0304/310/310/7 призначено [PERSON] 357 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2012 року (а.с.17); від 27.09.2012 року №0304/310/310/8 призначено позивачу 443 грн. 93 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.09.2012 року (а.с.16); від 29.03.2013 року №0304/310/310/9 призначено [PERSON] 510 грн. 08 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2013 року (а.с.15); від 23.01.2015 року №0304/310/310/10 призначено [PERSON] 550 грн. 38 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2014 року та проведено донарахування щомісячних виплат за період з березня 2014 року по грудень 2014 року включно в розмірі 40 грн. 30 коп. щомісячно (а.с.14). Проте, як встановлено судом всупереч вимогам п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року N472, яка діяла до набрання чинності вищезгаданим Законом, вищевказані суми відшкодування не були відкориговані з урахуванням відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві: з 01.01.97 - К = 1,21, з 01.01.99 - К=2,28, з 01.01.01 - К=1,07. Внаслідок чого, на момент передачі особової справи позивача [PERSON] до Фонду підприємством було невірно визначено [PERSON] розмір втраченого внаслідок трудового каліцтва заробітку - 63 грн. 32 коп. фактично занижено, замість 186 грн. 92 коп., що потягнуло за собою неправильне нарахування в подальшому фондом щомісячних сум відшкодування шкоди. Як вбачається із листа Центрального комітету профспілки працівників вугільної промисловості України №06/393 від 10.11.2000 року коригується не та сума, яку фактично отримував після липня 1998 року прохідник, а та, яку він повинен був би отримувати, якщо б не було обмеження розміром середньої зарплати відповідного працівника на шахті (а.с.109). Із листа Верховного суду України від 04 березня 2003 року №6-292кс02 вбачається, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року №472 (з наступними змінами) «Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків" втратили силу з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-XIV, а тому підстав для звернення до Конституційного Суду про їх неконституційність не вбачає (а.с.110). Із листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2003 року вбачається, що розмір втраченого потерпілим заробітку на підставі абз.5 п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472 (зі змінами й доповненнями від 18.07.1994 року №492), перераховують у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору (а.с.111). Як вбачається з листа Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України від 20.10.2004 року №013-1343-52 останній роз'яснив, що п.п. 4.4.3 п.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.01.2002 року №7 передбачено, що перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу третього частини першої статті 34 Закону, а саме: у разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого (а.с.122). Листом Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України від 04.05.2006 року №013-П0693/3-54 роз'яснено, що винагорода за результати роботи за рік та вислугу років, яка враховується у заробіток кожного місяця обраного періоду при обчисленні середньомісячного заробітку, підлягає коригуванню як у розрахунковий період (3 або 12 місяців), так і до часу встановлення МСЕК втрати професійної працездатності (а.с.113). Листом Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України від 22.06.2005 року №013-П0674/3-54 роз'яснено, що відшкодування шкоди відповідно до п.4 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року №472 (зі змінами та доповненнями від 18.07.1994р. №492 та 03.10.1997р. №1100) складається з: виплати втраченого заробітку, виплати в установлених випадках одноразової допомоги, компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу, відшкодування моральної шкоди за наявності факту моральної шкоди, тому компенсація нараховується на всі зазначені виплати (а.с.114-115). Із листа Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України від 23.05.2007 року №013-П0618/3-53 вбачається роз'яснення, щодо порядку компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати (а.с.116-117). Із листа ПрАТ Гнідавський цукровий завод №861 від 25.10.2017 року вбачається, що тарифна ставка машиніста насосних установок 2-го розряду в 2001 році складала 0,88 грн. за годину при 40-ка годинному робочому тижні (а.с.237). Із листа Міністерства праці України від 20 листопада 2000 року №13-4796 вбачається, що норма тривалості робочого часу на 2001 рік розрахована за календарем 5-ти денного робочого тижня з двома вихідними дня при 40-ка годинному робочому тижні становить 2002 години (а.с.238). Із листа професійної спілки працівників агропромислового комплексу України від 06.11.2017 року №03/226 «Щодо тарифної ставки мотористу-змащувальнику в цукровій галузі» вбачається, що з 1 березня 2001 року, мінімальний гарантований розмір годинної тарифної ставки робітника 2-го розряду, підприємств харчової і переробної промисловості - 0,93 грн., або 155,12 грн. на місяць, за повністю виконану місячну норму праці (обсяг робіт) (а.с.240). Пунктом 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472 передбачено, що перерахований розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника в цей період. Суд не бере до уваги інформацію вказану у листах ПрАТ Гнідавський цукровий завод №861 від 25.10.2017 та професійної спілки працівників агропромислового комплексу України від 06.11.2017 року №03/226 «Щодо тарифної ставки мотористу-змащувальнику в цукровій галузі» (а.с.237, 240), оскільки зазначений у даних листах розмір є не середньою заробітною платою, а тарифною ставкою. Будь-яких доказів про середню заробітну плату позивача відповідачем суду не надано, а тому підстав для обмеження його втраченого заробітку його середньомісячною заробітною платою суд не вбачає. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] недоплачену суму відшкодування шкоди в межах трьохрічного строку позовної давності з 01.09.2012 року по 01.12.2015 року в розмірі 36481,68 грн., із розрахунку: за період з 01.09.2012 року по 29.02.2013 року фактично платили щомісячно по 443,93 грн., а необхідно було виплачувати по 1310,48 грн., тому доплата за даний період становить (1310,48 грн. -443,93 грн.) х 6 міс. = 5199,3 грн.; за період з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року слід доплатити 11944,8 грн., із розрахунку (1505,48 грн. 510,08 грн.) х 12 міс. = 11944,8 грн., де 1505,48,00 грн. - суми, які необхідно було виплачувати, 510,08 грн. - суми, які фактично платили; за період з 01.03.2014 року по 31.08.2015 року слід доплатити 19337,58 грн., із розрахунку (1624,69 грн. 550,38 грн.) х 18 міс. = 19337,58 грн., де 1624,69 грн. суми, які необхідно виплачувати, а 550,38 грн. - суми, які фактично платили. Оскільки позивач просить стягнути недоплачені щомісячні суми відшкодування шкоди в межах трьохрічного строку позовної давності, а суд відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог, тому стягує з відповідача в користь позивача [PERSON] недоплачену суму щомісячних платежів за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року повністю. Відповідно до п.п. 3, 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України №159 від 21.02.2001 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, - щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, яка виплачується за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до Закону України "Про компенсацію грошових доходів населення" позивачу [PERSON] на невиплачені своєчасно суми щомісячних страхових виплат нараховується компенсація, яка станом на серпень 2015 року становить 19450,22 грн. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення позивачу [PERSON] суми щомісячного відшкодування шкоди станом на 01.04.2001 року в розмірі 186,92 грн. та зобов'язання відповідача провести з 01.04.2001 року відповідний перерахунок сум відшкодування шкоди. Відповідно до ч.6 ст.141ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки на момент пред'явлення позову обидві сторони були звільнені від оплати судових витрат.

Outcome: approved