Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

22.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 року №8-325 та державного акту на приватизацію земельної ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) та підрозділів міського виконавчого комітету Черкаської міської ради та Управління земельних ресурсів м. Черкаси. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є власницею квартири [ADDRESS], що в м. Черкаси. Рішенням Черкаської міської ради № 8-235 від 05.07.2005 року відповідачу [PERSON], який являється власником частини володіння по [ADDRESS] надано у власність земельну ділянку та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачка стверджує, що при прийнятті вищевказаного рішення порушені норми законодавства, оскільки з нею не погоджували межі суміжних земельних ділянок. Тому, просила суд визнати недійсним рішення підрозділів міськвиконкому та державний акт на приватизацію земельної ділянки сусідів [PERSON] по [ADDRESS] та рішення міськради від 05.07.2005 року № 8-325; призначити комплексу земельну та будівельну експертизу; повернути 26 кв.м. само захоплених земель для обслуговування при будинкової території згідно ДБН та вирішити питання 117 кв.м. захоплених земель для дитячого відпочинку. Заявою від 10.04.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд виділити 26 кв.м самозахоплених земель, на які збільшилась земельна ділянка [PERSON] по [ADDRESS] після обмірів в 2004 році, в порівнянні з обмірами з 1990 року для обслуговування частини будинку; виділити 117 кв.м самозахоплених земель домоволодіння по [ADDRESS] , які незаконно були надані [PERSON] незважаючи на те, що вона неодноразово просила Черкаську міськраду розглянути дане питання на сесії міськради для облаштування спортивного дитячого майданчика та приєднати їх до домоволодіння по [ADDRESS] та зобов'язати міськвиконком, міськраду розглянути дане питання на сесії міськради або вирішити його безпосередньо в суді; зобов'язати управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району внести зміни в схему плану визначення меж, як по домоволодінню по [ADDRESS], так і до земельної ділянки по [ADDRESS]; визнати недійсним, неправдивим висновок Департаменту архітектури та містобудування виконкому Черкаської міськради в 2005 році, де було зазначено, що обмежень по межі з [ADDRESS] та [ADDRESS] не має; визнати недійсним, неправдивим висновок Управління земельних ресурсів міськвиконкому Черкаської міськради, оскільки рішення комісії по земельним спорам від 02.08.2004р. скасоване судом 1-ї інстанції від 16.06.05р., та існує рішення міськвиконкому Черкаської міськради за 1999р.; визнати недійсним, неправдивим висновок Управління земельних ресурсів м. Черкаси, яким було відомо, що межі по [ADDRESS] сфальсифіковано та які дали завідомо неправдивий висновок, про що свідчить також і рішення Виконкому Черкаської міськради за 1999 рік; визнати недійсним рішення міськради від 05.07.2005р. №8-325 та скасувати державний акт на приватизацію земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила уточнені позовні вимоги задовольнити, пояснивши суду, що при прийнятті Черкаською міською радою рішення «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність» № 8-325 від 05.07.2005 року, яким [PERSON] безкоштовно передано у власність земельну ділянку площею 758 кв.м., порушено норми законодавства, оскільки з нею не погоджувались межі суміжних земельних ділянок. Представники відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що при приватизації [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS], що в м. Черкаси були дотримані норми законодавства, тому підстави для скасування рішення міської ради та визнання недійсним державного акту на землю відсутні. Просили суд в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідачів - Черкаської міської ради, виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради - Луговський О.С. позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що п. 1.10 рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 року № 8-325 [PERSON] земельна ділянка була передана у власність на підставі технічної документації із землеустрою, погоджена всіма необхідними службами та мала позитивний висновок Державної землевпорядної експертизи. Підстав для невинесення проекту рішення на розгляд сесії Черкаської міської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки були відсутні. Представник відповідача - Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, [PERSON], будучи її представником, клопотала про приєднання до судового розгляду справи як позивача [PERSON], в якому ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2014 року відмовлено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] в м.Черкаси, що належить [PERSON], приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1996 року, співласниками даної квартири являються [PERSON], [PERSON] Будинок [ADDRESS] складається з 8 квартир, з яких кв. [NUMBER] перебувала на балансі КП ВЖ РЕУ - 5, правонаступником якого є КП «Соснівська служба утримання будинків», решта квартир приватизована у власність її мешканців. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.08.1999 року № 696 «Про впорядкування землеволодінь» по [ADDRESS] у спільне користування державному КП ВЖ РЕУ-5 та [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 1430 кв.м.. з них 1000 кв.м. в постійне користування для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і (присадибна ділянка), 430 кв.м. у тимчасове короткострокове користування строком на 1 рік під город без права забудови. Відповідач [PERSON] являється власником 81/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси на підставі договорів купівлі - продажу від 13.09.2003р. та від 21.04.1981р. Іншим співвласником даного домоволодіння являється [PERSON], частка якої у спільному володінні земельною ділянкою складає, відповідно, 19/100 частин. З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2004 року [PERSON] звернувся до виконкому Черкаської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для передачі у власність земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Черкаси. Листом від 06.04.2004 року № 3593-2 виконком Черкаської міської ради повідомив [PERSON] про надання згоди на розробку документації із землеустрою. У зв'язку з наведеним, [PERSON] звернувся до землевпорядної організації, яка була вказана у листі виконкому Черкаської міської ради, а саме ТОВ «Геоземпроект» для складання проекту землеустрою. З акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі від 06.09.2004р., вбачається, що він був підписаний суміжними землекористувачами, а також співвласником земельної ділянки. Окрім того, в матеріалах справи міститься позитивний висновок державної землевпорядної експертизи від 07.04.2005р. №1441. За результатами розгляду технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку [PERSON] рішенням 8-ї сесії Черкаської міської ради № 8-325 від 05.07.2005р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 758 кв.м. по [ADDRESS] та 13 кв.м. у спільну сумісну власність з [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. За приписами ст.116 ЗК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 118 цього Кодексу встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно з ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким чином, [PERSON] було дотримано вказані вище вимоги чинного законодавства під час оформлення документів із землеустрою, а сесією ради прийнято рішення в межах, наданих чинним законодавством. Даний факт встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2007р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2011р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи зазначене вище, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Черкаської міської ради № 8 - 325 від 05.07.2005 р. про надання у власність [PERSON] земельної ділянки в домоволодінні по [ADDRESS] прийняте в межах компетенції даного органу місцевого самоврядування, підстави для визнання його протиправним відсутні, так як проект відведення земельної ділянки, пройшов землевпорядну експертизу та отримав погодження в органах державної влади відповідно до чинного законодавства України. Щодо позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, то така вимога, як правило, заявляється як відновлення права з наслідками, передбаченими законодавством, а тому вирішення такого питання є похідним від встановлення права власності (права користування) спірною земельною ділянкою. Отже, при визнанні недійсним рішення, розпорядження, угоди, тощо, на підставі якої виданий акт, останній підлягає поверненню органу, що його видав (пункт 3.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 року N 43). З урахуванням цього визнання акта незаконним у судовому порядку не вимагається. Стосовно рішень підрозділів міського виконавчого комітету Черкаської міської ради та Управління земельних ресурсів м. Черкаси, виданих під час приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки, вказані рішення були враховані при складанні землевпорядної технічної документації із землеустрою, яка пройшла Державну землевпорядну експертизу від 07.04.2005р. №1441 з позитивним висновком, та покладені в основу оспорюваного позивачкою рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 року №8-325. Як зазначалося вище, судом не встановлено підстав для визнання недійсним рішення Черкаської міської ради від 05.07.2005 року №8-325, а тому відсутні підстави для визнання недійсними і рішень підрозділів міського виконавчого комітету Черкаської міської ради та Управління земельних ресурсів м. Черкаси. На підставі ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 116, 118, 125 ЗК України,

Outcome: dismissed