Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 липня 2019 року розірвано за рішенням суду. Позивач і відповідач мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно грошової допомоги не надає та ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей, хоча є працездатним та має таку можливість. При цьому старший син [PERSON] є дитиною-інвалідом, лікування якого потребує значних додаткових витрат, оскільки він навчається у реабілітаційному центрі, де проходить довготривалу психологокорекцію, та має потребу у постійному прийнятті медикаментів і вітамінних комплексів. Позивач самостійно не в змозі повноцінно забезпечити дітей, у зв`язку з чим, посилаючись на приписи СК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також додаткові витрати на дитину-інваліда у розмірі 1000,00 гривень щомісячно. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву, в якій зменшила позовні вимоги в частині додаткових витрат на дитину до 500,00 гривень щомісячно та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 48). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої останній проти уточнених позовних вимог не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 49). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 липня 2019 року у справі № 709/812/19 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2011 року та серії [NUMBER] від 21 травня 2013 року сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). [PERSON] навчається у КЗ "Черкаський навчально-реабілітаційний центр "Країна добра Черкаської обласної ради", про що свідчить довідка від 9 серпня 2020 року № 47, а [PERSON] навчається у Черкаській ЗОШ 1-3 ступенів № 25 Черкаської міської ради Черкаської області, що підтверджується довідкою від 9 липня 2020 року № 85 (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач є батьком дітей, є здоровою, працездатною особою, але добровільно допомогу на їх утримання не надає, однак проти задоволення позову не заперечує, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 185 СК України вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У правовій позиції Верхового Суду України, висловленій у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. На підтвердження додаткових витрат на дитину позивачем надано копію виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 6551 відділення № 11 від 4 листопада 2011 року стосовно [PERSON] (діагноз та медичні призначення судом не зазначаються з метою дотримання медичної таємниці); копію медичний висновок № 40 від 11 листопада 2016 року про дитину-інваліда віком до 18 років стосовно [PERSON] (діагноз судом не зазначається з метою дотримання медичної таємниці); копію фіскального чеку № 78853 від 3 серпня 2020 року про придбання призначеного медичного препарату (назава не зазначається з метою дотримання медичної таємниці) вартістю 414,98 гривень (а.с. 13, 14, 15). Ткаим чином при визначенні розміру додаткових витрат на дитину суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, а також бере до уваги, що позивач несе додаткові витрати, пов`язані з лікуванням їх спільного сина, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину у розмірі 500,00 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 10 серпня 2020 року.

Outcome: partial