Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 02.08.1970 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював водієм автотранспортних засобів та 01.02.2012 року звільнився по досягненню пенсійного віку за власним бажанням. Трудовий стаж на підприємстві склав 42 роки. 10.04.2012 року трудовим колективом прийнято колективний договір Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», згідно п.6.33 якого роботодавець зобовязаний виплачувати працівникам, які виходять на пенсію за віком та відпрацювали у системі облавтодору безперервно більше 25 років одноразову допомогу в розмірі пяти місячних тарифів, окладів. Вказана допомога надається працівнику у звязку зі звільненням з підприємства, або протягом року після звільнення, у випадку складного фінасового становища підприємтсва. 25.09.2015 року він надіслав відповідачу заяву про виплату одноразової допомоги в розмірі пяти місячних окладів, однак вказана сума відповідачем не сплачена, що й стало приводом звернення до суду з цим позовом. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь одноразову допомогу в розмірі пяти місячних окладів в сумі 8735,00 грн. В судове засідання позивач не з"явився? про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився? про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав обґрунтованими, однак просив у них відмовити через скрутний фінансовий стан підприємства. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився? про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, філія «Дніпропетровський автодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (в подальшому Філія) відповідно до Положення, затвердженого 30.10.2007 року наказом Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №112, є відособленим підрозділом підприємтсва, не є юридичною особою, однак має окремий баланс, розрахунковий рахунок у банку, печатку та штампи. Підприємтсво несе відповідальність по зобовязанням філії (п.3.1, 3.5 Положення). 01.02.2012 року в.о. начальника Філії [PERSON] виніс наказ №15-ВК про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] на підставі ст.38 КЗпП України (з виходом на пенсію). Згідно з п.6.33 Колективного договору ДП «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», прийнятого на конференції трудового колективу 10.04.2012 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Бабушкінської районної у місті ради 12.06.2012 року за №1492, підприємство повинно сплачувати працівникам, які виходять на пенсію за віком або достроково і відпрацювала в системі облавтодору безперервно більше 25 років одноразову допомогу в розмірі пяти місячних окладів. Ця допомога надається працівнику у звязку із звільненням з підприємства (або протягом року після звільнення, у разі складного фінансового становища підприємтсва). Відповідно довідки відповідача, складеної станом на лютий 2016 року, при звільненні [PERSON] за ст.38 КЗпП України 01.02.2012 року одноразова допомога при виході на пенсію не нараховувалась та не сплачувалась згідно розділу шостого колектиного договору ДП «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Статутом Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», зареєстрованого Реєстраційною службою ДМУЮ 25.09.2014 року, визначено у п.3.1, що підприємство є юридичною особою, а п.8.2 визначено, що підприємство встановлює у колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагрод та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Факт набуття позивачем трудового стажу на підприємтсві (в системі облавтодору) строком 42 роки представником відповідача не оспорювався, у звязку з чим, в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України окремому доведенню не підлягає. Згідно довідки відповідача за №37 від 24.02.2016 року, місячна тарифна ставка позивача на день його звільнення 01.02.2012 року складала 1747 грн. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. І згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.9-1 КЗпП України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Відповідно до ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. В силу ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно з ст.5 Закону України «Про колективні договори та угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обовязковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. 25.09.2015 року позивач звернувся із заявою на імя директора Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про виплату йому одноразової допомоги при звільненні. Встановлено, що на час розгляду справи передбачена у п.6.33 Колективного договору одноразова допомога при звільненні позивачу не виплачена, не дивлячись на те, що останній має достатню кількість трудового стажу на підприємствах дорожньої галузі України, відповідно до пояснень представника відповідача, наданих у попередньому судовому засіданні, зазначене зумовлено тяжким фінансовим станом підприємства. За встановлених судом обставин, зважаючи, що звільнення позивача було проведено за ст.38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію за віком, тому відповідно до вимог ст.17,18 КЗпП України та п.6.33 Колективного договору позивачу підлягає нарахування та виплата одноразової дороги при звільненні в розмірі 5 місячних окладів в сумі 8\~735 грн., як особі, котра має стаж на підприємстві понад 25 років. При визначені розміру суми, що належить стягнути з відповідача на користь позивача, суд покладається на довідку відповідача за №37 від 24.02.2016 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved