Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач покликається на те, що 01 березня 2013 року в ході судового засідання, що відбувалось в рамках розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області цивільної справи №2-2310/11 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом та знесення самочинно встановленої огорожі, представник третьої особи Крушельницький сільський голова [PERSON], виконуючи свої посадові обов'язки та діючи в інтересах Крушельницької сільської ради, у своєму виступі в присутності вищевказаних позивачів та секретаря суду [PERSON] повідомила головуючому судді Паку В.М., що [PERSON] та її мати [PERSON] весною 2010 року самовільно захопили земельну ділянку площею 0,03 га., яка перебуває в комунальній власності Крушельницької сільської ради та те, що вона долучила до матеріалів справи підроблене викопіювання з Генерального плану населеного пункту с. Крушельниця. По суті таким публічним висловлюванням [PERSON] звинуватила її у вчиненні адміністративного правопорушення, яке полягало у самовільному захопленні землі та кримінального правопорушення, що полягало у використанні завідомо підробленого документа. Крім того, подібними діями сільський голова охарактеризувала її як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує її честь та гідність. Пригнічення немайнових прав обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватись) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні протиправних діянь та інших ганебних вчинків, з точки зору моралі. Ні вона, ні її мати [PERSON], ніколи не притягувалися до адміністративної відповідальності за самовільне захоплення чужих земельних ділянок, які знаходяться в с. Крушельниця Сколівського району Львівської області, не вчиняли кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 358 КК України та не були судимі за вчинення таких злочинів. Виходячи з цього, інформація, яку поширив відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена належними доказами. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб. Порушення її прав поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять її честь, гідність та завдає шкоди її діловій репутації в очах кола осіб, які почули таку інформацію з точки зору додержання нею законів України та загальноприйнятих норм моралі. У зв'язку з неправомірним поширенням представником Крушельницької сільської ради широкому колу осіб недостовірної інформації відносно неї, вона знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого, у неї різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання її трудових (посадових) обов'язків та на повагу робочого колективу до неї. Враховуючи, що недостовірна інформація щодо неї, висловлена третьою особою, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню у спосіб, наближений до способу її поширення. У зв'язку з цим 23 травня 2014 року вона звернулася до Крушельницького сільського голови [PERSON] із письмовим зверненням про спростування поширеної нею недостовірної негативної інформації стосовно неї у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Однак Крушельницька сільська рада в особі її голови [PERSON] відмовляється спростувати таку інформацію. Таким чином вона змушена звернутись до суду за захистом своїх немайнових прав. Таким чином позивач просить суд визнати недостовірною вищенаведену інформацію, та зобов'язати відповідача в особі голови Крушельницької сільської Ради спростувати недостовірну інформацію, а саме: "[PERSON] та [PERSON] ніколи не захоплювали самовільно земельної ділянки площею 0, 03 га, дороги загального користування, яка перебуває в комунальній власності Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області. В ході розгляду Сгрийським міськрайонним судом Львівської області цивільної справи №2-2310/11 [PERSON] використала в якості письмового доказу не підроблене викопіювання з Генерального плану населеного пункту с. Крушельниця". В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, та просить суд позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що приниження її честі, гідності та ділової репутації відбулось внаслідок пояснень [PERSON], які вона надавала в порядку, передбаченому ст. 176 ЦПК України, а не за правилами, які встановлені для допиту свідків. Тому, в силу коментованої статті 62 ЦПК України вони не є засобом доказування. В розумінні ст. 212 ЦПК України суд при ухваленні рішення оцінює докази. Виходячи із змісту цієї правової норми суддя Стрийського міськрайонного суду Пак В.М. не оцінював та й не міг оцінювати такі пояснення, оскільки вони не є доказами у справі. Поширена [PERSON] інформація є фактичним твердженням у формі наклепу, а не оціночним судженням. Зокрема, сільський голова чітко та прямо вказала в судовому засіданні, що [PERSON] самовільно захопила земельну ділянку комунальної власності площею 0,03 га в с. Крушельниця Сколівського району Львівської області та використала підроблене викопіювання з Генерального плану с. Крушельниця, посилаючись на фактичні дані: довідки та акти, які вона особисто підписувала. На попередньому судовому засіданні в ході розгляду даної справи, надаючи пояснення, [PERSON] підтвердила, що вона поширила таку інформацію. Водночас, як вбачається із носія інформації, на який здійснювався технічний запис судового засідання від 01.03.2013 року, у поясненнях Крушельницького сільського голови таких фраз як "припускаю", "можливо", "вважаю", "на мою думку", "переконана" немає. Третя особа [PERSON] прямо не озвучувала відомостей про вчинення нею адміністративного чи кримінального правопорушення, але вона озвучила відомості, які вказують на протиправність дій з її боку, яких вона не вчиняла. Тим самим сільський голова охарактеризувала її як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Так як вона характеризується за місцем проживання та роботи з позитивної сторони, і їй неприємно чути про себе безпідставні звинувачення у вчинені протиправних дій та інших ганебних вчинків, саме така інформація, яка містилась у наданих третьою особою поясненнях, порушує її особисті немайнові права. Таким чином, сукупність вище перелічених мною обставин є підставою для задоволення її позову. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила суду пояснивши, що недостовірної інформації в судовому засіданні вона не поширювала. Вона як представник відповідача по справі Стрийського міськрайонного суду № 2-2310\\11р. дійсно говорила про те, що [PERSON] самовільно захопила частину земельної ділянки на підставі Акту комісії, яка встановила дану обставину. Крім цього відповідно до рішення суду по цій справі яке вступило в законну силу суд встановив захоплення [PERSON] земельної ділянки, що виявилось правдо. Що стосується фрази про підроблення генерального плану села, вважає, що існує, тільки опорний план села, який є основою для виготовлення генерального плану. Вона не звинувачувала позивача у вчинені будь-яких правопорушень. Всі сказані нею слова вона підкріплювала доказами. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснив, що інформація про самовільно захоплення [PERSON] земельної ділянки та долучення нею до матеріалів справи підробленого викопіювання з Генерального плану населеного пункту с.Крушельниця була предметом пояснень позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], представника третьої особи [PERSON] та міститься у висновках Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №2-2310/10 за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом та знесення самочинно встановленої огорожі. Зазначені пояснення учасників процесу та відповідні висновки суду були викладені у рішенні від 04.03.2013р. по вказаній цивільній справі. Зокрема, з абз.2 арк.3 вказаного судового рішення вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні 01.03.2013р. дала пояснення по суті справи, що дійсно весною 2010 року [PERSON] та її мати [PERSON] самовільно, без всяких на те підстав та без згоди сільської ради перенесли за дорогу проїзду загального користування свою сітку, огорожу на межу з одним із позивачів, тим самим самовільно захопили 0.03 га. землі, дороги загального користування, яку визначено на проекті забудови вищезгаданого позивача. Також абз.4 арк.3 судового рішення зазначено, що [PERSON] заявила, що долучений по справі відповідачкою [PERSON] аж на другий рік після подачі позову підроблене викопіювання з генплану населеного пункту с.Крушельниця не приймати до уваги, оскільки виконано з опорного плану, а тому долучила до справи відповідну довідку Сколівської райдержадміністрації від 29.01.2013р., яка свідчить, що генеральний план с.Крушельниця не існує, а підроблений попереднім архітектором просять суд не приймати. Окрім цього, з рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2013р. по справі №2-2310/10 вбачається, що пояснення [PERSON] фактично є підтвердженням пояснень позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які первинно заявили про самовільне захоплення земельної ділянки та підробку викопіювання з генерального плану с.Крушельниці. Таким чином, згідно вказаного судового рішення судом встановлено, що інформація про самовільне захоплення [PERSON] земельної ділянки та долучення нею до матеріалів справи викопіювання з Генерального плану населеного пункту с.Крушельниця, якого не існує, відповідає дійсності. Відтак, зазначені позивачкою обставини являються достовірними та встановлені судовим рішенням по цивільній справі №2-2310/10 щодо відповідача [PERSON], яка у наявній справі являється позивачем, що виключає можливість повторного доказування оспорюваних обставин. Слід врахувати, що вимога про визнання недостовірною та спростування описаної інформації фактично являється вимогою про скасування висновків Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Тоді як, учасники судового розгляду у випадку не погодження із висновками суду можуть реалізувати своє право на оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядках. Окрім того, безпідставними і надуманими є доводи [PERSON], що таким публічним висловлюванням [PERSON] фактично звинуватила її у вчиненні адміністративного правопорушення, яке полягало у самовільному захопленні землі, та кримінального правопорушення, що полягало у використанні завідомо підробленого документа. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] під час розгляду цивільної справи №2-2310/10 жодного разу не озвучувала відомостей про вчинення позивачем адміністративного чи кримінального правопорушення, а лише заявляла про фактичні обставини справи. В будь-якому разі висловлювання особи про наявність складу адміністративного чи кримінального правопорушення являється оціночним твердженням, яке не відноситься до недостовірної інформації. Таким чином, вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2013р., зобов'язано [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до їхніх городів по [ADDRESS] с.Крушельниця Сколівського району Львівської області шляхом знесення самовільно встановленої металевої огорожі з брамою та забрати дерев'яні бруси з проїзної частини земельної ділянки площею 0,03 га. З листів Державної інспекції сільського господарства Львівської області від 14.05.2014р. №4/3-21-8п та від 14.05.2014р. №2/3-21-8п вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не притягалися до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, що розташована у с. Крушельниця Сколівського району Львівської області. Як вбачається з листів Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 25.04.2014р. №3104 та 25.04.2014р. №3105, що заяв та повідомлень про вчинення [PERSON] та [PERSON] злочину, передбаченого ст. 358 КК України зареєстровано не було. З довідок №837-27052014/46210 та №838-27052014/46210 Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України у Львівській області вбачається, що на території України станом на 17.06.2014р. [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалися, не знятої чи не погашеної судимості не мають та у розшуку не перебувають. Як вбачається з листа голови Крушельницької сільської ради від 29.05.2011р. №95-02-18 на ім'я [PERSON], її доповідь у судовому засіданні ґрунтується на достовірних фактах та відповідних документах. З листа Відділу містобудування та архітектури Сколівської райдержадміністрації від 28.01.2015р. №11 вбачається, що генеральний план с. Крушельниця розроблений Львівським філіалом інституту "Містопроект" в 1975р. Один примірник знаходиться у відділі містобудування та архітектури Сколівської РДА. Відповідно до ст. 17 п.8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується, тому на даний час він є діючим. Зміни до вказаного генплану не вносились. Крушельницькою сільською радою в 2006р. винесено рішення про розробку нового генерального плану с. Крушельниця. На даний час існує опорний план с.Крушельниця, який виготовлений в 2007р. Відповідно до ДБН Б. 1.1-15:2012 "Склад та зміст генерального плану населеного пункту" опорний план або план існуючого використання території є складовою частиною генерального плану і відображає аналіз існуючого стану території населеного пункту. Згідно рішення п'ятої сесії п'ятого демократичного скликання Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області №35 від 17.03.2011р., яке знаходиться в матеріалах цивільної справи №2-2310/11 (Т.1 а.с.151), вирішено до остаточного винесення судового рішення гр. [PERSON] (представнику [PERSON].) не чинити перешкод у користуванні проїздом пл. 0,03 га по [ADDRESS] до городів гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] До 05.04.2011р. гр.. [PERSON] забрати частину огорожі з спірного проїзду. Як вбачається з листа Відділу містобудування та архітектури Сколівської райдержадміністрації від 29.01.2013р. №11, який знаходиться в матеріалах цивільної справи №2-2310/11 (Т.2 а.с.16), викопіювання, видане відділом містобудування та архітектури Сколівської РДА, виконано з опорного планку с. Крушельниця. Опорний план є одним із етапів розробки генерального плану, який відображає існуючу ситуацію в даному населеному пункті. На даний час ведеться робота проектним інститутом ДІПМ "Містопроект" над розробленням генерального плану с. Крушельниця. Стаття 10 (Свобода вираження поглядів) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950) визначає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як зазначається в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Як вбачається з п. 15 постанови Пленуму, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Крім цього, у вказаному пункті постанови Пленуму зазначається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. В той же час, відповідно до п. 17 постанови Пленуму, не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що під час судового розгляду цивільної справи №2-2310/11 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Крушельницької сільської ради Сколівського району про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом та знесення самочинно встановленої огорожі, Крушельницький сільський голова [PERSON] в своїх поясненнях поширила інформацію, яка, на думку позивача, є недостовірною. Суд критично відноситься до доводів та обґрунтування позивача та її представника щодо поширення сільським головою [PERSON] як представником Крушельницької сільської ради в судовому засіданні по цивільній справі №2-2310/11 недостовірної інформації відносно [PERSON] та [PERSON] щодо самовільного захоплення останніми земельної ділянки, оскільки суд дав оцінку таким обставинам, даний факт був встановлений судом при розгляді згаданої цивільної справи, про що суд прийняв відповідне рішення, яке набрало законної сили. Наявність інформації, яку позивач просить визнати недостовірною, і яка, зі слів позивача, була поширена сільським головою [PERSON] як представником Крушельницької сільської ради в судовому засіданні по цивільній справі №2-2310/11, а саме: "В ході розгляду Сгрийським міськрайонним судом Львівської області цивільної справи №2-2310/11 [PERSON] використала в якості письмового доказу підроблене викопіювання з Генерального плану населеного пункту с. Крушельниця" не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки під час відтворення технічного запису судового засідання, який долучений представником позивача до матеріалів справи, судом встановлено, що Крушельницький сільський голова [PERSON] в судовому засіданні надала суду наступні пояснення: "[PERSON] звернулася у відділ архітектури і "підробили" документ - опорний план села, написавши, що то є викопіювання з Генерального плану села Крушельниця, якого ніколи Крушельницька сільська рада не мала". Такий вислів [PERSON] під час судового засідання по справі №2-2310/11, відрізняється за змістом від інформації яку просить спростувати позивач, крім цього був оцінений судом, тому не підлягає спростуванню. Враховуючи, що наведені позивачем обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, доводи та обґрунтування позивача та її представника спростовуються наявними у справі доказами, які є належними та допустимими, були оцінені судом при розгляді іншої справи, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed