Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

04 вересня 2015 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 20 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-03520-201210. Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26257904169920. Відповідно до кредитного договору банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000,00грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 3000,00грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, про цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, що стало причиною звернення з вказаним позовом до суду, в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 48563,35грн. (а.с.1-2). В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просили розглянути справу за відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. \~\~\~\~ Відповідач \~\~в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-03520-201210, відповідно до умов якого банк на день укладання кредитного Договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 3000,00грн. \~(а.с.3-4). Позивачем умови договору виконані у повному обсязі. Натомість відповідач, станом на 26.06.2015р. має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 48563,35грн, яка складається з: тіло кредиту 22733,38грн;\~ прострочене тіло кредиту 9663,06грн;\~ заборгованість за відсотками \~\~16166,91грн, пені 255 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.6). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України, було укладено. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved