Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 23.02.1992 Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецької області за актовим записом № 86. Посилається на те, що 23.02.1992 він зареєстрував шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які на даний час повнолітні. Спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Позивач посилається на те, що протягом дев"яти років перебуває за межами України. Сімейних відносин із відповідачем не підтримує, спільне господарство не ведуть. Позивач запзначає, що втратив почуття поваги та любові до відповідача, а тому вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності від неї також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.02.1992, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 125569 від 14.02.2017 (а.с.5). Неповнолітніх дітей у сторін на даний час не має. Причиною розпаду сімї є те, що сімейне життя сторін не склалось з тих причин, що вони не розуміли один одного, не змогли знайти спільної думки між собою, через що між ними часто виникали сварки та скандали. Протягом дев"яти років спільною сім"єю не проживають, не ведуть спільного господарства. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання відповідача змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. На підставі викладеного та

Outcome: approved