Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] ; надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02.08.1997 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі було народжено дитину - [PERSON] , який після розірвання шлюбу знаходиться на утриманні позивача, проживав та був зареєстрований разом з нею за аресою: [ADDRESS] . 20.01.2020 позивачем було змінено місце її реєстрації на адресу: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що виникла необхідність в зміні місця мешкання, позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Голосіївської районної державної адміністрації в місті Києві з метою зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини за новою адресою, однак за відсутності згоди відповідача їй було відмовлено. Отримати згоду відповідача не є можливим через складні стосунки, спілкування з відповідачем відбувається лише за допомогою листів, які направляються електронною поштою. 21.01.2020 позивач зверталась із листом, направленим електронною поштою на адресу відповідача, з проханням надати згоду на зміну місця реєстрації їх сина - [PERSON] за новою адресою: [ADDRESS] , однак відповідач вказане звернення проігнорував та відповіді не надав. Враховуючи, що між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмові згоди на зняття з реєстрації малолітньої дитини, позивач змушена звернутись до суду з проханням надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди батька та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 було відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача в черговий раз подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на інший день. Разом з цим, суд не бере до уваги подане клопотання, оскільки відкладення розгляду справи призводить до порушення розумного строку розгляду справи, а також систематичне направлення на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи є зловживанням процесуальним правом з боку сторони відповідача. Окрім того, це призводить до порушення прав дитини - малолітнього [PERSON] та позивача - його матері [PERSON] . Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника не направили. Третя особа центр надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника не направили, надали письмові пояснення до суду. Зловживання процесуальними правами, або так звані «процесуальні диверсії» - є будь-якими деструктивними діями з використанням процесуальних прав особи, яка бере участь у розгляді судової справи, з метою максимально ускладнити опоненту виграш правового спору в цілому або завдати збиток його певним інтересам, що в будь-якому випадку порушує право особи на справедливий суд, про яке так часто наголошують вітчизняні суди та Європейський суд з прав людини в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, у статтях 44 ЦПК України, 43 ГПК України, ст. 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, а зловживання ними не допускається. Додатково, в контексті ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» доцільно також зазначити, що Європейський суд з прав людини ще 07.07.1989 р. у своєму рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. п. 28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010 р., Заява № 16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. п. 24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 р., Заява № 26976/06). Відповідач та його представник зловживають правами постійно вносять клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з цим, суд вважає можливим постановити рішення у справі, оскільки у справі наявні необхідні письмові пояснення. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що 02.08.1997 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у кіровоградській області, 17.10.2012, про що зроблено відповідний актовий запис № 1945. Згідно договору дарування квартири зі зміною правового режиму майна від 17.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., [PERSON] , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , придбав квартиру [ADDRESS] в спільну сумісну власність подружжя. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2019, індексний номер 185191641, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . 21.01.2020 позивач зверталась з листом, направленим електронною поштою на адресу відповідача, з проханням надати згоду на зміну місця реєстрації дитини [PERSON] за новою адресою, проте їй не надано відповіді, що не спростовано відповідачем. Відповідно до Акту обстеження умов проживання, затвердженому начальником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві від 28.01.2020, для малолітнього [PERSON] , 2012 року народження за адресою: [ADDRESS] , виділена окрема кімната. Ліжко, шафа, іграшки, стіл, стілець, одяг відповідного віку, стану та сезону. Умови для проживання дитини створені належним чином. Під час проведення обстеження умов проживання дитина перебувала дома. Позивач, 21.01.2020 року звернулась до АО Відділу з питань реєстрації місця проживання Голосіївської районної державної адміністрації з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проте, [PERSON] , було відмовлено 21.01.2020 року у реєстрації місця проживання, на підставі п. 11 абз. 1, а саме: особа не надала необхідних документів, інформації, відсутня згода батька та реєстрацію дитини. В силу вимог ст. 35 ЦПК України треті особи залучаються до участі у справі на стороні позивача або відповідача. В цей же час, представник відповідача просить залучити орган опіки та піклування, яким є Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація як третю особу, яка не є позивачем або відповідачем у спорі. Також, слід зазначити, що в інтересах неповнолітнього [PERSON] діє його законний представник [PERSON] , окрім того, в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, якою зроблено Акт обстеження умов проживання від 28.01.2020, а тому залучення органу опіки та піклування у даній справі є недоцільним. Як вбачається з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2020 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області та Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері - залишено без задоволення. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Міська рада м. Кропивницького надала висновок № 3994/49-05-24 від 07.08.2019, а саме: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Згідно долученого до матеріалів справи представником відповідача висновку Обухівської районної державної адміністрації вих. № 60-13 від 06.01.2021 вказано, що даний висновок надано у цивільну справу № 757/33742/19-ц, яка слухається Печерським районним судом м. Києва. Таким чином, суд не приймає до уваги зазначений висновок Обухівської районної державної адміністрації, оскільки справа слухається Голосіївським районним судом м. Києва. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно частин 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Крім того, за приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтями 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно з п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Як вбачається з п.3.3 Порядку, у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на зняття з реєстрації малолітнього сина. Більше того, відповідач ухиляється від будь-яких відповідей стосовно вирішення питання зміни місця реєстрації свого сина, хоча позивач зверталася до останнього із відповідними листами, отримання останнім не надано відповіді, що не спростовано відповідачем. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Тим більше, що відповідно до Акту обстеження умов проживання, затвердженому начальником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві від 28.01.2020, для малолітнього [PERSON] , 2012 року народження, за адресою: [ADDRESS] забезпечено гармонійний розвиток дитини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, центр надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved