Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У січні 2018 року представник Комунальної установи «Територіальне медичне об`єднання» Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»(далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), згідно останньої редакції позовної заяви підставність позову обґрунтував тим, що 01 грудня 2016 року відповідач був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів Іллінецького відділення екстреної медичної допомоги Філії «Липовецька СЕМД» ТМО. За [PERSON] на час виконання трудових обов`язків було закріплено транспортний засіб «PEUGEOT» державний номерний знак [NUMBER] , який є власністю позивача та з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2017 року. 14 квітня 2017 року о 21 год. 40 хв., відповідач, виконуючи свої посадові обов`язки та керуючи згідно шляхового листа № 1000720 вказаним транспортним засобом, рухаючись на автомобільній дорозі РЗЗ Вінниця - Гайсин-В.Михайлівка не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з деревом, що лежало на проїжджій частині дороги, та виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті винних дій відповідача було механічно пошкоджено обидва транспортні засоби, а власникам автомобілів заподіяно матеріальну шкоду. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена постановою Іллінецького районного суду від 04 жовтня 2017 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Витрати на вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачем склали у розмірі 40 071 грн., які відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву до суду не подав. Ухвалою суду від 09.10.2019 було закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено розгляд справи по суті. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі в редакції останньої позовної заяви. Відповідач та його представник у судовому позовні вимоги не визнали, заперечили щодо задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що в даній дорожній обстановці, яка склалась під час ДТП відповідач діяв у відповідності до ПДР та не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду шляхом термінового гальмування із зупинкою транспортного засобу, яким керував внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. Судове рішення за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП не оскаржував в силу своєї необізнаності з діючим законодавством. Суд, вислухавши сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що згідно наказу КУ «ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»» «Липовецька станція екстреної медичної допомоги» за №4-ОС від 30.11.2016 (а.с.8), [PERSON] було зараховано до штату складу Філії «Липовецька СЕМД» по Іллінецькому відділенню екстреної медичної допомоги водієм транспортних засобів. 01.12.2016 між Філією КУ «ТМО «ВОЦЕМД МК «Липовецька станція екстреної медичної допомоги» та [PERSON] було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.44), відповідно до якого останній прийняв на себе зобов`язання щодо забезпечення та збереження ввірених йому матеріальних цінностей, у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків. Наказом КУ «ТМО «ВОЦЕМД МК «Липовецька станція екстреної медичної допомоги» за №9-ОД від 01.02.2017 (а.с.45, 46), за [PERSON] було закріплено транспортний засіб «ПЕЖО БОКСЕР», державний реєстраційний номер [NUMBER] та «УАЗ 3962» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Належність майна позивачеві підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.9). Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04.10.2017 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно вказаного судового рішення, 14.04.2017 о 21:40 годині на автодорозі РЗЗ Вінниця- Гайсин-В.Михайлівка , [PERSON] , керуючи транспортним засобом PEUGEOT державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з деревом, яке лежало на проїжджій частині дороги та з автомобілем Volkswagen Caddy державний номерний знак [NUMBER] внаслідок чого обидва транспортних засоби зазнали механічних пошкоджень. Як убачається із Акту приймання - здачі виконаних робіт (а.с.15, 16), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу PEUGEOT державний номерний знак [NUMBER] проведений ПП [PERSON] згідно Договору про надання послуг по ремонту автомобіля (а.с.14, 15) склала 40 071, 00 грн. (27 754 грн. + 12 317 грн.), які позивач просить суд стягнути із відповідача, оскільки в добровільному порядку він їх не сплачує. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як убачається із Висновку експертного дослідження №2а від 31.07.2018 проведеного на замовлення представника відповідача (а.с.165 - 168), в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Peugeot державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в заяві про призначення дослідження, водій автомобіля Peugeot [PERSON] не мав технічної можливості попередити наїзд на дерево шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля Peugeot до місця знаходження дерева. Кінцеву оцінку дій водія автомобіля Peugeot [PERSON] в частині виїзду на смугу зустрічного руху та послідуючого зіткнення з автомобілем Volkswagen-Caddy, органи слідства (суду) можуть провести самостійно на основі аналізу матеріалів справи, даного заключення і тієї обставини, що з технічної точки зору виїзд на смугу зустрічного руху стався при діях водія автомобіля Peugeot в аварійній обстановці, яка обумовлена виникненням небезпеки, яке було створено падінням дерева на проїзну частину (смугу руху автомобіля Peugeot), можливості виникнення втрати поперечної стійкості(заносу) при наїзді на дерево, і з врахуванням того, що діючи в умовах аварійної обстановки, водій автомобіля Peugeot [PERSON] міг повернути кермо вліво інстинктивно, уникаючи небезпеки. Оцінка дій водія в аварійній обстановці виходить за межі компетенції експерта-автотехніка, так як дії водія в аварійній обстановці вимогами Правил дорожнього руху не регламентуються, оскільки потребують оцінки суб`єктивних психофізіологічних якостей водія (його кваліфікації, досвіду, темпераменту, стійкості нервової системи, тощо, а також його практичних навичок та вміння керувати транспортним засобом в екстремальних ситуаціях). В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в заяві адвоката про призначення дослідження, в діях водія автомобіля Peugeot [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, в частині наїзду на дерево, а послідуючі дії водія [PERSON] в частині виїзду на смугу зустрічного руху та зіткнення з автомобілем Volkswagen-Caddy не регламентуються ПДР, так як водій міг перебувати в аварійній обстановці. Вказаний висновок експерта стороною позивача не спростовано, жодних заперечень проти нього не надано. На основі аналізу матеріалів справи та висновку експерта судом встановлено, що з технічної точки зору виїзд на смугу зустрічного руху стався при діях водія автомобіля Peugeot в аварійній обстановці, яка обумовлена виникненням небезпеки, яке було створено падінням дерева на проїзну частину (смугу руху автомобіля Peugeot), можливості виникнення втрати поперечної стійкості (заносу) при наїзді на дерево, і з урахуванням того, що діючи в умовах аварійної обстановки, водій автомобіля Peugeot [PERSON] міг повернути кермо вліво інстинктивно, уникаючи небезпеки. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Згідно ч. 4 ст. 130 КЗпП України на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Цілком очевидним є те, що керуванння відповідачем транспортним засобом , який являється джерелом підвищеної небезпеки, було пов"язане з щоденним ризиком, як для самого відповідача так і для інших учасників дорожнього руху і відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. Позивач, як власник джерела підвищеної небезпеки міг спрогнозувати негативні наслідки використання відповідачем транспортного засобу у разі виникнення ДТП з пошкодженням транспортних засобів і убезпечити себе, шляхом страхування можливих ризиків, а не перекладати відповідний тягар на відповідача. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної поведінки при виконанні ним трудових обов`язків як водія транспортного засобу та, відтак відсутній прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією і шкодою, яка настала та вважає, що шкода заподіяна транспортному засобу відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, отож суд не знаходить підстав для стягнення грошових коштів на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивачем із відповідача. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed