Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], місце проживання якого просить визначити з нею, за їхньою з відповідачем взаємною згодою. Сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім"ї стали часто виникати сварки, скандали на грунті недовіри одне одному, втрачено почуття кохання й взаємної поваги, шлюбні відносини не підтримують, подальше спільне життя неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спору про розподіл майна, на даний час не виникає, з відповідачем спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 13.11.2014 року при розгляді справи представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] змінили свої позовні вимоги, а саме розглянути позовну заяву в частині розірвання шлюбу. 25.11.2014 року при розгляді справи представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] підтримали первісний позов, та просять суд задовольнити його в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 09 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. З часом їхні розбіжності у поглядах на сімейне життя поглибились, вони зовсім перестали намагатись знайти щось спільне в інтересах сім"ї. Спору щодо поділу подружнього майна немає. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, визначається за спільною згодою батьків. Позивач і відповідач дійшли згоди про те, що їхня неповнолітня дитина буде проживати з матір"ю, і суд не має підстав до відмови у задоволенні і цієї вимоги позивача. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат в розмірі 243,63 грн., грн., підлягають задоволенню оскільки підтверджені відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved