Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 30.07.2018 року з позовною заявою до відповідачів Редакції газети «Наше время», виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування первісної позовної заяви та уточненої позовної заяви від 17.08.2018 року позивач вказує, що 15.03.2018 року в номері 22 (2453) газети «Наше время» на другій сторінці опубліковано статтю під назвою (далі викладено мовою оригіналу): «Александр Симиненко: Сколько еще будет лжи [INFO] провокаций!?», яка має наступний зміст (далі викладено мовою оригіналу): «В святи с выходом в газете « [INFO] » резонансной статьи « [INFO] , тем выше зарплата», мы обратились к заместителю [PERSON] городского [PERSON] [PERSON] . Симиненко за комментарием. - [PERSON] , недавно в одной из местных газет вышла публикация, в которой говорится о том, что Вы получили заработную плату и премию в сумме более ста тысяч гривен и это только за один месяц, можете это прокомментировать? - А что тут комментировать ?! Меня удручает то, что уважаемое и авторитетное издание, которое выходит у нас в районе не один десяток лет, дискредитирует бессовестный, непорядочный журналист, публикующий откровенную ложь и провокацию. Городской совет в открытой форме дал информацию о заработных платах своих сотрудников, но данный «журналист» легким росчерком пера, что называется с потолка дописывает мне и секретарю городского совета зарплату и премию в размере более 600 тысяч гривен. Можно было подумать: ну опечатка, ну ошиблись, с кем не бывает. Но когда лживая, непроверенная информация публикуется из номера в номер, то это уже закономерность. В статье «Рукописи не горят…» эта же журналистка, осмелюсь предположить не без дополнительного вознаграждения от «доброжелателей», пытается сделать сенсацию на пустом месте. Речь в этой публикации идет о том, что городской совет якобы потратил 200 тысяч гривен на новогодние украшения. Но тут надо отделить мух от котлет. На новогоднюю иллюминацию из этой суммы было потрачено 48 (!) тысяч гривен. На эти средства приобретено украшения для часовни на центральной площади, закуплены декоративные олени с санями в количестве 8 (!) штук, а также приобретены новогодние мотивы светящиеся снежинки в количестве 5 (!) штук. На оставшиеся деньги куплена экспозиция, не связанная с Новым годом и Рождественскими праздниками. Это красивые ладьи, символ нашего города, которые после приведения в порядок клумб, будут установлены в сквере сакур по улице Мира. С таким же успехом «журналист» к средствам, потраченным на новогоднее убранство центральной площади, мог присовокупить и стоимость реконструкции самой площади, она (реконструкция) как раз закончилась в канун Нового года. А сумма в 4 миллиона гривен более внушительно звучит. Хочу отметить, что на новогодний наряд елки не потрачено ни одной бюджетной гривны. Все закупалось за деньги неравнодушных граждан, которые кто больше, кто меньше пожертвовали на это украшение. За что им большое спасибо!!!». Також позивач вказує, що в статті зазначено, що до друку її підготувала [PERSON] , яка є редактором видання «Наше время». В основу цієї статті покладено інтерв`ю, надане газеті «Наше время» заступником Кілійського міського голови Одеської області [PERSON] Оскільки відповідач [PERSON] , коментував інформацію, яка стосується як його особисто так і обставин закупівлі новорічних прикрас Кілійською міською радою Одеської області. На це вказує і той факт, що він надав коментар саме як посадова особа зазначеного органу місцевого самоврядування, про що прямо зазначено у спірній публікації. На думку позивача, зі змісту висловлювання, в ньому автор стверджує, що написана позивачем стаття «Рукописи не горят…», є замовною, підготовленою за додаткову винагороду від недругів пана Симиненко. Однак це не відповідає дійсності, оскільки позивач не отримувала жодного замовлення і додаткової оплати за підготовку цієї статті. Вищезазначена публікація ґрунтується на доказах, зібраних із офіційних джерел, які за законом відносяться до офіційної інформації і відповідальність за їх достовірність несе місцева рада, яка їх і надала. Твердження про замовність підготовленого нею матеріалу та про отримання позивачем додаткової винагороди за підготовку статті не має під собою жодного фактичного підґрунтя. 23.04.2018 року позивач звернулась до відповідачів із заявою про спростування зазначеної недостовірної інформації, а також про надання їй права на відповідь. Листом за вих. № Л-521 від 04.06.2018 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області відмовив позивачу у спростуванні цієї інформації, мотивуючи своє рішення тим, що на його думку, зазначене висловлювання та інша спірна інформація відноситься до оціночних суджень, правдивість яких не підлягає доведенню і які не можуть бути спростовані. Як зазначає позивач, відповідач не навів жодних фактичних підстав, які б свідчили, що стаття «Рукописи не горят…», написана позивачем за винагороду та на замовлення так званих «доброзичливців» пана [PERSON] . Отже, зазначене твердження не має під собою ніякого, навіть мінімального, фактичного підґрунтя. Водночас, це твердження несе в собі інформацію про те, що позивач начебто бере гроші за підготовку критичних матеріалів та замість об`єктивного висвітлення подій ганяється за сенсаціями. Такі звинувачення принижують її, як особистість і завдають шкоди її репутації чесного журналіста, який добросовісно збирає інформацію і об`єктивно висвітлює події. Вони спрямовані на те, щоб підірвати довіру до її антикорупційних розслідувань та статей, в яких викладаються факти зловживань владою та службовими повноваженнями тих чи інших чиновників. Крім викладеного, позивач не погоджується із низкою висловлювань, зокрема, в спірній статті зазначається: 2.1) що в публікації «Чем выше ответственность, тем выше зарплата», позивач свідомо оприлюднила недостовірну інформацію про те, що заступник Кілійського міського голови Олександр [PERSON] за один місяць отримав зарплату і премію у розмірі, що перевищує сто тисяч гривень. Мене називають: «бессовестный, непорядочный журналист, публикующий откровенную ложь и провокацию». Такі висловлювання на адресу позивача принижують її честь, гідність та ділову репутацію. У спірній публікації відповідачі, на думку позивача, свідомо маніпулюють інформацією. Вони подають громадськості неповні відомості про зміст оприлюдненого мною повідомлення про розмір заробітної плати та премії позивача [PERSON] та секретаря Кілійської міської ради. В такий спосіб вони спотворюють дійсність. Зокрема, із тексту статті «Чем выше ответственность, тем выше зарплата» видно, що позивачем допущено списку. В ній сума виплат згаданим особам вказана наступним чином: 9 тыс.114 тыс. 81 коп. Тобто, при написанні однієї цифри двічі повторюється слово «тисяч», що свідчить про явну помилку (описку). Більше того, ще до виходу в світ спірної публікації, ця описка була виявлена та виправлена в наступному номері газети «Дунайская заря» від 02.03.2018 року. Проте, і журналіст-редактор Павлова Н [PERSON] О., і заступник міського голови [PERSON] . цю обставину замовчують. На думку позивача, це свідчить про свідоме перекручення інформації з боку зазначених відповідачів з метою приниження її честі, гідності та ділової репутації. Водночас, викладене свідчить і про те, що у неї не було умислу на поширення недостовірної інформації відносно [PERSON] Позивача також обвинувачують у тому, що в статті « [PERSON] не горят...» вона поширила недостовірну інформацію. Зокрема, спірна публікація містить наступне висловлювання (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] в этой публикации идет о том, что городской совет якобы потратил 200 тысяч гривен на новогодние украшения. Но тут надо отделить мух от котлет. На новогоднюю иллюминацию из этой суммы было потрачено 48 (!) тысяч гривен. На эти средства приобретено украшение для часовой на центральной площади, закуплены декоративные олени с санями в количестве 8 (!) штук, а также приобретены новогодние мотивы - светящиеся снежинки - в количестве 5 (!) штук. На оставшиеся деньги куплена экспозиция, не связанная с Новым годом и Рождественскими праздниками. Это красивые ладьи, символ нашего города...». Ця інформація подана в контексті того, що позивач свідомо спотворила факти, пов`язані із закупівлею новорічних прикрас, що також принижує її честь, гідність, ділову репутацію. А тому існує необхідність в оприлюдненні її відповіді на зазначені звинувачення і, зокрема, в оприлюдненні фактичних даних щодо придбання новорічних прикрас, сум понесених витрат з місцевого бюджету з посиланням на відповідні докази. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: - визнати недостовірною, такою що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та зобов`язати відповідачів спростувати поширену щодо неї 15.03.2018 року в номері 22 (2453) газети «Наше время» на другій сторінці у статті під назвою « [PERSON] Симиненко: Сколько еще [INFO] », інформацію наступного змісту: «В статье «Рукописи не горят…», эта же журналистка, осмелюсь предположить не без дополнительного вознаграждения от «доброжелателей», пытается сделать сенсацию на пустом месте». Спростування здійснити шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду, набране тим же шрифтом під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується; - зобов`язати редакцію газети «Наше время» протягом місяця з дня набрання рішення суду законної сили опублікувати відповідь [PERSON] Володимирівни наступного змісту: «В статье «Александр Симиненко: Сколько еще будут лжи и провокаций!?» (НВ № 22 от 15 марта, заместитель мэра Килии говорит о том, что на новогоднюю иллюминацию было потрачено 48 (!) тысяч гривен. «На эти средства приобретено украшение для часовни на центральной площади, закуплены декоративные олени с санями в количестве 8 (!) штук, а также приобретены новогодние мотивы светящиеся снежинки в количестве 5 (!) штук. На оставшиеся деньги куплена экспозиция, не связанная с Новым годом и Рождественскими праздниками. Эти красивые ладьи, символ нашего города…». Однако, на мои запросы от 20.02.2018 и 23.02.2018 исполнительным комитетом Килийского городского совета были предоставлены копии документов «на придбання новорічних декоративних прикрас» (ответы № 02-7а/03 от 23.02.2018 и № 02-07а/06 от 02.03.2018). Согласно предоставленым накладным, исполкомом горсовета были закуплены: 1)4 оленя по 5 тыс. грн./шт., 1 сани по 17 тыс. грн./шт., 12 снежинок по 950 грн./шт., 4 кораблика по 25 тыс. грн./шт., на общую сумму 148 тыс. 400 грн. (накладная от ФОП [PERSON] . № 15 от 15.12.2017); 2)кора березовая 500 кг., по 11, 50 грн./кг., 40 м., гирлянды электрической за 300 грн./м на общую сумму 17 тыс. 750 грн. (накладная от ФОП [PERSON] № 44 от 13.12.2017); 3)4 оленя по 5 тыс. грн./шт. на общую сумму 20 тыс. грн. (накладная от ФОП [PERSON] . № 16 от 18.12.2017); Общая сумма закупки, согласно предоставленным накладным составила 186 тыс. 150 грн., даже если вычесть 100 тыс. грн. на кораблики, выйдет 86 тыс. 150 грн., но не 48 тыс. грн. О том, что кораблика закупили не как декорации для новогодних и рождественских праздников в ответе исполкома не сказано. В назначении банковского платежа по накладной от ФОП [PERSON] № 15 от 05.12.2017 исполкомом горсовета также указано «за новорічні декоративні вироби». Исходя из официального ответа на запрос и данным указанным в банковском платеже и был сделан вывод, что на закупку новогодней декорации из городского бюджета потрачено около 200 тыс. грн. [PERSON] ». Також позивач просить суд, стягнути з відповідачів солідарно на її користь судові витрати в розмірі 1409, 60 гривень. 04.10.2018 року від виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Щодо недостовірної інформації та її спростування, спірної публікації, згідно ствердження позивача, а саме висловлювання заступника міського голови в статті «Александр Симиненко: «Сколько еще будет лжи и провокацій?», «щодо статті «Рукописи не горят… эта же журналистка, осмелюсь предположить не без дополнительного вознаграждения от «доброжелателей», пытается сделать сенсацию на пустом месте» є оціночним судженням. Жодних фактів, що підтверджують суть того, що зазначена інформація є фактичним твердженням, в зазначеній статті наведено не було. Беручи до уваги відсутність на посилання фактичних тверджень в статті: « [INFO] не горят…» слова : Осмелюсь [INFO] » [INFO] «от [INFO] » - це є саме оціночними судженнями, оскільки у розумінні приписів п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи» та ст. 34 Конституції України є висловлюванням, які не містять фактичних даних, зокрема є критикою, оцінкою дій та висловлюваннями, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Заступником міського голови Симиненко О. А., висловлено оціночні судження того, яким чином виклала інформацію журналіст. Зазначені оціночні судження були надані заступником міського голови у зв`язку з тим, що Позивачем в газеті «Дунайська заря» в статті «Чем выше ответственность, тем выше зарплата» була висвітлена інформація, яка не відповідала дійсності. Позивач у своєму позову підтверджує той факт, що нею дійсно в статті «Чем выше ответственность, тем выше зарплата» ніби-то допущено описку та позивачем ця описка була виявлена та виправлена у наступному номері газети «Дунайська заря» від 02.03.2018 року. Але позивач не зазначив, що виправлення нею були опубліковані на підставі листа виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області щодо спростування недостовірної інформації адресовані редактору газети «Дунайська заря» [PERSON] , та передані до редакції 01.03.2018 року, що підтверджується копією запису з журналу розносної кореспонденції. Отже позивачем зазначена описка була виправлена лише після надіслання листа виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області щодо спростування недостовірної інформації адресовані редактору газети «Дунайська заря» [PERSON] Щодо вимог позивача відносно зобов`язання редакції газети «Наше время» протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили опублікувати в газеті «Наше время» відповідь [PERSON] , то відповідач зазначає, що дійсно в номері 22 (2453) від 15.03.2018 року опублікована стаття в газеті «Наше время» заступника Кілійського міського голови О. А. Симиненко «Сколько еще будет лжи и провокацій?» в якій було зазначено: «… На новогоднюю иллюминацию было потрачено 48 тысяч гривен…». Але позивачем не враховано той факт, що в № 23 (2454) від 20.03.2018 року «Наше время» опубліковані уточнення до статті, яка була розміщена в № 22 (2453) від 15.03.2018 року газети «Наше время» заступника Кілійського міського голови Одеської області [PERSON] . «Сколько еще будет лжи и провокаций?». Отже згідно уточнень на новорічну ілюмінацію було витрачено 80 тисяч 400 гривень. Позивачу надано усі відповідні договори, накладні, додатки до договорів. В своїх запитах позивач не уточнювала та не запитувала інформацію щодо розмежування закупки виробів на новорічні свята та які закупалися, як декоративні вироби, тому виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області надано відповідь згідно запиту та надана вся запитувана позивачем інформація. Виконавчий комітет Кілійської міської ради Одеської області не міг знати про те, що інформацію потрібно було лише надати на новорічні вироби, а декоративні вироби позивача не цікавили. Отже на новорічні вироби потрачено 80 тисяч 400 гривень в них входять вироби новорічні, а саме: олені новорічні, кількістю 4 штуки, вартістю 20 тисяч гривень; сані, кількістю 1 штука, вартістю 17 тисяч гривень; сніжинки, кількістю 12 штук, вартістю 11\~400 тисяч гривень; гірлянди, довжиною 40 метрів, вартістю 12 тисяч гривень (накладна від 05.12.2017 року та № 44 від 13.12.2017 року); олені, кількістю 4 штуки, вартістю 20 тисяч гривень (накладна від 18.12.2017 року); кораблики, кількістю 4 штуки, вартістю 100 тисяч гривень та кора березова на суму 5750 гривень, закуплена як декоративні вироби. Кора березова, як декоративний виріб закуплена згідно накладної від 13.12.2017 року № 44. Кораблики кількістю 4 штуки були закуплені як декоративний виріб, який не передбачався на новорічні свята, а передбачався як розміщення декоративного виробу на прикраси території міста. При закупці зазначених новорічних та декоративних виробів виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області не порушено чинного законодавства України, закуплений товар є в наявності, згідно вимог чинного законодавства України. На думку відповідача, позивачем було допущено перекручування інформації у зв`язку з тим, що він не уточнив та не перевірив, які вироби та на які заходи закуплялися виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області, хоча згідно ст. 26 Закону України «Про друковані засоби інформації (пресу) в Україні», журналіст зобов`язаний подавати для публікації об`єктивну і достовірну інформацію. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 09.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що у публікації, яка є предметом судового розгляду, не було наведено жодних фактів, які підтверджують, що спірна інформація є фактичними твердженнями. Відповідач вважає спірне висловлювання оціночним судженням. І водночас не наводить жодного факту, який став підґрунтям для застосованих до неї оцінок звинувачень у написанні замовних статей за окрему винагороду від так званих «доброзичливців» пана [PERSON] . Відповідач не надав доказів того, що позивач пише матеріали, в яких критикують місцеву владу та [PERSON] , зокрема на замовлення та бере за це гроші. Оскільки вказаних доказів немає, відсутні й будь-які підстави для наведення оціночних суджень. За таких умов є підстави вважати, що відповідачі діяли недобросовісно і умисно принижували її честь, гідність і ділову репутацію, підриваючи довіру до неї та її матеріалів позивача з боку читачів. У відзиві виконавчий комітет Кілійської міської ради Одеської області фактично погоджується із тим, що у спірній статті, позивачем допущено описку, але вважає, що вона виправлена під впливом надісланого ним листа. Оскільки недостовірні відомості містились у офіційній відповіді на запит та у платіжних документах, позивач як журналіст не може нести відповідальності за достовірність зазначеної інформації. У зв`язку з чим, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 13.11.2018 року від виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачем не наведено жодного факту, який став причиною оціночних суджень. На зазначені ствердження позивача виконавчий комітет Кілійської міської ради Одеської області звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючи на первісну позовну заяву, уточнену позовну заяву та суду зазначила, що в березні 2018 року була опублікована стаття [PERSON] Симиненко «Сколько еще будет лжи и провокаций…», в якій йдеться мова про статтю, яку підготував позивач, а саме «Рукописи не горят…», в якій позивач написала, що Кілійською міською радою були закуплені декоративні новорічні вироби на суму 185\~000 гривень. При написанні статті позивач подала декілька запитів, про надання документів по закупці новорічних декоративних виробів. Кілійська міська рада надала відповідні накладні та на підставі офіційної відповіді. Однак [PERSON] у своїй статті вказує, що стаття позивача була написана не без додаткової винагороди від доброзичливців. В статті відповідач вказує, що в статті позивача брехня та провокація, обвинувачує позивача в непрофесіоналізмі, що позивач пише матеріали на заказ, що вона виконує свою роботи не добросовісно. Як зазначає позивач, відповідач вказує, що вона перекрутила інформацію подаючи інформацію, яку відповідач отримує. У своєму матеріали відповідач вказує, що позивач йому приписала 600 000 гривень. Також у статті відповідач, зазначає, що позивач повинна була розрізнити декоративні вироби та новорічних декоративних виробів, однак позивач не знала, що є декоративні вироби та новорічні декоративні вироби. Представник відповідача Симиненко О. А., - [PERSON] ., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та суду пояснив, що [PERSON] при висловлюванні своєї позиції саме припустив, а не стверджував, що позивачка начебто намагалася зробити сенсацію на пустому місці за начебто додаткову винагороду від третіх осіб. Це було припущення, основане на колишніх статтях позивача в газеті «Дунайська заря». Відносно указаної описки, то позивач мала можливість виправити зазначену описку в наступному номері газети «Дунайська заря». Однак позивач виправила описку лише в номері газети «Дунайська заря» від 02.03.2018 року та лише після листа виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області. Відносно витребуваної інформації про те, що позивачу Кілійською міською радою Одеської області була надана недостовірна інформація з приводу новорічних декоративних виробів, то як інформація була викладена в запиті, то таким чином Кілійська міська рада Одеської області надала інформацію, однак позивач зазначає, що вона не могла знати, що новорічні та декоративні вироби різні, а Кілійська міська рада надала повну та обширну інформацію. Таким чином, представник відповідача просив суд відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Одеської області Тітаренко Н. А., в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовної заяви, зазначила, що в матеріалах справи є запити позивача, які були адресовані до Кілійської міської ради Одеської області, та надано інформацію про новорічні декоративні вироби, було вказано які саме договори, копії накладних. Новорічні та декоративні вироби закупалися відповідно до класифікатору, по призначеним договорам закуплялися не лише новорічні та декоративні вироби. Позивачу була надана вся інформація, однак відповідачу не було відомо, що позивача цікавлять лише новорічні вироби. Щодо статті [PERSON] , то це було оціночне судження. Щодо статті про зазначення заробітної плати, то відповідач ніяким чином не перекрутив цей факт, вони виходили з того, що було написано в статті позивача. Також позивачем не було враховано той факт, що в газеті «Наше время» від 20.03.2018 року, була опублікована уточнена стаття, яка була розміщена в номері під назвою: «Сколько будет еще лжи и провокаций», інформація щодо заробітної плати була змінена та було уточнені витрати на вироби. На підставі вищезазначеного, відповідач інтереси відповідача не порушив, інформацію надав у повному обсязі та не знали, що інформація була потрібна лише про новорічні прикраси, а не про декоративні вироби. \~Зазначаючи про порушення відповідачами немайнових прав, [PERSON] в позові вказує, що відповідач розповсюдив вищезазначену інформацію чим порушив її право на повагу до гідності та честі, а також недоторканість її ділової репутації. Представник відповідача редакції «Наше время» - Павлова Н. О., в судовому засіданні пояснила, що дуже здивувало, що журналіст зі стажем називає відповідь, яка опублікована в газеті «Наше время» - інтерв`ю та ще й приписує авторство [PERSON] , однак це не було інтерв`ю та [PERSON] , не була автором цього інтерв`ю. На початку статті зазначено, що вони звернулася до [PERSON] , за коментарем та відповідно стаття є дослівним викладом його слів. Згідно закону редакція не несе відповідальності за дослівний виклад інформації. 15.03.2018 року була опублікована заява [PERSON] , його відповідь на запит та 20.03.2018 року в наступному номері, за ініціативою самого автора, було опубліковано спростування тієї інформації, яка була не точно викладена у першій. У зв`язку з чим, просила суд не задовольняти позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до Кілійської міської ради надійшов запит від журналіста [PERSON] Олесі Володимирівни про надання документів, договорів та накладних на придбання новорічних декоративних виробів. Відповідно до діючого законодавства, в договорі повинен бути класифікатор та код, однак такого поняття як «декоративні вироби» у зазначеному класифікаторі немає. В запиті не було визначено, які саме повинні бути зазначені вироби. Покупка була одночасно товарів, купувалися кораблі, кора по класифікатору вони проходять одним кодом, тому накладна була одна. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. 20.02.2018 року [PERSON] звернулась до Кілійської міської ради Одеської області з запитом щодо доступу до публічної інформації та просила надати: - копію накладної від ФОП « [PERSON] .» № 15 від 05.12.2017 року згідно договору № 108 від 05.12.2017 року; - копію накладної на новорічні декоративні вироби від ФОП « [PERSON] » № 15 від 05.12.2017 року згідно договору № 108 від 05.12.2017 року; - копію накладної на гірлянди електричні та кору березову від ФОП « [PERSON] .» № 44 від 13.12.2017 року згідно договору № 40 від 25.05.2017 року додаткова угода № 1 від 13.12.2017 року, /а. с. 29/. 23.02.2018 року за вих. № 02-7-А/03 виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області на адресу редакції газети «Дунайська Заря», а саме [PERSON] було направлено копію запитуваних документів та повідомлено, що накладна № 5 від 05.12.2017 року, згідно договору з ФОП [PERSON] від 05.12.2017 року № 108 на придбання новорічних декоративних виробів до Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області не надходила. Також, 02.03.2018 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області на адресу редакції газети «Дунайська Заря», а саме [PERSON] було направлено копії документів на придбання новорічних декоративних виробів та прикрас, а саме: - копію накладної від 18.12.2017 року № 16, згідно договору з ФОП « [PERSON] .» від 05.12.2017 року № 108 на придбання новорічних декоративних виробів на суму 20\~000, 00 гривень; - копію договору з ФОП « [PERSON] » № 16 від 18.12.2017 року № 16, /а. с. 35/. - копію договіру купівлі продажу № 108 від 05.12.2017 року, предметом якого є декоративні вироби на суму 148400, 00 гривень, /а. с. 36-37/; - копію додаткової угоди до договору № 108 від 05.12.2017 року, /а. с. 38.; Відповідно до статті «Чем выше ответственность, тем больше зарплата» написаною [PERSON] , в газеті «Дунайська заря» № 14 (11309) від 23.02.2018 року, позивачем зазначено (далі викладено мовою оригіналу): «…то уже в августе [PERSON] (который с апреля назначен на эту должность) получил 9 тыс. 114 тыс. 81 коп. Секретарь же горсовета «на руки» в январе получила 5 тыс. 959 грн. 9 коп., а в августе 8 тыс. 820 тыс. 79 коп…», в якій допущено описку в написанні суми заробітної плати відповідача та секретаря Кілійської міської ради Одеської області. Згідно до статті «Рукописи не горят…», опублікованою 09.03.2018 року в газеті «Дунайська заря», автором якої ж позивач зазначено, що: «…Килийский городской совет в конце 2017 года закупил таки новогодние декоративные изделия на суму 168 тыс. 400 грн. На эту суму были преобретены 8 оленей по 5 (!) тыс. грн. каждый, сани по 17 тыс. грн. штука, 12 снежинок по 950грн/шт., 4 кораблика по 25 тыс. грн/шт. А еще полтонны березовой коры на суму 5 тыс. 750 грн. и 40 м., гирлянд за 12 тысяч…», 15.03.2018 року в номері 22 (2453) газети «Наше время» на другій сторінці опубліковано статтю заступника Кілійського міського голови О. А. Симиненко «Сколько еще будет лжи и провокацій?» в якій було зазначено: «Меня удручает то, что уважаемое и авторитетное издание, которое выходит у нас в районе не один десяток лет, дискредитирует бессовестный, непорядочный журналист, публикующий откровенную ложь и провокацию….В статье «В статье « [INFO] не горят…», эта журналистка, осмелюсь предположить не без дополнительного вознаграждения от «доброжелателей», пытается сделать сенсацию на пустом месте» Речь в этой публикации идет о том, что городской совет якобы потратил 200 тысяч гривен на новогоднее украшения. Но тут надо отделить мух от котлет. На новогоднюю иллюминацию из этой суммы было потрачено 48 тысяч гривен. На эти средства приобретено украшения для часовни на центральной площади, закуплены декоративные олени с санями в количестве 8 штук, а также приобретены новогодние мотивы светящиеся снежинки в количестве 5 штук. На оставшиеся деньги куплена экспозиция, не связанная с Новым годом и Рождественскими праздниками. Это красивые ладьи, символ нашего города, которые после приведения в порядок клумб, будут установлены в сквере сакур по улице Мира. С таким же успехом «журналист» к средствам, потраченным на новогоднее убранство центральной площади, мог присовокупить и стоимость реконструкции самой площади, она (реконструкция» как раз закончилась в канун Нового года. А сумма в 4 миллиона гривен более внушительно звучит. Хочу отметить, что на новогодний наряд елки не потрачено ни одной бюджетной гривны. Все закупалось за деньги неравнодушных граждан, которые кто больше, кто меньше пожертвовали на это украшение. За что им большое спасибо!!!».. Відповідно до частини четвертої\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої\~статті 34 Конституції України\~кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 15, 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За положенням\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За роз`ясненнями п. п. 15, 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до частини другої статті 30\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач свого позову не довів та не виклав обставин порушення його прав на захист честі та гідності, які гарантовані\~ст. 277 ЦК. У справах про визнання інформації недостовірною згідно з положеннями ч. 4\~ст. 277 ЦПК\~і\~статті 12 ЦПК України\~обов`язок довести, що інформація є достовірною покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок порушення цього було порушено його особисті немайнові права. При цьому, згідно частини першої статті 30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Поняття «оціночного судження» викладено в статті 30\~Закону України «Про інформацію». Так, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В пункті 19 наведеної вище\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, роз`яснено судам, що відповідно до\~статті 277 ЦК\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статей\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши спірну статтю, суд не вбачає в ній фактичних даних, з огляду на характер використання мовних засобів, припущень, такі висловлювання не містять ознаки наклепу, містять критичну оцінку певних фактів та мають ознаки оціночних суджень, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, тому наявні у змісті статті «Рукописи не горят…» оціночні судження не підлягають спростуванню в межах розгляду даної справи, при цьому позивач не позбавлений права на відповідь, а також на власне тлумачення у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених відповідачем суджень, надавши їм іншу оцінку. Таким чином, слід зауважити, що предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності. Доводи позивача про те, що зі змісту висловлювання, в ньому автор стверджує, що написана позивачем стаття «Рукописи не горят…» є замовною, підготовленою за додаткову винагороду, суд не може взяти до уваги, так як викладене не охоплюється\~ст.277 ЦК України, оскільки міститься на припущеннях та \~є оціночними судженнями та суб`єктивною думкою відповідача. Крім того, право висловлювати судження, оцінки, думки закріплене у\~ст. 34 Конституції України, а також у\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є складовою частиною національного законодавства. Якщо ж позивач вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації відповідачем, принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим йому ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~та\~ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні"\~правом на відповідь, у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати вирішено згідно\~ст. 141 ЦПК України. \~\~\~\~\~

Outcome: dismissed