Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

27 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року її позов до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з нього аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з часу ухвалення судом цього рішення її доходи значно зменшились. В 2018 році вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». На теперішній час вона перебуває у декретній відпустці в зв`язку з народженням третьої дитини. Двоє її старших дітей навчаються в школі, а тому витрати на їх утримання зросли. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає коштів на придбання навчального приладдя, одягу для дітей, не бажає оплачувати й інші витрати на дітей, зокрема витрати, пов`язані з відвідуванням ними спортивних тренувань, а також витрати на лікування. Вважає, що відповідач, будучи здоровим чоловіком працездатного віку, має більше можливостей, ніж вона, заробити кошти на утримання дітей. Також зазначає, що вона з дітьми проживає в орендованій квартирі, самостійно оплачує комунальні послуги, вартість, яких теж значно зросла. Позивач звертає увагу, що наразі збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно та аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Суд встановив, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8,10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-7). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень. Частиною першою статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд встановив, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів. Суд враховує, що розмір встановлений аліментів на утримання дітей є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України. Також встановлено, що позивач 30 листопада 2018 року уклала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Наведене підтверджено копією свідоцтва про шлюб, яке видане 30 листопада 2018 року Луцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області (а.с.15). В цьому шлюбі в позивача народила ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Суд враховує, що діти [PERSON] та [PERSON] наразі є школярами, навчаються в КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 23 Луцької міської ради», а також є членами громадської організації «Волинський регіональний клуб єдиноборств «Легіон», систематично відвідують тренування цього спортивного клубу. При визначені розміру аліментів судом враховано ту обставину, що відповідач є працездатним, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільних із позивачем дітей, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що сплачує відповідач на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial