Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

19.11.2018 року позивач [PERSON] ( транспортне ) страхове бюро України\~ звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, посилаючись на наступні обставини. 21.05.2016 року в м. Вишневе сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2016 року у справі № 369/10624/16-п особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124,130 КупАП. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП Відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON], страхове відшкодування в сумі 32 579 грн. 88 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 17.01.2017 року, Звіту № 5421/06/16 від 22.06.2016 та Розрахунки розміру шкоди від 06.09.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 3525рв від 24.04.2017 року. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті - яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб'єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 680 грн. 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № СФ-0000215 від 27.07.2016 року. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 33 259 грн. 88 коп. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. астина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 33 259 грн. 88 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України витрати на оплату судового збору\~ ( а. с. 2-4 ). Ухвалою судді 22 грудня 2018 року постановлено прийняти до провадження зазначену цивільну справу та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 67-68 ). В судове засідання представник МТСБУ не зявився, 21.01.2019 року за вх. № 2333 судом отримано заяву, в якій представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 26.12.2018 року за № 6-03/22 просив розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 72 ). Заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило та і не надходило від відповідача і відзиву на позовну заяву [PERSON] ( транспортного ) страхового бюро України.\~ Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 23.01.2019 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] ( транспортного ) страхового бюро України підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 21.05.2016 року в м. Вишневе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON]. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. \~ Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2016 року у справі № 369/10624/16-п особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124,130 КупАП. Зазначеною постановою накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 275,60 гривень. Крім того, в зазначеній постанові зазначено, що [PERSON] у вчиненні інкримінованих йому адміністративних порушень визнав себе винним та обставини вчинення правопорушень, які зазначені в протоколах підтвердив. Постанова набрала законної сили 29.11.2016 року ( а. с. 6 ). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно наявного в матеріалах справи Полісу № АЕ/7416968 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів убачається, що забезпечений транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] було застраховано в ПАТ «Київський страховий дім» ( а. с. 11 ). Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яке мале місце 21.05.2016 року в м. Вишневе за участю автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON], якого було визнано винним, автомобіль останнього не був застрахований, а сам [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до Звіту № 5421/06/16 про оцінку транспортного засобу Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] та розрахунку розміру шкоди, завданої власнику транспортного засобу, пошкодження під час ДТП становить 32 579,88 гривень ( а. с. 14-24, 51-52 ). Встановлено, що позивач МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON], страхове відшкодування в сумі 32 579 грн. 88 коп., що\~ підтверджується платіжним дорученням № 3525рв від 24.04.2017 року ( а. с. 58 ). Крім того, з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб'єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 680 грн. 00 коп., факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № СФ-0000215 від 27.07.2016 року ( а. с. 59 ). Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач МТСБУ вважає, що з відповідача повинно бути стягнуто загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі\~ 33 259 грн. 88 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 5 цього Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як передбачено п. 38.2. ст. 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України\~ до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода,\~ завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка\~ її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.\~\~ Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове\~ відшкодування\~ за договором\~ майнового\~ страхування,\~ в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже\~ відповідності\~ до\~ положення\~ ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності\~ власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обовязкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обовязкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, виплативши на користь [PERSON] спричинену пошкодженням належного йому автомобіля шкоду в розмірі 32 579 грн. 88 коп., позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Суд, також, вважає за можливе відшкодувати на користь позивача за рахунок відповідача понесені МТСБУ витрати за послуги аварійного комісара в сумі 680 грн., що стверджується копією платіжного доручення від 27.07.2016 року № СФ-0000215 ( а. с. 59 ). Отже, на користь позивача з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків підлягає стягненню страхове відшкодування та кошти за послуги аварійного комісара, всього 33 259 грн. 88 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, правомірно заявлені вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача\~ [PERSON] ( транспортного ) страхового бюро України підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 1 762,00 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 5 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved