Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Миру, 18 в с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 14.05.2016 року та на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Миру, 18 в с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 14.05.2016 року. Посилається на те, що 14.05.2016 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Миру, 18 в с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 16.01.2016 року [PERSON] усе своє майно заповів у рівних частках [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцем, котрий має право на обов"язкову частку в спадщині є дружина померлого - [PERSON] Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Л.Д. скористалися своїм правом, передбаченим ст. 1273 ЦК України, у строки встановлені ст. 1270 ЦК України звернулися до приватного нотаріуса із заявами про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] посилаються на те, що спадщину після смерті батька прийняв вчасно, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вказує на те, що звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на вказане спадкове майно за спадкодавцем [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, в заяві до суду, просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник територіальної громади с. Самушин в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.05.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 149145 від 16.05.2016 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За нормами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по вул.Миру,18 в с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області та земельна ділянка площею 1,44 га для ведення товарного сільськогоспордарського виробництва, що розташована на теритрії Самушинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області . 16.01.2016 року [PERSON] розпорядився свої майном склавши заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Самушинської сільської ради за реєстровим № 04 (а.с.17), згідно якого усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось із чого не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, в рівних частках заповів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємцем, котрий має право на обов"язкову частку спадкового майна померлого [PERSON] має дружина - [PERSON]. Згідно поданої до нотаріальної контори заяви (а.с.24) [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини належної їй частки спадкового майна після померлого чоловіка [PERSON] Отримувати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя не бажає та на виділ 1/2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя не претендує. Згідно поданої до нотаріальної контори заяви (а.с.25) [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини належної їй за заповітом після померлого батька [PERSON] Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті батька [PERSON] і в порядку спадщини набув право власності на спадкове майно по 1/2 частці відповідно за заповітом та законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що на день смерті 14.05.2016 року [PERSON] разом із ним проживали: дружина - [PERSON] та син- Зорян Р.Д., що підтверджується довідкою Самушинської сільської ради Заставнівського району № 562 від 17.11.2016 року (а.с.16). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку за заповітом та за законом, оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на вказане майно. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.11.2016 року (а.с.29). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул.Миру, 18 в с.Самушин Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON]. Вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Самушинсьокї сільської ради Заставнівського району Чернівецької області № 561 від 17.11.2016 року (а.с.30). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоєцем майна померлого [PERSON] за заповітом та за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.12-14). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №265 від 24.10.2016 року (а.с.15) згаданий житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Миру, 18 в с. Самушин Заставнівського району побудований у 1965-1975 роках. Відповідно ст.328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1235, 1241, 1258, 1261, 1269, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved