Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

17.03.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - позивач) звернулось у Голосіївський районний суд міста Києва з зазначеним позовом посилаючись на те, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір № 262/3178SFPRPG7 від 12 серпня 2011 року на суму 5289, 74 грн. на строк до 13 квітня 2012 року. При цьому позивачем зазначено наступне. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги. 08.10.2012 року між ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів. У зв'язку з неналежним виконанням покладених на відповідача зобов'язань, заборгованість відповідача перед позивачем складає 5358,23 грн., з яких: - 4239,76 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 580,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 538,47 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.08.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір № 262/3178SFPRPG7 на суму 5289, 74 грн. на строк до 13 квітня 2012 року. (а. с. 7-8). Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені у договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (а. с. 7-8) Датою остаточного повернення кредиту за умовами договору було 13 квітня 2012 року. В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те, що при підписанні кредитного договору відповідач погодився з вищезазначеними його умовами, станом на час розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконав, суму кредиту за кредитним договором не повернув, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка складає 5358,23 грн., з яких: - 4239,76 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 580,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 538,47 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Окрім того,судом встановлено, що Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги (а. с. 16). Також встановлено, що 08.10.2012 року між ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «БІЗНЕСФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів (а. с. 19-21). На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику в тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом ст. 635 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору, які слід стягнути на користь позивача з відповідача у розмірі - 243,60 грн, відповідно до платіжного доручення № 4999 від 04.09.2014 року. На основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved