Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], [INFO], а тому в зв'язку з тим що, первинна реєстрація житлового будинку не проводилася, порушує питання про встановлення вказаного факту та визнання за ним права власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивач просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON], [INFO] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], який збудовано в 1947 році. Належність цього майна померлому стверджується даними технічного паспорту, будинкової книги та випискою з погосподарської книги наданою Сувидською сільською радою Вишгородського району Київської області від 11 листопада 2013 року, згідно з якими померлий зареєстрований і постійно проживав у згаданому будинку та був його єдиним володільцем, який йому належав з 1947 року. [PERSON] є батьком позивача, якому він заповів усе своє майно, що підтверджується заповітом від 11 квітня 2006 року, посвідченим секретарем виконкому Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно даних спадкової справи після смерті [PERSON] №116/2013 позивач 20 березня 2013 року звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно роз'яснення Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 06 вересня 2013 року № 1942/02-14 оформити свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно є неможливим у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. На час побудови у 1947 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 „Про порядок державного обліку житлового фонду", почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого за станом на 22 квітня 2013 року, вказаний житловий будинок збудований в 1947 році, а господарські будівлі побудовані в період з 1949 по 1990 роки. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачу, належав йому на праві власності з 1947 року і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті свого батька. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved