Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2012 року на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/8 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісяця до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 03 січня 2024 року включно, після чого стягувати 1/12 частину від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 25 вересня 2025 року включно. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що сума аліментів на даний час складає більше половини його заробітної плати, яку він отримує на роботі. Інших джерел доходу він не має. 04 жовтня 2014 року між ним та громадянкою [PERSON] було укладено шлюбу, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Від вказаного шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Його дружина [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 03 вересня 2015 року по 20 травня 2018 року. Таким чином, на даний момент його дружина та неповнолітній син знаходиться на його утриманні. Відповідач [PERSON] та її представник проти позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів заперечували та пояснили суду, що дружина позивача [PERSON] отримує матеріальну допомогу на дитину протягом трьох років, позивач має інші джерела доходів, а саме від послуг у сфері перевезення пасажирів, вана сплачує за позивача житлово-комунальні послуги, так як він зареєстрований в [INFO], в позовних вимогах просить відмовити. Окрім того, нею було предявлено зустрічну позовну заяву про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 червня 2005 року перебувала у шлюбі з позивачем за первісним позовом [PERSON], який було розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2012 року. Від вказаного шлюбу народилось двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З дня розлучення і по сьогоднішній день малолітні діти проживають разом з матірю, [PERSON], за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вулиця 9-січня[ADDRESS], що підтверджується випискою з домової книги про склад сімї та прописку. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2012 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2014 року змінено прізвище [PERSON], [INFO], з «Єрмаш» на «Ковальчук». Внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], складеного відділом РАЦС по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 16 січня 2006 року за № 5, вказавши прізвище дитини «Ковальчук» замість «Єрмаш». [PERSON] сплачує аліменти не регулярно, з запізненням та в мізерному обсязі, у звязку з чим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 27 лютого 2015 року з відповідача [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення аліментів у сумі 1254 грн. 54 коп. Крім того, [PERSON] не було наведено переконливих доводів в підтвердження відсутності вини у виникненні затримки виплати аліментів, про що зазначено в самому рішенні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2015 року. Малолітня донька [PERSON], має захворювання - гостра кропивниця, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23 жовтня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] з 12 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року проходила лікування у КЗ ЦПМСД м. Світловодська на стаціонарі. На її лікування та придбання ліків було витрачено 1750 грн. 57 коп., що підтверджується відповідними чеками та квитанціями. Малолітня [PERSON] періодично потребує консультацій лікаря кардіолога. Остання така консультація була 24 березня 2016 року, в результаті якої було отримано консультативний висновок та призначено медикаментозний курс лікування. Вартість рекомендованих препаратів (таблеток) становив 108 грн. 45 коп. В ході судового розгляду [PERSON] було також надано й інші письмові докази на підтвердження хвороб дітей. Оскільки малолітні [PERSON] та [PERSON] мають здібності до музики, з метою їх розвитку та духовного збагачення, вони навчаються в дитячій школі мистецтв на фортепіанному відділі в 2 та 3 класах, що підтверджується відповідною довідкою та табелями успішності. Вартість такого навчання становить 125 грн. на місяць за одну дитину. Таким чином, [PERSON] за навчання дітей в дитячій школі мистецтв з вересня 2014 року по травень 2015 року та з вересня 2015 року по травень 2016 року було сплачено 4500 грн. 00 коп. Також, [PERSON], 15 листопада 2013 року у громадянки [PERSON] придбано музичний інструмент - фортепіано RONISCH вартість якого 2500 грн., що підтверджується відповідною розпискою, та наданими в судовому засіданні фотокартками. Суд не бере до уваги вимоги про відшкодування вартості придбаного малолітнім дітям взуття, оскільки забезпечення дітей одягом та взуттям не відноситься до додаткових витрат. Розмір\~аліментів, що сплачує [PERSON] недостатній для покриття додаткових витрат на утримання дітей.\~ Домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо спільної участі у додаткових витратах на утримання дітей не досягнуто. Окрім того, [PERSON] зазначила, що [PERSON] має змогу брати участь у додаткових витрат на дітей, оскільки він у власності має автобус Mercedes Vario та надає регулярні послуги в сфері перевезення пасажирів. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], яка підтвердила ту обставину, що [PERSON] дійсно надає послуги в сфері автомобільних перевезень та отримував грошові кошти. Заслухавши сторін по справі, їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання\~\~(частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 3 ЦПК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. А також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси (ст. ст.\~45,\~46 ЦПК України). У абзаці 2 п. 11\~постанови № 14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року\~Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 51 Конституції України, якій кореспондує\~ч.1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі\~ст. 141 СК України\~мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог\~ст. 192 СК України\~та п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений за судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз\~статті 192 Сімейного кодексу\~свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища. Відповідно до суті позовних вимог за первісним позовом зменшення розміру аліментів пов'язано з одруженням позивача та народженням дитини від іншого шлюбу. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, вважається, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення, як безробітний, не перебуває. Виходячи із засад ст. 192 СК України, не можливо вважати погіршенням матеріального становища одруження та народження дитини від іншого шлюбу. Дружина від другого шлюбу отримує матеріальну допомогу на утримання дитини до трьох років. Окрім того, позивач [PERSON] всупереч його твердженням, має й інші джерела доходів окрім офіційної заробітної плати, а саме грошові кошти, які отримує від надання регулярних послуг у сфері перевезення пасажирів транспортним засобом - автобусом Mercedes Variо. Також, відповідно до наданих [PERSON] доказів, останній отримує матеріальну допомогу від своєї матері. Окрім того, як вбачається з довідки - виписки з домової книги про склад сімї та прописку від 04.12.2015 року в квартирі [ADDRESS] (9-Січня) в місті Світловодськ Кіровоградської області крім [PERSON] та її малолітніх дітей, зареєстрований і сам позивач [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON]. Незважаючи на те, що позивач зі своїм малолітнім сином не проживає у вказаній вище квартирі плата за житлово-комунальні послуги нараховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. Необхідно звернути увагу, що внаслідок зменшення розміру аліментів діти позивача за первісним позовом опиняться у нерівних умовах, один буде забезпечений краще, ніж інші. Діти рівні та, виходячи з принципів справедливості, зменшення розміру аліментів буде порушувати права та законні інтереси малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] тому в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Ст. 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і\~розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.\~\~\~\~\~ Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов"язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.\~\~ Так, в судовому засіданні встановлено та доведено документіально, що [PERSON] понесено додаткові витрати на утримання дітей у сумі 8967,47 (на придбання фортепіано 2500,00 грн., на оплату навчання в музичній школі 4500,00 грн., на лікування дітей - 1967 грн. 47 коп.). Отже, половина даних витрат складає 4483,74 грн. В судовому засіданні по зустрічному позову відповідач [PERSON] заперечував факт придбання та наявності фортепіано в сім"ї позивача. Судом пропонувалось [PERSON] особисто перевірити наявність фортепіано по місцю проживання його дітей, що відповідач не зробив. В зв"язку з викладеним суд прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей необхідно задовольнити в повному обсязі. З підстав ст. 88 ЦПК України, відповідач [PERSON] по зустрічному позову має відшкодувати позивачеві [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді оплати судового збору при зверненні\~\~до суду.

Outcome: approved