Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Адвокат Оніщук Володимир Іванович звернувся до судув інтересах [PERSON] з позовом до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що з 17 травня 2011 року позивач почав проживати у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач відкрито, безперервно володіє вищезазначеним будинком та використовує його для власних потреб понад 10 років. Зокрема, підтримує належний технічний стан будинку, проводить поточні дрібні ремонти, підтримує порядок у подвір`ї та біля двору, користується присадибною ділянкою, сплачує комунальні послуги, електроенергію, земельний податок, тощо. Відумерлою спадщиною чи безхазяйним майном вказаний будинок не визнавався. У зв`язку з наведеним просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10 серпня 2021 року. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2021 року витребувано докази, підготовче засідання відкладено на 26 серпня 2021 року. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2021 року замінено первісного відповідача Вільшанську селищну раду Кіровоградської області на належного відповідача - [PERSON] . Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Адвокат Оніщук В.І. подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень проти задоволення позовних вимог не має. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частинами першою, четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Таким чином, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для нерухомого майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю. Пунктами 13, 14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 17 березня 2020 року, житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.11-13). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду розташований по [ADDRESS] , виготовленого відділенням №5 Ульяновського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації, зазначений будинок побудований у 1962 році. Власником будинку значиться [PERSON] (а.с.8-10). Згідно з випискою з погосподарської книги №6 за 2011-2015 роки Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 2011 року по теперішній час, значиться головою господарства, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за №102 від 12 березня 2021 року, [PERSON] сплачує земельний податок та інші комунальні платежі за житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.42). Згідно з довідкою виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області №170 від 07 червня 2021 року, домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , не визнавалось відумерлою спадщиною (а.с. 43). 28 вересня 2017 року [PERSON] та ПрАТ «Кіровоградобленерго» уклали договір про користування електричною енергією щодо житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору №0114140 та рахунок №204671 від 28.09.2017 (а.с.44-45). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2016 року Благовіщенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] помер [INFO] в м. Благовіщенське Благовіщенського району Кіровоградської області. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №65736366 від 26.07.2021 року, виданою приватним нотаріусом Ткачовою Ю.О., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Т.С. заведена спадкова справа за №114/2016 та 14.07.2017 видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно з копією спадкової справи №114/2016, заведеної 07 грудня 2016 року приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Т.С., заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала його донька [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом за №1123 від 14.07.2017, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Спадщина на яку видано вказане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 5,5019 га, розташованої на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. З огляду на викладене суд доходить висновку, що [PERSON] понад десять років добросовісно, відкрито та безперевно володіє вищевказаним житловим будинком. Його власник [PERSON] за час свого життя та спадкоємець [PERSON] вимог про повернення вказаного нерухомого майна не пред`являли, а тому [PERSON] після десяти років такого володіння набув право власності за набувальною давністю на житловий будинок. За вказаних обставин справи суд доходить переконливого висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Разом з цим, суд враховує те, що відповідач визнала позов в повному обсязі і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved