Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу та сплата відсотків за прострочення грошового зобов'язання. На підставу своїх вимог посилаючись на те, що він 03.10.2013 року позичив [PERSON] 34000 грн., які вона обіцяла повернути через місяць, тобто 03.11.2013 року, що підтверджується розпискою, яку власноручно написала відповідачка. У вказаний строк відповідачка гроші не повернула, добровільно сплатити борг відмовляється, що і змусило позивача звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання та судових витрат. До початку судового засідання позивач подав заяву в якій позов підтримав та просив суд справу розглядати без її участі. Відповідачка до початку судового засідання подала заяву в якій позов визнала та просила суд справу розглядати без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно статті 1047 ЦК України „Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей". - із розписки від 03.10.2013 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 34000 грн. і зобов'язалася їх повернути через місяць, оригінал розписки долучений до матеріалів справи (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором. В судовому засіданні відповідачка визнала, що дійсно позичала у позивача вищевказану суму про що написали розписку, крім того пояснила що намагалася повернути ці гроші але не віддала гроші в зв'язку із тим, що позивачка вимагали відсотки. Тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 34000 грн. Відповідно положень статті 1050 ЦК України „Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу". Згідно положень статті. 625 ЦК України „Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом". Виходячи з того що, згідно розписки відповідачка повинна була повернути гроші позивачу 03.11.2013 року, тим самим прострочила повернення боргу на 6 місяців. Сума трьох процентів річних від прострочення суми дорівнювати 510 грн. (34000*3%=1020 - сума за рік; 1020:12*6=510 сума три процента річних за 6 місяців). Виходячи з вищевказаного, суд вважає за доцільне, задовольнити позов та відповідно стягнути з відповідачки на користь позивача 34510 грн. з яких 34000 борг згідно розписки, 510 грн. три процента річних від простроченої суми. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 340 грн. понесених позивачем витрат.

Outcome: approved