Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого, в тому числі і на гаражний бокс [ADDRESS], що належав спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Після звернення позивача до нотаріальної установи із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS], Постановою нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 25.10.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спірну нерухомість, мотивуючи відмову відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно. Дана ситуація виникла у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на гараж було втрачено, правовстановлюючим документом є дублікат свідоцтва про право власності на гаражний бокс [ADDRESS], який видано на підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 25.06.2013 року № 75. Однак, Рішенням Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві № 7996278 від 15.11.2013 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав на зазначений гаражний бокс, оскільки реєстрацію може бути проведено лише за заявою власника майна. Разом з тим, позивач вважає відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на спірний гаражний бокс незаконною, оскільки даний об'єкт нерухомості належав спадкодавцю на праві власності на момент його смерті, що підтверджено дублікатом Свідоцтва про право власності, виданим Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 25.06.2013 року № 75, тому у зв'язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та за відсутності інших спадкоємців після померлого [PERSON], позивач звернувся за захистом свого права власності в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Третя особа нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 13 щодо майна померлого [PERSON], оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження, виданого 15.10.2008 року, актовий запис № 1503 [PERSON] народився [INFO] року, батьками записано: [PERSON], [PERSON]. (а.с. 59) Відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у місті Києві від 29.09.2008 року, актовий запис № 18727, [PERSON] помер [INFO] року у віці 66 років. (а.с. 3, 56) 06.01.2008 року [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], помер [INFO] року. (а.с. 54) За даними Довідки від 16.01.2009 року № 2192, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, право власності на гаражний бокс [ADDRESS], на праві власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на гараж багатобоксовий, виданого Головним управлінням житло забезпечення Київської міськдержадміністрації 24.05.2002 року, Наказ № 654-С/ГК. (а.с. 111) На підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2013 року № 75, видано дублікат свідоцтва про право власності взамін втраченого Свідоцтва Серії [NUMBER]. (ас. 7, 8) Згідно Глави 10 п. 4.15., 4.18 „Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. 25.10.2013 року державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паншиною О.В. винесено Постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс [ADDRESS], після померлого [INFO] року [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на гаражний бокс на ім'я [PERSON] спадкоємець [PERSON] не надає. (а.с. 89) Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто, як убачається з вказаної норми, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності, тобто права, яке вже мало виникнути до її проведення. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного кодексу України) Судом встановлено, що предметом спору є визнання за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, права власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс [ADDRESS], оскільки позивачу нотаріальною установою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на зазначений гаражний бокс, з підстав відсутності факту державної реєстрації дублікату свідоцтва про право власності на спірний гаражний бокс в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved