Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна», Надвірнянської районної державної адміністрації, Надвірнянської районної ради, голови ліквідаційної комісії Надвірнянської ДЮСШ [PERSON]І, третя особа: відділ освіти Надвірнянської районної адміністрації про виправлення запису в трудовій книжці, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та постановити рішення, яким припинити дію безстрокового трудового договору укладеного 16.10.2001 року між нею та Надвірнянською ДЮСШ, шляхом зміни запису в трудовій книжкці про її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, а також стягнути зарплату за час вимушеного прогулу. Представник відповідача-Івано-Франківської крайової організації ФСК «Україна» в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно, належним чином. Представник відповідача-Надвірнянської районної адміністрації в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно, належним чином. Представник відповідача-Надвірнянської районної ради в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно, належним чином. Відповідач по справі-голова ліквідаційної комісії Надвірнянської ДЮСШ [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, однак про час і місце розгляду справи була повідомлена вчасно, належним чином. Представник третьої особи-відділу освіти Надвірнянської [PERSON] позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити. А тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення сторони по справі та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування ї заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2016 року по справі в якості співвідповідача залучено голову ліквідаційної комісії Надвірнянської [PERSON]І.(ас.79). 16 жовтня 2001 року позивач по справі [PERSON] на підставі наказу №1 від 16.10.2001 року була прийнята на роботу на посаду тренера-викладача з лижних гонок Надвірнянської ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» про що в її трудовій книжці зроблений запис за №2 від 16.10.2001 року(ас.5). 31 грудня 2015 року в трудовій книжці позивача директором школи [PERSON] зроблений запис за №3 про звільнення її з посади тренера-викладача Надвірнянської ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» «за згодою сторін» (ч. 1 ст.36 КЗпП) на підставі наказу №01-К від 31.12.2015 року(ас.5). Цього ж дня на підставі наказу 07-К від 31.12.2015 року ним внесено запис у трудовій книжці №4 про те, що «запис №3 є недійсний, поновлена на роботі», таким чином, позивач продовжувала працювати(ас.6-8). В подальшому головою ліквідаційної комісії [PERSON] запис №4 був анульований, а отже запис №3 про звільнення з займаної посади на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) залишився чинним. В порушення вимог статті 47 КЗпП України, позивачу не видано належним чином оформлену трудову книжку та не проведено виплату належних при звільненні коштів. Вказане звільнення позивача з посади тренера - викладача Надвірнянської ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» суд вважає незаконним та безпідставним виходячи з наступних підстав: Звільнення на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) проводиться при досягненні домовленості про припинення трудового договору роботодавця і працівника на підставі поданої працівником заяви про звільнення за угодою сторін. Однак,як встановлено в судовому засіданні така заява позивачем директору ДЮСШ чи голові ліквідаційної комісії не подавалася. 06 січня 2016 року в Надвірнянській РДА відбулася нарада з приводу ліквідації Надвірнянської ДЮСШ ФСТ «Україна», в ході якої всіх працівників школи, повідомили про те, що на підставі рішення Надвірнянської РДА Надвірнянська ДЮСШ ФСТ «Україна» з 01.01.2016 року ліквідовується, що згідно останньої редакції статуту Надвірнянської ДЮСШ ФСТ «Україна», затвердженої у вересні місяці 2015 року, рішення щодо ліквідації Надвірнянської ДЮСШ ФСТ «Україна» уповноважені приймати органи місцевого самоврядування та засновник школи - крайова організація ФСТ «Україна». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Порядок вивільнення працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України врегульований ст. 49-2 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають за два місяці. Одночасно із попередженням про звільнення власник або уповноважений ним орган має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника. В порушення вищевказаної норми про заплановане вивільнення позивача по справі жодним чином не повідомили, з наказом про звільнення не ознайомили. 22.02.2016 року позивачем по справі [PERSON] були направлені скарги про порушення трудового законодавства в департамент захисту економіки ГУ НПУ в Івано-Франківській області, в фінансову інспекцію в Івано-Франківській області, начальнику територіальної Державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області(ас.18- 24). За результатами перевірки скарги управлінням держпраці в Івано-Франківській області було складено акт, голові ліквідаційної комісії [PERSON] внесено припис про усунення порушень вимог законодавства про працю. За допущені порушення вимог трудового законодавства на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП для притягнення її до відповідальності(ас.9-14). Надвірнянським районним судом прийнято постанову стосовно [PERSON] в справі про адміністративне правопорушення від 26.04.2016 року(ас.15-17). Згідно ст. 61 ч.ч.1, 2 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Із матеріалів перевірки вбачається, що працівників Надвірнянської ДЮСШ про здійснення процедури ліквідації та майбутнє вивільнення за два місяці попереджено не було, заробітна плата за січень-лютий місяці 2016 року працівникам не нараховувалась та не виплачувалась. Головою ліквідаційної комісії школи [PERSON] не забезпечений достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік, нарахування заробітної плати. 17 березня 2016 року позивачем направлялися листи з вимогою змінити запис про звільнення за угодою сторін та внести до трудової книжки запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (з звязку з ліквідацією), а також здійснити нарахування та виплатити належні їй грошові кошти за час вимушеного прогулу, з 01 січня 2016 року до завершення ліквідації Надвірнянської ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» (власнику ліквідованої Надвірнянської ДЮСШ), Надвірнянській РДА та Надвірнянській районній раді і відділу освіти Надвірнянської РДА, як правонаступникам/власникам майна ліквідованої Надвірнянської ДЮСШ ФСТ Україна, так як на підставі рішення Надвірнянської районної ради №154-4/2016 від 18.02.2016 року комплекс трамплінів та майно ліквідованої спортивної школи передано у комунальну власність Надвірнянського району(ас.49;50;58-59;60). 20.03.2016 року від Крайової організації ФСТ "Україна» позивач по справі отримала поштою свою трудову книжку, в якій головою ліквідаційної комісії [PERSON] внесено запис (без відповідної дати та підстави) про те, що запис директора школи [PERSON] №04 в трудовій книжці про поновлення її на роботі «зроблений неповноважною особою» і з якої останній стало відомо, що вона звільнена на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Згідно ст. 47 КЗпП України та у відповідності до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач по справі-голова ліквідаційної комісії Надвірнянськї [PERSON] звільнила позивача по справі [PERSON] без законної на те підстави та внесла незаконний запис до її трудової книжки, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення стосовно зміни формулювання запису в трудовій книжці, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначено, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обовязок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Відповідно п.18 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках-правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України). Одночасно суд визнає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації(абзац третій пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 26.10.1995 року). Середній розмір заборгованої заробітної плати, яка підлягає стягненню в користь позивача по справі [PERSON] становить 11\~998 грн.11 коп.(довідка №2 від 17.03. 2016 року-ас.90). Дана сума не оспорюється позивачем по справі. На переконання суду вказані вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Однак, враховуючи те, що з січня місяця 2016 року по червень місяць 2016 року позивач вживала заходів досудового вирішення спору, шляхом подання відповідних заяв та скарг у державні контролюючі органи, що свідчать копії її скарг та відповідей на них, тому причину пропуску місячного строку для звернення до суду за захистом свого права, а тому суд вважає поважною. Таким чином, право позивача на працю, на оплату праці, та здійснення обовязкових соціальних внесків, порушено, оскільки її станом на час розгляду справи не було звільнено у встановленому законом порядку. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин, а також у разі відсутності однієї зі сторін, підставою для звільнення з роботи є рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору. Державна служба зайнятості України є центральним органом виконавчої влади, і забезпечує реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на яку покладено одну із функцій реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених роботодавцями до трудових книжок працівників. Таким чином, запис до трудової книжки позивача про її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути зроблений тільки на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообовязковому соціальному страхуванні. Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 232 КзПП України, у районних (міських) судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, де комісії по трудових спорах не обираються. З метою усунення недолiкiв при розглядi трудових справ Пленум ВСУ(06.11.1992 року № 9), постановляє: звернути увагу судам на необхiднiсть неухильного додержання при розглядi трудових спорiв Конституцiї України, КЗпП України i iнших актiв законодавства України. Дiяльнiсть судiв по розгляду справ цiєї категорiї повинна спрямовуватися на всемiрну охорону конституцiйного права кожного на працю, яке включає можливiсть заробляти собi на життя працею, яку особа вiльно обирає або на яку вiльно погоджується. Оскільки в даний час єдиним роботодавцем з яким перебуває позивач по справі [PERSON] у трудових правовідносинах є ліквідатор Надвірнянської ДЮСШ-голова ліквідаційної комісії [PERSON], а тому на думку суду її слід зобовязати припинити дію безстрокового трудового договору укладеного 16.10.2001 року між сторонами по справі шляхом внесення запису до трудової книжки позивача відомостей про її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України( у звязку з ліквідацією). Крім того, у відповідності до п.28 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», яка затверджена наказом Мінпраці України, Мінюсту України та Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993 року, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності-вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі відсутності облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Ради Міністрів Криму. Згідно довідки архівного відділу Надвірнянської РДА від 25.07.2016 року №158/04-01, що документи Надвірнянської ДЮСШ Крайової організації ФСТ «Україна» передаються у вищестоящу організацію(ас.91). Відповідно з довідкою державного архіву Івано-Франківської області від 25.07.2016 року №51/04-10документи Надвірнянської ДЮСШ Крайової організації ФСТ «Україна» на зберігання не надходили(ас.92). Даний факт ствердила позивача по справі. А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як встановлено судом та підтверджується поясненнями сторони в судовому засіданні, позивача було ознайомлено з наказом про її звільнення в день звільнення 31 грудня 2015 року, однак копії наказу про звільнення вручено не було. В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15 квітня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 15 квітня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міститься запис про припинення державної реєстрації юридичної особи-Надвірнянської ДЮСШ Крайової організації ФСТ «Україна» від 05.04.2016 року реєстраційною службою Надвірнянського РУЮ(ас.25-33). Доказів, які б спростовували вищезазначені обставини, представником відповідача суду не надано, а судом таких обставин не встановлено. Відповідно до вимог чинного законодавства України встановлені строки звернення до суду стосуються захисту порушеного права. При необґрунтованості позовних вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строк звернення до суду. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення до суду і вирішує його по суті. При пропущенні строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє у позові саме з цих підстав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, і знаходить підстави для його поновлення. Суд, не бере до уваги заяву представника відповідача-Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна» про застосування строку позовної давності на підставі ст.267 ЦК України, оскільки остання застосовується до цивільно-правових відносин, а не до трудових правовідносинас.70). А тому, суд оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. ст. 40, 233 КЗпП України,

Outcome: approved