Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності на підставі свідотцтва про право власності на колгоспний двір від 10 листопада 1988 року виданого Волноваською районною радою, згідно рішення виконавчого комітету Волноваської районної ради від 19.08.1997 року належить будинок [ADDRESS] . У зазначеному будинку на правах члена сімї зареєстровані відповідачі- колишня невістка, та її син від попереднього шлюбу, які в будинку не проживають, особистих речей не мають. [PERSON] не проживає з 2017 року, після розірвання шлюбу стала проживати у будинку [ADDRESS] . [PERSON] виїхав жити до Російської Федерації. Через реєстрацію відповідачів вона не має можливості оформити субсидію, у звязку з чим просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. 26.11.2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просила позовні вимоги в частині визнати [PERSON] втратившей право на житло залишити без розгляду, у зв"язку з тим, що вона 19.11.2020 року знялась з реєєстрації будинку [ADDRESS] . У судове засідання позивач не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи х наступного. На підставі свідотцтва про право власності на колгоспний двір від 10 листопада 1988 року виданого Волноваською районною радою, згідно рішення виконавчого комітету Волноваської районної ради від 19.08.1997 рокупозивач є власником будинку [ADDRESS] .(а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку на правах члена сімї власника будинку. (а.с.9) . Однак, з 2015 року в будинку не проживає, що підтверджується актом комісії Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області.(а.с.8). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial