Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу №300131/66913/370-14 від 13.06.2014 року, в розмірі 865 285, 00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 13.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір банківського строкового вкладу №300131/66913/370-14, за умовами якого клієнт вніс 865 285,00 грн. на депозитний рахунок [NUMBER] на строк з 13.06.2014 року по 18.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування банківським вкладом 24,50% річних. Проте ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не виконав зобов'язання щодо повернення банківського вкладу. З огляду на наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. 20.08.2015 року позивач [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій за наведених підстав просив стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 884169,82 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з внесеними змінами в повному обсязі, просив їх задовольнити з наведених підстав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не з'явився в судове засідання. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Статтею 224 ЦПК України, передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Суд встановив, що 13.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір банківського строкового вкладу №300131/66913/370-14, за умовами якого він вніс грошові кошти в розмірі 865285, 00 грн. на депозитний рахунок на строк з 13.06.2014 року по 18.06.2015 року, з виплатою 24,50% річних в кінці терміну. Відповідно до п.6. Договору, після закінчення строку. Визначеному п.1 цього Договору - заяви, Вклад повертається Вкладникові. У виписці по особовому рахунку, виданого ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», зазначено, що станом на 24.07.2015 року на особовому рахунку [PERSON] вихідний залишок коштів складає 884169,82 грн. 09.06.2015 року [PERSON] було подано письмову заяву про повернення вкладу після закінчення строку Договору. Але відповідач не виконав своїх зобов'язань, передбачених п.6 Договору, не повернув вклад позивачу. Відповідно до ст. 10, ст. 11, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), (ст. 530 ЦК). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Стаття 1061 ЦК України передбачає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Окрім того, відповідно до ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу №300131/66913/370-14 від 13.06.2014 року, в розмірі 884169,82грн. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, суд вважає за необхідно стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь держави судові витрати на судовий збір в розмірі 6090 грн. 00 коп.

Outcome: approved