Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку в будинку. Позов мотивува тим, що йому на праві приватної власності у відповідності до договору дарування від 28.11.1984 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.1984 року належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживав в вище зазначеному будинку за усним договором найму. З метою влаштуватись на роботу 14.08.2012 року відповідача було зареєстровано в житловому будинку Ульяновським сектором управління ДМС України в Кіровоградській області. На наступний день відповідач вибув із житлового будинку у невідомому напрямку. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Позивач у судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності , позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день у час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник УДМС України в Кіровоградській області в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачу [PERSON] на праві приватної власності у відповідності до договору дарування від 28.11.1984 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.1984 року належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 9-10). Матеріалами справи підтверджено що у даному житловому будинку зареєстрований відповідач, проте з 2012 року не проживає (а.с. 12-13). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача в житловому будинку по [ADDRESS] порушує право приватної власності позивача і перешкоджає вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 167 ЖК України встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірванимрозірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Питання реєстрації фізичних осіб за місцем проживання врегульовано Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №35 із змінами, відповідно до якого реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб за місцем проживання здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. При цьому, відповідно до п.14 вказаного Тимчасового порядку зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи, запиту уповноваженого органу за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають, як такі, що зайво заявлені, оскільки судове рішення, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибірвибір місця проживання в Україні" є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: partial