Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

14 жовтня 2014 року ПАТ КБ ,,ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.07.2005 року між сторонами був укладений Договір №SAMDN03000002947734, за якими банк надав позичальнику 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у нього утворилась кредитна заборгованість у загальному розмірі 27864 грн. 98 коп. Від даної суми віднімається сума у розмірі 13223,59, яка була задоволена рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.10.2011 року. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14641,39 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але направив до суд заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач до суду на розгляд справи не з'явився, але в матеріалах справи містяться дані про те, що він повідомлений в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №50 від 11 грудня 2011 року. Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідача. Судом встановлено, що №SAMDN03000002947734 від 25.07.2005 року банк надав позичальнику 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом , що підтверджується заявою та умовами та правилами надання банківських послуг. ( а. с.6-10 ). [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.08.2014 року в нього утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 27 864,98 грн. , з яких: заборгованість за кредитом - 6441,86 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 21423,12 грн. ( а. с.7-14 ). У зв'язку з невиконанням зобов'язання, заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.10.2011 року , з відповідача на користь позивача за кредитним договором №SAMDN03000002947734 від 25.07.2005 року було стягнуто заборгованість у розмірі 13 223гривень 59 копійки. (а.с.6) Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. А тому, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу щодо стягнення заборгованості по кредитному договору №SAMDN03000002947734 від 25.07.2005 року у розмірі, що дорівнює 14641,39 грн. Таким чином, відповідач порушив договірні зобов'язання. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Необхідно відзначити, що зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту, отримання відсотків підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору в сумі 243 гривень 60 копійка. На підставі ст. ст. 1049 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved