Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] у місті Слов'янську померла його мати, [PERSON]. Згідно даних спадкового реєстру спадщина після її смерті відкрилася за законом. За його Заявою про прийняття спадщини після смерті матері у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 778/2004. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/6 частка квартири [ADDRESS] Зазначена частка квартири належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2001 року Слов'янською міською Радою згідно з Розпорядженням від 29 грудня 2000 року. Окрім нього, спадкоємцем першої черги, який мав право на отримання спадщини, був його батько [PERSON]. Батько був особою, яка прийняла спадщину відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, бо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину та отримали право на спадкове майно, були він та його батько [PERSON], по 1/2 частці квартири [ADDRESS] кожен. [INFO] у місті Слов'янську помер його батько, [PERSON]. Згідно даних спадкового реєстру спадщина після його смерті відкрилася за законом. За його Заявою про прийняття спадщини після смерті батька у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 433/2013, інших заяв не надходило. Окрім того, він постійно проживав разом із спадкодавцем на час його смерті. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить 3/12 частки квартири [ADDRESS], з яких 1/6 частина належала особисто померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2001 року Слов'янською міською Радою згідно з Розпорядженням від 29 грудня 2000 року, а 1/12 частку він прийняв після померлої дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, помер. Згідно технічного паспорту квартири її загальна вартість становить 12012 гривень, відповідно вартість 2/6 часток становить 4004 гривня. Викладене підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію актів цивільного стану, Свідоцтвом про право власності на житло, довідками з місця проживання, копії який додаються до цього позову. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяву про відмову від прийняття спадщини батько не подавав, що може бути підтверджено матеріалами спадкової справи. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач належить до спадкоємців першої черги за законом. Позивач прийняв спадщину, оскільки подав відповідну Заяву нотаріусу. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Нотаріусом йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері та батька у зв'язку з тим, що [PERSON] не звернувся до нотаріуса за одержанням Свідоцтва про право на спадщину за законом та не зареєстрував своє право. Йому було рекомендовано звернутися до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про визнання права власності у порядку спадкування на 2/6 частки квартири. Викладене підтверджується текстом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 жовтня 2014 року, копія якої додається до цього позову. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Право власності на квартиру 1/6 частку квартири [ADDRESS] було зареєстроване за матір'ю [PERSON], правонаступниками якої є батько [PERSON] та він. Наявність реєстрації права власності за [PERSON] була підставою для визнання нотаріусом права на спадщину у [PERSON] та у нього після її смерті. Враховуючи факт реєстрації права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON], правонаступником якої є батько [PERSON] та він, як особи, що прийняли спадщину після її смерті та вимоги ч. 11 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо обов'язковості державної реєстрації прав особисто власником при пред'явленні документа, що посвідчує особу, тобто неможливість у теперішній час реєстрації права власності частку спадщини на [PERSON]. вказівки частини 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації цих прав, роз'яснення, яке міститься у п.п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Таким чином, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить і право на 1/12 частку квартири [ADDRESS], яку він прийняв після померлої дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] він придбав право власності на спадкове нерухоме майно, але нотаріус відмовив йому в оформленні права на спадщину, про що вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне йому спадкове майно може бути визнане за відповідачем. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в нього немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України він має право на пред'явлення позову про визнання за ним права власності на 2/6 частини квартири [ADDRESS] як на майно, отримане мною у порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Просить суд визнати за ним, право власності на 3/12 частки квартири [ADDRESS] та складається з трьох кімнат, житловою площею 37,0 квадратних метри, а саме на 3/12 частки коридору 1,9площею 3,0; 2,5 квадратних метри ванної кімнати 2, площею 2,9 квадратних метри, 3/12 частки кухні 3, площею 6,0 квадратних метри, 3/12 частки житлової кімнати 4, площею 16,8 квадратних метри, 3/12 частки житлової кімнати 5, площею 9,0 квадратних метри, 3/12 частки вбудованої шафи 6,7 площею 0,9; 0,7 квадратних метри, 3/12 частки житлової кімнати 8, площею 11,2 квадратних метри, 3/12 частки коридору 10, площею 1,5 квадратних метри, загальною площею 55,3 квадратних метри, як на майно, отримане мною у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та складається з трьох кімнат житловою площею 37,0 квадратних метри, а саме на 1/6 частку коридору 1,9 площею 3,0; 2,5 квадратних метри, 1/6 частку ванної кімнати 2, площею 2,9 квадратних метри, 1/6 частку кухні 3, площею 6,0 квадратних метри, 1/6 частку житлової кімнати 4, площею 16,8 квадратних метри, 1/6 частку житлової кімнати 5, площею 9,0 квадратних метри, 1/6 частку вбудованої шафи 6,7 площею 0,9; 0,7 квадратних метри, 1/6 частку житлової кімнати 8, площею 11,2 квадратних метри, 1/6 частку коридору 10, площею 1,5 квадратних метри, загальною площею 55,3 квадратних метри, як на майно, отримане мною у порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 30 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 28 ). Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 29 жовтня 2014 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 27). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у місті Слов'янську померла мати позивача - [PERSON] ( а.с. 5,10). Згідно даних спадкового реєстру спадщина після її смерті відкрилася за законом. За Заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 778/2004. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/6 частка квартири [ADDRESS] Зазначена частка квартири належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2001 року Слов'янською міською Радою згідно з Розпорядженням від 29 грудня 2000 року.( а.с. 12,13-15). Окрім [PERSON], спадкоємцем першої черги, який мав право на отримання спадщини, був його батько [PERSON]. Батько був особою, яка прийняла спадщину відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, бо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї ( а.с.11). Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину та отримали право на спадкове майно, були позивач [PERSON] та його батько [PERSON], по 1/2 частці квартири [ADDRESS] кожен. [INFO] у місті Слов'янську помер батько позивача - [PERSON] ( а.с.5,11). Згідно даних спадкового реєстру спадщина після його смерті відкрилася за законом. За Заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 433/2013, інших заяв не надходило. Окрім того, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час його смерті ( а.с. 11).. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить 3/12 частки квартири [ADDRESS], з яких 1/6 частина належала особисто померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2001 року Слов'янською міською Радою згідно з Розпорядженням від 29 грудня 2000 року ( а.с. 12-15), а 1/12 частку він прийняв після померлої дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, помер. Згідно технічного паспорту квартири її загальна вартість становить 12012 гривень, відповідно вартість 2/6 часток становить 4004 гривня. Викладене підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію актів цивільного стану, Свідоцтвом про право власності на житло, довідками з місця проживання ( а.с. 12-15,11). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяву про відмову від прийняття спадщини батько позивача не подавав, що підтверджено матеріалами спадкової справи. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері та батька у зв'язку з тим, що його батько- [PERSON] не звернувся до нотаріуса за одержанням Свідоцтва про право на спадщину за законом та не зареєстрував своє право ( а.с. 7-8). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Право власності на квартиру 1/6 частку квартири [ADDRESS] було зареєстроване за матір'ю [PERSON], правонаступниками якої є батько [PERSON] та позивач. Наявність реєстрації права власності за [PERSON] була підставою для визнання нотаріусом права на спадщину у [PERSON] та у нього після її смерті. Враховуючи факт реєстрації права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON], правонаступником якої є батько [PERSON] та позивач, як особи, що прийняли спадщину після її смерті та вимоги ч. 11 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо обов'язковості державної реєстрації прав особисто власником при пред'явленні документа, що посвідчує особу, тобто неможливість у теперішній час реєстрації права власності частку спадщини на [PERSON]. вказівки частини 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації цих прав, роз'яснення, яке міститься у п.п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Таким чином, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить і право на 1/12 частку квартири [ADDRESS], яку він прийняв після померлої дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] він придбав право власності на спадкове нерухоме майно, але нотаріус відмовив йому в оформленні права на спадщину, про що вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне йому спадкове майно може бути визнане за відповідачем. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в нього немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України він має право на пред'явлення позову про визнання за ним права власності на 2/6 частини квартири [ADDRESS] як на майно, отримане мною у порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач успадкував 3/12 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька, однак позбавлений можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на1/12 частину квартири за його батьком ( 1/6 частина належала особисто померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2001 року Слов»янською міською Радою Донецької області згідно Розпорядження від 29 грудня 2000 року, а ? частку він прийняв після померлої дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових справ). Без документів, які б посвідчували право власності його батька на1/12 частину квартири, яку він успадкував після смерті своєї дружини його право власності не визнається. Позивач успадкував також 1/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON] Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24753/0/4-13 від 15 травня 2013 року, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Як встановлено в судовому засіданні батько позивача - [PERSON] за життя правомірно фактично набув право власності на нерухоме майно - 3/12 частини квартири [ADDRESS] і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON] - позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно - 3/12 частин квартири [ADDRESS], як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] та визнати право власності на 1/6 частину вказаної квартири як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved