Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, третьої особи Першої Вінницької державної нотаріальної контори про визнання права власності та просила визнати за нею право власності на гараж біля будинку №20 по вул. Пирогова, в м. Вінниці площею 17,4 кв.м., який належав [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва №331 про право приватної власності на будівлю, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 31.08.1995 року №593, у порядку спадкування за законом після померлої 11.04.2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що їй Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у звязку з тим, що [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію свого права власності на даний гараж, а також у звязку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований гараж, не виділена в окрему земельну ділянку та їй не присвоєний окремий кадастровий номер. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Вінницької міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи на вказаний вище гараж, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 11.04.2014 року померла [PERSON] у віці 82 років, про що 14.04.2014 року було складено відповідний актовий запис № 1059, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 285553 від 14.04.2014 року (а.с.6). Позивач [PERSON] [INFO], є рідною донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії VІІІ-УР №150433 від 28.01.1962 року (а.с.7). Позивач після одруження із [PERSON] 27.08.1988 року змінила прізвище з «Кисіль» на "Мартиненко", що вбачається із довідки, виданої виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів відділом ЗАГС (а.с.7). [PERSON] склала заповіт від 21.08.2013 року, згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося дочці [PERSON] (а.с.78). До складу спадкового майна після сметрі [PERSON] увійшов гараж, який знаходиться біля будинку №20 по вул. Пирогова в м. Вінниці, який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва №331 про право приватної власності на будівлю, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 31.08.1995 року №593 (а.с.15). Із витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 29.06.1995 року №429 про надання земельних ділянок громадянам в індивідуальній забудові та часткові зміни в рішенні виконкому від 20.04.1989 р. №133 вбачається, що [PERSON] за рахунок міськземфонду надано земельну ділянку по вул. Пирогова, 20, площею 22 кв.м. в постійне користування на будівництво гаража, враховуючи свідоцтво про смерть [PERSON] від 02.12.1993 року (а.с.12). [PERSON] від 25.07.1995 року про відведення земельної ділянки під забудову виконано в натурі відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво [PERSON] Ділянка розташована в м. Вінниці, по вул. Пирогова, 20, загальною площею 22 кв.м. (а.с.14). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 453/2014 до майна померлої 11.04.2014 року, позивач звернулася із заявою до Першої вінницької державної нотаріальної контори у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини. У заяві про прийняття спадщини [PERSON] повідомила, що крім неї інших спадкоємців, передбачених заповітом, спадкоємців, що мають право на обовязкову частку у спадщині, пережилого чоловіка та особи з якою померла проживала однією сім"єю та мала би право укласти шлюб, немає, що також підтверджується довідкою Першої вінницької державної нотаріальної контори від 23.06.2015 року №2234/01-16 (а.с.9). Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2016 року №2078/02-31, державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право наспадщину за заповітом на гараж біля будинку №20 по вул. Пирогова в м. Вінниці, що належав її матері [PERSON], померлій 11.04.2014 року, оскільки [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію свого права власності на даний гараж, а також у звязку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований гараж, не виділена в окрему земельну ділянку та їй не присвоєний окремий кадастровий номер. Відповідно до абз. 2 ч. 2. ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. [PERSON] ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник позивач просив суд судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved