Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (до шлюбу прізвище Дюсембінова) [PERSON] 20 вересня 2018 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували 22.03.2005 року у виконкомі Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис №01. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сімї та примирення є не можливим. Позивач [PERSON] до суду не зя"вилась, але надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, строк на примирення не надавати.Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище "Кобилюк". Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання ним позовних вимог та слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивачка просила стягнути з відповідача половину сплаченого нею судового збору у розмірі 352,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. та за надання правової допомоги у розмірі 400,00 грн. При таких обставинах, з відповідача підлягають стягненню витрати за надання правової допомоги у розмірі 400,00 грн. та половина сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 352,40 грн. за її заявою.

Outcome: approved