Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що в 1994 році вона уклала шлюб з [PERSON]. 04 травня 1998 року у них народився син [PERSON]. 14 січня 2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідно до рішення Замостянського районного суду Вінницької області до досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання. На даний час [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА за спеціальністю «Будівництво та експлуатація міських шляхів сполучення». Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Вона тимчасово не працює, веде домашнє господарство. Їй одній важко належним чином забезпечувати сина самим необхідним. Добровільно надавати їй матеріальну допомогу відповідач відмовляється. Відповідач працює, отримує прибутки і має можливість допомогти їй в утриманні їхньої дитини. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів. Аліменти в такому розмірі суттєво не вплинуть на його матеріальне становище, інших утриманців у відповідача немає. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА, починаючи з дня подачі даної заяви і до 30 червня 2018 року, тобто на час навчання в коледжі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, телефоном повідомив, що з'явитися в судове засідання не має можливості, просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на даний час становить 1450 грн. на місяць (Закон України Про Державний бюджет України на 2016 рік від 25.12.2015 року N928-VІІI). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - батько [PERSON], [INFO], який 04.05.2016 р. досягнув повноліття, що стверджується його паспортом (а.с.4). [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА за спеціальністю «Будівництво та експлуатація міських шляхів сполучення», термін навчання до 30.06.2018 р., що стверджується довідкою навчального закладу №132/16 від 05.04.2016 р. (а.с.7), тому він позбавлений можливості працювати та утримувати себе самостійно. Позивачка [PERSON] тимчасово не працює, веде домашнє господарство, а тому їй важко самій утримувати сина, що навчається. Відповідач [PERSON] працює монтером колії КП "Вінницька транспортна компанія", отримує прибутки і має можливість допомогти позивачці в утриманні їхньої спільної дитини. Суд вважає, що відповідач має змогу допомагати позивачці в утриманні їхнього повнолітнього сина, аліменти у розмірі 1/3 частки від його доходу є реальними для нього і значно не погіршать його матеріальний стан, однак допоможуть позивачці в утриманні повнолітнього сина, що навчається. [PERSON], [INFO], досягнув повноліття 04.05.2016 р., а тому суд вважає за доцільне стягувати аліменти не з часу звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину (27.04.2016), а з часу досягнення ним повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved