Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.10.2009 р. [PERSON] (далі відповідач) отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.. Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2.ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30.11.2015 р. має заборгованість 16700.40 грн. , яка складається з наступного : - 7643,80 грн. заборгованість за кредитом; - 7485.15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 300.00 грн. заборгованість за пенею та комісією . А також штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500.00 грн. штраф (фіксована частина) - 771.45 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену заборгованість та судові витрати . Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Згоден не прийняття заочного рішення . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. В своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов не визнає На обгрунтування своєї позиції надав суду письмові заперечення. Просить суд визнати вищезазначений договір нікчемним та відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір б/н від 19.10.2009 року ( заява ) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карткою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії карти . У звязку з невиконанням відповідачем кредитних зобовязань, згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором за відповідачем числиться вищезазначена сума заборгованість . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином , суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується заперечень відповідача ? Відповідач зазначає , що позивач безпідставно нарахував йому штраф та пеню . Зазначає , що штраф та пеня є різновидами неустойки , тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності , до якої позивач його намагається притягти . Дана обставина прямо суперечить ст. 61 Конституції України . Суд не погоджується з таким твердження відповідача . Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня та штраф є різними видами неустойки, як засіб юридичної відповідальності. Штраф має разовий характер, а пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із Умовами та Правилами надання банківських послуг надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими погодилась відповідач, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Також даним документом передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту у порядку та строки відповідно до договору, а також сплати відсотків за користування кредитом, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню . Отже, умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника сплатити пеню й штраф за порушення виконання зобов'язань, які за своєю правовою природою передбачають різну відповідальність, за різні порушення зобов'язань. Інші пункти заперечень також не беруться судом до уваги , так як вони зводяться до суб"єктивного тлумачення норм діючого цивільного законодавства. Крім того , в прохальній частині письмових заперечень відповідач просить суд - визнати договір б/н від 19.10.2009 р. укладений між ПАТ КБ " Приватбанк " та [PERSON] - нікчемним. Суд вважає , що дана вимога також не грунтується на Законі. Адже , визнати нікчемним договір можливо тільки при подачі окремого позову або зустрічного позову , але ж ніяк не в письмовому заперечені. Також, суд дійшов висновку про необхідність покладення судових витрат на відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved