Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

12.03.2020 року позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з цивільним позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти разом з нею зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] , [INFO] , рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.12.2016 року. 17.09.2018 діти вилучені з сімейного оточення та влаштовані до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.02.2019 № 488/4122/18 малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1047 від 11.10.2019 малолітні [PERSON] влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання. Станом на лютий 2020 року [PERSON] до служби у справах дітей не зверталась з приводу повернення малолітніх їй на виховання та утримання, хоча їй були надані вичерпні консультації та рекомендації з приводу повернення дітей. На даний час, [PERSON] , продовжує зловживати спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, не вживає жодних заходів щодо працевлаштування, коштів на утримання синів не має, не намагається створювати ніяких умов для належного утримання та проживання малолітніх дітей. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх синів, є доцільним та буде відповідати інтересам дітей. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради - Вознюк О.В., надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про задоволення позову враховуючи інтереси дітей, також наголосила про наявний в матеріалах справи Висновок Органу опіки та піклування від 27.02.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей. Відповідач - [PERSON] , заяв про причини неявки в судове засідання до суду не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради - Таворська Л.В., надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про задоволення позову враховуючи інтереси дітей. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, роз"яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти разом з нею зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] , [INFO] , рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.12.2016 року. [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . У липні 2018 року сім`я [PERSON] потрапила в поле зору служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків матері щодо дітей. 03.08.2018 малолітні поставлені на профілактичний облік служби у справах дітей адміністрації Корабельного району дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Неодноразово щодо матері дітей [PERSON] надходили скарги до служби у справах дітей Миколаївської міської ради, до служби району та на телефонну «гарячу лінію» щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями, залишення дітей без нагляду. До родини неодноразово викликались наряди поліції. Спеціалістами служби проводилась профілактично-роз`яснювальна робота з [PERSON] , вона попереджалась про адміністративну відповідальність та ознайомлена з наслідками, у разі невиконання батьківських обов`язків. Службою направлене клопотання до Корабельного ВП про проведення відповідної роботи з громадянкою та притягнення її до відповідальності за ст. 184 КупАП. Однак, ситуація не змінилася, мати дітей продовжувала вести асоціальний спосіб життя, не займалася утриманням та вихованням синів, продовжувала залишати їх без нагляду. 28.08.2018 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради погоджені проекти рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради про негайне відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав. 17.09.2018 діти вилучені з сімейного оточення та влаштовані до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.02.2019 № 488/4122/18 малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1047 від 11.10.2019 року малолітні [PERSON] влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання. Відповідно до п. 8 абзацу 9 постанови Кабінету міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Згідно з інформацією комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради за час перебування малолітніх [PERSON] в державному закладі з 17.09.2018 року по 11.10.2019 року мати дітей, [PERSON] , приходила лише 4 рази (29.09.2018 року зустріч не відбулась у зв`язку із перебуванням дітей у карантинній групі; 07.12.2018 року зустріч не відбулась у зв`язку з відпочинком дітей згідно з розкладом під час «тихої години»; 13.02.2019 року була надана можливість побачення з дітьми; 18.02.2019 року зустріч не відбулась у зв`язку із перебуванням [PERSON] в не тверезому стані). Відповідно до довідки-характеристики Корабельного відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області [PERSON] , характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, підтримує зв`язок з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, схильні до скоєння злочинів та правопорушень. За наданими письмовими поясненнями батьків-вихователів, за час перебування дітей в родині, мати [PERSON] жодного разу своїх дітей не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась їх життям та здоров`ям. Останнє відоме місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З метою повернення дітей в сімейне оточення, службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради неодноразово відвідувалась адреса проживання гр. [PERSON] , однак жодного разу двері ніхто не відчинив. Неодноразово направлялися запрошення за місцем проживання та за місцем реєстрації [PERSON] , з метою з`ясування її думки щодо подальшої долі хлопчиків. Однак всі запрошення проігноровані, до служби мати малолітніх не з`явилася та не надала жодних пояснень. Станом на лютий 2020 року [PERSON] , до служби у справах дітей не зверталась з приводу повернення малолітніх їй на виховання та утримання, хоча їй були надані вичерпні консультації та рекомендації з приводу повернення дітей. На даний час, [PERSON] , продовжує зловживати спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, не вживає жодних заходів щодо працевлаштування, коштів на утримання синів не має, не намагається створювати ніяких умов для належного утримання та проживання малолітніх дітей. На підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.02.2020 року наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 155, пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В абзаці другому пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення матері, [PERSON] , від виховання своїх дітей. Виходячи з вищевикладеного та діючи виключно в інтересах малолітніх дітей, суд вважає за доцільне задовольнити позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] віносно малолітніх синів. Вказані обставини об`єктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: approved