Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про скасування арешту вказавши, що 14 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за №32. Предметом договору була квартира №103 в будинку №1 по вул.імені [PERSON], смт.Ювілейне, в м.Луганськ, яка була особистою приватною власністю продавця. Право приватної власності [PERSON] було зареєстровано 14.01.2014 р. приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] як державним реєстратором, номер запису про право власності №4240732. Отже, право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було набуто правомірно з дотриманням вимог чинного законодавства. Однак у червні 2017 року вона дізналась, що 25.03.2014 року на її квартиру було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Артемівського районного суду м.Луганськ від 24.03.2014 р. у справі №434/7431/13-ц. За допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень було зясовано, і 21.10.2013 р. було відкрито провадження у справі №434/7431/13-ц про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності. Нею було зясовано, що до суду звернулася колишня дружина [PERSON] - [PERSON]. Останній процесуальний документ, який був винесений судом в рамках вказаної справи, датований 24.03.2014 р., що і є датою ухвали про накладення арешту. 14 квітня 2014 року в Україні було офіційно розпочато проведення антитерористичі операції на підставі указу Президента України «Про рішення Ради національної безпекі оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолав терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». У звязку з початком війни на сході України діяльність Артемівського районного суду м. Луганськ була припинена, що зробило неможливим подальший розгляд справи №434/7431/13-ц. Станом на 22.06.2017 р. пошук за номером справи №434/7431/13-ц на сайті судої влади не дав жодних результатів. Наведене дає підстави вважати, що розгляд справи №434/7431/13-ц не було завершено прийняттям рішення, а матеріали справи так і не були передані Білокуракинському районному суду Луганської області. На теперішній час справа за участю [PERSON] та [PERSON] в судах України відсутня. На теперішній час є неможливим вирішення цивільної справи №434/7431/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], а тому і потреба у застосуванні заходів забезпечення позову відсутня та арешт, накладений ухвалою Артемівського районного суду м. Луганськ від 24.03.2014 року у справі №434/7431/13-ц має бути скасований. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник третьої особи - Білокуракинської райдержадміністрації у Луганській області у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про розгляд справи. Відповідач у судове засідання 24 листопада 2017 року та 28 листопада 2017 року не зявилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, через оголошення у газеті "Урядовий кур"єр". 28.11.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за №32. Предметом договору була квартира №103 в будинку №1 по вул. імені [PERSON], смт.Ювілейне, в м.Луганськ, яка була особистою приватною власністю продавця (а.с.6-7). Право приватної власності [PERSON] було зареєстровано 14.01.2014 р. приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] як державним реєстратором, номер запису про право власності №4240732 (а.с.8). У червні 2017 року позивач дізналась, що 25.03.2014 року на її квартиру було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Артемівського районного суду м.Луганськ від 24.03.2014 р. у справі №434/7431/13-ц. (а.с.8). Розгляд справи №434/7431/13-ц не було завершено прийняттям рішення, а матеріали справи так і не були передані Білокуракинського районного суду Луганської області. Частиною 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову застосовуються лише у випадку, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті З, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає, що на теперішній час є неможливим вирішення цивільної справи №434/7431/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], а тому і потреба у застосуванні заходів забезпечення позову відсутня та арешт, накладений ухвалою Артемівського районного суду м. Луганськ від 24.03.2014 року у справі №434/7431/13-ц має бути скасований. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved