Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] За клопотанням позивачки протокольною ухвалою суду відповідача було замінено на [PERSON] Згодом позивачка свої позовні вимоги уточнила, просить визнати за нею право власності на гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі №12, розташованому на земельній ділянці площею 0,0023 га, кадастровий номер 4623686400:02:000:0064 в [ADDRESS], витребувати таке майно з незаконного володіння відповідачки, зобов'язати її усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та гаражем шляхом демонтажу самочинно здійсненого будівництва цегляного гаража та надбудови над ним. Окрім того, просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САК №896872, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно серія ЕЕА №447600 від 28.04.2014 року, видані [PERSON] на гаражний бокс [NUMBER] «з» ряд 9 в гаражному кооперативі №12, та скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цей об'єкт. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0023 га, що розташована на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в гаражному кооперативі №12 Франківського району м. Львова, з цільовим призначенням для обслуговування гаражу, кадастровий номер земельної ділянки 4623686400:02:000:0064. Вказана земельна ділянка була набута нею на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2006 року, кладеного між нею і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Наголошує на тому, що відповідачка без її згоди та дозволу захопила належну їй земельну ділянку, самочинно знесла належний їй металевий гараж, самочинно збудувала свій цегляний гараж з надбудовою та чинить їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, не визнає та оспорює право власності на земельну ділянку і гараж. Вказує про те, що згідно відповіді Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, дозволу на будівництво відповідачці не надавалося. Відповідачка [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0023 га, що розташована на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в гаражному кооперативі №12 Франківського району м. Львова, з цільовим призначенням для обслуговування гаражу, кадастровий номер земельної ділянки 4623686400:02:000:0064 свої вимоги мотивує тим, що вона є членом гаражного кооперативу №12 Франківського району м. Львова. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 28.04.2014 року вона є власником гаражного боксу [ADDRESS]. Наголошує на тому, що при укладенні договору купівлв-продажу від 25.05.2006 року, кладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], вона була представником продавця [PERSON] за договором доручення. Насправді ніхто нікому не сплачував жодних коштів і вказує, про те, що ця земельна ділянка в подальшому мала бути оформлена не неї, однак зважаючи нате, що відносини між ними погіршилися, цього зроблено так і не було. Звертає увагу, що вона готова відшкодувати [PERSON] ринкову вартість вказаної земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її представники [PERSON] і [PERSON] підтримали первісний позов з підстав, вказаних у позовній заяві, просили такий задовольнити. Проти заявленого зустрічного позову заперечили, вважають такий безпідставним та необґрунтованим. Окрім того, пояснили, що на місці новозбудованого відповідачкою гаражу знаходився металевий контейнер. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечили з підстав, викладених у її зустрічному позові, наголосили на тому, що договір купівлі-продажу на підставі якого [PERSON] набула право власності на земельну ділянку не мав на меті настання таких юридичних наслідків. Зустрічні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у зустрічному позові, просять такий задовольнити. Також, представник відповідача [PERSON] пояснила, про те, що на території гаражного кооперативу №12 розташовані ряд гаражів під номером 7, в тому числі 7 «а», 7 «б», 7 «в», а також 7 «з», належний її довірительці [PERSON] Представник третьої особи Гаражного кооперативу №12 у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.05.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], позивачка за первісним позовом набула у власність земельну ділянку площею 0,0023 га, що розташована на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в гаражному кооперативі №12 Франківського району м. Львова, з цільовим призначенням для обслуговування гаражу, кадастровий номер земельної ділянки 4623686400:02:000:0064. Належність їй вказаної земельної ділянки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №897208, від 05.07.2011 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 15669571, від 28.12.2013 року. Сторонами у справі визнається, а тому у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, ті обставини, що на момент укладення договору купівлі-продажу на вказаній земельній ділянці був розташований металевий контейнер (гараж) під номером 7. Також, їхніми поясненнями встановлено, що у гаражному кооперативі №12 наявні декілька гаражів під номером 7, в тому числі 7 «а», 7 «б», 7 «в», а також 7 «з». Окрім того, згідно вказаного договору купівлі-продажу на відчужувану земельну ділянку відсутні будь-які обтяження. Довідкою №386 від 20.03.2014 року, виданою Гаражним кооперативом №12 Франківського району м. Львова підтверджено ті обставини, що [PERSON] є членом гаражного кооперативу № 12. Згідно свідоцтва про право власності серія САК №896872 від 28.04.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2014 року, [PERSON] належить на праві власності гараж [ADDRESS] У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заявили клопотання про допит свідків, котрі можуть підтвердити правомірність зведення нею гаражу, однак, у зв'язку із необгрунтованістю такого, протокольною ухвалою суду у його задоволенні було відмовлено. Ті обставини, що [PERSON] зводився у відповідності до вимог закону вказаний вище гараж підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 14.04.2014 року. З наведеного випливає висновок про те, що згідно матеріалів справи неможливо встановити чи знаходиться гараж [NUMBER] «з» належний [PERSON] на земельній ділянці площею 0,0023 га, що розташована на території Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в гаражному кооперативі №12 Франківського району м. Львова, з цільовим призначенням для обслуговування гаражу, кадастровий номер земельної ділянки 4623686400:02:000:0064, належній [PERSON] За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено, що її право власності на гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі №12, розташований на земельній ділянці площею 0,0023 га, кадастровий номер 4623686400:02:000:0064 в [ADDRESS] порушено і такий перебуває у незаконному володінні [PERSON] Крім цього, у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5 роз'яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, слід виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, позов про усунення перешкод у користуванні майном пред'являється за умови, що позивач є власником майна, і спірне майно не вибуло з його володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зважаючи на те, що позивачем не доведено, що гаражем [NUMBER] в гаражному кооперативі №12 незаконно заволоділа відповідач [PERSON] у цій частині позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог за первісним позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САК №896872 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно серія ЕЕА №447600 від 28.04.2014 року, виданих [PERSON] на гаражний бокс [NUMBER] «з» ряд 9 в гаражному кооперативі №12, та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цей об'єкт, матеріалами справи не підтверджено, що вказана реєстрація та видача документів було проведено з порушенням вимог закону. У відповідності до ст. 15 ч.1 п.1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Зважаючи на те, що права та законні інтереси позивача внаслідок будівництва [PERSON] гаражу жодним чином не порушені, позовні вимоги за первісним позовом є безпідставними, необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, такі не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із вимогами ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також закріплено положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] фактично просить, без оспорення права власності [PERSON], позбавити її права власності на земельну ділянку, шляхом її викупу, що не є належним способом захисту її прав та законних інтересів. З цих же підстав, протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні її клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спірної земельної ділянки.

Outcome: dismissed