Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

До Генічеського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Генічеської міської ради та територіальний підрозділ смт. Новоолексіївка відділу з організації надання адміністративних послуг виконавчого комітету Генічеської міської ради про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька. В обгрунтування позову зазначено: 8 жовтня 2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 18, вчинений виконав\-чим комітетом Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Але, починаючи з вересня 2020 року подружжя разом не проживає, сумісне господарство не ведуть. Згідно довідки № 605 від 15.09.2020 року позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 28 січня 2021 року позивач звернулася до органу реєстрації Виконавчого комітету Ново\-олексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області з заявою про прове\-дення реєстрації місця проживання малолітньої дитини-сина [PERSON] , але їй було відмовлено, у зв`язкуз відсутністю письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини, про що свідчить ві\-дмітка в заяві про реєстрацію місця проживання від 28.01.2021 року. Оскільки, відповідач не проживає з позивачем та дитиною однією сім`єю, позивач не має змоги отримати від нього письмову згоду на реєстрацію місця проживання сина. [PERSON] зазначила, що будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між позивачем та відповідачем, батьком дитини щодо визначення місця проживання дитини не має. Разом з тим, відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що га\-рантовані Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я, на ос\-віту та соціальний захист. Тому, позивач просить суд надати їй, [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері, за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона являється матір`ю позивача. [PERSON] зареєстрована та проживає разом із своїм малолітнім сином [PERSON] , 2020 року народження у неї вдома за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з родиною не проживає. Вона як бабуся малолітнього [PERSON] не заперечує проти реєстрації місця проживання дитини за вказаною адресою, але без письмової згоди батька дитини вони не мають змоги зареєструвати місце проживання дитини. Суд, заслухавши думку позивача та її представника, пояснення свідка, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку: Згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання - позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Її син [PERSON] проживає разом з нею. Батько дитини - [PERSON] разом з родиною не проживає з вересня 2020 року. 28 січня 2021 року позивач звернулася до органу реєстрації Виконавчому комітету Ново\-олексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області з заявою про прове\-дення реєстрації місця проживання малолітньої дитини-сина [PERSON] , але їй було відмовлено, у зв`язкуз відсутністю письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини, про що свідчить ві\-дмітка в заяві про реєстрацію місця проживання від 28.01.2021 року. Позивач має намір зареєструвати малолітнього сина за адресою своєї реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» -кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як встановлено в судовому засіданні спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній. Дитина проживає разом з позивачем. За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2021 року « Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» - у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати місце проживання малолітньої дитини. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей віком до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про надання згоди на реєстрацію дитини без згоди батька за місцем проживання матері, буде ефективним способом захисту прав дитини. В судовому засіданні позивач повідомила, що не бажає стягувати з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Outcome: approved