Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі - третя особа) з позовом про визнання заповіту недійним та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мити позивача [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: 1/2 частки однокімнатної квартири [ADDRESS]; 1/4 частки однокімнатної квартири [ADDRESS]; 1/2 частки гаражного боксу [ADDRESS]; 1/2 частки чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Після смерті матері позивачу стало відомо, що існує заповіт від 15 березня 2011 року, згідно якого, [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON] начебто заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті, та те, на що вона матиме право за законом, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. За заявою позивача від 14 липня 2015 року, поданої до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, було відкрите кримінальне провадження № 12015100080006947 за ст. 358 ч.1 КК України. В ході кримінального провадження була проведена експертиза, за висновками якої, на оскаржуваному заповіті підпис та текст виконані з попередньою підготовкою, за допомогою копіювально-множильної техніки струменевим способом з подальшим наведенням, штрихів підписів та рукописного тексту за допомогою кулькової ручки. На думку позивача, складення заповіту не відповідало внутрішній волі [PERSON], померла його не підписувала, адже заповіт був підробленим. Крім того, ніяких відомостей про те, що заповіт був описаний іншою особою за дорученням [PERSON] немає. Тому позивач, з урахуванням заяви від 11.09.2017 року про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 52-53), просила суд визнати заповіт [PERSON], згідно якого на користь [PERSON] заповідано все майно де б таке не було та з чого воно не складалося, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстрований номер 1169 від 15.03.2011 року недійним. У запереченнях проти позову представник відповідача вказувала, що висновок експерта у кримінальному провадженні є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки порушена процедура його проведення. Таким чином, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначила про його необґрунтованість та безпідставність. Пояснила суду, що її сестра саме звернулась до нотаріуса з метою посвідчення ним заповіту. Отже, заповіт відповідав волі померлої, а тому не може бути визнаний недійним. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою суду від 22.06.2017 року відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 11.09.2017 року судом прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка датована 11.09.2017 року (а.с. 52-53). Ухвалою суду від 11.09.2017 року витребувано в Київському державному нотаріальному архіві належним чином завірений реєстр для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за період з 01.01.2011 року по 15.05.2011 року включно; в адресному-довідковому підрозділі Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві відомості про зареєстроване місце проживання або перебування [PERSON]; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вишневської О.Г. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], що померла [INFO]. Ухвалою суду від 25.10.2017 року призначено по справі судову почеркознавчу та технічну експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Також ухвалою судді від 25.10.2017 року витребувано в Київському державному нотаріальному архіві належним чином завірений реєстр для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо вчинення таких дій по відношенню до укладення та завірення заповіту від імені [PERSON], [INFO] за період з 01.01.2011 року по 15.05.2011 року включно, що виконаний на нотаріальному бланку №924760 із зазначенням за можливості нотаріальної дії, на яку вказаний бланк було використано; в Центрі надання адміністративних послуг Солом"янської районної в місті Києві державної адміністрації відомості про зареєстроване місце проживання або перебування [PERSON]. Як відомо, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. 26.03.2018 року на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів від 05.03.2018 року №22563/17-32/22564/17-33. Ухвалою суду від 28.03.2018 року відновлення провадження у справі, призначено в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 06.06.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), яка є матір'ю позивача та сестрою відповідача. За життя померлої, 15.03.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, своїй сестрі [PERSON] (а.с.17). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. При цьому, ч. 4 ст. 207 ЦК України передбачає, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Будь-яких даних в оскаржуваному заповіті про підписання його іншою особою за дорученням немає. Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Як вказувала позивач у судовому засіданні, у неї були сумніви щодо достовірності заповіту її матері від 15.03.2011 року, адже їй було відомо, що померла не писала і не бажала писати заповіт. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України, доказами у справі можуть бути зокрема висновки експертів. 14.07.2015 року [PERSON] звернулась із заявою до Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві, в якій зокрема вказала на обставини внесення недостовірної інформації до заповіту померлої гр. [PERSON], а саме, підробку підпису та рукописного напису. За фактом даного звернення відкрито кримінальне провадження № 12015100080006947 від 15.07.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 21). Як вбачається із Висновку експертів за результатами проведення судово-печеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документі від 05.03.2018 року №22563/17-32/22564/17-33, проведеної на підставі ухвали суду від 25.10.2017 року у цій справі, кольорові зображення рукописного тексту та підпису від імені [PERSON], які містяться на бланку серії ВРЕ № 924760 із заповітом [PERSON] на користь [PERSON] від 15.03.2011, а також кольорові зображення рукописного тексту і підпису від імені [PERSON], які містяться у заповіті від імені [PERSON] на користь [PERSON] від 15.11.2011, виконаному на булому аркуші паперу формату А4, виконані з попередньою технічною підготовкою, а саме, за допомогою копіювально-множної техніки зі струминною технологією друку кольоровими чорнилами з подальшим наведенням отриманих зображень рукописного тексту та підпису синьо-фіолетовою пастою для кулькових ручок. В Враховуючи встановлений у результаті судово-технічного досліджене документів факт виконання рукописних записів та підписів від імені [PERSON] у наданих двох примірниках заповіту від 15.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1169, з попередньо - технічною підготовкою, а саме, за допомогою копіювально-множної техніки зі струминною технологією друку з подальшим наведенням отриманих зображень рукописного тексту та підпису кульковою ручкою, а також констатуючи значні співпадання штрихів рукописних записів і підписів із кольоровим зображенням тексту і підпису, порівняльне дослідження рукописних записів і підписів від імені [PERSON] у наданих двох примірниках заповіту від 15.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського MHO [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1169, із зразками почерку та підпису [PERSON] не проводилось, оскільки при вказаному способі нанесення ідентифікуючі ознаки почерку виконавця в даних почеркових об'єктах практично відсутні або проявляються у вкрай малому обсязі, недостатньому для встановлення виконавця (а.с. 181-193). Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним. Таким чином, враховуючи те, що до оспорюваного заповіту під час його посвідчення не було дотримано вимоги щодо особистого підписання заповіту заповідачем та в заповіті даних щодо підписання його іншою особою за дорученням немає, дана обставина є підставою для визнання його недійним. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти сплачено нею судового збору в сумі 704,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved