Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~[PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON],\~[PERSON]\~про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~заповітом.\~Позов мотивує\~тим,\~що 07.10.2014\~року померла\~його тітка\~[PERSON],\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина \~на належне\~їй майно\~-\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що розташований\~ в\~с.\~Баланівка Бершадського\~району Вінницької\~області \~пров.\~Лесі України\~(бувша\~Котовського),15.\~ Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за заповітом на майно померлої тітки і спадщину прийняв, звернувшись у визначений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідачі є племінниками померлої [PERSON] та спадкоємцями п'ятої черги за законом на майно померлої тітки, але спадщину не прийняли і на неї не претендують. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивач позбавлений можливості, оскільки спадкодавець за життя не оформила належним чином правові документи на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]Г також надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що 07.10.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 297933. Позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по пров. Л. України,15 в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, що стверджується копією заповіту вчиненого 20.09.2012 року [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON], яка померла 07.10.2014 року, позивачу відмовлено , у зв"язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно (житловий будинок в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області , пров. Л. Українки, 15). Згідно довідки, виданої виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області №90 від 14.02.2018 року, житловий будинок № 15 про провулку Лесі Українки в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області відносився до категорії робочих дворів станом на 15.04.1991 року до складу двору входила лише [PERSON] Отже, вказана особа є власником вказаного будинку, однак на даний час правовстановлюючий документ відсутній. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved