Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

31 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 21 червня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у м. Горлівка Донецької області. За життя, померлим складено заповіту не було, тому заявниця стала єдиною законною спадкоємцею після смерті чоловіка. У встановленому законом порядку та строки вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть, видане Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Г'орлівського міського управління юстиції у Донецькій області, не є документом, який підтверджує факт смерті спадкодавця. Натомість, їй було запропоновано звернутися до суду з метою встановлення вищевказаного факту. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть чоловіка у встановленому законом порядку та отримання свідоцтва про право на спадщину після його смерті аніж як через звернення до суду, заявник змушена була звернутися із даною заявою та просити суд\~ встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 21 червня 2015 року за місцем свого проживання: [INFO], причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність атеросклеротична хвороба серця з гіпертензією. Заявниця [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності за участю її представника [PERSON], заявлені вимоги задовольнити (а.с. 15). Представник заявника [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої інстанції по цивільній справі від 22 грудня 2015 року (а.с. 13) у судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві та просив задовольнити її. Представник заінтересованої особи ВДРАЦС м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, натомість суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу, рішення ухвалити згідно із вимогами чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно вимог\~ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у судовому засіданні та видно із матеріалів справи, 25 вересня 1971 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у м. Горлівка Донецької області був укладений шлюб, про що Микитівським р/б ЗАГС м. Горлівки Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 554 ( свідоцтво про укладення шлюбу І-НО №320877 (а.с. 6)). Судом встановлено, що заявник [PERSON], 22 грудня 2015 року зверталась до Відділу ДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області із заявою про державну реєстрацію смерті чоловіка, однак, у реєстрації їй було відмовлено. Так, як видно зі змісту розяснення ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області № 5416/03.2-45, від 23 грудня 2015 року (а.с. 12, 12 з.б.) провести реєстрацію смерті та видати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки підставою для реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя чи судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, при зверненні заявника до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть, видане Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Г'орлівського міського управління юстиції у Донецькій області, не є документом, який підтверджує факт смерті спадкодавця. Натомість, їй було запропоновано звернутися до суду з метою встановлення вищевказаного факту. Згідно із представленим суду свідоцтвом про смерть, Серії:І-НО №808303 (а.с. 8) його було видано 24 червня 2015 року Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер у смт Зайцеве Микитівського району м. Горлівка, 21 червня 2015 року у віці 64 роки. Згідно із наданим суду лікарським свідоцтвом про смерть № 16 від 22 червня 2015 року, [PERSON], [INFO] помер 21 червня 2015 року у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області у смт Зайцево по вул. Арсенєва, буд. 28. Причиною смерті стала хронічна серцево-судинна недостатність атеросклеротична хвороба серця з гіпертензією (а.с. 7,7 з.б.). Відповідно довідки виданої КП «Зайцевосервис» 09 грудня 2015 року за №1550, заявниця [PERSON], [INFO], на момент смерті [PERSON], мешкала разом із ним, вони вели сумісне господарство, заявник перебувала на його утриманні та здійснювала його поховання (а.с. 10). Згідно із договором-замовленням №/04, місцем поховання [PERSON] є кладовище смт. Зайцево. Було замовлено послуги з поховання та облаштування місця поховання. Перелік найменування послуг містить, зокрема: гроб, хрест, табличка, покривало, поховальний набір, свічки, інша ритуальна атрибутика. Крім того передбачені послуги з омивання та одягнення, доставка у морг, копання могили, авто катафалк, тощо. Загальна вартість перелічених послуг склала 3\~635 грн. 00 коп. (а.с. 11). [PERSON] було поховано 22 червня 2015 року, на ділянці №17 у 40 ряді, місце №14 на комунальному кладовищі «Центральное», що розміщене в смт Зайцево по вул. Єсеніна., що підтверджується свідоцтвом про поховання № 000596 від 26 червня 2015 року (а.с. 9). За даними відповіді ВДРАЦС Словянського МУЮ\~ № 1114/03.2-45 від 04 квітня 2016 року, актовий запис про смерть\~ [PERSON], [INFO], відсутній. Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.\~ Відповідно п. 2 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно п. 8 ч.1ст. 256\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст. 257-1 , п.8 ч.1 367 ЦПК України. Відповідно ст.257-1 ЦПК України\~\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Горлівка Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Горлівка Донецької області. Як видно з наданих заявником документів, як то, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, їх було сформовано на території м. Горлівка Донецької області після припинення доступу до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Горлівка Донецької області. Відповідно п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~ зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно розяснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.\~ Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичний документ, свідоцтво про смерть [PERSON], які хоч\~ і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних,\~ що у сукупності з іншими документами, які підтверджують витрати на поховання, факт поховання, дають можливість суду дійти висновку, що смерть [PERSON] настала 21 червня 2015 року за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги медичний документ, свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, у якому опинилася заявниця, вона була позбавлена\~ можливості отримати офіційні документи щодо смерті свого чоловіка, а тому звертаючись до суду, надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року(, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд також зазначає, що документи, які підтверджують поховання, свідоцтво про смерть [PERSON], лікарстке свідоцтво про смерть [PERSON] є узгодженими між собою, не містять внутрішніх протиріч і у своїй сукупності та є достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що [PERSON], помер саме 21 червня 2015 року у Микитівськомурайоні м. Горлівка Донецької області у смт Зайцево по вул. Арсенєва, буд. 28. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, як то отримання спадщини після смерті чоловіка, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у ході судового слідства. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги\~ [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved