Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказав, що він з 29.12.2010 року перебував у трудових відносинах с ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», працюючи на посаді головного інженера в філії «Великомихайлівська ДЕД» ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». 29.05.2015 року позивача було звільнено з підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Позивач зазначає, що при звільненні з ним, всупереч положенням ст. 47, 116 КЗпП України, не був проведений остаточний розрахунок, а саме не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014 року по травень 2015 року в сумі 28428,07 грн. Позивач просить стягнути суму заборгованості з відповідача на свою користь. Також, посилаючись на положення ст. 117КЗпП України, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме з дня звільнення 29.05.2015 року по день постановлення судом рішення у справі, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати в сумі 186,68 грн. В судове засідання позивач не з»явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності позивача на підставі письмових доказів. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дати розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомляв. Заяв або клопотань від представника відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач згідно наказу № 51-к від 29.12.2010 року був прийнятий на посаду головного інженера філії «Великомихайлівський райавтодор» дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с.8). Наказом №144 від 03.06.2014 року «Про припинення (реорганізацію) філії ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», філію «Великомихайлівський райавтодор» перейменовано в філію «Великомихайлівська дорожня експлуатаційна дільниця» ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с.9-11). Із наказу № 08к від 29.05.2015 року по філії «[PERSON] ДЕД» ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» вбачається, що позивача з 29.05.2015 року було звільнено з посади головного інженера на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку зі скороченням штату працівників (а.с.7). Зазначені відомості підтверджуються записами в трудовій книжці позивача (а.с.6). Згідно з довідкою філії «Великомихайлівська ДЕД» ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» № 60 від 02.06.2015 року, заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі станом на 01.06.2015 року становить 28428,07 грн. (а.с.5). Таким чином суд вважає встановленим, що позивач перебував з підприємством відповідача у трудових відносинах, 29.05.2015 року був звільнений, на момент звільнення з ним не був проведений остаточний розрахунок, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі. Даних про виплату заборгованості по заробітній платі на час розгляду справи судом відповідачем не надано. Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу Законів про працю України. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи, що в судовому засіданні був встановлений факт порушення трудових прав позивача в частині проведення остаточного розрахунку при звільненні, розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати підтверджений довідкою підприємства, відповідачем не надано будь яких заперечень щодо розміру заборгованості по заробітній платі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 28428,07 грн. Розглянувши позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне. Відповідно до ст.. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст.. 116 КЗпП України. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу, підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України. Позивачем надана довідка підприємства № 66 від 15.06.2015 року, згідно з якою середньоденна заробітна плата позивача становила 186,68 грн. Оскільки даних про виплату позивачу заборгованості із заробітної плати на час розгляду справи в суді сторонами не надано, при обчисленні періоду затримки розрахунку при звільненні суд виходить із дати звільнення позивача 29.05.2015 року по дату постановлення судом рішення у справі 10.07.2015 року. Виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2015 року по 10.07.2015 року (28 робочих днів), який повинен бути сплачений позивачу становитиме : 186, 68 грн. (середньоденний заробіток) х 28 робочих днів (період затримки розрахунку)= 5227,04 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунк при звільненні в розмірі 5227,04 грн. має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 336,55 грн. На підставі ст. 47,115, 116, 117 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: approved