Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 4638,28 грн., витрати з проведення незалежної експертизи в розмірі 600,00 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 13 жовтня 2014 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкоджено автомобіль марки ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 04.11.2014 року вартість матеріальної шкоди завданого власнику автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер [NUMBER], 1982 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], на дату ДТП 13.10.2014р., складає - 4 638, 28 грн. Позивачем сплачені витрати по сплаті послуг з незалежної оцінки в сумі 600,00 грн., сплачені судові витрати та проведено оплату за надання правової допомоги у розмірі 1500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що його відповідальність застрахована полісом обов'язкового страхування.Зазначив, що він звернувся до страхової компанії в усній формі, але доказів цього факту надати не може, вважає, що шкоду необхідно стягнути з страхової компанії. Представник третьої особи - Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] 13.10.2014 року керуючи автомобілем «Lexus - GS 300" держномер [NUMBER] по вул.. Гвардійців Широнінців м. Харкові, виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» держномер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим [PERSON] порушив п.п. 11.4 ПДД України Постановою Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2014 року відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення 13.10.2014 року, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.12). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає цивільну справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 145 від 04.11.2014 року вартість матеріальної шкоди завданого власнику автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер [NUMBER], 1982 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], на дату ДТП 13.10.2014року, складає - 4 638, 28 грн. (а.с.14-34) Вартість дослідження склала 600 грн. (а.с. 35). У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на законних підставах. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 року, відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного: Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» його відповідальність була застрахована страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (а.с. 54), де передбачений ліміт відповідальності в розмірі 50 000,00 грн. Термін дії цього полісу складає з 22.12.2013р. по 21.12.2014р. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1. статті 13 цього Закону зобов'язанні застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку з чим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі. Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» була залучена як Третя особа, згідно клопотання заявленого відповідачем. Відповідно до п.п.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідач, в порушення п. 33.1 ст. 33 Закону, про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, страховика письмово не повідомив, документів, які б підтверджували його звернення до третьої особи не надав чим не довів свою позицію, викладену в судовому засіданні. Відповідач також заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди виходячи з наступного, згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода виражається в фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншою шкодою здоров'ю. Відповідно до п. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується якщо шкода зазнана внаслідок каліцтва, інше пошкодження здоров'я чи смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При ДТП ніхто не постраждав, моральних та фізичних страждань позивач не мав, негативних наслідків не настало, позивач по справі міг спокійно рухатися, довгий час розмовляв по телефону, продовжив вести звичний образ життя. Проти стягнення послуг пов'язаних з оплатою юридичних послуг також заперечував. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачу була завдана моральна шкода внаслідок ДТП, зв'язку з яким позивач переніс потужні страждання та стрес, пов'язані зі страхом за своє життя та відновлення автомашини, щоб повернутися до звичного життєвого стану і така шкода повинна відшкодовуватися особою, винною в спричиненні моральної шкоди, тобто особою, винною в скоєнні ДТП, а саме [PERSON], якого визнано винним в порушенні ПДР України та допущенні зіткнення транспортних засобів, а зазначене викликало душевні страждання позивача, проте її розмір значно завищений, в зв'язку з чим суд позовні вимоги позивача задовольняє частково і стягує на його користь суму моральної шкоди у розмірі 1000грн. Згідно ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатом або іншим фахівцем у галузі права в порядку, встановленому законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належить витрати на правову допомогу (ст. 79 ч.3 п. 2 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем по справі сплачено 1500 грн. за правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial