Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що після смерті матері прийняв позивач, але під час оформлення спадщини з`ясувалося, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1999 року успадкувала після смерті [PERSON] будинок незакінченого будівництва 45% готовності за адресою: [ADDRESS] . В подальшому нумерація будинків по [ADDRESS] була змінена і вказаному домоволодінню присвоєно [ADDRESS] . За життя померла добудувала вказаний будинок, однак належним чином не оформила документи на право власності на добудоване майно, у зв`язку з чим державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , пояснивши, що позивач є спадкоємцем майна в порядку ст. 1261 ЦК України, як син померлої, та прийняв спадщину в установлений законом строк, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, де йому було відмовлено в зв`язку з тим, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами має 100% готовності, а не 45%, як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому спадкодавцю, додавши, що будівництво даного будинку завершено у 2015 році. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника Чигиринської міської ради та про визнання позову повністю. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] матір`ю позивача записана [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Після померлої [PERSON] спадщину прийняв позивач, яка складається, зокрема, з житлового будинку з з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок [PERSON] отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1999 року, виданого завідуючою Чигиринською держнотконторою [PERSON] , після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складалося із будинку незакінченого будівництва 45% готовності за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку, посвідченого Черкаською районною держнотконторою 03.05.1979 року, реєстровий номер 601, та довідки Чигиринського інвентарбюро № 299 від 27.10.1999 року. Також у свідоцтві зазначено, що обов`язки по договору забудови переходять на спадкоємця [PERSON] . З довідки № 207/0 від 21.05.2021 року, виданої Чигиринським відділком Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", слідує, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок (незавершене будівництво) з надвірними спорудами [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Чигиринською державною нотаріальною конторою 27.10.1999 року, реєстр № 4656, але право власності на нього не зареєстроване. Станом на 27.04.2021 року технічна характеристика домоволодіння за даними технічної інвентаризації включає житловий будинок з прибудовами - літ. "А-2", "а", "а1", "а2", "а3" готовністю 100% (загальна площа 241,0 кв.м., житлова - 83,3 кв. м.), сарай літ. "Б" готовністю 100%, огорожа № 1-4 готовністю 100%, водоколонка № 5 готовністю 100%. У примтці до довідки зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 9-5 від 14.09.2004 року нумерація будинків по [ADDRESS] була змінена і вказаному домоволодінню присвоєно [ADDRESS] замість [ADDRESS] . Копія вище зазначеного рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради разом з копією додатку № 1 до нього наявна в матеріалах позовної заяви. Вказана довідка Чигиринського відділку Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" узгоджується з даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" станом на 27.04.2021 року. Крім того, судом встановлено, що згідно з рішенням № 201 виконавчого комітету Чигиринської міської ради народних депутатів від 25.04.1979 [PERSON] виділено земельну ділянку на побудову нового житлового будинку по [ADDRESS] , розміром 600 кв. м. із земель міського фонду. П. 3 вказаного рішення [PERSON] зобов`язано оформити забудову відповідними документами та засвідчити в нотаріальній конторі і закінчити будівництво до 25 квітня 1982 року. 20 травня 1979 року складено акт погодження меж земельної ділянки, що підтверджується відповідною копією акту в матеріалах справи. Також позивачкою надано будівельний паспорт на земельну ділянку по [ADDRESS] , датований 1979 роком, де [PERSON] 30.04.1979 року погоджено план будівництва будинку архітектором Чигиринського району. Також, судом встановлено та вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2021 року, виданої приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г., що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] у звязку з тим, що спадкдавець є власником будинку незакінченого будівництва 45% готовності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1999 року так як згідно довідки Чигиринського відділку Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" № 207/0 від 21.05.2021 року станом на 01.01.2013 року житловий будинок (незавершене будівництво) з надвірними спорудами [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.1999 року (на будинок незакінченого будівництва 45% готовності), що має 100% готовності, документи про здачу будинку в експлуатацію відсутні (а.с.10,33). Виходячи з цього, суд вважає, що при розгляді даного позову слід застосовувати норми, що регулюють самочинне будівництво. Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, на самочинно здійснене спадкодавцем будівництво до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які використовувалися в процесі будівництва, а не право власності на збудоване нерухоме майно. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17). Правом на пред`явлення позову про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини, володіє спадкоємець стосовно будинку, збудованого за наявності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статей 376, 1218 ЦК України, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується з частинами третьою і п`ятою статті 376 ЦК України і нормами про спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК України ). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини третьої і п`ятої статті 376 ЦК України ) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3 третьої і п`ятої статті 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України. Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведених будівель архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання в експлуатацію або сертифікату відповідності. Згідно із частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Частинами п`ятою, восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Як зазначив Верховний Суд в постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17, звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Як встановлено судом, позивач не звертався до органу архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку, а одразу звернувся до суду з позовом про визнання права власності, а надана відмова нотаріуса у у видачі свідоцтва про право на спадщину не є підставою для задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed