Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

07 листопада 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за договором кредитної лінії № 52-14/МК/2007-840 від 26.10.2007 року станом на 28.10.2013 року в розмірі 95204,22 грн. та судові витрати. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2013 року позов ПАТ КБ "Надра" задоволений. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором №52-14/МК/2007-840 від 26.10.2007 року в розмірі 95204,22 грн. та по 317,35 грн. в рахунок відшкодування сплати судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2013 року скасувати в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] як з поручителів. Ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість по договору кредитної лінії №52-14/МК/2007-840 в розмірі 95204,22 грн. шляхом звернення стягнення на предмет заставного майна - автомобіль «Renault Premium» р.н. [NUMBER], що належить заставодавцю. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказуючи на те, що її не було повідомлено належним чином про час та дату розгляду справи, судом порушено таким чином ст.76 та 169 ЦПК України. Судом, на думку апелянта, не враховано, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду з позовом відповідно до приписів ч.4 ст.559 ЦК України. Також, на думку апелянта судом не було при винесенні рішення враховано договір застави, відповідно до якого предмет застави переходить у власність заставодержателя в рахунок погашення заборгованості. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 18.02.2014 р. поштового відправлення (а.с.77). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. По справі встановлено, що 26 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 52-14/МК/2007-840, згідно з яким банк зобов'язувався відкрити кредитну лінію в сумі 29000,00 дол. США на 60 місяців з 26.10.2007 р. по 20.10.2012р. зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Видача кредиту по договору здійснювалась окремими траншами після підписання окремих додаткових угод. Так, 27.08.2010р. між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до Договору кредитної лінії № 52-14/МК/2007-840 від 26.10.2007р., відповідно до умов якої кредитний договір викладено у зміненій редакції, зокрема, банком зменшено суму ліміту кредитної лінії, а також надано відстрочку по сплаті основного зобов'язання з вересня 2010 року по грудень 2010 року. Боржник [PERSON] в свою чергу зобов'язувався погасити кредит шляхом сплати платежів відповідно до графіку (а.с.4-6,8,10-15). В забезпечення виконання взятих зобов'язань, що випливають з кредитного договору, були укладені два договори поруки : 26.10.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] та 27.08.2010 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], відповідно до яких [PERSON] і [PERSON] поручилися перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 52-14/МК/2007-840 (а.с.9,16). 27.08.2010 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №3 до договору кредитної лінії № 52-14/МК/2007-840 від 26.10.2007 року відповідно до якої встановлений ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі 29000,00 доларів США, строком користування до 20.10.2012 року, надана на споживчі цілі. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредитної лінії, позичальник надав Банку в заставу пилораму стрічкову, тип ПЛГР-700-3600 заставною вартістю 15400,00 грн., та сідловий тягач RENAULT PREMIUM HR 400 SA, 2000 р.в., р.н. [NUMBER], заставною вартістю 168339,00 грн. (а.с.10-14). Відповідно до ст.ст. 1048 - 1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що в порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв'язку з чим, відповідно до п.4.1, 4.3 укладеного між сторонами кредитного договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; а також штраф за прострочення виконання зобов'язань визначеного п.2.6 даного договору на строк більше 30 календарних днів у розмірі 10% від суми несплаченого платежу за кожен випадок. Поручителі взяли на себе обов'язок солідарно відповідати перед банком за порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, а тому суд першої інстанції стягнув з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Банку суму заборгованості 95204,22 грн. В частині стягнення боргу з боржника [PERSON] рішення суду не оскаржується. З висновком суду першої інстанції щодо стягнення боргу з поручителя [PERSON] колегія суддів апеляційного суду не може погодитись, оскільки, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, судом першої інстанції не було враховано наступне. Згідно з ч.1, 2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договір поруки є похідним від договору позики. Термін дії кредитного договору встановлений з 26.10.2007 року по 20.10.2012 р. - строк повного погашення кредиту. Саме з цієї дати суд обчислює термін встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до п.2.2 договору поруки від 26.10.2007 року, сторони встановили, що якщо надійде вимога про погашення суми заборгованості по кредитному договору і таких коштів у поручителя не буде, то кредитор має право задовольнити свої вимоги, звернувши стягнення на майно поручителя, згідно норм чинного законодавства (а.с.9). За п.7.2 додаткової угоди №2 , всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у разі якщо здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача (а.с.13 зв.). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України. Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 20 жовтня 2012 року (пункт 1.1 Договору кредитної лінії). За таких обставин у ПАТ КБ «Надра» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20 жовтня 2012 року, протягом наступних шести місяців, тобто до 20 квітня 2013 року. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 05 листопада 2013 року, шляхом пред"явлення позову, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Позивач не надав суду доказів того, що поручителю [PERSON] було у встановлені строки направлено відповідне повідомлення про невиконання боржником [PERSON] взятого на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів. З огляду на це та приписи ч.4 ст. 559 ЦК України - порука з [PERSON] станом на час пред'явлення позову є припиненою. Апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] через припинення поруки, термін якої рахується відповідно до приписів ст.559 ч.4 ЦК України. З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором кредитної лінії з [PERSON] як з поручителя і в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра». Доводи апелянта щодо скасування рішення суду в частині стягнення суми боргу солідарно з другого поручителя [PERSON] з підстав припинення поруки, колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки зазначена особа апеляційної скарги на рішення суду не подавала, відсутні дані про уповноваження [PERSON] представляти його інтереси в суді апелянтом [PERSON] Тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін. Ухвалення нового рішення зі зверненням стягнення на предмети застави, на чому наполягала апелянт в апеляційній скарзі, є неможливим, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з ПАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 476,02 грн. за розгляд апеляційної скарги в апеляційному суді.

Outcome: partial