Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після померлого 07 листопада 2016 року [PERSON], право власності на: земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 1225683000:02:045:0001, що розташована в с. Ляшківка Царичанського району Дніпропетровської області по вул. Кутузова, 5 та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №977477, виданого Царичанським райвідділом земельних ресурсів 20.05.2008 року на підставі рішення Царичанського районного суду від 29.05.2001 року; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000 га, кадастровий номер 1225683000:02:045:0002, що розташована в с. Ляшківка Царичанського району Дніпропетровської області по вул. Кутузова, 5 та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №977478, виданого Царичанським райвідділом земельних ресурсів 20.05.2008 року на підставі рішення Царичанського районного суду від 29.05.2001 року. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказала, що 07 листопада 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на вище вказані земельні ділянки. За життя, а саме 02.06.2008 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого вказані земельні ділянки заповів саме їй. Вважає, що відповідно до ст. 1269 ЦК України вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до державного нотаріуса. Однак, постановою від 15.06.2017 року нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що в заповіті [PERSON], складеному в Ляшківській сільській раді, допущені помилки в написанні номера Державного акта та не вказані точні адреси розташування земельних ділянок. Стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Крім неї, єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування після померлого [PERSON] є її брат [PERSON] (відповідач в даній справі), який на вище вказані земельні ділянки не претендує. Позасудовим шляхом вирішити дане питання вона не має можливості, а тому спір підлягає вирішенню в судовому порядку. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши справу, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті 07 листопада 2016 року [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіл судових витрат необхідно здійснити на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved