Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування права власності на 1/8 частину в майні колгоспного двору. Просить визнати за нею право власності на 1/8 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , як частки у майні колгоспного двору по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1 (загальною площею 68,1 кв.м.; житловою площею 43,1 кв.м.; допоміжною площею 13,80 кв.м.), сараю Б. На обґрунтування свого позову вона вказала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2020 року (справа №686/2449/20) задоволено частково позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору. На даний час рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2020 року набрало законної сили. Вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що вона має право на 1/8 частину власності в будинку за [ADDRESS] . На даний час вона хоче оформити юридично свої спадкові права після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Будинковолодіння за [ADDRESS] належить до майна колгоспного двору. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайнного суду від 16.12.2020 року відповідач [PERSON] оформила на себе 7/16 частин будинку [ADDRESS] . Та хліва «Б». Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2020 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкоємцями майна за законом є в рівних часках [PERSON] і [PERSON] . Тобто, вона та її сестра [PERSON] набули право на спадкування належної її батькові [PERSON] ? частки в майні колгоспного двору, тобто по 1/8 частці кожна. Позивач направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позову. Відповідач направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року (справа №686/2449/20) за позовом [PERSON] до Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору - визнано за [PERSON] право власності на 3/16 часток в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 1/4 частку як частку у майні колгоспного двору що по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., допоміжною площею 13,8 кв.м., сараю Б. Вказаним рішення встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2000р. спадкоємцями майна померлого [PERSON] , є в рівних частках: [PERSON] та [PERSON] , спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з: сертифіката на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства "Поділля» с.Копистин Хмельницького району Хмельницької області, розміром 2,97га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому [PERSON] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0167611, виданого Хмельницькою РДА 23.12.1996 року. У зв`язку з наведеним, [PERSON] та [PERSON] набули право на спадкування належної [PERSON] 1/4 частки в майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , тобто по 1/8 частці кожна. Проте, своїх спадкових прав на вказане спадкове майно не оформили. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України також передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст.112 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного,

Outcome: approved