Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

26 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, зазначаючи, що з 26 липня 2011 року по 10 липня 2014 року він перебував у трудових відносинах з ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» та був звільнений з роботи за згодою сторін, але розрахунок в повному обсязі не здійснено, у видачі довідки про заборгованість будо також відмовлено. Несвоєчасним проведенням розрахунку та несвоєчасною виплатою заробітної плати відповідач завдав також моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 10000 грн. За таких обставин змушений звернутися до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги змінив, посилаючись на повну виплату заборгованості по заробітній платі 31 жовтня 2014 року, але в інший частині свої вимоги підтримав. Представник відповідача Гриб В.І. в судовому засіданні не з*явився з невідомих причин належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Справа розглядається у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст.47 КЗпП України власника або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом достовірно встановлено, що позивач з 26 липня 2011 року по 10 липня 2014 року перебував у трудових відносинах з ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» на посаді забійника підземного на забійних молотках з повним робочим днем. Наказом № 276-к від 10 липня 2014 року звільнений із займаної посади за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. В останній день роботи, відповідачем не був проведений повний розрахунок по всім належним позивачу до виплати сумам в порядку та строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі згідно довідки № 836 від 18 вересня 2014 року складала 11523грн.50 коп. ,котра була повністю сплачена 31 жовтня 2014 року (а.спр.11 ). У відповідності до п.32 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (із подальшими змінами та доповненнями). Так, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наданого розрахунку середній заробіток позивача становить 267 грн. 17 коп., відповідно середньоденний заробіток за затримку розрахунку по зарплаті складає 267 грн.17 коп. х 81 днів = 21640 грн.77 коп. Отже на користь позивача слід стягнути 21640 грн. 77 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,оскільки заборгованість по заробітній платі була сплачена відповідачем тільки 31 жовтня 2014 року. Також суд перевірив і погодився з представленим позивачем розрахунком компенсації втрати частини виплати заробітної плати згідно індексу росту цін на споживчі товари в сумі 209грн. 19 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплатою йому належних грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З'ясувавши всі фактичні обставини ,вислухавши пояснення свідка Попова суд приходить до висновку, що діями відповідача які полягали в незаконному не проведенні розрахунків позивачу було завдано моральну шкоду. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з неправомірними діями відповідача(їх тривалість та можливості відновлення) суд вважає за можливе стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. В зв'язку з задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави витрати по оплаті судового збору, оскільки позивач при зверненні з даним позовом до суду звільнений від сплати зазначених витрат.

Outcome: partial