Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 01 січня 2017 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, про прийняття якої позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу, а саме про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, в тому числі і на земельну ділянку площею 7,74 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Однак, у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме Державного акту про право власності на земельну ділянку, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, предявлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] помер 01.01.2017 року (копія свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №235484 від 04.01.2017 року) (а.с.8). Також встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів [PERSON], [INFO], земельну ділянку, передану для ведення особистого селянського господарства площею 7,74 га, що знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Даний заповіт був посвідчений секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №585 (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка передану для ведення особистого селянського господарства площею 7,74 га, що знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджено державним актом на право приватної власності І-КР 043055 від 11.09.2000 року (а.с.11). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2018 року № 2 вбачається, що нотаріусом повідомлено позивача про неможливість оформлення спадкових прав після померлої спадкодавця [PERSON]., в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме Державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с.17). Відповідно до\~ст.125 ЗК\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.9\~ст.79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об"єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ч.10 цієї статті Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Частина 4 цієї статті - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.\~ Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до\~ п.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, тому право власності на майно,\~ на яке судом визнається право на спадщину за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.\~\~\~ З копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори вбачається, що 01 лютого 2017 року була відкрита спадкова справа №30/2017 після померлого 01 січня 2017 року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини 01 січня 2017 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON], який прийняв спадщину. За змістом статі 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз'яснено в пункті 23 постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Згідно до п.п.4.15 п.4\~ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., видача свідоцтва про право на спадщину\~ на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст.125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Outcome: approved