Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною та просив зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди йому у спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] ; визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні і спілкуванні з сином без супроводу матері та сторонніх осіб, встановивши наступний порядок побачень та спілкування: особисті побачення щотижня кожної суботи з 10:00 год. до 15:00 год. за місцем фактичного проживання [PERSON] , без обмеження адрес прогулянок з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі та дідуся; особисті побачення щотижня кожної неділі з 15:00 год. до 20:00 год. за місцем фактичного проживання [PERSON] , без обмеження адрес прогулянок з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі та дідуся; особисті побачення щороку кожен день народження сина [PERSON] [INFO] з 12:00 год. до 18:00 год.; особисті побачення кодні шкільні канікули у літній та зимовий період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України; необмежене спілкування батьку з сином засобами телефонного, електронного, відео- зв"язку та іншими засобами зв"язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином; у випадку хвороби сина під час днів, встановлених для побачення з батьком, ці дні переносяться на найближчі дні після одужання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що матір`ю дитини чиняться йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. У письмовій відповіді на відзив від 05.04.2019 року позивач зазначив, що відповідач не відчиняє дверей та не відповідає на телефонні дзвінки, чим чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, як самому позивачу, так власне і бабусі та дідусю зі сторони батька. Зокрема позивач вказує, що доводи відповідача про те, ніби він не бажає брати участь у вихованні дитини є безпідставними, зокрема позивач проводив час з дитиною кожної п`ятниці, під час денної прогулянки, в присутності вихователів, коли син відвідував садочок. В школі де навчається син, адміністрація навчального закладу, на прохання мами не дає можливості спілкуватися з дитиною. Присутність матері при зустрічі з дитиною посилять психологічний стрес на сина і дитина не зможе вільно спілкуватися з батьком. Також позивач зазначає, що в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 01.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив. Відповідно до якого остання заперечила проти задоволення позову повністю, просила залишити в силі розпорядження міського голови від 05.10.2017 р. , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.09.2017 р., дні та години побачень з сином, саме щопонеділка з 18.30 год. до 20.30 год. та щонеділі з 10.00 год. до 14.00 год., виключно в присутності матері. Зазначає, що після розірвання шлюбу позивач не цікавився життям дитини , не приходив та не надавав матеріальної допомоги дитині, відповідно відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Відповідач наполягає, що ніколи не заперечувала проти спілкування дитини з батьком, позивачем протилежне жодними доказами не підтверджено. Між сторонами в добровільному порядку узгоджені дні та години побачення батька з дитиною, що підтверджується розпорядженням міського голови від 05.10.2017 р. з врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.09.2017 р., однак позивач зазначає, що позивач рідко з`являється на зустрічі з дитиною у призначені дні. Відповідач впевнена, що примусові побачення з батьком можуть негативно вплинути на психічний стан дитини. Окрім того, свої письмові доводи позивач виклала в запереченні на відзив від 12.04.2019 року, де заперечила проти тверджень позивача щодо заборони побачення з сином та обмеженні в спілкуванні з бабусею та дідусем. Заперечила відповідач і проти тверджень позивача, щодо відсутності в останнього заборгованості по аліментам. Ухвалою суду від 12.06.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених в позовній заяві. Позивач пояснив, що частково підтримує висновок органу опіки та піклування і не заперечує наступний порядок побачень та спілкування з сином: щосуботи та щонеділі; у будні дні, але зазначив, що у понеділок в нього не виходить, а також він працює до 19 години; на другий день після дня народження дитини з 12.00 год. до 18.00 год.; 10 днів в літній період за попередньою домовленістю між батьками, Просить , щоб побачення з сином відбувалися за його місцем проживання та проживання бабусі та дідуся в с.Колоденці Рівненського району. Категорично заперечує щодо побачень у присутності матері. Відповідач позов не визнала, підтримала відзив на позовну заяву та заперечення викладені у письмових заявах по суті спору. Додатково пояснила, що жодних перешкод з боку відповідача у вихованні та спілкуванні позивачу з сином, ніхто не чинить і не чинив. Однак зазначили, що в тому разі, коли суд прийде до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, то просила встановити позивачу наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином: щонеділі з 10.00 год до 15.00 год.; щопонеділка з 18.30 до 20.00 год; на другий день після дня народження дитини з 12.00 год. до 18.00 год., щоб це не перешкоджало навчальному процесу та відвідуванню гуртків; в літній період для оздоровлення дитини на території України. Однак, категорично заперечила проти зустрічей сина з батьком без її присутності, посилаючись на хворобливий стан здоров`я сина і його психологічний стан при зустрічі з батьком, а тим більше щоб ці зустрічі відбувалися за місцем проживання дідуся і бабусі в с.Колодека. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, у своїй заяві від 11.06.2019 року розгляд справи просив проводити за його відсутності та підтримав висновок органу опіки та піклування від 05.06.2019 року №08-925 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішення просить прийняти в інтересах дитини. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 06.09.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 6-11) На даний момент дитина проживає разом з матір`ю - відповідачем, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища серія [NUMBER] виданого 24.10.2019 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.79). Згідно довідки про отримання аліментів №10887 від 12.02.2019 р. виданої державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Федоровій ( [PERSON] надходять аліменти на утримання сина згідно виконавчого листа №569/671/16-ц від 26.05.2016 р. Також позивач сплачує додаткові витрати на утримання дитини відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05.05.2016 року у цивільній справі № 569/2296/17 (а.с.48-50). Згідно листа державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області №10921 від 12.02.2019 р. залишок боргу по виконанню виконавчого листа №569/2296/17 від 08.06.2017 р. виданого Рівненським міським судом Рівненської області, у виконавчому провадженні №54100921, становить 1601,55 грн. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 05.10.2017 р. №898-р.,м визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] [INFO] , а саме побачення з сином щопонеділка з 18.30 год. до 20.30 год. та щонеділі з 10.00. год. до 14.00 год. У листі служби в справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №01-18/102 від 12.04.2018 року, адресованому [PERSON] , зазначено, що з матір`ю дитини [PERSON] проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо виконання розпорядження міського голови від 05.10.2017 р. (а.с.15) У листі служби в справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №01-18/166 від 31.05.2018 року, адресованому [PERSON] , зазначено, що з матір`ю дитини [PERSON] проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо виконання розпорядження міського голови від 05.10.2017 р. та зазначено, що [PERSON] надала письмові пояснення, відповідно до яких відмітила, що не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, однак [PERSON] не пунктуальний відносно днів і годин зустрічей, не дотримується обіцянок даних синові, що негативно впливає на його психіку. (а.с.16) У письмовій відповіді Директора Рівненського навчально-виховного комплексу №2 школи - ліцею Рівненської міської ради №013 від 22.01.2019 р. адресованої Медведєву В.В., зазначено, що спосіб участі, як батька дитини, визначений розпорядженням міського голови і не передбачає зустрічі під час навчально-виховного процесу. Прохання [PERSON] про надання копії заяви мами про заборону спілкування з дитиною задовільнити не мають можливості. (а.с.17) З встановлених фактів та обставин судом вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Відповідно до ст.141СК України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно до ст.157 СК України, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст.159СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Відповідно до положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою ст. ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 141, 159СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаниху результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-925 від 05.06.2019 р., орган опіки та піклування Рівненської міської ради вважає доцільним визначити громадянину [PERSON] такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : щонеділі з 10.00 год. до 15.00 год.; 1 раз в тиждень у будній день з 18.30 год. до 20.30 год.; на другий день після дня народження дитини з 12.00 год. до 18.00 год.; 10 днів в літній період за попередньою домовленістю між батьками(а.с.72-73). Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування сина з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоровя, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В інтересах малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , суд вважає за необхідне зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, та надати батькові можливість спілкування з дитиною. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини в інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, рішення суду не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вік дитини, особливості стану здоров"я дитини, а саме, дитина часто хворіє та потребує особливого догляду, суд дійшов висновку про те, що побачення та особисте спілкування батька з сином слід проводити у присутності матері дитини впродовж двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, за дня поступової адаптації до нових умов спілкування з батьком, що буде повністю відповідати інтересам дитини. А також, рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоровя та інтересів дитини. Щодо тверджень позивача, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні дитини з бабою і дідом, то суд звертає увагу, що баба та дід дитини не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом у порядку, передбаченому ст. 257 СК України. Разом з тим, суд звертає увагу, що за наявності бажання дитини спілкуватися з батьком у обсязі більшому, ніж визначений судом, батьки дитини не позбавленні права корегувати порядок та способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Заявлені позовні вимоги в частині розподілу між сторонами судових витрат підлягають до вирішення на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial