Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2009 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 222112,20 гривень. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ був накладений арешт на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], який на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2003 року належав [PERSON]. 16.12.2009 року в м. Кіцмань по вул.Українській, 53, Чернівецькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНОР» були проведені прилюдні торги по реалізації зазначеного будинковолодіння, на яких його придбав [PERSON] за ціною 211400 гривень згідно протоколу № 259061 проведення прилюдних торгів по реалізації майна. 25.12.2009 року начальником ВДВС Кіцманського РУЮ був затверджений акт про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, на підставі якого 02.02.2010 року в нотаріальному порядку [PERSON] було видане свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 229. Вважає договір купівлі-продажу, протокол проведення прилюдних торгів по реалізації майна та свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів слід визнати недійсними виходячи з наступного. З підстав порушення вимог п. 4.2. та п. 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оскільки прилюдні торги проведені за наявності лише одного учасника - відповідача [PERSON] Оспорюваним договором порушуються права позивача, оскільки у разі дотримання вимог закону при проведенні прилюдних торгів та за наявності не менш ніж 2-х покупців, спірне домоволодіння могло бути реалізоване за більш вищу ціну, ніж та, за яку воно фактично було продано. В цьому випадку різниця між продажною ціною та сумою, яка підлягала стягненню на користь банку повертається боржникові, тобто позивачу. Оскільки порушено порядок проведення прилюдних торгів, договір купівлі-продажу спірного майна з прилюдних торгів, який оформлений протоколом № 259061 має біти визнаний недійним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 214, 215 ЦК України, а отже і свідоцтво про придбання арештованого майна з прилюдних торгів, видане відповідачу [PERSON] повинно бути визнане недійсним, так як у разі якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України. Порядок реалізації майна на виконання судових рішень, а в даному випадку рішення Кіманського районного суду від 26.01.2009 року, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. При порушенні вимог будь-якого із зазначених нормативних актів, не можна визнати, що майно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскільки прилюдні торги були проведені з порушенням Тимчасового положення, [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем. Представники позивача підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що був єдиним покупцем на прилюдних торгах і правомірно придбав житловий будинок. Представник ВДВС заявлених вимог не визнав, вказуючи, що на підставі виконавчого провадження про солідарне стягнення грошових коштів було накладено арешт на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], що належав [PERSON] і перебував в іпотеці ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказане майно було передано на реалізацію ТОВ «Юнор» і [PERSON] став переможцем прилюдних торгів та покупцем майна. Державний виконавець діяв відповідно до Закону України «Про іпотеку» та п.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача - ТзОВ «Юнор» та представник третьої особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання повторно не з`явились. ТзОВ «Юнор» згідно публікації в газеті «Урядовий кур'єр» №183 (4827) від 09 жовтня 2012 року постановою Господарського суду м. Києва від 01 жовтня 2012 року у справі № 5011-44/11925-2012 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Представник третьої особи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та не продавши заяви про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2009 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором в розмірі 222 112,20 гривень. В забезпечення кредитного договору, за яким стягнуто заборгованість, був укладений іпотечний договір №011/0036/21223 від 21 червня 2007 року. Предметом іпотеки за цим договором був житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON]. Обтяження за іпотекою було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек 21 червня 2007 року № 5183403. Для примусового виконання рішення Кіцманського районного суду від 26 січня 2009 року, державним виконавцем 28 травня 2009 року складено акт опису і арешту майна, призначено оцінку майна, вартість якого за звітом експерта від 09 липня 2009 року складала 234 881 грн. 28 серпня 2009 року ВДВС Кіцманського РУЮ уклав з ТОВ «Юнор» договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки). Згідно публікації в газеті «Урядовий кур'єр» №183 (4827) від 09 жовтня 2012 року постановою Господарського суду м. Києва від 01 жовтня 2012 року у справі № 5011-44/11925-2012 товариство з обмеженою відповідальністю «Юнор» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно повідомлення ТОВ "Юнор" від 08 жовтня 2009 року № 248 перші прилюдні торги по реалізації будинку не відбулися через не внесення переможцем торгів коштів за придбане майно. Виконавчій службі запропоновано провести переоцінку майна. Згідно акта державного виконавця від 30 жовтня 2009 року стартову ціну було визначено в сумі 211 392,90 гривень. Згідно протоколу № 259061 проведення прилюдних торгів 16 грудня 2009 року будинок проданий [PERSON] за 211 400 гривень. 02 лютого 2010 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу відповідно до ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із п. 1.1. договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 28 серпня 2009 року, укладеного між відділом державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції та ТОВ «Юнор», предметом договору є здійснення сторонами дій пов'язаних з виконанням умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень № 2 від 24 грудня 2008 року з надання послуг по реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), шляхом його продажу на прилюдних торгах. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Згідно із ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги проводилися на виконання рішення суду про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором в розмірі 222 112,20 гривень. В цьому випадку прилюдні торги повинні проводитися у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Відповідно до п. 4.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. У відповідності до пункту 7.1. розділу 7 «Прикінцеві положення» Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема, у разі відсутності покупців або наявності лише одного покупця. Згідно із ч. 2 ст. 16 та ч. 1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачем зазначено недодержання державним виконавцем та ТОВ «Юнор» при проведенні прилюдних торгів норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку». Як вбачається із матеріалів справи, в протоколі № 259061 про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке належить [PERSON], зазначений тільки один учасник торгів - [PERSON] Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України у п. 9 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обрано такий спосіб захисту як стягнення заборгованості у грошовому виразі, про що свідчить рішення суду від 26.01.2009 року, тому державний виконавець мав діяти відповідно до загального порядку реалізації арештованого майна. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність порушень при реалізації арештованого майна, які вплинули на результати торгів, а отже про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, ст.ст. 16, 20, 203, 215 ЦК України, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 33, 41 Закону України «Про іпотеку», п. 4.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,

Outcome: approved