Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що його батько [PERSON] за життя побудував житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Будинок складається з фактично 2-х автономних приміщень, які мають незалежні входи. 21 березня 1980 року [PERSON] подарував житловий будинок своїм дітям, позивачу - [PERSON] 47/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, та 53/100 частин будинку - [PERSON], його дочці. Позивач проживав в своїй частині будинку з часу його дарування, натомість, [PERSON] в своїй частині будинку не проживала, не вчиняла належні дії, щодо його утримання, не зареєструвала право власності на частину житлового будинку в БТІ. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину ніхто не прийняв та спадкова справа не заведена. За життя, [PERSON] вказувала, що не бажає проживати в подарованій їй частині житлового будинку та не буде заперечувати проти проживання позивача в її частині будинку. Позивач з 1999року і до нині підтримує належну сестрі частину житлового будинку в належному стані, а саме: здійснив газифікацію будинку, ремонт підлоги, вікон, дверей, здійснив заміну системи теплопостачання та водонагріву, тобто добросовісно володів чужим майном. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] та визнати право власності на присадибну ділянку площею 0,7 га., що знаходиться по [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву, в якій позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просила його задовольнити та винести рішення з попереднього розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, обставин, викладених у позовній заяві, не оспорював. Представник третьої особи без самостійних вимог - Реєстраційної служби Черняхівського РУЮ Житомирської області в судове засідання також не з"явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення у справі з її попереднього розгляду. Дослідивши матеріали справи та враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд позов задовольняє повністю, із слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог вказаної статті, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Однак, якщо строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001року. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Факт належності 53/100 частин житлового будинку [PERSON] за її життя на праві приватної власності сторонами не оспорюється та підтверджується договором дарування від 21 березня 1980 року, згідно якого, [PERSON] подарував [PERSON] 47/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS], а інші 53/100 частин житлового будинку з відповідними їй надвірними будівлями, - [PERSON] (а.с.7-8). Факт належності 53/100 частин житлового будинку [PERSON] за її життя на праві приватної власності також підтверджується довідкою Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, згідно якої за [PERSON] зареєстроване право власності на 53/100 ідеальних частин будинку на праві власності (а.с. 66). В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 1999 року [PERSON] померла, що стверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с. 32), з якого також вбачається, що відомості про заведену спадкову справу та коло спадкоємців після смерті [PERSON] - відсутні. Факт добросовісного та відкритого володіння позивачем нерухомим майном [PERSON], сторонами не оспорюється та підтверджується такими доказами: копією будинкової книги (а.с.17-20), з якої вбачається, що позивач прописаний в спірному будинку з 25 грудня 1980 року; копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.61-65); копіями фіскальних чеків, щодо витрат на ремонт, утримання, будівництво будинку та прибудинкових споруд (а.с.21-23, 24-30, 73,74,75,76,77,78,79, 82-100). Враховуючи те, що з моменту добровільного заволодіння позивачем часткою житлового будинку [PERSON] минуло більше 10 років, і позивач продовжує відкрито безперервно володіти нею, суд в силу ст.328 ЦК України визнає, що [PERSON] правомірно набув право власності на 53/100 частин житлового будинку [ADDRESS], оскільки незаконність набуття права власності не випливає із закону та прямо не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved