Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, в якому просив відшкодувати за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. шляхом списання коштів на його користь з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що внаслідок бездіяльності посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за його заявами, не надання можливості ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень, не проведення належним чином досудового розслідування, а також внаслідок протиправних дій посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області, які полягали у тому, що під час звернень до Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області його заяви називали маячнею, виштовхували з кабінету та ображали із застосуванням ненормативної лексики, та внаслідок незаконних постанов про закриття кримінальних проваджень №12017150140000371, №12017150140000499, № 12017150140000497 , №12017150140000544, він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, витрачати свій особистий час і кошти, порушувати свій звичний ритм життя, чим йому завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, розмір якої він визначив в розмірі 50000 грн. Від відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та прокурора надійшли відзиви на позов, згідно яких останні просили відмовити в задоволенні позову через його недоведеність та необґрунтованість. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позовні вимоги є не доведеними, а також розмір моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. позивачем не обґрунтовано. В ході розгляду справи прокурори також заперечували проти задоволення позову посилаючись на його недоведеність та необґрунтованість. В судове засідання представник відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі матеріали ( копію повідомлень Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.04.2017 року, 28.04.2016 року, 03.05.2017 року, 04.05.2017 року, 23.05.2017 року, 04.07.2017 року, 02.06.2017 року, 09.06.2017 року, 30.06.2017 року, 07.07.2017 року; 24.07.2017 року, 25.07.2017 року, 03.08.2017 року, 18.08.2017 року, 08.08.2017 року, 16.08.2017 року, 07.08.2017 року, 28.08.2017 року, 22.12.2017 року, 01.09.2017 року, 14.09.2017 року, 02.10.2017 року, 06.10.2017 року, 11.10.2017 року, 28.12.2017 року, 11.12.2017 року, 27.12.2017 року, 29.12.2017 року, 30.01.2018 року; копію вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.05.2017 року; копію заяв на ім`я т.в.о. начальника Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2017 року; копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.05.2017 року; копію пояснень [PERSON] від 24.05.2017 року; копії висновків за матеріалами перевірки від 24.05.2017 року, 26.05.2017 року, 06.06.2017 року, 27.06.2017 року; копію клопотання на ім`я в.о. начальника Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2017 року; копію скарги [PERSON] від 07.07.2017 року; копію постанови апеляційного суду Миколаївської області від 06.11.2017 року; копію повідомлень СУ ГУНП в Миколаївській області від 17.01.2018 року, 22.12.2017 року; копію заяв на ім`я начальника Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 08.09.2017 року, 19.09.2017 року; копію ухвал Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2017 року, 19.01.2018 року, 02.02.2018 року; копію заяв на імя слідчого Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.09.2017 року; копію заяв та клопотань на ім`я начальника СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 07.12.2017 року, 28.12.2017 року; копію повідомлень Баштанської місцевої прокуратури від 10.01.2018 року, 26.02.2018 року, 27.02.2018 року, 28.02.2018 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість часткового задоволення позову. Судом встановлено наступне. Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2017 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 30.06.2017 року. Зобов`язано начальника СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області або уповноважену ним особу внести до ЄРДР відомості за поданою 30.06.2017 року [PERSON] . заявою про кримінальні дії [PERSON] та [PERSON] стосовно псування належного йому майна (а.с. 81). Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.01.2018 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Постанову слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області Юртаєвої С.В. від 25.09.2017 року про закриття кримінального провадження №12017150140000499 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України - скасовано (а.с. 109). Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.01.2018 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Постанову слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області Кравчук І.К. від 29.12.2017 року про закриття кримінального провадження №12017150140000544 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України - скасовано (а.с. 110). Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.01.2018 року, яка набрала законної сили, частково задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Постанову слідчого Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області Блошка Д.І. від 28.12.2017 року про закриття кримінального провадження №12017150140000497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України - скасовано (а.с. 111-112). Крім того, з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №12017150140000371 судом встановлено наступне. Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.08.2017 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Постанову слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області Тертиці Б.В. від 25.07.2017 року про закриття кримінального провадження №12017150140000371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України - скасовано (кримінальне провадження №12017150140000371 - а.с. 33). Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.11.2017 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу [PERSON] на постанову слідчого про відмові в застосуванні заходів безпеки. Постанову слідчого СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області про відмову у застосуванні заходів безпеки по кримінальному провадженню №12017150140000371 від 19.07.2017 року - скасовано. Зобов`язано слідчого повторно розглянути питання про застосування заходів безпеки по даному кримінальному провадженню (кримінальне провадження №12017150140000371 - а.с. 116). Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.10.2018 року, яка набрала законної сили, частково задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання, поданого 19.10.2018 року, про проведення слідчих дій. Зобов`язано слідчого Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області Щербака Є.В. розглянути клопотання [PERSON] від 19.10.2018 року у кримінальному провадженні №12017150140000371 щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12017150140000371, проведення допиту свідка [PERSON] по кримінальному провадженню №12017150140000371, проведення допиту (очної ставки) по кримінальному провадженню №12017150140000371 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у триденний строк, та виконати вимоги ст. 220 КПК України щодо повідомлення заявника про результати розгляду клопотання (кримінальне провадження №12017150140000371 - а.с. 215). Вищевказаними ухвалами суду, які мають преюдиційне значення, визнана бездіяльність, а також незаконність рішень посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Таким чином при розгляді даної справи застосуваню підлягають ст. 1173, 1174 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правово позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що рішеннями слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області скасовувались постанови слідчих СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінальних проваджень №12017150140000499, №12017150140000544, 12017150140000497, 12017150140000371, а також про відмову у застосуванні заходів безпеки по кримінальному провадженню №12017150140000371. Крім того ухвалами слідчого судді суду визнана бездіяльність посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та не розгляду клопотання позивача. Надані позивачем відео та аудіо записи на DVD дисках (а.с.128), виходячи з вимог належності (ст. 77 ЦПК України), допустимості (ст. 78 ЦПК України) та достатності (ст. 80 ЦПК України) доказів, не підтверджують обставин неправомірності рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області. Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи. При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував важливість для позивача питань з якими він звертався до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі. Враховано також таку обставину як значну тривалість негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього. Посилання сторони відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та прокурора на недоведеність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки протиправна бездіяльність посадових осіб Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області та незаконність їх рішень встановлена вище вказаними ухвалами слідчих суддів Баштанського районного суду Миколаївської області, що мають преюдиційне значення для вирішення вказаної справи. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. гривень за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. На підставі викладеного та

Outcome: partial