Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи тим, що 30 січня 2004 року між [PERSON] (орендодавець) і ПП [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі № 10, зареєстрований 12 березня 2004 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 040401900015, згідно якого орендодавець надав ФОП [PERSON] строком на 15 років в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, площею 9,26 га з кадастровим номером [NUMBER]. 25 травня 2009 року між сторонами укладено угоду про зміну і доповнення договору № 10 від 30 січня 2004 року, яку зареєстровано в Новоодеському реєстраційному окрузі МРФ ДП ЦДЗК при Держкомземе України за № 040948202109 від 28 грудня 2009 року. 28 лютого 2017 року між неповнолітніми співвласниками земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями майна [PERSON], що помер [NUMBER] року і інтереси яких згідно рішення опікунської ради представляє мати [PERSON] (орендодавці) і фермерським господарством «МЕГА - ПОЛЕ» в особі [PERSON] укладено договір оренди землі. Згідно договору орендодавці надають, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,2615 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. 15 березня 2017 року державним реєстратором Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Шапошніковим В.Б. зареєстровано право оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права згідно наданого відповідачем ФГ «МЕГА-ПОЛЕ» договору оренди землі від 28 лютого 2017 року в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Про укладення договору оренди землі від 28 лютого 2017 року позивач дізнався на початку серпня 2017 року у зв'язку з розглядом у господарському суді Миколаївської області справи за позовом фермерського господарства «МЕГА - ПОЛЕ» до ФОП [PERSON] про зобов'язання звільнити земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Договір оренди землі від 28 лютого 2017 року підлягає визнанню недійсним, виходячи з наступного. На час укладення спірного договору оренди землі від 28 лютого 2017 року земельна ділянка перебувала в оренді згідно договору оренди землі від 30 січня 2004 року, що є підставою для визнання договору оренди землі від 28 лютого 2017 року недійсним. Відсутність зареєстрованого речового права на земельну ділянку не впливає на чинність договору оренди землі від 30 січня 2004 року, який не визнавався недійсним у судовому порядку та не був розірваний сторонами, а отже у мене залишався охоронюваний законом інтерес отриманого права оренди землі по чинному договору оренди землі від 30 січня 2004 року, за яким позивачу вже передано в оренду земельну ділянку, шляхом реєстрації такого права за нормативної та фактичної можливості такої реєстрації, незалежно від волі будь-яких осіб. Крім цього, розпорядженням Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області № 75-р від 7 березня 2017 року, тобто через тиждень після укладення спірного договору (пункт 1) [PERSON] дозволено укласти договори оренди земельних ділянок, що належать в порядку спадкування її неповнолітнім дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] при умові припинення дії, розірвання чи визнання недійсними попередньо укладених батьком дітей договорів оренди цих земельних ділянок. Копія розпорядження (додається) відповідачем долучено до договору оренди землі від 28 лютого 2017 року, прошито і скріплено печаткою відповідача, що доводить факт його обізнаності про існування договору оренди землі від 30 січня 2004 року. За таких обставин укладення спірного договору оренди землі від 28 лютого 2017 року з наступною реєстрацією за відповідачем права оренди спірної земельної ділянки на підставі цього договору призвело до порушення в момент його укладення охоронюваного законом інтересу позивача, оскільки він вже є орендарем спірної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 30 січня 2004 року. Зважаючи на викладене вище позивач просить: - Визнати недійсним договір оренди землі сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], площею 9,2615 га, що знаходиться на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, від 28 лютого 2017 року, укладений між співвласниками земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями за законом [PERSON], що помер [NUMBER] року і інтереси яких представляє мати [PERSON] і фермерським господарством «МЕГА - ПОЛЕ». Стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Законний представник малолітніх та неповнолітніх відповідачів [PERSON] позов визнав та пояснив, що позивач розраховується за орендну плату з відповідачами. Вважає, що спірний договір був укладений незаконно. Представники відповідача ФГ «МЕГА-ПОЛЕ» в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що їх дії по укладенню договору відповідають вимогам законодавства України. Просили в задоволенні позову відмовити. Надали суду відзив на позовну заяву та вказали, що відзив підтримують в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Як вбачається з матеріалів справи та фактично підтверджується сторонами, 30 січня 2004 року між [PERSON] (орендодавець) і ПП [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі № 10, зареєстрований 12 березня 2004 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 040401900015, згідно якого орендодавець надав ФОП [PERSON] строком на 15 років в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, площею 9,26 га з кадастровим номером [NUMBER]. 25 травня 2009 року між сторонами укладено угоду про зміну і доповнення договору № 10 від 30 січня 2004 року, яку зареєстровано в Новоодеському реєстраційному окрузі МРФ ДП ЦДЗК при Держкомземе України за № 040948202109 від 28 грудня 2009 року. 28 лютого 2017 року між неповнолітніми співвласниками земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями майна [PERSON], що помер [NUMBER] року і інтереси яких згідно рішення опікунської ради представляла мати [PERSON] (орендодавці) і фермерським господарством «МЕГА - ПОЛЕ» в особі [PERSON] укладено договір оренди землі цієї ж земельної ділянки. Згідно договору орендодавці надають, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,2615 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться на території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. 15 березня 2017 року державним реєстратором Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Шапошніковим В.Б. зареєстровано право оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права згідно наданого відповідачем ФГ «МЕГА-ПОЛЕ» договору оренди землі від 28 лютого 2017 року в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.. У відповідності до ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Судом встановлено, що 30.01.2004 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди, з усіх істотних умов, які необхідні для договору оренди землі. Посилання представників відповідача ФГ «МЕГА-ПОЛЕ» на те, що в екземплярі оригіналу вказаного договору оренди, який був наданий суду відділом у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відсутній підпис орендодавця судом не береться до уваги у зв'язку з тим, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», яка діяла на час укладення договору між ФОП [PERSON] та [PERSON], для реєстрації подаються три примірники договору, один з яких відповідно до п.16 вказаного Порядку після реєстрації зберігається в реєстраційній справі, другий - у орендаря, а третій - у орендодавця. Тобто всі ці примірники є оригіналами договору оренди землі. З представленого оригіналу договору оренди землі, який зберігається у ФОП [PERSON] як орендаря, на вказаному договорі є підпис орендодавця. Що вказаний підпис є саме [PERSON] ніким не оспорювалося. Відповідно до змісту ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди землі від 30 січня 2004 року) істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду; умови використання та цільове призначення земельної ділянки; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючи обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частин; відповідальність сторін. Під час укладення договору оренди землі від 30 січня 2004 року сторонами додержані всі визначені законом істотні умови. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З огляду на підстави змін і припинення договору оренди землі, визначені ст.ст.30-32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України договір оренди землі від 30 січня 2004 року є чинним. Не передбачено законодавством як підстава для припинення договору і смерть орендодавця. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. в) ч. З ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України договір оренди землі від 28 лютого 2017 року підлягає визнанню недійсним як такий, що укладено з порушенням орендного законодавства. Так, за правилами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 148-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди землі від 28 лютого 2017 року) до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; м'ясця проживання (знаходження) нового власника, його поштові адреси. Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. За згодою сторін договору оренди до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Нові власники земельної ділянки неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями за законом [PERSON]П,. в особі їх законного представника матері [PERSON] вказані вимоги закону не виконали та, не повідомили позивача як орендаря земельної ділянки про набуття на неї права власності, уклали інший договір оренди землі від 28 лютого 2017 року. Згідно п. 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину і розглядається у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК. З огляду на викладене, відповідачі неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями за законом [PERSON]П,. в особі їх законного представника матері [PERSON], не розірвавши в установленому законом та договором порядку договір оренди земельної ділянки, який було укладено між [PERSON] та позивачем, до закінчення строку його дії, уклали новий договір оренди земельної ділянки з ФГ «МЕГА-ПОЛЕ», що суперечить вимогам ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди землі від 30.01.2004 року, укладеного між позивачем ФОП [PERSON] та [PERSON], та угода про зміну і доповнення вказаного договору від 25.05.2009 року, укладена між ФОП [PERSON] та [PERSON] пройшли державну реєстрацію, тобто є чинними, а тому позивач набув право оренди земельної ділянки. Відповідно до п.3 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач навів суду обставини та надав відповідні докази, які є підставою для задоволення позовних вимог, отже порушене право позивача щодо користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved