Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

05 квітня позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],- про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоти тим, що він з [PERSON] зареєстрували шлюб 26 лютого 2000 року, який рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року ( справа №573/958/16-ц) розірвано. Від подружнього життя з відповідачкою мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року (справа № 573/2109/16-ц) ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі Ѕ частки заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ктримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 жовтня 2016 року. Позивач вказує, що він сплачує аліменти на утримання дітей за рішенням суду в розмірі, що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, і тому вважає, що необхідне забезпечення дітей здійснюється лише за рахунок аліментів, а мати дітей, [PERSON], належних витрат на дітей не несе, що ставить позивача як платника аліментів та стягувача у нерівне становище в частині розподілу тягаря витрат на дітей. Крім вказаного, старша донька позивача, [PERSON], повідомила його про нецільове використання аліментів. На даний час у звязку із навчанням вона проживає у м.Суми, проте аліменти отримує її мати у м.Білопілял. Кошти, які сплачуються позивачем на утримання доньки, використовуються відповідачкою самостійно, виділяючи дитині не значну їх частину кожного тижня. Отже старша донька, [PERSON], позбавлена можливості використовувати аліменти на власні потреби. Позивач звертає увагу суду на досить конфліктні відносини старшої доньки з відповідачкою, зі слів доньки про непоодинокі випадки сварок між нею і відповідачкою по справі. Так, 14.03.2017 року у звязку з даними обставинами [PERSON] викликала поліцію, на підтвердження чого позивач приєднав копію висновку старшого дільничного офіцера поліції Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області від 17.03.2018 року. Позивач зазначає, що зважаючи на складні відносини між відповідачкою та їхньою старшою донькою, [PERSON], він вимушений надавати своїй доньці додаткову грошову допомогу, безпосередньо фінансуючи проживання доньки в м.Суми. Позивач вказує, що він на даний час має іншу сімю. Що 02.10.2017 року від нового шлюбу у нього народилась донька [PERSON], яка проживає з ним та перебуває на його утриманні. То, відповідно, після ухвалення рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14.11.2016 року змінився його сімейний стан та він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі Ѕ частки заробіту(доходу). Позивач подав суду додаткові докази, зокрема на підтвердження нецільового використання аліментів відповідачкою [PERSON] та наявності зміни його сімейного стану. Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього, [PERSON], на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року з Ѕ частки заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття,- зменшити до 1/3 частини ( по 1/6 на дитину) усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 08.05.2018 року. Ухвалою суду від 08 травня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 травня 2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на поданий 05.05.2018 року відзив. Однак в судових дебатах не заперечував щодо зміни способу стягнення аліментів, шляхом перерахування частки, яка припадає на старшу доньку сторін, [PERSON], на її особистий рахунок в ощадбанку. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], - аліменти в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 жовтня 2016 року( а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-БП № 225508 від 25.10.2017, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Позивач [PERSON] працює на посаді головного державного інспектора Сумської митниці ДФС та отримує стабільний заробіток, що підтверджується довідками про заробітну плату ( а.с.30, 56). Його заробітна плата при порівнянні вказаних довідок, не зменшилася, а навпаки, якщо у квітні 2017 року була 7210 грн. 98 коп., то у квітні 2018 року стала 16 306 грн. 60 коп., тобто збільшилася вдвічі. Відповідачка [PERSON] працює на посаді секретаря виконавчого комітету Білопільської міської ради. Що стосується заробітної плати відповідачки [PERSON], то остання не представила суду довідку про її розмір, а представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі 7000(семи) тисяч грн., та в прогнозованому майбутньому розмір її заробітної плати буде приблизно 10000(десять тисяч) грн. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи відзиву на позовну заяву, а саме, що відповідачка [PERSON] систематично перераховує на рахунок доньки, [PERSON], щонайменше 1200- 1500 грн. на місяць, і що саме ці перераховані відповідачкою кошти - є аліментами, стягнутими з позивача, [PERSON], на підставі рішення суду. Своїх особистих коштів відповідачка [PERSON] доньці не перераховує. Тобто скільки особистих коштів надає на утримання старшої доньки, [PERSON], відповідачка [PERSON], суду доказів не представлено. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що у неї з мамою, [PERSON], останній час погіршилися стосунки. Вона тривалий час не проживає з матірю, так як навчається в Аграрному університеті в м.Суми, на денній форма навчання, на бюджетній основі, тому стипендію не отримує. С початку навчання в Аграрному університеті аліменти мама їй видавала по 200 грн. на тиждень, потім стала перераховувати на картку, а останні виплати перераховувала по 400 грн. на тиждень, це перед судом. Що мама їй ні продуктів харчування, ні речей не купувала, грошових коштів не надавала. Тому свідок сама себе утримує за рахунок аліментів батька: купує собі продукти харчування, засоби гігієни, витрачається на транспорт. Батько їй винаймає квартиру і платить за неї по 1500 грн. на місяць, так як на час вступу до ВНЗ місць в гуртожитку не було. Також тато надає їй кошти, якщо їй не вистачає на особисті потреби. А у періоди фінансової скрути вона звертається за допомогою до товаришів, які позичають їй кошти, які вона повертає за рахунок батькових аліментів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Підтримуючи у судовому засіданні позицію старшої доньки, [PERSON], позивач не обгрунтував чому потрібно зменшити розмір аліментів і на утримання його меншої доньки від першого шлюбу, [PERSON], [INFO]. Не зазначив які витрати на її утримання несе відповідачка, стан здоровя дитини та наявність на утриманні відповідачки інших осіб, в тому числі непрацездатних батьків. Тому суд вважає, що зменшення розміру аліментів погіршить становище дітей, які навпаки, з кожним роком потребують все більших витрат на своє утримання. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого сімейного життя. При цьому, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Як вбачається з матеріалів справи посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів - це створення нової сім'ї та народження в ній дитини, суд бере до уваги, проте позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Доказів про те, що його матеріальний стан погіршився позивачем суду надано не було. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даючи оцінку встановленим обставинам, зібраним по справі доказам в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов в частині зменшення розміру аліментів не підлягає до задоволення, так як за встановленими обставинами справи спостерігається покращення майнового становища платника, що виключає наявність обґрунтованих підстав саме для зменшення розміру аліментів. А так як позивачем та свідком [PERSON] надавались докази щодо того, що стягувані на користь [PERSON] аліменти частково витрачались на утримання старшої доньки, [PERSON],(пересилалися суми по 200 грн. на тиждень на картку, а на час розгляду справи судом- по 400грн. на тиждень на картку), тобто майже 50% коштів дитина не отримувала з тих сум, які перераховувалися батьком і якими розпоряджалася мати дітей, відповідачка по справі, в той час як дитина тривалий час не проживає з матірю, так як навчається в Аграрному університеті в м.Суми, на денній форма навчання, на бюджетній основі, тому стипендію не отримує і для неї єдиним засобом до існування є батькові аліменти. Батько їй винаймає квартиру в м.Суми (за відсутністю місць у гуртожитку) та крім аліментів, платить орендну плату по 1500 грн. щомісяця. А сама відповідачка грошових коштів зі своєї заробітної плати своїй старшій доньці, [PERSON], не перераховує, продуктами харчування не забезпечує, у звязку з чим дитина часто голодує і за допомогою звертається до батька та товаришів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі часткового задоволення позову інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в разі часткового задоволення позовних вимог (50% позовних вимог) судовий збір, сплачений [PERSON] згідно квитанції від 05.04.2018 року( а.с.1) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 352(триста пятдесят дві) грн. 40 коп. Відповідно, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, сума яких підтверджена квитанцією №5 від 03.05.2018 року від імені [PERSON], (а.с.70), підлягають частковому відшкодуванню (50%) з [PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: partial