Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13.11. 2013 року в розмірі 40356,49 гривень та судові витрати по справі. В позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про те, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.11.2013 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позову. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № б/н від 13 листопада 2013 року, щодо повернення суми кредиту та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 11 травня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 40356,49 гривень, що складається з: 31856,66 гривень заборгованості за тілом кредиту, 8499,83 гривень заборгованості за простроченими відсотками. Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 40356,49 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.11. 2013 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 90). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 25.08.2021 року та 06.09.2021 року не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд дійшов висновку про вирішення справи у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідача [PERSON] (а.с. 13), Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 20-53), а також Тарифи банку складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору № б/н від 13.11.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку зі строком дії зазначеним у довідці про отримання картки. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування [PERSON] було збільшено кредитний ліміт до 50000 гривень ( а.с.17). З 14.06. 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 61-62). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 51). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача (а.с.15-16) станом на 11.05.2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 13.11.2013 року становить 40356,49 гривень, що складається з: 31856,66 гривень заборгованості за тілом кредиту, 8499,83 гривень заборгованості за простроченими відсотками. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором № б/н від 13.11. 2013 року строки не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Дослідивши докази по справі, суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем щодо нарахування заборгованості за кредитом та заборгованості за простроченими відсотками. За таких обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] за кредитним договором №б/н від 13.11. 2013 року, 31856 гривень заборгованості за тілом кредиту, 8499,83 гривень заборгованості за простроченими відсотками, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення чи зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Беручи до уваги встановлені обставини справи та вказані правові норми, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.11. 2013 року в розмірі 40356,49 гривень, що складається з: 31856,66 гривень заборгованості за тілом кредиту, 8499,83 гривень заборгованості за простроченими відсотками. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2270 гривень (а.с. 1) судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, -

Outcome: approved