Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], як за колишнім членом колгоспного двору. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що вказане будинковолодіння станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, мати позивача [PERSON], яка проживала у даному будинку, померла [INFO], згідно свідоцтва про право особистої власності від 23 листопада 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради народних депутатів №79 від 24 березня 1989 року, дане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого є позивач. Державним реєстратором відмовлено позивачу у реєстрації права власності на будинок. Відповідно до заяви від 08 червня 2018 року представник позивача [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Згідно клопотання від 08 червня 2018 року Ніжинський сільський голова Орел В.В. проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON], [INFO], місце проживання в [ADDRESS], номер і серія паспорта громадянина України-[NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності від 23 листопада 1989 року будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], підстава- рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради народних депутатів №79 від 24 березня 1989 року, що підтверджується також довідкою КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» №21 від 11 січня 2018 року, відомості про самочинне будівництво не зазначені, технічний паспорт від 26 грудня 2017 року засвідчує прийняття даного будинку до експлуатації. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно копії довідки Ніжинської сільської ради Ніжинського району від 22 січня 2018 року станом на 15 квітня 2018 року у вищезазначеному будинку проживала член колгоспного двору [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується також і копією свідоцтва про смерть останньої від 29 травня 1986 року. Цивільна правоздатність [PERSON], як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент її смерті. Із врахуванням викладеного позивач [PERSON] не втратив права на даний будинок. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України, ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Філь А.М. №39632434 від 12 лютого 2018 року відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на даний будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Позивач, як член колгоспного двору, не втратив права на даний будинок, згідно рішення державного реєстратора від 12 лютого 2018 року останньому відмовлено у реєстрації цього права, у зв"язку з чим наявні правові підстави для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог, при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved