Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області про встановлення факту володіння та визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що 20 грудня 2015 року у віці 91 рік помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Рубай-Левадська, 49, с. Лемешівка Яготинського району Київської області, що належав померлому згідно запису погосподарської книги за №1 виконкому Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, особовий рахунок № 0024-5. Свідоцтво про право власності на житловий будинок сільською радою не видавалось, відповідно до виписки з погосподарської книги сільської ради за №366 від 04.10.2017 р. Вказаний житловий будинок 1955 року побудови. Державна реєстрація права власності на вищевказане майно не проведена відповідним органом державної реєстрації прав. Інвентаризаційна вартість майна становить 54871 гривня; земельної ділянки площею 4,3041 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, кадастровий номер: 3225583000:08:003:0061. На дану земельну ділянку він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 13.09.2016 р. [PERSON], приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області за р. № 1899. Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на його імя на все своє майно, то відповідно до ст. 1223 ЦК України він є спадкоємцем за заповітом після його смерті. Інших, окрім нього, спадкоємців у заповіті не призначено. Заповіт посвідчений секретарем Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області 20 березня 2006 р. за реєстровим № 16. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, що підтверджується відповідним написом на ньому від 16.05. 2016 р. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), немає. Спадщину він прийняв, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до [PERSON], приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 43869264 від 17.05.2016 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на вказану вище земельну ділянку від 13.09.2016 р. за р.№1899. Нотаріусом перевірені його права як спадкоємця за заповітом. Але нотаріус розяснив, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно неможливо, у звязку з тим, що згідно глави 10 п. 4.15, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №282/20595 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016), видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Він не має можливості подати нотаріусу для отримання ним свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючий документ на житловий будинок, з причини того, що спадкодавець за життя не отримав його. Правовстановлюючий документ на нерухоме майно може бути виданий лише власнику майна. А в даному випадку це неможливо, у звязку зі смертю власника. В силу п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку, згідно листа Київського обласного управління юстиції № 151-01-01 від 03 березня 2005 року. Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить розяснення, щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними, отже по обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, то при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Просив встановити, що [PERSON], який помер 20 грудня 2015 року, володів за життя житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вулиця Рубай-Левадська, 49, с. Лемешівка, Яготинський район, Київська область, на праві власності та визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. З довідки Лемешівської сільської ради від 04.10.2017 року (а.с.8) вбачається, що згідно запису за № 0024 в погосподарській книзі № 1 виконкому Лемешівської сільської ради значиться житловий будинок, що знаходиться по вул. Рубай-Левадській, буд. 49 с. Лемешівка Яготинського району Київської області та належав померлому [PERSON]. Будинок побудований в 1955 році, свідоцтво на вказаний будинок не видавалось. Враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved