Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що в неї з відповідачем є спільна дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Позивач самостійно займається вихованням, навчанням дочки, піклується про її фізичний та духовний розвиток. 12 серпня 2016 року згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області шлюб між сторонами розірвано. Позивачка створила нову сім'ю 27 січня 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який бажає усиновити її дочку [PERSON] Остання називає татом теперішнього чоловіка позивачки, свого батька - відповідача по справі фактично не знає. Вважає, що [PERSON] свідомо і без поважних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З серпня 2016 року не цікавиться дочкою, не турбується про її духовний та фізичний розвиток, повністю ігнорує факт спорідненості з дочкою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Пояснила, що останній раз він був в дочки 02.08.2016 року та з того часу ні разу не навідався до дитини, хоча вони з відповідачем проживають в одному селі. Останніх два місяці існує заборгованість по сплаті аліментів, які за рішенням суду становлять 300 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. В підготовчому судовому засіданні 03.08.2018 року, 21.08.2018 року позовні вимоги визнавав повністю, не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Соболь В.І. в судовому засіданні пояснив, що вважає, що позов підставний. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на даний час вона братовою позивачки. Проте близько спілкувалась з сторонами з часу, коли вони перебували в шлюбі. [PERSON] з серпня 2016 року по даний час не навідувався до своєї дочки. Жодних спроб для спілкування з дитиною він не проявляв. Мама ніколи не забороняла спілкуватись з дитиною. Вони розійшлись, коли дитині було 3 місяці. На кожні дні народження дитини та свята вони приходять в гості до позивача, то [PERSON] не було жодного разу. Також їй відомо, що відповідач ніколи не виїжджав закордон, а працює в Гусятині. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області (а.с.6). Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 12.01.2015 року в Целіївській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01 (а.с.7). Позивач по справі 27.01.2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.2018 року, виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.8). [PERSON], жителька с. Целіїв Гусятинського району Тернопільської області та до складу її сім'ї входять: дочка - [PERSON], [INFO]; мати - [PERSON], [INFO]; батько - [PERSON], [INFO]; дідусь - [PERSON], [INFO] року народження; бабуся - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] № 21 від 11.05.2018 року встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], батьками, дідусем та бабусею в житловому будинку матері, який складається з 4-ох кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. Загальна площа будинку становить 143 м2, житлова - 120 м2. В приміщенні чисто, охайно, затишно, опалення газове. Дитина має окрему дитячу кімнату, забезпечена одягом, взуттям, постільною білизною, іграшками, комп'ютерною технікою, телевізором (а.с.9). Із письмових заяв [PERSON], [PERSON], які 17.05.2018 року посвідчені старостою с. Целіїв Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Вальчишин М.П., вбачається що дані особи проживають по сусідству із [PERSON], її колишнього чоловіка та батька дитини, [PERSON], на подвір'ї після їх розлучення вони не бачили (а.с.11-14). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] № 01-1242/02-16 від 07.09.2018 року орган опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Представник служби в справах дітей Гусятинської РДА Соболь В.І. в судовому засіданні підтримав Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо. В роз'ясненнях п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання батьківського обов'язку має місце коли вони не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що має місце винна поведінка [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. А саме, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не приділяє батьківської уваги, свідомо не бажає опікуватись та спілкуватись з дочкою, не приймає участі у вихованні та не виконує інших батьківських обов'язків. Звідси, суд приходить до висновку, що саме в інтересах малолітньої дитини, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved