Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів(повернення депозиту). Просить суд стягнути з відповідача суму внеску в розмірі 500 000,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 22 січня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Форум» укладено договір банківського вкладу № 263L/1131/677204 терміном до 27 січня 2015 року. Розмір депозиту 700 00,00 грн. з процентною ставкою 20,25 % річних. 27 січня 2015 року позивачем було подано відповідачу заяву про видачу суми внеску. В подальшому фондом гарантування вкладів було перераховано позивачу лише 200 000,00 грн., у зв'язку з ліквідацією банку. Таким чином частина депозитного вкладу із нарахованими відсотками за користування грошовими коштами у розмірі 500 000,00 грн. станом на 20.11.2015 року залишилась не повернутою. 28.12.2015 року позивачем було отримано відповідь про включення кредиторських вимог до четвертої черги. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Додатково надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Разом з тим долучив до матеріалів справи письмові заперечення на позовну заяву. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Форум» укладено договір банківського вкладу № 263L/1131/677204 терміном до 27 січня 2015 року. Розмір депозиту 700 00,00 грн. з процентною ставкою 20,25 % річних.(а.с. 5-8) Статтею 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Статтею 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Постановою Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ», відповідно до якої було постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 13 червня 2014 року (а.с.30). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк може бути ліквідований: у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 червня 2014 року № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію», вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відповідно до плану врегулювання з 16 червня 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» (а.с.31). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строку здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» від 28 травня 2015 року № 106 було продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» на один рік до 16 червня 2016 року включно (а.с.32). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 07 травня 2015 року юридична особа ПАТ «Банк Форум» перебуває в стані припинення (а.с.25-27). Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. 27 січня 2014 року позивач звернулася до ПАТ «БАНК ФОРУМ» із заяво. про повернення грошових коштів у розмірі згідно договору банківського вкладу № 263L/1131/677204 від 22 січня 2014 року (а.с.9). Згідно відповіді ПАТ «БАНК ФОРУМ» від 17 грудня 2014 року № 18046/5.1., позивача було проінформовано про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ». Крім того, повідомлено про те, що виплати відшкодувань вкладникам здійснювалися в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень. Для отримання зазначених відсотків, частини вкладу, що перевищує 200 тисяч гривень, та коштів, що не гарантуються Фондом, вкладникам необхідно було пред'явити кредиторські вимоги на ім'я уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. При цьому, заява позивача щодо визнання кредиторських вимог була належних чином зафіксована в журналі загального реєстру кредиторських вимог. (а.с.14). Згідно ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Згідно довідки ПАТ «БАНК ФОРУМ», Кредиторські вимоги [PERSON] включено до 4 черги на суму 555 923,29 гривень (а.с.47). Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора. Таким чином, заявлені позивачем вимоги як кредитора банку в сумі 555 923,29 гривень вже визнані (акцептовані) ліквідатором банку на момент подання заяви будуть задовольнятися відповідно до вимог закону, в порядку встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів(повернення депозиту) задоволенню не підлягають, оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено позивачу відшкодування коштів в межах граничної гарантованої суми. Крім того, кредиторські вимоги [PERSON] включено до четвертої черги, отже вимоги позивача як кредитора банку в сумі неповернутого вкладу вже є визнаними ліквідатором банку та будуть задовольнятися в порядку встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов"язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Так, позивачем в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження факту спричинення моральної шкоди, а тому в відшкодуванні моральної шкоди, слід відмовити. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: dismissed