Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

В жовтні 2018 р. АТ КБ „ПриватБанк" звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16.08.2012 року [PERSON] уклала з АТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовлений договором сумі, але відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість, загальна сума якої станом 08.07.2018 року складає 12960,40 грн., а саме: 999,68 грн. - заборгованості за кредитом, 2546,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8320,74 грн. - пені, а також штрафи - 500 грн. штрафу (фіксована частина), 593,35 грн. штрафу (процентна складова). Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 12960,40 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. У відзиві на позовну заяву [PERSON] посилалась на те, що розрахунки позивача не дають можливості визначити точну суму заборгованості за кредитом та дату виникнення заборгованості. Крім того, вказувала на те, що згідно позовної заяви ліміт кредитування було встановлено на рівні 300 гривень, однак сума заборгованості за кредитом у позовній заяві позивачем зазначена як 999,68 грн. Посилалась на те, що банк двічі в односторонньому порядку збільшував розмір відсоткової ставки, в результаті чого з 999,68 грн. заборгованості за кредитом за 5 років було нараховано понад 12000 грн. відсотків та пені. За підрахунками відповідачки, при максимальній відсотковій ставці, розмір відсотків за користування кредитом мав би становити 419,00 грн. за рік. Однак з огляду на те, що банк в односторонньому порядку підвищував відсоткову ставку та не повідомляв про це відповідачку, просила застосовувати у спірних правовідносинах відсоткову ставку на рівні 30% річних, тобто 299,90 грн. за рік. Також посилалась на неможливість стягнення одночасно пені та штрафу як різних видів неустойки. У відзиві також заявила про застосування строку позовної давності до вимог про нарахування пені та відсотків. У зв`язку з цим відповідачка просила стягнути пеню, яка утворилася за останні 12 місяців до дати звернення до суду. З огляду на наведені заперечення, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповіді на відзив представник АТ «ПриватБанк» посилався на те, що у Заяві-анкеті відповідачка погодилася на збільшення Банком початкової суми кредитного ліміту в односторонньому порядку, у зв`язку з чим кредитний ліміт було правомірно збільшено банком. Як наслідок - розмір заборгованості за кредитом становить 999,68 грн., яку банк просив стягнути судовим рішенням. Щодо наведених відповідачкою розрахунків заборгованості за відсотками, банк спростовував їх правильність та вказував на неправильний спосіб нарахування відповідачкою відсотків на залишкову суму заборгованості за кредитом, тоді як відсотки у конкретній справі нараховувалися щомісячно на суму кредитних коштів, використаних у конкретному періоді. Представник банку також вказував на те, що відповідачці направлялися повідомлення про збільшення відсоткової ставки 15.08.2014 року та 15.03.2015, про що суду було надано докази направлення смс-повідомлень на номер відповідачки. Зі змісту повідомлень вбачається, що 15 серпня 2014 року відповідачка повідомлялася про збільшення відсоткової ставки з 01.09.2014, 15 березня 2015 відповідачка повідомлялася про збільшення відсоткової ставки з 01.04.2015. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2012 року [PERSON] уклала з АТ КБ „ПриватБанк" кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.4-24). Відповідачка підтвердиласвою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами банку, які викладені на сайті www/privatbank.ua, складає між сторонами договір, про що підтвердив підписом у заяві. У пунктах 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умова та правил надання банківських послуг сторони передбачили, що [PERSON] дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативи Банку. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Банк отримав право на зміну тарифів, які викладені на сайті. Власник карти зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Відповідно до Умов договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання погашати боргові зобов`язання до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати. Відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт взяв обов`язок сплачувати банку проценти в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору, клієнт взяв на себе зобов`язання сплачувати банку проценти у подвійному розмірі від тих процентів, які зазначені в Тарифах. При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., клієнт взяв на себе зобов`язання сплачувати банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язався сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.3.3. Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручив банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта для погашення заборгованості. Згідно п. 2.1.1.4.2 та 2.1.4.6 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг сторони передбачили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачці можливість використання кредитних коштів з банківської карти. Кредитний ліміт було збільшено банком в односторонньому порядку, що було передбачено умовами кредитування. Банк двічі збільшував відсоткову ставку, про що повідомляв відповідачку смс - повідомленнями, роздруківки яких надав суду, долучивши їх до відповіді на відзив. Доказів про те, що відповідачка зверталася до банку із заявами про розірвання договору у зв`язку зі збільшенням відсоткової ставки, суду не надано. З розрахунків та виписки з карткового рахунку, наданих банком, вбачається, що відповідачка періодично використовувала кредитні кошти з банківської карти, однак не завжди своєчасно та в повному обсязі вносила платежі на погашення заборгованості по кредиту. Як наслідок, станом на 08.07.2018 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 999,68 грн. Наприклад, у жовтні 2015 року відповідачкою було використано з картки 1664,32 грн., а на погашення кредиту внесено лише 298,00 грн. За період користування кредитними коштами з 24 квітня 2013 року позичальнику Банк почав нараховувати відсотки, розмір заборгованості зі сплати яких станом на 08.07.2018 становить 2546,63 грн. У зв`язку з несвоєчасним внесенням платежів по кредиту, відповідачці було нараховано пеню у розмірі 8320,74 грн., а також штрафи у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 593,35 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відтак банк має право стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором, у судовому порядку. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по договору відповідає вимогам закону, спростований відповідачкою не був. При цьому, надані відповідачкою розрахунки суми заборгованості по відсоткам суд визнав невірними, оскільки такі не враховували суму заборгованості за кредитом у конкретний період, а розраховані із суми заборгованості по кредиту станом на 08.07.2018. Зважаючи на зазначені обставини, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором даним судовим рішенням, а саме стягнення з відповідачки 999,68 грн. заборгованості за кредитом. Звертаючись до суду, банк також просив стягнути з відповідачки 2546,63 грн. відсотків, нарахованих з 24.04.2013 року, та 8320,74 грн. пені, нарахованої за період з 15.10.2015. В той же час, відповідачкою було заявлено про застосування строків позовної давності. Відтак, заборгованість за відсотками підлягає стягненню за період 3 роки до дати звернення до суду з даним позовом, а пеня - за період 1 рік до дати звернення до суду з даним позовом. З даним позовом банк звернувся до суду 04.10.2018, тому заборгованість по сплаті відсотків підлягає стягненню з 04.10.2015 та її розмір становить 2324,79 грн.; пеня підлягає стягненню за 1 рік, тобто за період з 04.10.2017, а тому її розмір становить 5875,54 грн. (а.с. 4-7). При цьому, оскільки розмір пені, нарахованої за 1 рік, перевищує заборгованість по кредиту та нарахованим відсоткам за 3 роки, суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 3 000 грн. як це передбачено ч.3 ст.551 ЦК України. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки штрафів. Так, відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на зазначене, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів - 500 грн. фіксованої частини та 593,35 грн. процентної складової. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки підлягають 1762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial