Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 11254,09 грн. заборгованості за навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.09.2005 року та в подальшому 01.09.2007 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Згідно із даним договором [PERSON] був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Натомість, наказом ГУМВС України від 30.06.2011 р. № 55 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни згідно із п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Відповідно до проведеного розрахунку сума фактичних виплат, пов'язаних з утриманням відповідача за період з серпня 2005 року по червень 2009 року, становить 11254,09 грн., які просить стягнути у примусовому порядку. Представник позивача відповідно до довіреності від 30.12.2013 р. в судовому засіданні позов підтримав з аналогічних підстав, додатково зазначив, що підписуючи угоду від 01.09.2005 р. відповідач був неповнолітнім, однак ні він після досягнення повноліття, ані його батьки чи інші заінтересовані особи відповідно до вимог ч.2 ст. 222 ЦК України про визнання такого договору недійсним не звертались. Кошти на навчання фахівців виділяються із державного бюджету України безпосередньо вищому навчальному закладу, який витрачає їх на підготовку фахівців підрозділів МВС України, а тому саме позивач має право на звернення до суду із позовом про відшкодування витрат на навчання. Також пояснив, що при розрахунку заборгованості відповідача у період з 02.08.2005 р. по 02.08.2006 р. застосовувався п. 6 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964, а у подальший період п. 5 такої постанови. Просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що на час підписання угоди від 01.09.2005 р. був неповнолітнім та діяв без згоди своїх батьків, а тому такий договір є нікчемним. У позовній заяві позивач посилається на п. 3.2 договору від 01.09.2007 р., відповідно до якого єдиною підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу ОВС протягом перших 3 років після закінчення навчання, а звільнення зі служби в ОВС за порушення дисципліни не може розцінюватись, як відмова від подальшого проходження служби. Інших підстав для відшкодування витрат за навчання вказаний договір не передбачає. Окрім того, представлений позивачем розрахунок витрат, пов'язаних із утриманням курсанта не може слугувати належним доказом фактичних витрат. Зокрема, позивачем не надано доказів на понесення витрат на забезпечення його речовим майном, комунальними послугами, продовольством, грошовим забезпеченням. Оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Ст. 222 ЦК України вставнолено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовослужбовці та військовозобов'язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. При цьому військове звання лейтенант відноситься до молодшого офіцерського складу. Відповідно до п. 10 ст. 25 вказаного закону курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 5, 6 - витрати відшкодовуються у повному розмірі:курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; а у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби. Відповідно до п. 3, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Відповідно до п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 N 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту. П. 2.3 вказаного Порядку визначено, що у наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ. У п. 4, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року вказано, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).Вимоги про визнання правочину недійсним на підставі статей 221 - 223 ЦК можуть заявлятися як батьками (усиновлювачами), опікуном чи піклувальником, а також бабою і дідом (частина друга статті 258 Сімейного кодексу України, так і будь-якою заінтересованою особою, а також самою неповнолітньою особою або особою, цивільна дієздатність якої обмежена, відповідно до частини другої статті 29 ЦПК. Судом встановлено, що 01.09.2005 р. між Львівським юридичним інститутом МВС України та [PERSON], [INFO] було укладено письмову угоду про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі (а.с. 5). Відповідно до п. 2.5 вказаної угоди у випадку звільнення з органів внутрішніх справ України після закінчення навчання до встановленого 3-річного терміну за підставами, передбаченими п. 3 цієї угоди курсант зобов'язався відшкодувати МВС України витрати за період навчання. П. 3 визначено, що підставою для відшкодування МВС України вартості навчання у випадку дострокового розірвання угоди є звільнення з органів внутрішніх справ України за порушення службової дисципліни, вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ. Наказом від 02.08.2005 р. за № 234/ос (а.с. 4) [PERSON] зараховано в інститут курсантів та поставлено на грошове, майнове і котлове забезпечення. Також, 01.09.2007 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON], [INFO], було укладено письмовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі. Згідно із п. 2.3.5 даного договору відповідач був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Відповідно до п. 2.3.6 даного договору [PERSON] зобов'язався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору. П. 3 вказаного договору визначено, що дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку із небажанням продовжувати навчання або за порушення дисципліни є підставою для відшкодування витрат на підготовку. З витягу з наказу ГУ МВС України у Львівській області від 30.06.2011 року №55 о/с вбачається, що відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Вислуга років на день звільнення складає 05 роки 10 місяців 15 днів у календарному вирахуванні. З довідки ЛДУВС вбачається, що на підставі скерування УМВС України на Львівській залізниці [PERSON] було зараховано курсантом на факультет економічної безпеки ЛДУВС. Наказом від 30.08.2005 р. за № 248 о/с йому присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції». Строк військової служби для вказаних осіб відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» становив 12 календарних місяців. Період з 02.08.2005 р. до 02.08.2006 р. [PERSON] прирівняно до часу проходження дійсної військової служби у ЗС України. З довідки про отримане грошове забезпечення за № 4/511-963 від 30.01.2013 р. вбачається, що [PERSON] у період з 01.09.2005 р. по липень 2009 р. отримав грошове забезпечення на суму 6986,03 грн. З розрахунку витрат на харчування та рапорту про дні перебування [PERSON] на харчовому забезпеченні вбачається, що у період з серпня 2005 р. по березень 2009 р. на харчування [PERSON] було витрачено 3773,66 грн. Довідкою-рахунком № 164 вартості речового майна на утримання [PERSON] стверджується придбання останньому речового майна на суму 1181,20 грн. З довідки начальника медичної частини від 21.01.2013 р. вбачається, що за період навчання у ЛДУВС [PERSON] звертався за медичною допомогою та отримав медикаменти на загальну суму 169,26 грн. Довідкою про вартість витрат на комунальні послуги [PERSON] стверджується надання йому у період з серпня 2005 р. по березень 2009 р. таких на суму 1367,95 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості № 93 від 01.02.2013 року сума фактичних виплат, пов'язаних з утриманням відповідача за період з серпня 2005 року по червень 2009 року складається із грошового забезпечення у сумі 6222,58 грн., продовольчого забезпечення - 2313,1 грн., речового забезпечення - 1181,2 грн., медичного забезпечення - 169,26 грн., оплати комунальних послуг у сумі 1367,95 грн., а всього становить 11254,09 грн. Суд критично оцінює пояснення відповідача з приводу того, що угода із позивачем від 01.09.2005 р. не може стати підставою для стягнення із нього коштів, так як вона укладена ним, як неповнолітньою особою без згоди батьків, оскільки з пояснень відповідача вбачається, що його батьки знали про його навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ на підставі відповідної угоди, однак у супереч вимог ч.2 ст. 222 ЦК України про визнання такої угоди недійсною до суду не звертались. Окрім того, відповідно до вимог законодавства та роз»ясень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, угода, укладена неповнолітнім за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків, є оспорюванню (може бути визнана недійсною), а не нікчемною. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити.

Outcome: approved