Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На теперішній час цивільні шлюбні відносини припинено, сімейних стосунків сторони не підтримують, малолітня дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання в порядку ч. 2 ст. 91 СК України відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти стягнення аліментів на утримання позивача, при цьому акцентував увагу, що при розгляді справи має бути враховано його матеріальний стан. Так, відповідно до відзиву, поданого в порядку ст. 178 ЦПК України, увагу суду акцентовано, що для призначення утримання дружини вирішальною умовою є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати таку матеріальну допомогу. В контексті таких посилань, відповідачем надано відомості про: відсутність постійного стабільного доходу (будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець прибутку від господарської діяльності не отримує); несення щомісячних витрат (сплата орендної плати за винаймане торгівельне приміщення магазину); наявність боргових зобов`язань (на підставі вимог ГУ ДФС у Донецькій області стягнуто недоїмку на користь держави в загальній сумі 40903,46 гривень); сплата аліментів на неповнолітню дитину. За таких обставин, в позові просить відмовити, оскільки присудження аліментів на утримання позивача, призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Представник відповідача адвокат Таранченко Ю.В. (уповноважена договором про надання правової допомоги, ордером на ведення справи) в судовому засіданні юридично обґрунтувала позицію [PERSON] та зазначила, що для виникнення у дружини права на аліменти на її утримання правового значення не має матеріальне становище позивача, а наданню оцінки підлягає об`єктивна можливість чоловіка (батька) надавати таку грошову допомогу. Відповідач, будучи фізичною особою-підприємцем не отримує доходів від підприємницької діяльності, сплачує аліменти на дитину, погашає борг за виконавчим провадженням, - тому можливість нести зобов`язання з утримання дружини відсутня. В позові представник позивача просить відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] народжена [PERSON] , батьками якої є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження - а.с. 2). Сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебувають. Позивач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (підтверджено відомостями в паспорті - а. с. 4 - 5). Згідно довідки сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 9144 від 10.06.2019 року - [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 29.08.2015 р.), донькою [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 18.04.2017 р.) - а.с. 6. Відповідач [PERSON] перебуває на реєстаційному обліку за адресою: [ADDRESS] (підтверджено відомостями в паспорті - а.с. 26-27). Домовленості між сторонами щодо надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання позивача до досягнення малолітньою донькою трирічного віку - не досягнуто. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд надає оцінку обґрунтуванню позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. За змістом частини другої статті 91, частини другої статті 84, частини першої, другої статті 80 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання (аліменти) від чоловіка - батька дитини, незалежно від їх перебування у зареєстрованому шлюбі між собою, до досягнення дитиною трьох років. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] , 2016 народження, батьківство якої відповідачем [PERSON] не оспорюється, мешкає разом з матір`ю [PERSON] , позивачем по справі. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом цієї норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини (жінки), з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку грошову допомогу, правового значення матеріальне становище дружини не має. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 12.11.2018 року у справі № 202/712/17 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так, відповідачем [PERSON] обрано позицію по справі в спосіб повного заперечення щодо можливості надавати матеріальну підтримку позивачу [PERSON] , з якою проживає спільна дитина [PERSON] , [INFO] до досягнення трирічного віку. На підтвердження таких посилань суду надано наступні докази. Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] за податковий (звітний) період 2018 року показники за І-ІV квартали по 2233,80 гривень (а.с. 20-21). Згідно довідки № 17, наданої 02.07.2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон» [PERSON] . сплачено орендну плату за торгівельне приміщення, розташоване на площі ринку мн. Лазурний в м . Покровськ Донецької області за період з січня по червень 2019 року в сумі 17063,00 гривень, в тому числі щомісячно: січень - 2938,00 гривень, лютий - 2712,00 гривень, березень - 2938,00 гривень, квітень - 2712,00 гривень, травень - 2825,00 гривень, червень - 2938,00 гривень (а.с. 18, 19). З постанови про відкриття виконавчого провадження № 58910808 від 17.04.2019 року вбачається, що за вимогою № Ф-2105-23, виданою 12.11.2018 року Головним управліням Державної фіскальної служби у Донецькій області з [PERSON] на користь держави стягнуто недоїмку у сумі 17846,05 гривень (а.с. 15). На підставі вимоги № Ф-2105-23 від 10.05.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області виставлено [PERSON] недоїмку в сумі 23057,41 гривень (а.с. 14). Згідно постанови державного виконавця від 02.05.2019 року - в рамках ВП № 58910808 на кошти [PERSON] (рахунок у банківській установі) накладено арешт (а.с. 16). Згідно квитанції (фіскальний чек) № TS800338 [PERSON] перераховано 28.06.2019 року (тобто після відкриття провадження по даній справі) на користь [PERSON] суму коштів 1700,00 гривень, призначення платежу - аліменти на дитину (а.с. 17). Оцінюючи в сукупності вказані докази, суд відмічає, що [PERSON] з 05.09.2016 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, вид діяльності - оптова та роздрібна торгівля (відомості з сайту Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). У відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, - відповідач зазначає, що підприємницька діяльність є безприбуткова, навіть збиткова. Такі посилання підлягають поставленню судом під сумнів. Так, підприємницька діяльність здійснюється відповідачем понад два роки, інших джерел доходу не має, при цьому відповідач має можливість нести витрати на ведення малого бізнесу, щонайменше - закупівлі товару для подальшої реалізації з метою отримання прибутку, оплати оренди торгівельного приміщення. З податкової декларації вбачається, що [PERSON] перебуває на спрощеній системі оподаткування, тому не зобов`язаний вести повноцінний облік доходів та витрат, а вправі обмежуватися лише записами в книзі обліку доходів, з яких справляється єдиний податок за обраною ставкою (5% чи 3%). Надані суду відомості, що [PERSON] має боргові фінансові зобов`язання на підставі вимог про сплату боргу (недоїмки) - не приймаються судом до уваги при розгляді справи про стягнення аліментів в частині надання оцінки наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення спільною дитиною трьох річного віку. Так, підставами для вимог органів ДФС про сплату боргу (недоїмки) є несвоєчасність нарахування / сплати [PERSON] єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, на суму недоїмки нарахована пеня, штраф відповідно до 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». За таких обставин, виникнення боргових фінансових зобов`язань залежить виключно від відповідального ставлення відповідача [PERSON] до наявних в нього як ФОП податкових обов`язків та не відноситься до категорії обов`язкових періодичних утримань з доходу. Судом встановлено, що 10 червня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 36). Інших утримань на непрацездатних осіб, неповнолітніх дітей - відповідач [PERSON] не має. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли об"єктивно вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем [PERSON] матеріальну підтримку позивачу [PERSON] до досягнення їх спільною донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку - судом не встановлено. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог позовної заяви [PERSON] просить присудити до стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Виходячи з принципів справедливості, розумності, неупередженості (ст. 2 ЦПК України) та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, - суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки (17 %) від усіх видів доходу щомісячно, що відповідає ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, та найкращим чином захистить інтереси позивача в потребі в матеріальних коштах в зв`язку з вихованням малолітньої дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину, дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] , в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 84, 191 СК України,

Outcome: partial