Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовна заява мотивована тим, що 07.03.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 369. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з 01.09.2019 року сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. Відповідач виїхав за місцем своєї паспортної реєстрації та весь цей час належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню дітей. Він є молодою, фізично здоровою людиною, може працювати та отримувати достатнього рівня доходи, однак він періодично працює і відомості про його роботу позивачу не відомі. Житлом він забезпечений за місцем своєї паспортної реєстрації. Інших аліментних зобов`язань у відповідача немає. Позивач вважає, що відповідач може та зобов`язаний утримувати спільних дітей до досягнення ними повноліття, а тому звернулась до суду із позовом про стягнення із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліментів в розмірі 1/2 частини від усух видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того, просила стягнути із відповідача на її користь понесені нею витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 700 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.03.2008 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 369, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] виданим повторно 02.02.2021 року (а.с.3). Як вбачається із Свідоцтв про народження, [PERSON] та [PERSON] являються батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво серії [NUMBER] від 14.06.2013 року, [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво серії [NUMBER] від 19.08.2015 року, [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво серії [NUMBER] від 02.08.2017 (а.с. 4-6). Відповідно до довідки виданої МКП "УП "Територія комфорту" за № 255 від 15.02.2021 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с.7). Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України,батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на дітей в розмірі по 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 908 грн. судового збору. Суд вважає за можливе вимоги позивача про відшкодування витрат на кваліфіковану правничу допомогу задоволити в розмірі 700 гривень, при цьому суд керується ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved