Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області, територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області, за участю третьої особи без самостійних вимог [PERSON] про зобов'язання вчинити дії, призначення та виплату допомоги, посилаючись на те, що його син [PERSON] працював різноробочим у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд», [INFO] загинув від нещасного випадку на виробництві. 20.01.2011 року була створена комісія по спеціальному розслідуванню нещасного випадку, за результатами якого 04.02.2011 року затверджено акт спеціального розслідування /форма Н-5/ та акт про нещасний випадок /форма Н-1/. Однак, про хід спеціального розслідування позивача повідомлено не було, а відповідні акти ним були отримані лише у липні 2014 року з яких він довідався, що його не визнано членом сім'ї [PERSON] Оскільки позивач був непрацездатним та перебував на утриманні сина, то в червні 2014 року звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області з письмовою заявою щодо призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат в разі втрати годувальника, але йому було відмовлено. Також позивач звернувся до територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області про внесення запису до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку, що позивач є батьком потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення [NUMBER] від 11 квітня 2007 року. Разом з тим, йому було відмовлено, оскільки згідно довідки про склад сім'ї потерпілого, позивач не проживав з ним та не перебував на його утриманні. В цей же період часу йому стало відомо, що дружина сина - [PERSON] та її двоє неповнолітніх дітей отримали соціальні виплати в повному об'ємі, а саме - 207 479,04 грн. одноразової допомоги та витрати на поховання сина в розмірі 699 грн. та про те, що їм було призначено щомісячні виплати. Вважає, що такі відмови відповідачів є безпідставними, оскільки позивач є інвалідом 3 групи, проживав з сином та отримував від нього матеріальну допомогу, перебував на його утриманні. Просив визнати незаконним акт спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що стався [INFO] у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд» м. Києва та затверджений 04.02.2011 року, в частині не внесення відомостей до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», зобов'язати територіальне управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н- 5/, що - «[PERSON], батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення [NUMBER] від 11 квітня 2007 року», зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Шепетівському районі Хмельницької області призначити та виплатити [PERSON] одноразову допомогу в зв'язку з смертю [PERSON], відповідно до довідки про середню заробітну плату та щомісячну допомогу у зв'язку зі смертю [PERSON] від нещасного випадку на виробництві з [INFO], а також призначити та виплачувати щомісячну грошову допомогу у зв'язку із смертю [PERSON] від нещасного випадку на виробництві з 01.01.2015 року, періодично, згідно з вимогами законодавства проводити її перерахунок. Під час судового розгляду позивач уточнив та збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд визнати незаконними довідки про склад сім'ї [PERSON] за №23 від 16.01.2011 року, за №2988 від 27 січня 2011 року та за №147 від 04.04.2012 року, видані головою квартального комітету №21 м. Шепетівки [PERSON], встановити факт перебування [PERSON] на утриманні сина - [PERSON], визнати незаконним акт спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, в частині не внесення відомостей до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», зобов'язати територіальне управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що - «[PERSON], батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення [NUMBER] від 11 квітня 2007 року», зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Шепетівському районі Хмельницької області призначити та виплатити позивачу одноразову та щомісячну допомоги у зв'язку з смертю [PERSON] від нещасного випадку, як особі, яка перебувала на його утриманні. У судовому засіданні позивач уточнені та збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві. Суду пояснив, що його син [PERSON] помер [INFO]. від нещасного випадку, на день смерті був зареєстрований у [ADDRESS], однак проживав з дружиною і дітьми у [ADDRESS]. Позивач не працює, перебуває на пенсії як інвалід 3 групи. Періодично і таємно від дружини син допомагав батькові грошовими коштами у розмірі 100-300 грн., продуктами харчування, будівельними матеріалами, допомагав робити ремонт, тощо. Кошти, які давав син позивач витрачав на ліки та інші особисті потреби. Знав, що дружина сина звернулася до суду про стягнення допомоги, однак вважав, що частина цієї допомоги буде на його користь. Вважає, що померлий син був членом його сім'ї та утримував батька, а тому він має право на одноразову та щомісячну допомоги у зв'язку з смертю [PERSON] від нещасного випадку. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, пояснивши суду, що голова квартального комітету, який видав [PERSON] оскаржувані довідки, не уповноважувався на оформлення та видачі довідок про склад сім'ї або зареєстрованих в будинку з підстав, викладених у позовній заяві. Місцем проживання особи вважається місце її державної реєстрації попереднього місця проживання, а тому вважає, що [PERSON] на день смерті проживав з батьком і був членом його сім'ї. Враховуючи інвалідність позивача, син утримував батька, оскільки останній такої допомоги потребував. Комісія Держгірпромнагляду зобов'язана була зустрітися з потерпілим або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку, про що складається відповідний протокол. Однак, комісія по розслідуванню нещасного випадку, з позивачем як з членом сім'ї потерпілого не зустрілась, про що свідчить відсутність відповідного протоколу про зустріч. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області позов не визнала, пояснивши, що [PERSON] немає права на отримання будь-якої допомоги після смерті сина [PERSON], оскільки не довів, що був членом його сім'ї та/або перебував на його утриманні. Третя особа та її представник проти позову заперечили, посилаючись на те, що [PERSON] на день смерті проживав з дружиною та дітьми по [ADDRESS]. На його утриманні знаходились дружина [PERSON], яка не працювала та двоє малолітніх дітей. [PERSON] не міг утримувати свого батька, оскільки не був матеріально забезпеченим в достатній мірі, а останній такої допомоги не потребував, оскільки отримував пенсію, мав пільги на оплату комунальних послуг. Представник територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області у судове засідання не прибув, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.1999 року (в редакції, що діяла на день настання нещасного випадку), суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Згідно ст. 33 цього Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професіонального захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 6 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного бо розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 35 Закону №1105, Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника, зокрема: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Згідно із ч. 7 ст. 34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. За змістом зазначених норм законодавства право на отримання після смерті потерпілого вищезгаданих виплат виникає за наявності двох обставин: належності до складу сім'ї померлого та факту перебування на його утриманні. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що у зв'язку з інвалідністю, він перебував на утриманні свого померлого сина, який працював та був членом його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] під час виконання [PERSON] робіт по демонтажу триповерхової цегляної будівлі дробарного відділення котельні з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2010 року. Відповідно до наказу управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області від 20.01.2011 року №27 створено комісію по спеціальному розслідуванню вказаного групового нещасного випадку, що стався [INFO] в ТОВ «Будівельній компанії «БлумарінБуд», за наслідками якого складено акти форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та форми Н-5 від 04.02.2011 року. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.11.2003 року по день смерті, від шлюбу народилися діти: [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] як дружина загиблого звернулася до Фонду соціального страхування із заявою про виплату соціальних виплат, пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, однак їй було безпідставно відмовлено, у зв'язку з чим Шепетівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення таких виплат. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.12.2011р., яка набрала законної сили лише 05.06.2014р., на користь [PERSON] стягнута одноразова допомога в розмірі 207 479,04 грн. та витрати на поховання чоловіка [PERSON] в розмірі 699 грн., а всього 208 178,04 грн.; зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду призначити та виплатити щомісячну допомогу в зв'язку зі смертю [PERSON] від нещасного випадку на виробництві з [INFO]. Вказана постанова суду виконана у повному обсязі. 12.06.2014р. [PERSON] звернувся із заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника [PERSON] на підставі того, що перебував на його утриманні. Листом від 20.06.2014р. №292/05 [PERSON] відмовлено у призначенні страхових виплат, посилаючись на те, що він не був членом сім'ї померлого [PERSON] та не перебував на його утриманні. [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS], тобто за місцем проживання батька - позивача [PERSON], але не проживав там з 2006 року по день смерті. Разом з дружиною та дітьми проживав у [ADDRESS], де винаймав житло за договором найму. [PERSON] є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 11.04.2007р., у зв'язку з чим отримує пенсію. З 04.08.2006р. офіційно не працював. Згідно довідки №1265 Управління ПФУ у м. Шепетівці у період з січня 2010 року по липень 2010 року [PERSON] отримував пенсію у розмірі 1315,60 грн., з серпня 2010 року по листопад 2010 року 1347 грн. 10 коп. Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON], останній працював різноробочим ТОВ «Будівельне підприємство «Блумарін Буд» з 21.09.2010р. по день смерті - [INFO]. З 27.06.2007р. по 21.09.2010 р. офіційно не працював. Згідно довідки ТОВ «Будівельне підприємство «Блумарін Буд» №163 від 14.02.2011 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 2161,24 грн. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Довідку голови будинкового комітету [PERSON] від 14.07.2014р. про спільне проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], суд визнає неналежним доказом спільного проживання вказаних осіб, оскільки в ній не міститься інформація про період такого проживання. Довідку голови будинкового комітету від 18.08.2014р. про перебування [PERSON] на утриманні сина [PERSON], померлого [INFO]., суд визнає неналежним доказом, оскільки такий факт утримання не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що видавала вищеозначені довідки за зверненням сусіда [PERSON] Дані про утримання батька сином ґрунтуються на її суб'єктивному сприйнятті, оскільки між ними буди дружні відносини, декілька раз [PERSON] передавав через неї кошти для батька, який є інвалідом, продукти харчування, та допомагав робити ремонт. Крім того, зі слів [PERSON] їй відомо про те, що син матеріально допомагав батькові. Підтвердила, що [PERSON] лише був зареєстрований у квартирі батьків, однак з 2006 року проживав з дружиною та дітьми за іншою адресою в м. Шепетівка. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] Знає, що з ним проживав син [PERSON], який через 2-3 роки після весілля з дружиною та дочкою переїхали проживати за іншою адресою. [PERSON] є інвалідом, тому син йому допомагав, бачила як привозив йому продукти харчування. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] Знає, що з 2006 року [PERSON] в квартирі батьків не проживав. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що є дочкою [PERSON] Її брат до 2006 року проживав з ними по [ADDRESS]. У період з 2006-2010 р.р. [PERSON] дав батькові грошові кошти, приблизно 500 грн., які витрачалися на придбання ліків. Крім того, брат привозив продукти харчування. Вона також допомагала батькам, давала 1000-1500 грн. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що загиблий [PERSON] був її сином, проживав з батьками до 2005 року. Протягом 2006-2010 р.р. надавав батькові грошову допомогу, зокрема у 2006 році - до 2000 грн., 2007р. - до 900 грн., 2008 р. - до 3000 грн., 2009 р. - до 1000 грн., 2010 р. - 4000 грн., а також купував продукти харчування, в 2008 році робив ремонт на балконі, в 2009 році купував ліки для батька. В 2006-2008 р.р. син не офіційно працював в м. Києві, отримував близько 3000-4000 грн., у 2008 р. працював на заводі в с. Купино, у 2010 р. влаштувався в м. Славуту, де загинув від нещасного випадку. Суд критично оцінює пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вони суперечать поясненням позивача, який в суді стверджував, що допомога сина була періодичною, по 100-300 грн. і не кожен місяць, а дочка ніколи не давала коштів, оскільки не працювала. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що допомога з боку його сина за життя була основним та постійним джерелом до існування позивача у період його непрацездатності. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] позивач отримував пенсію у розмірі 1347,10 грн. До осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV). Абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» установлено у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2010р. по 31.03.2010р. у розмірі 695 грн., з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. - 706 грн., з 01.07.2010р. по 30.09.2010р. - 709 грн., з 01.10.2010р. по 30.11.2010р. - 723 грн. Тобто розмір пенсії позивача на момент смерті сина перевищував встановлений законом прожитковий мінімум, крім того, на позивача як інваліда війни поширюються пільги, передбачені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.2003р. Отже, позивачем не надано суду доказів того, що у період його непрацездатності, пенсії, яку він отримував як інвалід 3 групи, не вистачало на побутові потреби, у зв'язку з чим допомога сина за життя була основним та постійним джерелом до існування позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 було визначено, шо під членом сім'ї потрібно розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними зв'язками) або шлюбними відносинами, постійним проживанням, веденням спільного господарства. Надані в судовому засіданні пояснення сторін, свідків та досліджені судом докази не підтверджують факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON], який помер [INFO]. із [PERSON], оскільки вони не були пов'язані спільним побутом, не мали взаємні права та обов'язки, не вели спільного господарства, тобто не підпадали під визначення сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Отже, сама по собі реєстрація місця проживання сина з батьком на день смерті не може свідчити про те, що вони фактично проживали разом як сім'я. З цих же підстав суд відхиляє твердження представника позивача, що станом на 05.11.2010 р. [PERSON] з дітьми проживала в с. Купино Шепетівського району, оскільки вони ґрунтуються на довідці виконавчого комітету Хролинської сільської ради від 22.08.2014р. №02-18/192, яка видавалась на підставі відомостей погосподарського обліку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює секретарем Хролинської сільської ради, на запит адвоката підписувала довідку про склад сім'ї [PERSON] на підставі даних про реєстрацію осіб. Фактичне місце проживання вона не перевіряла. Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю [PERSON], яка перебувала у шлюбі з [PERSON] Враховуючи те, що її дочку з онуками не хотіли прописувати [PERSON], вона прописала їх у своєму будинку в с. Купино, але вони там ніколи не проживали. Фактично дочка проживала з померлим та дітьми у [ADDRESS], де винаймали житло. Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що протягом 2010-2014 р.р. була головою квартального комітету №21 та видавала довідки про склад сім'ї. Підтвердила, що видавала довідку про склад сім'ї [PERSON], який фактично проживав з дружиною [PERSON] та дітьми по [ADDRESS], хоча вони мали іншу прописку. Таку довідку вона видавала на підставі свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження, пояснень [PERSON] та мешканців району. Була в будинку, де вони проживали, бачила умови проживання. Знає, що сім'я проживала у будинку з кінця 2006 року по день смерті [PERSON] Дружина з дітьми знаходилися на його утриманні. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що є власником будинку [ADDRESS]. В листопаді 2006 року здала будинок в найм для [PERSON] та [PERSON], які проживали в будинку до смерті чоловіка. Сплачували лише комунальні послуги. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 2005 року, оскільки працює лікарем педіатром Шепетівської ЦРЛ. З 2007 по 2013 р.р. приїжджала на виклики до хворих дітей [PERSON] на [ADDRESS], де вона проживала з чоловіком [PERSON]. Добре знає їх сім'ю, в сина [PERSON] виявлена вроджена вада серця, він потребує лікування та догляду. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS]. В кінці 2006 року у будинок [ADDRESS] заселилася сім'я - [PERSON], [PERSON] та їх дочка [PERSON]. Була з ними в добрих відносинах, відводила дочку у дитячий садочок. Під час другої вагітності у 2010 році [PERSON] жалілася їй, що вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. Перед пологами [PERSON] приходив до неї, щоб позичити гроші в сумі 200 грн. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS]. В кінці 2006 року у будинок [ADDRESS] заселилася сім'я - [PERSON], [PERSON] та їх дочка [PERSON] У 2010 році народився син [PERSON]. [PERSON] працював, а дружина не працювала, знаходилась у декретній відпустці. У 2010 році позичала [PERSON] 200 грн., щоб поїхати в пологовий будинок у м. Хмельницький. Такі пояснення свідків підтверджуються листом головного лікаря Шепетівської ЦРЛ від 11.03.2015р. №20/382, довідкою ДНЗ №5 від 04.03.2015р. №10, довідкою ЗОШ №3 від 04.03.2015р. №16. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що був однокласником [PERSON], хрестив його дочку [PERSON]. [PERSON] проживав з дружиною та дітьми по [ADDRESS], працював різноробочим не офіційно, матеріально забезпеченим не був. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що проживає по сусідству з батьками померлого [PERSON] Знає, що не тривалий час після весілля [PERSON] з дружиною проживали з батьками, потім переїхали в с. Травлин, а звідти на [ADDRESS]. Протягом 2004-2006 р.р. разом працювали в Києві, заробляли 2000 грн. в місяць. Після народження дочки [PERSON] розповідав йому, що ображається на своїх батьків. Довідки про склад сім'ї [PERSON] за №23 від 16.01.2011 року, за №2988 від 27 січня 2011 року та за №147 від 04.04.2012 року констатували факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та їх дітьми без реєстрації та перебування останніх на утриманні [PERSON], видані головою квартального комітету №21 м. Шепетівки [PERSON] в межах повноважень, які передбачені ст.ст. 14, 15 Закону України «Про органи самоорганізації населення», а тому підстав для визнання довідок незаконними, суд не вбачає. Таким чином, [PERSON] не перебував на утриманні свого сина [PERSON], не був членом його сім'ї та не входить до кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги у зв'язку з смертю [PERSON] від нещасного випадку. Тому позовні вимоги про встановлення факту перебування на утриманні померлого, визнання незаконним акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що стався [INFO] у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд» м. Києва та затверджений 04.02.2011 року в частині не внесення відомостей про потерпілого [PERSON], зобов'язання внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», що - «[PERSON], батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення [NUMBER] від 11 квітня 2007 року», не підлягають задоволенню. Згідно з пп. 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижчеоплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов'язаних з похованням померлого. Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки на призначення щомісячних страхових виплат. Таку позицію висловив Верховний Суд України у рішенні від 30.06.2011р. (№6-28669св09). Оскільки [PERSON] є батьком померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] і на час смерті потерпілого був інвалідом 3 групи, однак на утриманні в [PERSON] не перебував, хоча мав на це право, тому передбачені ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підстави для одержання одноразової допомоги після смерті [PERSON] у розмірі, установленому ч. 7 ст. 34 указаного Закону, у [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Враховуючи те, що позивач заявив вимогу про зобов'язання призначити та виплатити йому щомісячну допомогу у зв'язку з смертю [PERSON] від нещасного випадку, саме як особі, яка перебувала на його утриманні, і саме з цих підстав обґрунтовував свої позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимога призначити та виплатити позивачу щомісячну допомогу у зв'язку з смертю [PERSON] від нещасного випадку, як особі, яка перебувала на його утриманні - не підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає за можливе роз'яснити [PERSON] його право на призначення щомісячної страхової виплати як непрацездатній особі, яка не перебувала на утриманні померлого, але мала на це право (незалежно від групи інвалідності, а також того, разом вони проживали чи окремо).

Outcome: dismissed