Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 10 червня 2000 року до 15 січня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народилися дві дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірваний. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч.1 ст.182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що10 червня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 5. В шлюбі у сторін народилися дві дочки : [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.11.2000 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 4) та [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.12.2003 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 5). 28 травня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №60, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.3). Судом встановлено, що відповідач участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Аліменти на утримання інших малолітніх чи неповнолітніх дітей відповідач не сплачує, на утриманні має непрацездатну матір, офіційно працює в ТОВ «Будмаш-А», що підтверджується довідкою про середню заробітну плату (дохід) за №9 від 13.10.2015 року (а.с. 27). Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. В ч.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слід визначитиу розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved