Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на обставини про те, що є власником 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області, що підтверджується договором дарування від 14 грудня 2010 року ВРД№791147 та витягом про державну реєстрацію прав від 14 січня 2011 року Серії ССР №921262. Оскільки фактично проживає за адресою [INFO], а належна на праві власності частина будинку по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області була пустою, то на прохання свого знайомого [PERSON] у вересні 2014 року дозволив там тимчасово проживати. 21 грудня 2014 року, під час проживання [PERSON] у частині будинку по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області, виникла пожежа. Внаслідок пожежі вогнем знищено ліжко, диван, шафу, стіл, компютер, телевізор «Самсунг» речі домашнього вжитку та пошкоджено покрівлю на площі 20 кв.м., перекриття на площі 10 кв.м., стіни на площі 10 кв.м. та закопчення кімнат житлового будинку, що підтверджується довідкою Городищенського районного сектору Управління ДСНС України в Черкаській області від 06 квітня 2016 року №183/01-04. За фактом виникнення пожежі у вищевказаному будинку, Городищенським РВ УМВС в Черкаській області відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014250110000566 від 21 грудня 2014 року за повідомленням про пожежу, зареєстровано в ЖЕО за №1912 від 21 грудня 2014 року. Розглянувши матеріали досудового розслідування, слідчим встановлено, що за невідомих причин загорівся житловий будинок, який знаходився по вул. Кожедуба, №19, в м. Городище Черкаської області. Крім цього встановлено, що осередок пожежі знаходився в кімнаті житлового будинку, про що свідчить розвиток пожежі, характерні ушкодження конструкцій. Згідно звіту щодо ймовірності причин пожежі ДСНС від 23 грудня 2014 року, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печей. Постановою слідчого СВ Городпщепеького РВ УМВС України в Черкаській області, старшого лейтенанта міліції, [PERSON] від 25 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.194 КК України. Постанову не оскаржував, оскільки [PERSON] повідомив, що визнає свою вину у виникненні пожежі та готовий відшкодувати завдані збитки у добровільному порядку, без залучення правоохоронних органів. На підтвердження намірів добровільно відшкодувати завдані збитки, [PERSON], 01 січня 2015 року, написав розписку про те, що зобов'язується до 12 січня 2015 року повернути кошти в рахунок відшкодування завданих збитків на загальну суму 12400 грн. та відремонтувати будинок по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області. 11 липня 2015 року надав ще одну розписку, згідно якої зобов»язувався до 01 грудня 2015 року відновити будинок, труби 40 метрів, двері, обігрівач, чайник, сейф. На день подання позову до суду завдана пожежею матеріальна шкода, яка виникла по вині відповідача, так і не відшкодована, а тому за захистом своїх прав змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив, вказавши, що зазначені у довідці Городищенського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області №183/01-04 від 06 квітня 2016 року знищені під час пожежі компютер і телевізор «Самсунг» належать відповідачеві та просив стягнути з відповідача кошти за завдану майнову шкоду в сумі 12 400 грн., а також судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. пов»язані із сплатою судового збору. Відповідач [PERSON] позов визнав, та погодився відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду за рішенням суду, остільки добровільно зобов"язання за розпискою не виконав по причині фінансових труднощів. Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що, дійсно, відповідач [PERSON] проживав у частині будинку №19 по вул.Кожедуба в м.Городище Черкаської області, що належить позивачу [PERSON], де 21 грудня 2014 року виникла пожежа, причиною якої стало необережне використання побутової техніки відповідачем, який не заперечував, що пожежа сталася по його вині, дослідивши та оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, остільки сторона позивача, довела свої позовні вимоги, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та розяснено позивачу, відповідачу їх права, обовязки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.1166 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат передбачених ст.79, ст.88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства, суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,висновків експертів. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу. Позовні вимоги позивача містять загальну вимогу про відшкодування майнової шкоди завданої пожежею. Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому у даному випадку відповідно до ч.1 даної статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно до норм ЦК, якщо сторона вважає себе потерпілою та виявила бажання стягнути збитки, вона має довести їх наявність та розмір. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що згідно договору дарування від 14 грудня 2010 року ВРД№791147 та витягом про державну реєстрацію прав від 14 січня 2011 року Серії ССР №921262, позивач є власником 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області (а.с.8). Як вбачається з пояснень сторін, позивач дозволив тимчасово проживати відповідачу у зазначеному будинку, де 21 грудня 2014 року виникла пожежа по вині відповідача, що він і не заперечив. 21 грудня 2014 року слідчим СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014250110000566 внесено матеріали досудового розслідування за повідомленням про пожежу, що зареєстроване в ЖЕО №1912 від 21 грудня 2014 року. Постановою слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області [PERSON] від 25 грудня 2014 року, кримінальне провадження №12014250110000566 внесене до ЄРДР 21 грудня 2014 року, закрите, у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України (а.с.9). Відповідно до розписки від 01 січня 2015 року, у якій відповідач [PERSON] підтвердив свою вину у виникненні пожежі по його вині та зобов»язувався відшкодувати завдані збитки або придбати матеріали, а саме: труби 40 метрів на суму 2400 грн.; металеві двері вартістю 2000 грн.; обігрівач вартістю 1200 грн.; чайник вартістю 300 грн.; сейф вартістю 5000 грн.; електрична духовка вартістю 1500 грн.. За зазначені речі відповідач зобов»язувався розрахуватися та відновити будинок до 01 грудня 2015 року (а.с.10). Аналогічну розписку відповідач написав 11 липня 2015 року, в якій підтвердив свої наміри відшкодувати завдані збитки та відновити будинок (а.с.11). Згідно довідки Городищенського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області №183/01-04 від 06 квітня 2016 року, у житловому будинку по вул.Кожедуба, №19 в м.Городище Черкаської області, що належить [PERSON], 21 грудня 2014 року виникла пожежа, внаслідок якої знищено ліжко, диван, шафа, стіл, компютер, телевізор «Самсунг», паспорт [PERSON], речі домашнього вжитку та пошкоджено покрівлю на площі 20 кв.м., перекриття на площі 10 кв.м., стіни площею 10 кв.м. та за копчення кімнат житлового будинку (а.с.12). Відповідач, станом на день подачі позову до суду та під час розгляду справи, завдані збитки позивачу не відшкодував, хоча двічі давав зобов»язання, згідно яких мав придбати та відновити знищені пожежею речі та пошкоджений будинок, але жодного разу не заперечив своєї вини та підтвердив бажання відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Як пояснив відповідач, на даний час не має можливості відшкодувати збитки через скрутне матеріальне становище, оскільки є не працюючим. Суд, враховуючи вищенаведене, вважає, надані позивачем докази вини відповідача у нанесені ним майнової шкоди достатніми та переконливими. Між діями відповідача та отриманою позивачем шкодою існує прямий причинний зв'язок. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 551,20 грн. а саме, сплатив судовий збір (а.с.2), суд задовольняє дані вимоги, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх пропорційними та підтвердженими у відповідності із цивільнопроцесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією паспорта [PERSON], копією договору дарування від 14 грудня 2010 року ВРД№791147, копією витягу про державну реєстрацію прав від 14 січня 2011 року Серії ССР №921262, копією постанови про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2014 року, копією розписки [PERSON] від 01 січня 2015 року, копією розписки [PERSON] від 11 липня 2015 року, копією довідки Городищенського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області №183/01-04 від 06 квітня 2016 року. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved