Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем зареєстрованим в реєстрі за № 40241 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 00875/05194 LCCA від 19.02.2013 року за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року в загальній сумі 10711,21 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 14 офіс ЗОЇ код ЄДРПОУ 42642578) на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування свого позову вказав, що 19 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір № 00875/05194 LCCA, відповідно до п. 1.1. якого Банк надає Клієнту у користування спеціальний платіжний засіб - міжнародну платіжну картку Visa Electron (надалі - Картка), з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною картою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку, які є відповідною частиною цього Договору (надалі -Правила), за поточним рахунок, що вказаний у п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п.1.3. договору банк здійснює кредитне обслуговування Рахунку, шляхом встановлення Клієнту кредитного ліміту у вигляді відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (надалі-кредитний ліміт) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на рахунку. Відповідно до п.1.4. договору розмір кредитного ліміту становить 10000 грн. Розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 220 грн. (п. 1.5. договору). Відповідно до п.1.6. договору розмір щомісячного платежу становить 592,00 грн. Відповідно до п.1.7. договору строк кредитного ліміту становить 36 місяців від дати укладання цього Договору або дати зменшення до 0 грн. і не поновлення, у випадках, передбачених цим Договором та Правилами дії кредитного ліміту. Відповідно до п.4.1. договору Банк нараховує проценти за користування Кредитом в останній банківський день календарного місяця, у валюті Кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 20,00% річних, виходячи х фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховуються перший і не враховується останній день використання Кредиту. Базою для нарахування відсотків є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного банківського операційного дня. Кредитний ліміт (або його частина) вважається використаним з дня відображення на рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах кредитного ліміту. Відповідно до п.6.5. договору строк дії цього договору: в частині кредитування Рахунку дорівнює строку дії Кредитного ліміту, або дати подання Клієнтом заяви про закриття кредитного ліміту або дати припинення дії Кредитного ліміту за ініціативою Банку у порядку, передбаченому Договором, але у будь-якому випадку до повного виконання Клієнтом своїх кредитних зобов`язань за даним Договором; в частині розрахунково-касового обслуговування Рахунку, припиняється з моменту його закриття, в порядку, передбаченому Правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п.6.10. договору Банк має право відступати, передавати, сек`юризувати та будь-яким іншим відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) в частині кредитної заборгованості. Відповідно до п.6.11. договору всі зміни та доповнення до цього Договору здійснюються сторонами у письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів до цього договору. Інших пропозицій та додаткових угод до зазначеного кредитного договору між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» не укладалось. 07 грудня 2020 року позивачем засобами електронного зв`язку було отримано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича сканкопії матеріалів виконавчого провадження № 63743827 з виконання виконавчого напису вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим № 40241 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в загальному розмірі 10711,21 грн. Позивач письмово не повідомлявся відповідачем про перехід прав та обов`язків з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та в подальшому Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», як і не отримав письмової вимоги про повернення грошових коштів по закінченню строку користування Кредитною лінією від ПАТ «Платинум Банк». Так, 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 40241, яким стягнуто із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації^ [ADDRESS] місце проживання [ADDRESS] , який є боржником нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Разом з тим у оскаржуваному виконавчому написі, що заборгованість стягується за період з 11.08.2020 р. по 17.08.2020 року. Проте виконавчий напис не містить інформації проте, що Відповідачем надано нотаріусу належні докази, які б беззаперечно підтверджував такий період заборгованості, отже є очевидним є висновок про те, що період заборгованості, зазначений у виконавчому написі був внесений до змісту виконавчого напису лише на підставі даних зазначених представником відповідача у заяві про вчинення виконавчого напису та нічим не підтверджений. Також, у виконавчому написі приватного нотаріуса за № 40241 від 08.09.2020 року зазначено, що сума заборгованості [PERSON] складає 10711,21 грн. однак, вказаний розрахунок суми заборгованості не підтверджено необхідними та достатніми доказами, тому є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягування та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку (його правонаступників) до позивача. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.(а.с.34) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем зареєстрованим в реєстрі за № 40241 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором № 00875/05194 LCCAвід 19.02.2013 року за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року в загальній сумі 10711,21 грн., до набрання законної сили рішення у справі.(а.с.33) 05 лютого 2021 року позивач [PERSON] надав до суду заяву про розподіл судових витрат між сторонами. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Ю.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 15 березня 2021 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір № 00875/05194 LCCA, відповідно до п. 1.1. якого Банк надає Клієнту у користування спеціальний платіжний засіб - міжнародну платіжну картку Visa Electron (надалі - Картка), з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною картою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку, які є відповідною частиною цього Договору (надалі -Правила), за поточним рахунок, що вказаний у п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п.1.3. договору банк здійснює кредитне обслуговування Рахунку, шляхом встановлення Клієнту кредитного ліміту у вигляді відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (надалі-кредитний ліміт) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на рахунку. Відповідно до п.1.4. договору розмір кредитного ліміту становить 10000 грн. Розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 220 грн. (п. 1.5. договору). Відповідно до п.1.6. договору розмір щомісячного платежу становить 592,00 грн. Відповідно до п.1.7. договору строк кредитного ліміту становить 36 місяців від дати укладання цього Договору або дати зменшення до 0 грн. і не поновлення, у випадках, передбачених цим Договором та Правилами дії кредитного ліміту. Відповідно до п.4.1. договору Банк нараховує проценти за користування Кредитом в останній банківський день календарного місяця, у валюті Кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 20,00% річних, виходячи х фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховуються перший і не враховується останній день використання Кредиту. Базою для нарахування відсотків є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного банківського операційного дня. Кредитний ліміт (або його частина) вважається використаним з дня відображення на рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах кредитного ліміту. Відповідно до п.6.5. договору строк дії цього договору: в частині кредитування Рахунку дорівнює строку дії Кредитного ліміту, або дати подання Клієнтом заяви про закриття кредитного ліміту або дати припинення дії Кредитного ліміту за ініціативою Банку у порядку, передбаченому Договором, але у будь-якому випадку до повного виконання Клієнтом своїх кредитних зобов`язань за даним Договором; в частині розрахунково-касового обслуговування Рахунку, припиняється з моменту його закриття, в порядку, передбаченому Правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п.6.10. договору Банк має право відступати, передавати, сек`юризувати та будь-яким іншим відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) в частині кредитної заборгованості. Відповідно до п.6.11. договору всі зміни та доповнення до цього Договору здійснюються сторонами у письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів до цього договору. (а.с.17-18) 08 вересня 2020 року вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №40241 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 00875/05194 LCCA від 19 лютого 2013 в загальному розмірі 10711,21 грн.(а.с.15) Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №63743827 від 26.11.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 40241 виданий 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 00875/05194 LCCA від 19 лютого 2013 в загальному розмірі 10711,21 грн.(а.с.22) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливобезпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Горай О.С. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останньою суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, зокрема й щодо строків звернення до нотаріуса з такою вимогою, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем [PERSON] до заяви долучено рахунок-фактуру №504/2 від 14 грудня 2020 із детальним описом виконаних робіт та розміром адвокатського гонорару, а також копію квитанції від 08.12.2020р. про сплату [PERSON] коштів в сумі 550 грн., а також виписки по особовому рахунку [NUMBER] про зарахування 16.12.2020 року 3241,60 грн згідно рахунку №504 від 14.12.2020 р [PERSON] . Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 гривень, по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 гривень та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 3791,60 гривень.

Outcome: approved