Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

До Рівненського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Управління МВС України в Рівненській області, Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби м.Рівне про визнання незаконними дій Управління МВС України в Рівненській області та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він п?ять років звертається до органів внутрішніх справ із заявами та скаргами з приводу незаконного вивозу його сина за кордон його дружиною [PERSON] З 07.11.2000 року по 05.03.2002 року він перебував за кордоном і не міг поставити підпис на дозволі на виїзд сина за кордон у нотаріуса 19.05.2001 року. Те, що він в цей період був за межами держави Україна свідчать печатки в закордонному паспорті. Ці дані не беруться до уваги працівниками УМВС України в Рівненській області, як доказ у кримінальній справі. Він звернувся в УСБУ в Рівненській області з проханням розглянути факт незаконних дій приватного нотаріуса [PERSON] На що отримав відповідь з УСБУ за № 13/с-28/12 від 01.10.09 р., де було вказано, що згідно проведеної перевірки було встановлено, що в діях приватного нотаріуса [PERSON] вбачаються ознаки злочину передбаченого ст. 364 КК України. Він звернувся до відділу міліції у січні 2009 року із заявою про підробку його підпису. Тільки 04 серпня 2010 р. була винесена постанова про порушення кримінальної справи. Він звертався до Рівненського міського суду і суддя виніс постанову від 27.10.2010 р., якою була скасована остання постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.08.2010 р. відносно приватного нотаріуса [PERSON] На протязі двох з половиною років було винесено сім постанов про відмову в порушенні кримінальної справи прокуратурою м. Рівне і всі були скасовані прокуратурою Рівненської області. Працівники міліції не визнали його закордонний паспорт, як доказ в кримінальній справі, чим заподіяли йому моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 гривень та просить стягнути на його користь. В наданих суду письмових запереченнях проти позову відповідач УМВС України в Рівненській області вказує, що ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" встановлено вичерпний перелік випадків, коли у особи виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом. 04.10.2010 слідчим відділом Рівненського МВ було порушено кримінальну справу № 1/939-10, по факту підроблення документа, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України . 30.05.2011 зазначену кримінальну справу по факту підроблення підпису [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, закрито за відсутністю складу даного злочину. На сьогоднішній день постанова про закриття кримінальної справи від 30.05.2011 є чинною. Крім цього, на сьогоднішній день в провадженні слідчого відділу Рівненського МВ (слідчий Самолюк Г.В.) перебуває кримінальне провадження № 12014180010001789 від 04.04.2014, зареєстроване за заявою [PERSON], за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, по якому проводиться досудове розслідування і рішення на сьогоднішній день не прийнято. В письмових запереченнях проти позову Управління державної казначейської служби м.Рівне вказало, що відповідно до підпукту 1 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45) Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Згідно з пунктом 36 Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади. Зазначаємо, що Управління МВС України в Рівненській області в управлінні Державної казначейської служби України у м.Рівному не обслуговується. Тому вважаємо неправомірним прохання позивача зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області відшкодувати моральну шкоду та витрати з оплати юридичної допомоги. Виходячи з вищенаведеного вбачається, що позиція позивача по залученню в якості відповідача державу Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області суперечить вимогам чинного законодавства. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі, визнати незаконними дії Управління МВС України в Рівненській області, щодо невизнання його закордонного паспорта як офіційного документу України та у приховуванні факту незаконного вивозу його сина за кордон та стягнути на його користь 100 000 гривень моральної шкоди та 10 000 гривень витрат на правову допомогу. Представник відповідача УМВС України в Рівненській області позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби м.Рівне просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Прокурор заперечила проти задоволення позову та вказала, що в Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», на який посилається позивач, є вичерпний перелік підстав , з яких громадянин може звернутись з позовом про відшкодування такої шкоди. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в січня 2009 року звернувся із заявою до УМВС України в Рівненській області про порушення кримінальної справи щодо його колишньої дружини [PERSON] та приватного нотаріуса [PERSON] по факту підробки документів. 04.10.2010 слідчим відділом Рівненського МВ було порушено кримінальну справу № 1/939-10, по факту підроблення документа, за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України. 30.05.2011 зазначену кримінальну справу по факту підроблення підпису [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, закрито за відсутністю складу даного злочину. На сьогоднішній день постанова про закриття кримінальної справи від 30.05.2011 є чинною. Крім цього, на сьогоднішній день в провадженні слідчого відділу Рівненського МВ перебуває кримінальне провадження № 12014180010001789 від 04.04.2014, зареєстроване за заявою [PERSON], за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, по якому проводиться досудове розслідування і рішення на сьогоднішній день не прийнято. Ст. 1167 ЦК України встановлено,що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом; якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає; фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди; шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах; порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи 5ездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" встановлено вичерпний перелік випадків, коли у особи виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, а саме: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю Інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, суд при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Проте, позивачем в порушення вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України не доведено передбачених ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема матеріали справи не містять жодних свідчень та відповідних доказів про ступінь його моральних чи фізичних страждань або шкоди завданої його здоров'ю. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то позивачем не надано доказів, щодо оплати ним послуг по наданню такої допомоги.

Outcome: dismissed