Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] до Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить суд: - визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого 07.03.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 березня 2007 року помер його батько [PERSON], який на час смерті проживав за адресою: [INFO]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складалась з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ярославський» 5,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0540730. Позивач разом із спадкодавцем не проживав. 20 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі йому свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у звязку з пропуском строку, який встановлюється для прийняття спадщини. Причиною не своєчасного звернення до нотаріальної контори стала мешкання позивача за межами Тарутинського району, похилий вік, стан здоровя та не знання про існування строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просить розглянути справу у його відсутності, з позовом згоден. В звязку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, судом достовірно встановлено, що 07 березня 2007 року помер [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 03 від 28.03.2007 року ( а.с. 9). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складалась з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ярославський» 5,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та належала померлому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0540730 (а.с. 8). Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповідав дочці [PERSON] про що 12.10.2001 року було складено заповіт (а.с. 17). 07 лютого 2007 року [PERSON] померла, що підтверджується довідкою Малоярославецької сільської ради Тарутинського району Одеської області № 164 від 21.02.2018 року (а.с. 13). Спадкоємцями майна померлого є: [PERSON] син померлого, що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис № 19 від 1.10.1948 року (а.с. 7). Як зазначає позивач в позовній заяві, то [PERSON], який помер 07 березня 2007 року є його рідним батьком і після його смерті відкрилася спадщина, яку він фактично прийняв та окрім нього інших спадкоємців не має. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач посилається на той факт, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив у звязку з тим, що до теперішнього часу мешкає за межами Тарутинського району, є людиною похилого віку, хворіє та не знав про існування певних строків для прийняття спадщини. Постановою Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 20.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що заяву про прийняття спадщини [PERSON] повинен був подати після смерті [PERSON], померлого 07.03.2007 року протягом шести місяців із дня відкриття спадщини (а.с. 16). За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, не заслуговують на увагу суду доводи позивача, щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, при цьому перешкод які б заважали подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер ще в березні 2007 року суду не надано. Виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, висновків Верховного Суду України та розяснень, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, тимчасова непрацездатність (хвороба) для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не становила для позивача обєктивних, непереборних, істотних труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини. Відсутність у представника відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у звязку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed