Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про повернення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що рішенні Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року задоволено позов Пирятинської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та відібрано малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано на опіку дідуся [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2017 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року змінено в частині передачі малолітнього [PERSON] на опіку дідуся [PERSON] , та передано його органам опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації. На даний час дитина перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини, позивачка просить повернути сина на її виховання та утримання, посилаючись не те, що з моменту відібрання дитини вона радикально змінила своє ставлення до батьківських обов`язків, створила належні умови для повноцінного розвитку, виховання та навчання дитини. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач служба у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не створила належних умов проживання для дитини, а отже не усвідомлює свою відповідальність за виховання сина. В разі повернення малолітнього [PERSON] матері, він продовжить мешкати разом з матір`ю в тих же самих умовах та способі життя, як і до відібрання, виходячи з інтересів дитини, вважає, що на даний час недоцільно повертати малолітнього [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що йому особисто дуже хотілося б щоб внука повернули до них в родину, але його донька позивач [PERSON] на даний час ніде не працює, свідок фінансово утримує всю родину на мінімальну заробітну плату. Вказав, що він з позивачкою регулярно відвідують неповнолітнього [PERSON] , який перебуває у Кременчуцькому спеціалізованому будинку дитини. [PERSON] має вади мови, вони не орієнтуються в тому як з ним займатися. Згідно ч. 1 ст.\~2\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що, позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у полтавській області 03 грудня 2013 року ( а.с.15). Рішенні Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року задоволено позов Пирятинської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та відібрано малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано на опіку дідуся [PERSON] (а.с. 4-7). Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2017 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року змінено в частині передачі малолітнього [PERSON] на опіку дідуся [PERSON] , та передано його органам опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації (а.с. 8-9). На даний час малолітній [PERSON] , [INFO] з 02 серпня 2017 року виховується у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради, що підтверджується довідкою № 580 від 05.06.2019. За час перебування мати відвідувала сина: 04.09.2017, 11.11.2017, 10.02.2018, 21.02.2018, 31.03.2018, 19.05.2018, 02.07.2018, 18.08.2018, 22.09.2018, 27.10.2018, 27.12.2018, 30.03.2019,27.04.2019 та 01.06.2019, проте ці зустрічі були формального характеру, мати дитиною не цікавилась, в гру з ним не вступала, дитина гралась сама по собі, мама сиділа осторонь, про стан здоров`я та розвиток дитини у лікарів не цікавилась, іграшок, цукерок, гостинців дитині не приносила ( а.с.41). Відповідно висновку районної державної адміністрації № 01-46/242 від 11.06.2019 матір`ю малолітнього [PERSON] є [PERSON] Остання у шлюбі не перебуває, відомості про батька [PERSON] за вказівкою матері, відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] з 03.07.2017 перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Пирятинської райдержадміністрації. Розпорядженням голови Пирятинської райдержадміністрації від 05.07.2017 № 235 Олександру надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 02.08.2017 року дитина перебуває на повному державному забезпеченні у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради. Від самого народження дитини, сім`я [PERSON] була під контролем служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. [PERSON] народився в пологовому відділенні Пирятинської ЦРЛ в тяжкому стані, був переведений на лікування та дообстеження в дитяче реанімаційне відділення Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні. Дитина потребувала довготривалого лікування та виходжування. На той час [PERSON] ніде не працювала, не мала засобів для існування. Санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї були незадовільними: в кімнатах не прибрано, постільна білизна брудна, речі розкидані. Для немовляти кімната не була облаштована, відсутнє дитяче ліжко та речі. Умови для домашнього догляду за дитиною не були створені. Зважаючи на вищевикладені причини, за заявою [PERSON] відповідно до розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації від 09.12.2013 № 230 „Про тимчасове влаштування дитини [PERSON] " [PERSON] був влаштований до Кременчуцького спеціалізованого будинку дитини терміном на 6 місяців. Згідно розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації від 24.07.2014 № 190 „Про повернення дитини [PERSON] в сім`ю матері [PERSON] " малолітнього повернуто матері. Вищезазначена сім`я з 18.08.2014 перебувала під соціальним супроводом в Пирятинському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Метою взяття під супровід було створення належних умов для виховання, проживання та розвитку дитини. З 03.09.2014 малолітній [PERSON] перебував у службі у справах дітей райдержадміністрації на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Фахівцями із соціальної роботи та працівниками служби у справах дітей неодноразово були зафіксовані факти безвідповідального ставлення [PERSON] до дитини [PERSON] [PERSON] могла залишити дитину саму вдома, на прогулянки не виводила, одяг не прала та не прасувала, дитина не мала належного харчування (воно було одноманітне), медичного лікування (рекомендації лікарів не виконувалися), санітарно-гігієнічні умови проживання дитини були незадовільні. Хлопчик протягом одного 2016 року п`ять разів знаходився на лікуванні у педіатричному відділенні Пирятинської ЦРЛ з діагнозами: ГРВІ, гострий бронхіт, пневмонія. За період перебування дитини у стаціонарі мати не здійснювала догляд за хворою дитиною. Дитина була брудна, ліки давала після численних нагадувань лікарів, не слідкувала за [PERSON] . Хлопчик босоніж ходив по коридору, сидів на холодній підлозі. На зауваження лікарів мати не реагувала. Із психолого-педагогічних характеристик дошкільного навчального закладу № 5 „Сонечко", який відвідував Саша, слідувало те, що дитина не розвинена на свій вік, майже не розмовляє, майже не розуміє мови, не реагує на звернення дорослих, що говорить про низький рівень розвитку загальної та дрібної моторики. Хлопчик не володів навичками самообслуговування. За період перебування дитини у садочку Саша не завжди мав охайний вигляд та чистий одяг. На зауваження вихователів мати дослухалась рідко. Перебування [PERSON] у сім`ї матері [PERSON] несло безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини. Саме вищезазначені факти і були підставою для відібрання дитини [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. На даний час [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Пирятинській філії Полтавського ОЦЗ з 13.12.2018. За час перебування [PERSON] у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини, [PERSON] систематично його відвідувала. Проте, зустрічі матері з дитиною були формального характеру: [PERSON] дитиною не цікавилася, в гру з ним не вступала (дитина грається сама по собі, мати сидить осторонь), про стан здоров`я та розвиток дитини у лікарів не цікавилася, іграшок, цукерок, гостинців дитині не привозила (лист закладу від 05.06.2019 № 580). Працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації, Пирятинського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та головним спеціалістом з питань захисту прав дітей Пирятинської міської ради були обстежені умови проживання [PERSON] (акти обстеження від 17.04.2019, 28.05.2019). [PERSON] проживає по [ADDRESS] у будинку свого батька [PERSON] . Санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї незадовільні, у помешканні повна антисанітарія: всюди бруд, сморід, на підлозі сміття, брудні речі, залишки їжі. На кухні повно немитого посуду та залишків продуктів харчування. У будинку неможливо перебувати, оскільки присутній нестерпний сморід. Після відібрання дитини у матері у 2017 році, умови проживання сім`ї не змінилися. Всі наведені вище факти можна розцінювати як те, що [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не створила належних умов проживання для дитини, а отже не усвідомлює свою відповідальність за виховання сина. В разі повернення малолітнього [PERSON] матері, він продовжить мешкати разом з матір`ю в тих же самих умовах та способі життя, як і до відібрання. На підставі вищевикладеного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 04.06.2019 № 7/1, виходячи з інтересів дитини, на даний час недоцільно повертати малолітнього [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-51). [PERSON] з 29.08.2018 протягом двох місяців працювала у ТОВ «Пирятинський сирзавод», на даний час перебуває на обліку у Пирятинській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості та отримує допомогу по безробіттю (а.с. 11-13). Відповідно довідок комунального підприємства «Пирятинська ЦРЛ» [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 16, 27). Відповідач [PERSON] не перебуває на обліку у управлінні соціального захисту населення та не отримує ніяких видів допомоги на дітей, довідка управління соціального захисту населення Пирятинської РДА від 20.02.2019 № 130 (а.с. 17). Відповідно довідки Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 1251 від 16.05.2019 [PERSON] станом на 16.05.2019 не перебуває на обліку в управлінні та пенсії не одержує (а.с. 33). Згідно з Актом обстеження умов проживання [PERSON] від 22.08.2019 санітарно гігієнічний стан будинку як до часу подачі позову в суд так і на даний час не змінився. В будинку брудно, речі розкидані, на підлозі залишки їжі, посуд брудний та стоїть від нього сморід. На зауваження суду позивачу, що вона знала проте, що прийдуть представники із служби і будуть в черговий раз обстежувати умови проживання, [PERSON] вказала, що їй інтуїціє не підказала, коли саме вони прийдуть, тому і брудно. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями норм Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що кожний\~із батьків\~зобов`язаний\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Аналізуючи докази по справі, суд встановив, що позивач [PERSON] не змінила ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , не цікавляться дитиною, її життям, станом здоров`я, розвитком тощо. Позивач не створила належних умови для проживання дитини, не підготувала необхідні дитячі речі (іграшки, одяг, взуття, книжки тощо), не працевлаштувалась на роботу. Зазначені обставини були підтверджені свідченням свідка та письмовими докзами по справі. Таким чином, оцінюючи в сукупності докази, надані стороною відповідача, які не спростовані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо повернення їй дитини задоволенню не підлягають, оскільки з урахуванням такого ставлення матері до дитини це буде суперечить інтересам останнього. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви за клопотанням позивача [PERSON] , ухвалою суду від 14 травня 2019 року, останній було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, оскільки у позові відмовлено, то суд вважає за необхідне, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача [PERSON] та стягнути з неї на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved