Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що правовстановлюючий документ - свідоцтво № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 18 березня 1991 року, видане на підставі рішення виконкому Черкаської районної Ради народних депутатів № 6 від 16 січня 1991 року, записане в реєстрову книгу за № 950 кн. 11, на ім`я [PERSON] , - належить [PERSON] , який помер [INFO] . Указані вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком заявниці. Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння від 18 березня 1991 року. Заявниця, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Черкаської районної державної нотаріальної контори, однак, нотаріус їй усно роз`яснила, що наразі видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння від 18 березня 1991 року, власником зазначено « [PERSON] , натомість свідоцтво про смерть видано на ім`я [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03 вересня 2020 року. 03 вересня 2020 року розгляд справи було відкладено до 05 жовтня 2020 року у зв`язку з неявкою заявниці у судове засідання. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення слухання справи, у судове засідання не з`явилися. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області - через канцелярію суду подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За вказаних обставин, враховуючи належне повідомлення всіх осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце проведення розгляду справи, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності осіб, які не з`явились, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Беручи до уваги думки учасників справи, викладені ними у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 26 березня 1957 року /а.с. 9/. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28 липня 1978 року вбачається, що 10 листопада 1973 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб; після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові - « [PERSON] »; дружині - « [PERSON] » /а.с. 10/. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 25 вересня 2006 року « [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2271 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 15/. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 вересня 2019 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /а.с. 6/. Водночас, як вбачається із свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння від 18 березня 1991 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є « [PERSON] /а.с. 11/. Крім того, у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазначено « [PERSON] /а.с. 12-14/. Разом з цим, у довідці Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 13027 о від 23 липня 2020 року вказано, що станом на 01 січня 2013 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] /а.с. 16/. Відтак, суд констатує, що прізвище, ім`я та по-батькові спадкодавця, зазначене у свідоцтві № 72 про право приватної власності на домоволодіння від 18 березня 1991 року, технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду та довідці Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 13027 о від 23 липня 2020 року, не збігаються з його ім`ям, по-батькові та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, свідоцтві про смерть та державному акті на право власності на земельну ділянку від 25 вересня 2006 року. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До фактів, що мають юридичне значення, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України відносить встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінивши усі наявні докази у справі, суд дійшов висновку про те, що прізвище, ім`я та по-батькові власника домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зазначене у свідоцтві № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння від 18 березня 1991 року як [PERSON] , не збігається з ім`ям, по-батькові та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про його народження, та є технічною помилкою, замість правильного « [PERSON] . З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав заявниці. Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення належності правовстановлюючого документу, прізвище, ім`я чи по-батькові, що зазначені в документі , не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу в судовому порядку. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved