Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати його членом сімї [PERSON], наймача жилого приміщення у квартирі [ADDRESS]; визнати за ним право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову наводив наступне. Він, позивач, 24 вересня 2005 року уклав шлюб з [PERSON] (до одруження «Філіповою»), відповідачкою по справі, який був зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 664. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їхня сімя починаючи з 2005 року і по 8 березня 2015 р. проживала у [INFO], яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, наймачем останньої є відповідачка. Юридичне право користування квартирою (тобто зареєстровані у ній) мають відповідачка та син, його, позивача, реєстрація у останній відсутня. 8 березня 2015 року його, позивача, дружина зібрала свої особисті речі та разом із сином пішла від нього. Трохи згодом повідомила його про те, що у квартирі він, позивач, ніхто і щоб виїжджав із неї. Враховуючи ті факти, що йти йому нікуди (права користування іншим жилим приміщенням не має), що квартира є єдиним його житлом і за законом має право на користування нею, звертається до суду з даним цивільним позовом. На протязі 10 років з відповідачем проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство та побут, спільно утримували, прибирали та дбали про квартиру, одним словом, користувався її житлом нарівні з нею. Як пояснює ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина або чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2, зокрема пунктом 9 визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Право на житло тісно пов'язане з обов'язками інших фізичних та юридичних осіб і державних органів щодо створення відповідних умов охорони, захисту й відтворення житлових прав людини і громадянина. Конституція України покладає на державу обов'язок створювати умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Остаточно уточнивши та змінивши позов, зазначивши відповідачем також виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, просить: визнати його, [PERSON], членом сімї [PERSON], наймача жилого приміщення у квартирі [ADDRESS] (колишня «Мелешкіна»), у м. Кривому Розі, у період з 25 жовтня 2013 по 8 березня 2015 року; визнати за ним право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] (колишня «Мелешкіна») у м. Кривому Розі; визнати недійсними та скасувати: рішення органу приватизації виконкому Саксаганської районної у місті ради за № 201 від 20 травня 2015 року та свідоцтво про право власності від 30 червня 2015 року, видане на підставі рішення органу приватизації виконкому Саксаганської районної у місті ради за №201 від 20 травня 2015 року; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (колишня «Мелешкіна») у м. Кривому Розі, шляхом виключення запису про здійснену державну реєстрацію даної квартири з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Крім раніше наведених доводів на обґрунтування позову, вказує наступне. Відповідачка та їх малолітній син, під час розгляду даної справи, стали власниками квартири. Дана дія відбулась на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації виконкому Саксаганської районної у місті ради від 30 червня 2015 року, згідно рішення останнього за №201 від 20 травня 2015 року. Право спільної часткової власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] зареєстровано реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції від 22 липня 2015 року. Вважає, що дана приватизація є незаконною, оскільки внаслідок прийняття органом приватизації рішення про передачу у власність відповідачки та його сина квартири, були порушені його, позивача, житлові права.\~За змістом ст. 215 ЦК України та згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в абз. 5 п. 5 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини, закріплено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожний має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація квартир державного житлового фонду здійснюється уповноваженим органом за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, постійно проживаючих із наймачем одним із способів, передбачених ст. 3 Закону. Наполягає, що він, як член сімї наймача, має право користування квартирою, і, відповідно, має право на висловлювання своєї думки з питань приватизації квартири. Вважає, що його право на приватизацію квартири порушено і підлягає відновленню, шляхом визнання недійсною приватизації останньої. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Крім того пояснив, що почав зустрічатися з [PERSON] в 2002 році, та запитувала, коли буде укладений шлюб, на що відповідав, що буде збирати гроші на квартиру. Після укладення шлюбу з [PERSON] став проживати в спірній квартирі. В березні 2015 року [PERSON] сказала, що в неї виникло кохання. 15 вересня 2015 року він, позивач, повернувся з відпустки, зайти в спірну квартиру не зміг. Коли вселявся в спірну квартиру, там проживали батьки [PERSON] та остання, став жити в цій квартирі, доглядав за батьками [PERSON] В спірній квартирі його не реєстрували, батько [PERSON] був не проти цього, а мати [PERSON] не погоджувалася на реєстрацію. В квартирі залишилися його речі, зокрема вудки, інструменти, шабля-подарунок. В квартиру він не може потрапити, зі скаргами на це нікуди не звертався. Він, позивач, з 16 листопада 1980 року був зареєстрованим за адресою проживання своєї мами. Письмово з питання реєстрації в спірній квартирі нікуди не звертався. До вересня 2015 року між ним та [PERSON] сварок не було, в березні 2015 року остання виїхала з квартири та повернулася наприкінці серпня, проживала цей час в квартирі [ADDRESS]. В той день, коли не зміг попасти в спірну квартиру його, позивача, речі були зібрані та знаходилися поза спірною квартирою в перегородці, переносити ці речі допомагав його, позивача, брат [PERSON] Коли в цей день намагався потрапити в квартиру, [PERSON] викликала міліцію. Також пояснив, що письмової згоди на його вселення в спірну квартиру не було. З реєстраційного обліку в квартирі, де проживають його батьки, знявся на прохання останніх, в приватизації участі не приймав. Допускає, що при складанні позову була розмова з представником [PERSON] про те, що необхідно знятися з реєстрації в квартирі батьків. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та підтвердила зміст позову. Крім того, пояснила, що не знає чому знятий з реєстраційного обліку позивач, коли це сталося не памятає. Позивач не приймав участі у приватизації квартири, в якій раніше був зареєстрованим, знявся з реєстрації перед зверненням до суду Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю. При цьому пояснила, що не вважає, що позивач є членом її сімї, розірвала з позивачем шлюб, подала документи на приватизацію квартири. Разом з позивачем проживала до 2015 року, з 2013 року проживали як сімя. В спірній квартирі проживала з народження, шлюб з позивачем уклала 24 вересня 2005 року, в вересні 2005 року позивач вселився в спірну квартиру, як її, відповідача, чоловік. Шлюб розірвано 22 червня 2015 року, позивач користувався спірною квартирою приблизно до серпня-вересня 2015 року. З питання приватизації звернулася в квітні 2015 року. В заяві про приватизацію не вказувала, що в цій квартирі проживає позивач. Останній зареєстрований в квартирі, де проживають його батьки, чи приймав він участь у приватизації тієї квартири, не знає. Рішення суду про те, що позивач втратив право користування спірною квартирою, нема. Також пояснила, що її батько помер в 2012 році. Додатково пояснила, що внаслідок розірвання шлюбу, не вважає позивача членом її сімї, останній зловживає спиртними напоями, не турбується про дитину. Під час шлюбу вона, відповідач, доглядала дитину, на даний час позивач сплачує аліменти на утримання дитини. Дитина не бажає відвідувати позивача. Спірна квартира належала її батькам, проживала з останніми. Позивач весь час проживав у своїх батьків, платив за те житло. Далі пояснила, що позивач жив в спірній квартирі, сімя в них була до 8 березня 2015 року. Її, відповідача, батько, не заперечував, щоб [PERSON] проживав у спірній квартирі, батько був наймачем спірної квартири. Вона, відповідач також не заперечувала проти того, щоб позивач проживав у спірній квартирі. 8 березня 2015 року вона, відповідач, разом з сином залишила спірну квартиру, повернулася до квартири 1 червня 2015 року, позивач в цей час знаходився в квартирі. Потім позивач сказав, що поїде на море. Коли останній повернувся з відпочинку та зайшов в квартиру, то став себе погано поводити, тому вона викликала міліцію, робітник міліції, який приїхав, розмовляв з позивачем на балконі. Далі позивач залишив квартиру, забрав свої речі. Далі пояснила, що коли позивач повернувся з відпочинку, то вона вже зібрала речі позивача та поставила їх в перегородку. Як після відпочинку позивач зайшов до квартири, бачила [PERSON] Її, відповідача, батько, квартиру приватизувати не намагався. Приватизувати квартиру вона, відповідач, вирішила після розірвання шлюбу, так як раптово дізналися, що в подальшому приватизувати буде неможливо. Також зазначила, що до 8 березня 2015 року позивач був членом її сімї. Також судом досліджені письмові заперечення відповідача [PERSON], в яких вона зазначила, що з позивачем розлучені та не проживають разом з 8 березня 2015 року. На час, коли випадково дізналася про дану позовну заяву, позивач по справі вже не був членом її сім'ї, та при розгляді справи про розлучення не казав про те, що подав позов, навмисно приховуючи цей факт. Спірна квартира була надана її померлому батькові його сім'ї, до складу якої на той час входила його дружина, з якою він давно розлучився та його донька, та вони виїхали в невідомому напрямку ще задовго до її народження. Оскільки квартира була надана її батькові, та його сім'ї, до складу якої позивач не має ніякого відношення, вважає вимогу про визнання членом сім'ї безпідставною. Наполягає, що оскільки вони розлучені, позивач не має права ставити вимогу про визнання його членом її сім'ї, оскільки він їм не є. На час сумісного проживання позивач не бажав щоб його зареєстрували, весь час, коли він мешкав з нею, реєструватися в спірній квартирі він не бажав, заяви про порушення його права в суд не надавав, і тільки після того, як вона пішла від нього, він швидко виписався із житла своєї матері, де він брав участь у приватизації житла з його слів і має свою частку, та подав в суд позовну заяву з вимогою про визнання права користування іншим жилим приміщенням. Житловий кодекс України чітко роз'яснює поняття «член сім'ї наймача». Згідно роз'яснень, що містить п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем, спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак, відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Зазначає, що оскільки письмову згоду на вселення позивача ані вона, ані її покійний батько не надавав, та позивач по справі ніколи не виявляв бажання зареєструватися в даній квартирі, оскільки був зареєстрований у квартирі матері за адресою: [ADDRESS], з моменту коли вони з позивачем познайомилися і до 27 березня 2015 року, та зніматися з реєстрації категорично не бажав, до неї та її покійного батька з цим проханням не звертався, вважає, що підстав для скасування рішення і свідоцтва про право власності немає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що позивач був зареєстрований в іншій, а не в спірній, квартирі. Також пояснила, що починаючи з 25 жовтня 2013 року по 22 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] були однією сімєю, з юридичної точки зору позивач був членом сімї [PERSON] Раніше [PERSON] про приватизацію квартири не зверталася. Представник відповідача виконкому Саксаганської районної у місті ради пояснила, що не визнає позов в частині визнанні недійсними рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності на квартиру, в іншій частині при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Судом також досліджені письмові заперечення відповідача виконкому Саксаганської районної у місті ради, відповідно до яких згідно з рішенням виконкому районної у місті ради від 20 травня 2015 року №201 «Про здійснення приватизації державного житлового фонду», затверджено передачу у приватну власність громадян житлові приміщення за восьми адресами. Тобто, скасувавши зазначене рішення виконкому районної у місті ради, буде порушене законне право інших громадян на приватизацію житлових приміщень. А тому, виконком Саксаганської районної у місті ради заперечує у задоволенні позову [PERSON] в частині скасування рішення виконкому районної у місті ради від 20 травня 2015 року № 201. Відповідно до п. 17-19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру; довідка про склад сім'ї та займані приміщення (береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло); копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. 27 квітня 2015 року до виконкому районної у місті ради надійшла заява [PERSON] та пакет документів до неї щодо здійснення приватизації квартири за адресою: [ADDRESS]. У пакеті документів була подана довідка про склад сім'ї та займані приміщення, видана КП «ЖЕО №35» від 17 квітня 2015 року, де зазначено, що у реєстрації за вказаною адресою значаться: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії ордера №1460 від 26 серпня 1974 року, квартира за адресою: [ADDRESS] була надана [PERSON] зі складом сім'ї: [PERSON] та [PERSON]. Згідно з випискою з протоколу №10 від 25 жовтня 2013 року засідання житлової комісії КП «ЖЕО №35», змінено договір найма двокімнатної квартири з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку зі смертю наймача. Вказує, що на момент здійснення приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] наймачем житлового приміщення була [PERSON], а в реєстрації значились лише двоє осіб. Вважає, що оскільки [PERSON] не значився в реєстрації за адресою: [ADDRESS], приймати участь у приватизації зазначеної квартири він не мав законного права. Тому заперечує проти задоволення позову [PERSON] в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: вул. [PERSON] (Мелешкіна)[ADDRESS], оскільки на момент здійснення приватизації зазначеної квартири не були порушені вимоги чинного законодавства України. Представник третьої особи ТОВ «Житлосервіс КР» у судове засідання 8 грудня 2016 року прибув, але пояснень у звязку з оголошенням перерви у судовому засіданні, не надав, в подальшому третя особа до суду не зявлялася, подаючи заяви про розгляд справи за їх відсутності Треті особи КП ДОР «Криворізьке БТІ», відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби КМУ юстиції, до суду не прибували, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи Як показав свідок [PERSON], знає [PERSON] та [PERSON], стосунки з ними нормальні, бував в спірній квартирі, ремонтував там компютер. [PERSON] та [PERSON] жили нормально. В спірній квартирі проживали [PERSON], [PERSON], їхня дитина та батько [PERSON], часто бачив [PERSON] та [PERSON] разом на вулиці з дитиною. В травні 2015 року [PERSON] сказав, що [PERSON] виїхала із спірної квартири. Потім [PERSON] поїхав у відпустку. Він, свідок, проживає [INFO] близько двох років, знає, що [PERSON] не працювала. Він, свідок, бачив, як позивач виносив пакети з речами, при цьому казав, що не може попасти в квартиру, так як змінені замки, казав, що його речі вже були зібрані. Як показала у судовому засіданні свідок [PERSON], вона доводиться рідною сестрою папи [PERSON] Стосунки між [PERSON] та [PERSON] були нормальні. Її, свідка, брат скаржився, що його бє [PERSON], тому просила [PERSON] щоб вони залишили спірну квартиру. Дійсно дарувала позивачу шпагу, а потім її забрала. На даний час в спірній квартирі речей позивача не мається. Спірну квартиру отримував її, свідка, брат, останній не бажав реєструвати в квартирі позивача. [PERSON] не працює близько 6 років, позивач працював. Після того, як шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний, позивач певний час продовжував проживати в спірній квартирі. При яких обставинах позивач залишив квартиру, не знає, живе останній у своїй мами. В спірній квартирі [PERSON] та [PERSON] проживали в окремій кімнаті. Її, свідка, брат ніколи не просив виселити [PERSON] Коли [PERSON] проживав в спірній квартирі, там були його речі, була останній раз на день народження в 2014 році, в цей день в квартирі були і інші родичі. Як показала свідок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знає, проживає з ними по сусідству, на одній сходинковій площадці. Позивач проживав в спірній квартирі приблизно 9-10 років, потім перестав жити. Після того, як шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, позивач продовжував жити в квартирі приблизно 3 місяці. Вона, свідок, бачила, як влітку 2015 року позивач виносив з квартири речі, двері в квартиру були відкриті. При цьому позивач сказав, що забирає речі, не скаржився, що його вигнали. Коли позивач повернувся з відпочинку, то був в нетверезому стані, бив по дверях, а свої речі забрав перед виїздом на відпочинок. Зі слів [PERSON] знає, що між останньою та позивачем були скандали. Знає, що позивач ходив до магазину, робив покупки. Батько [PERSON] казав, що нікого в спірну квартиру «прописувати» не буде, позивач та [PERSON] проживали в одній кімнаті, а батько [PERSON] в іншій кімнаті. Свої речі позивач виносив в присутності [PERSON] Батько [PERSON] в спірній квартирі проживав тривалий час, не висловлював бажання виселити з квартири позивача. Як показав свідок [PERSON], позивач доводиться йому рідним братом, [PERSON] знає, стосунки нормальні. Позивач та [PERSON] разом проживали з 2005 року по 8 березня 2015 року. В березні 2015 року позивач розповів, що є неприємності, тому приїхав до квартири, при ньому був скандал між позивачем та [PERSON] з приводу того, що у останньої «хтось зявився». Він, свідок, взяв дитину позивача та [PERSON] та пішов до свого дому. Потім [PERSON] кудись уїхала, а через тиждень повернулася, знов між позивачем та [PERSON] стався скандал, причини якого він, свідок, не зясовував. Після 15 березня 2015 року в спірній квартирі [PERSON] не проживала, там проживав [PERSON] Влітку 2015 року [PERSON] поїхав відпочивати на море, а коли повернувся то повідомив, що не може потрапити в квартиру. Він, свідок, бачив, що речі позивача перебувають в перегородці, ці речі перенесли до батьків. В спірній квартирі залишилися речі [PERSON] Останній проживав в спірній квартирі 10 років, [PERSON] та [PERSON] жили в окремій кімнаті, брат був зареєстрованим в квартирі батьків, знятися з реєстрації не намагався, таке питання не поставало. Питання про реєстрацію в спірній квартирі ніколи не виникало. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: паспорт позивача (т.№1, а.с.6-7, 146-147), свідоцтво про шлюб (т.№1, а.с.9-10), свідоцтво про народження (т.№1, а.с.10), акт (а.с.11), довідка про зареєстрованих осіб та про склад сімї (т.№1, а.с.45), витяг з реєстру (т.№1, а.с.48), ордер (т.№1, а.с.58), рішення про приватизацію (т.№1, а.с.84-85), свідоцтво про право власності (т.№1, а.с.86), технічний паспорт (т.№1, а.с.87), повідомлення про зареєстрованих осіб (т.№1, а.с.121, 133), виписка з протоколу житлової комісії (т.№1, а.с.132), витяг з реєстру на [PERSON] (т.№1, а.с.144), відповідь на звернення [PERSON] (т.№1, а.с.218), рішення суду про розірвання шлюбу (т.№1, а.с.219), талон зняття з реєстрації (т.№1, а.с.229), рішення про приватизацію (т.№2, а.с.9), заява про передачу житла в приватну власність (т.№2, а.с.10), ордер (т.№2, а.с.11), виписка (т.№2, а.с.12), витяг з рішення про зміну договору найму (т.№2, а.с.13), довідка про зареєстрованих осіб та склад сімї (т.№2, а.с.14), довідка про склад сімї наймача (т.№2, а.с.15). Суд,

Outcome: partial