Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 12 березня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Вона та відповідач прожили у спільному шлюбі майже 2 роки, будували міцні сімейні відносини, пробували складати плани на майбутнє. На жаль, все вище вказане більше стосується першого року спільного життя, але після народження дитини вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їх дитини. Їх спільна дитина ще маленька і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім'ї. Вони спільно не проживають. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них. Відповідач матеріально не забезпечує їх спільну дитину. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку. Отримує тільки допомогу на дитину у розмірі 810 грн. на місяць. Цих коштів їй не вистачає навіть на належне утримання дитини. Відповідач на даний момент проходить інтернатуру на контрактній формі навчання. Дохід у сім'ю не приносить, на її прохання знайти вечірній підробіток не реагує уже 2-й рік. Збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. На примирення з відповідачем не згідна. Крім того їх спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає та буде проживати з нею. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] матеріально їй та їх спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їх малолітнього сина [PERSON]. Просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення нею повноліття. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю, пояснив що з серпня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки, позовні вимоги в частині стягнення аліментів не визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 4), в них є син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження ( а.с. 5), дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття . Відповідно до ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задоволити повністю.

Outcome: approved