Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 14.11.1999 року в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області померла його тітка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя [PERSON] склала заповіт від 12.09.1997 p., який посвідчений секретарем виконкому Рубанівської сільської ради 12.09.1997 pоку, зареєстрований в реєстрі за № 177. Вказаним заповітом [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті позивачу право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» площею 8,94 в умовних кадастрових гектарах, що належав їй на підставі сертифікату серії ХС № 0105171. 24.042018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Великолепетиського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про фактичне прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки - [PERSON], оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті та вступив в управління спадковим майном, а тому прийняв спадщину після її смерті відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року, яка була чинною на час прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 10.05.2018 року № 525/02-14. Але після смерті тітки позивач не зміг знайти оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). 10.05.2018 року позивачем до нотаріуса була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, розміром 8,94 в умовних кадастрових гектарах. Але нотаріус своїм листом від 10.05.2018 року № 525/02-14 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) і рекомендував звернутися до суду. Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій» № 720/95 від 08.08.1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі і на місцевості). Пунктом 2 вказаного Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку щ додається до державного акту на право колективної власності на землю. Нотаріусом було встановленого дійсно [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) ХС № 0105171, загальною площею 8,94 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований 02.06.1997 року за №119. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-TV Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, до правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються норми ЦК України від 18.07.1963 року, оскільки спадщина позивачем прийнята фактично відповідно до вимог ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України від 18.07.1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкритті спадщини, тобто дня смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України від 18.07.1963 року). Щодо захисту права власності на сьогоднішній день, то підлягають застосуванню норми ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач просить визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за заповітом, після померлої 14.11.1999 року [PERSON], право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області розміром 8,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0105171, зареєстрований 02.06.1997 року за № 119. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явився, але надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просить суд розглядати справу у його відсутність. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала на адресу суду заяву, в якій позов визнала та просить суд розглядати справу у відсутність представника сільської ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серія І-КГ № 250504 від 27.03.2018 року [PERSON] померла 14.11.1999 року. За час життя [PERSON] склала заповіт від 12.09.1997 року, який посвідчений секретарем виконкому Рубанівської сільської ради 12.09.1977 року, зареєстрований в реєстрі за № 177. Вказаним заповітом [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті позивачу право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» площею 8,94 в умовних кадастрових гектарах, що належав їй на підставі сертифікату серії ХС № 0105171. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року, що підтверджується листом нотаріуса № 525/02-14 від 10.05.2018 року. Отримати через орган нотаріату свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через відмову нотаріуса у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса № 525/02-14 від 10.05.2018 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій» №720/95 від 08.08.1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктом 2 вказаного Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Нотаріусом було встановленого дійсно [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) ХС № 0105171, загальною площею 8,94 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований 02.06.1997 року за № 119, що підтверджується листом нотаріуса № 525/02-14 від 10.05.2018 року, листом відділу Держгеокадастру у Великолепетиському районі головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 9-21-0.21-145/105-18 від 06.06.2018 року, державним актом на право колективної власності на землю серії ХС-ІІІ від 14.01.1994 року з додатком до нього - списком осіб, які мають право отримання сертифікату земельного паю КПС "Шлях Леніна", у якому під номером 87 зазначено [PERSON] Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-TV Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, до правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються норми ЦК України від 18.07.1963 року, оскільки спадщина позивачем прийнята фактично відповідно до вимог ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України від 18.07.1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкритті спадщини, тобто дня смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України від 18.07.1963 року). Щодо захисту права власності на сьогоднішній день, то підлягають застосуванню норми ЦК України від 16.01.2003 року № 435-IV. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до\~ст.\~392\~ЦК України\~власник майна\~може пред'явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що через втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105171, згідно якого [PERSON] має право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області розміром 8,94 в умовних кадастрових гектарах., позивач не може оформити спадщину після смерті [PERSON] через органи нотаріату, а тому з метою захисту порушеного цивільного права позивача, відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій» № 720/95 від 08.08.1995 року, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 392 ЦК України суд вважає за необхідне визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області розміром 8,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON], яка померла 14.11.1999 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія серії ХС № 0105171, зареєстрованого 02.06.1997 року за № 119. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 392, 1217, 1218, 1261, 1269 ЦК України п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій» №720/95 від 08.08.1995 року,

Outcome: approved