Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в натурі, мотивуючи тим, що 25.06.2006 року позивач [PERSON] успадкувала від свого батька [PERSON], Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: м.Вінниця, вул. Немировича-Данченка, 41. Спадщину позивач отримала згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] Другу половину вказаного вище будинку успадкував брат позивача відповідач [PERSON] Таким чином, успадкований будинок з господарським будівлями належить на праві спільної часткової власності сторонам в рівних частках, проте він не був поділений між ними в натурі в порядку передбаченому чинним законодавством України. Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу успадкованого будинку та земельної ділянки, позивач звернулась в суд з позовом до відповідача та просила виділити їй в натурі у власність частку спільного спадкового майна в розмірі Ѕ частки вказаного будинку, а саме: ванну 1-7 площею 5,8 м.кв.; коридор 1-1 площею 5,8 м.кв.; прихожу 1-6 площею 16,5 м.кв.; кімнату 1-5 площею 17 м.кв.; криницю №4 та частину земельної земельної ділянки, на якій розташовані перелічені приміщення з урахуванням саду, який примикає до вул. Немировича-Данченка та подвіря (саду), що знаходиться зі сторони сусіднього будинку №39. Решту майна, будинковолодіння, розташованого за вказаною адресою, позивач просила залишити у праві власності відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про виділ частки в натурі, який мотивований тим, що 25.07.2006 року він прийняв у спадок від покійного батька 1/2 частину майна, розташованого за адресою: м. Вінниця, вулиця Немировича-Данченка, 41. Спадкове майно складається з: житлового будинку, на плані літера "А"; сараїв: літера "Б", "б", "б1" та "В"; погріба, літера "П/Б"; вбиральні, літера "Д"; криниці "№4"; огорожі "№1-3", що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видане 25.07.2006 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори, [PERSON], про що зроблено реєстровий запис за № 1-905. Іншим співвласником зазначеного вище домоволодіння є відповідач-позивач [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке було видане їй 25.07.2006 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, [PERSON] та зроблено реєстровий запис за № 1-901. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площе 0,1 га, кадастровий номер 0510100000:03:014:0208, яка також належить сторонам в рівних долях. Вказане домоволодіння та земельна ділянка між сторонами в порядку передбаченому чинним законодавством України не поділені. [PERSON] звертався до [PERSON] із пропозицією викупити в нього його частку спірного майна, або викупити 1/2 частину спірного майна, що належить їй. Однак, відповіді на своє звернення він не отримав. Домоволодіння та земельна ділянка мають правовий режим спільної часткової власності. Домовленості щодо розподілу спірного майна між сторонами не має. Тому [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] з метою захисту своїх прав та інтересів та в уточнених позовних вимогах просив виділити в натурі та визнати за ним право власності, відповідно до варіанту № 2 висновку експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року щодо поділу житлового будинку літ. «А» з прибудовою, господарських будівель та споруд домоволодіння №41 по вулиці Немировича-Данченка в м. Вінниця, а саме на: частину житлового будинку літера «А», загальною площею 26,2 кв.м.: кімната 1-3 площею 9,7 кв.м., прихожа 1-6 - площею 16,5 кв.м. вартістю 150\~963,00 грн.; прибудову літера «а» вартістю 170466,00 грн.; сарай літера «Б» вартістю 46176,00 грн.; погріб літера «п/Б» вартістю 67558,00 грн.; сарай літера «б» вартістю 59211,00 грн.; сарай літера «б 1» вартістю 2212,00 грн.; вбиральню літера «Д» вартістю 10344,00 грн.; огорожу №2 вартістю 9365,00 грн.; Ѕ огорожі №3 вартістю 8051,00 грн.; криницю № 4 вартістю 15824,00 грн., стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості майна при відступленні від ідеальних часток 50/50 в розмірі 135803,50 грн. Також просив виділити в натурі та визнати право власності за ним на 2/3 частини земельної ділянки із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації різниці вартості 17% (відступлення від часток 50/50) в розмірі 130390 грн. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили їх задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнали, зазначивши, що варіант розподілу в натурі спірного майна, запропонований останнім є не справедливим та призведе до значних додаткових витрат грошових коштів [PERSON] та відбере багато часу та зусиль у звязку із необхідністю проведення та облаштування всіх комунальних мереж та будівельних робіт по облаштуванню приміщень кухні та санвузла, в той час як [PERSON] залишаться всі діючі комунальні мережі з відповідними обладнаними приміщеннями. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник позовні вимоги за первісним позовом не визнали та підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом, які просили суд задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснили суду, що розподіл майна відповідно до варіанту № 2 висновку експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року, відповідатиме вимогам щодо можливості облаштування доступів та підїздів до будинковолодінь обох сторін. [PERSON] погоджується сплатити [PERSON] всі компенсації повязані з відступом від ідеальних часток у майні, чим буде забезпечено захист її прав при такому поділі майна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про виділ часток в натурі з таких підстав. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить нерухоме майно за адресою: м. Вінниця, вулиця Немировича-Данченка, 41, до складу якого входять: житловий будинок з прибудовою, цегляний, житловою площею 49,8 кв.м., позначений літерою «А», сарай «Б», погріб «П/Б», сарай «б», сарай «б1», вбиральня «Д», сарай «В», криниця «№4», огорожа «№1 - 3» за реєстровим №13382 та земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер 0510100000:03:014:0208, а саме: по Ѕ частці зазначеного майна кожному (а.с. 7-14, 52-54). Спір між сторонами виник з приводу розподілу зазначеного вище майна та виділення їх часток в натурі, оскільки вони не змогли досягти з цього приводу спільної згоди. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся із заявою до ТОВ «Подільський центр судових експертиз» про надання висновку оціночно-будівельного, будівельно-технічного та оціночно-земельного експертного дослідження, щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна та визначення можливості та розробки варіантів розподілу між сторонами обєкта нерухомого майна. На вирішення дослідження були поставлені питання: 1. Яка дійсна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки, що розташовані за адресою: м.Вінниця, вул. Немировича-Данченка, 41?; 2. Надати можливі варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: м.Вінниця, вул. Немировича-Данченка, 41, відповідно до ідеальних часток співвласників. При необхідності надати пропозиції щодо реконструкції даного обєкта, а також визначити грошову компенсацію власнику, частка якого стане меншою за ідеальну. Проведення дослідження було доручено судовим експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз» [PERSON] та [PERSON], які своїми підписами засвідчили про те, що вони обізнані про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України (а.с. 85). За результатами проведення зазначеного вище експертного дослідження був складений висновок експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року (а.с. 85-169). Так, згідно з висновком експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року ринкова вартість будинковолодіння разом із земельною ділянкою, які є предметом спору, складає 1575733,00 грн. Також судовими експертами у висновку зазначено, що поділити в натурі спірний житловий будинок по Ѕ частині співвласникам без відступу від даних часток не вбачається можливим. Провести розподіл спірного майна, максимально наближено до часток співвласників домоволодіння можливо тільки при умові зміни існуючих планувальних рішень. Тому експертами у висновку було запропоновано три можливих варіанти розподілу в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд домоволодіння №41 по вул. Немировича-Данченка в м.Вінниця між співвласниками по Ѕ частині, з визначенням розміру компенсації співвласнику частка якого буде менша після поділу, з рекомендаціями по проведенню будівельних та ремонтно-будівельних робіт з реконструкції, які описані в таблицях 11, 12, 13 дослідницької частини та зображені на Додатках 1, 2, 3 до даного висновку (а.с. 103-109). Статтями 21, 41 Конституції України закріплено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1. ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Однією з підстав виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку, відповідно до п. в ч.1 ст. 87 ЗК України, є прийняття спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Частинами 1, 3, 4 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Крім того, ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» міститься розяснення про те, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Під час розгляду справи судом не встановлено та сторонами суду не було надано доказів щодо домовленості або наявності угоди між сторонами про порядок користування спірним майном. Суд приймає до уваги наданий відповідачем-позивачем висновок експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року, оскільки сторонами даний висновок сторонами не заперечувався та не оспорювався на предмет невідповідності викладення у ньому обставин, що мають значення для вирішення спору або неправильності їх відображення у зазначеному висновку. Також суд звертає увагу на те, що у наведеному вище висновку експерта не міститься варіантів розподілу між співвласниками спірного будинковолодіння земельної ділянки на якій воно розташоване, оскільки таке питання перед судовими експертами жодною із сторін під час проведення комплексної оціночно-земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи не ставилось. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, а саме: в частині щодо виділення в натурі часток сторін в будинку відповідно до варіанту № 3 висновку експерта №478/60-019 від 28.02.2019 року з відповідною компенсацією при відхиленні від ідеальних часток у праві власності сторін, оскільки зазначений варіант враховує рівні інтереси обох сторін при незначному відхиленні від ідеальних часток. Щодо позовних вимог сторін про виділення в натурі часток земельної ділянки, яка перебуває у їх спільній частковій власності, то в цій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки суду не було надано та судом не було встановлено належних та допустимих доказів якими б підтверджувалась можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним враховуючи розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу та проїзду з вулиці на подвір'я, дотримання вимог санітарних правил і правил протипожежної безпеки при будь-яких з можливих варіантів розподілу спірної земельної ділянки між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] при подачі позову до суду, судовий збір був сплачений не у повному обсязі, з неї слід стягнути в дохід держави суму недоплаченого судового збору у розмірі 7173,66 грн. З відповідача-позивача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 3998,08 грн. З позивача-відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 4088,68 грн. та витрати повязані з проведенням експертизи в сумі 5968,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial