Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

15.08.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на сертифікат на право на земельну частку пай серії [NUMBER] реформованого КСП «Бігунь» Овруцького району Житомирської області розміром 1,51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості) вартістю 2817 грн. виданим Овруцькою РДА 08.09.1998 року. Мотивує це, тим що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку пай виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Сільський голова надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» розміром 1,51 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 2870 грн., яка належала йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого Овруцькою РДА 08.09.1998 року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, про що свідчить постанова Овруцької ДНК №3151/02-31 від 13.07.2018 року, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 20.08.2018 року №3561/01-16 після померлого [INFO] [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну частку (пай)), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved