Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що 05.09.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 17/К-2008/169, за умовами якого позивач отримав від банку споживчий кредит, в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 58000, 00 доларів США з оплатою по процентній ставці 16% річних. Умовами п. 6.1 кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05.09.2008 року, визначено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку штраф 100,00 грн. та пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Штраф сплачується боржником при кожному випадку прострочки повернення кредитних ресурсів. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2,3.4,4.3,4.4,4.6 договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Позивач вважає, що умови п. 6.1. кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05.09.2008 року є такими, що не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, суперечать моральним засадам суспільства є несправедливими по відношенню до нього, чим порушують його права як споживача. За таких обставин просить визнати несправедливими та недійсними умови пункту 6.1. кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05.09.2008 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Шевляков С.В. позов не визнав і в суді зазначив, що позивач не навів підстав несправедливості договору. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2008 року позивач і відповідач уклали кредитний договір № 17/К-2008/169, за умовами якого позивач отримав від банку споживчий кредит, в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 58000, 00 доларів США з оплатою по процентній ставці 16% річних (а.с.6-8) Відповідно до п.6.1 вказаного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку штраф 100,00 грн. та пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Штраф сплачується боржником при кожному випадку прострочки повернення кредитних ресурсів. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2,3.4,4.3,4.4,4.6 договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами (а.с.8) Як встановлено приписами ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.628 ЦК України з договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання п. 6.1. договору несправедливими виходила з того, що пеня, яка нарахована відповідачем у розмірі 3 млн. гривень значно перевищує основну суму боргу за договором і саме за таких обставин необхідно вважати зазначений пункт договору несправедливим. Однак, суд не може погодитися з таким твердженням представника позивача, оскільки сторони укладаючи договір не могли передбачити, яка буде сума заборгованості на перед, у тому числі і пені, а також обставини, щодо підвищення курсу долара США. Крім того, при укладенні договору № 17/К-2008/169 від 05.09.2008 року сторони також не могли передбачити в якій період позивач не буде виконувати свої обов'язки, які передбачені вказаним договором. Таким чином, відповідальність позичальника передбачена п. 6.1. не мала на перед встановленої сили та не залежала в односторонньому порядку від банку, щодо нарахування пені за прострочення кредитних ресурсів, а сторони договору не мали ніяких збитків. На даний час розмір пені повністю залежить від кількості днів прострочення. У випадку, коли позивач буде належним чином виконувати свої зобов'язання по сплаті за прострочення кредитних ресурсів, то наслідки передбачені п.6.1 договору не настануть. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про визнання несправедливими умови пункту кредитного договору та визнання недійсним пункту кредитного договору не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed