Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до ДП «МТП «Южний» і страхової змпанії «Альфа Гарант», третя особа [PERSON] , про стягнення матеріальних збитків в сумі - 128 550,00 грн. та моральної шкоди в суммі 30 000,00 грн. і судові витрати, завданих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка трапилася 17 січня 2013 року . 06 січня 2016 року ухвалою суду відкрито провадження л.с.63 т.1 23.03.2016р. подані заперечення проти позову від МТП «Южний» л.с.86-88 т.1 та третьою особою [PERSON] на л.с.98-99 т . 1, в якій вони повністю не згодні з позовними вимогами та обґрунтуваннями і просять відмовити в задоволенні позову. 16 серпня 2016 року л.с.130 т1. Ухвалою суду призначено судову-медичну експертизу, Висновок експерта №209 на л.с.189-201 т.1. 10 травня 2017 року ухвалою суду змінено процесуальний статус ТДВ СК «Альфа-Гарант» з третьої особи на співвідповідача л.с.243 т.1 20 вересня 2017 року та 25 вересня 2017р. подані заперечення проти позову відповідачем ТДВ СК «Альфа Гарант» , в яких відповідач просить відмовити повністю в задоволенні позову л.с.20-22 , 69-70 т.2. 20 вересня 2017 р. ухвалою суду судово-медична експертиза л.с.34, за результатами проведення даної експертизи складено Висновок експерта №275 на л.с.41-58 т.2. 17 травня 2018 року позивач подав до суду уточнений позов на л.с.116-121 т.2, в якому позивачка просить стягнути матеріальні збитки в сумі 100 000,00 грн. з СК «Альфа-Гарант», 484 285, 25 грн. з ДП МТП «Южний», моральну шкоду з ДП МТП «Южний в сумі 200 000,00 грн., та судові витрати : за проведення експертиз в сумі 2990,00 грн. та на правову допомогу - 20 000,00 грн. НА уточнений позов подані заперечення від 06 липня 2018 р. В своєму уточненому позові позивач посилається на те, що 17 січня 2013р. сталося ДТП, до адміністративної відповідальності притягнуто [PERSON] , згідно постанови Южного міського суду Одеської області від 25 березня 2014 р. л.с.7 т.1. Позивач зазначає, що первісно лікарями було невірно визначено діагноз та відповідне лікування, оскільки потерпілою було отримано тілесні ушкодження середньої тяжкості, згідно висновку експерта №209 від 19.12.2016р. , а ні легкі тілесні ушкодження. На теперішній час, [PERSON] через наслідки ушкоджень, отриманих в ДТП 17 січня 2013р. має 15% постійної втрати загальної працездатності. Також посилається на Висновок №275 від 13.01.2018р. Одеського бюро судово-медичної експертизи, для потерпілої від ДТП [PERSON] потрібне лікування завданих їй ушкоджень та проходження курсів санаторно-курортної терапії 1 раз на рік, курсів масажів - 2 рази на рік. Профілактичне лікування доцільно проводити санаторно-курортних умовах , в таких санаторіях як : «Куяльник», «Лермонтовський», «Хмельник». Щодо стягнення моральної шкоди, позивач посилається на висновок психологічної експертизи №2/9/17 від 27 грудня 2017 року , проведеним Бюро психологічних досліджень. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої уточненні позовні вимоги , просив задовольнити повністю, на підставі доказів наявних в матеріалах справи та висновках експертиз. В судовому засіданні представники відповідача ДП «МТП «Южний» та третьої особи [PERSON] не визнали позовні вимоги повністю, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідач ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» в своїх запереченнях позовні вимоги не визнали, просив відмовити в їх задоволенні повністю. З,ясував обставини, справи, заслухав пояснення з,явившихся сторін, дослідив матеріали справи, суд робить висновок про часткове задоволення позову. Судом встановлено , що 17 січня 2013 року о 17.45 год. сталася дорожньо-транспортная пригода за участю водія ДП МТП «Южний» [PERSON] , який рухався у напрямку м. Одеса, у с. Фонтанка Комінтернівського р-ну Одеської обл. на перехресті з вул. Гагаріна, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок чого, позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судової - медичної експертизи відносились до легких тілесних ушкоджень. Водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП , відповідно до постанови від 25 березня 2014 року Южного міського суду Одеської області по справі № 519/362/14-п. [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ДП «МТП «Южний», керував автомобілем належним підприємству, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, здійснив наїзд на позивачку, чим їй було заподіяно шкоду. Норми статей 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначають, що обов`язок по відшкодуванню, всіх витрат позивача, належним чином підтверджених, має здійснювати саме ТДВ СК «Альфа Гарант». Автомобіль марки «ТОYОТА НІ АСЕ, реєстраційний № [NUMBER] », на час скоєння ДТП 17.01.2013 року був забезпеченим. Цивільно-правова відповідальність ДП «МТП «Южний» застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9985117 від 08.10.2012 року . Отже, ТДВ СК «Альфа Гарант» мала взяти на себе обов`язок сплатити [PERSON] страхову суму відповідно до Полісу № АВ/9985117 від 08.10.2012 року, за заподіяну шкоду завдану внаслідок ДТП, тому відповідальність щодо виплати відшкодування покладається на страхову компанію. Згідно наявних у справі фіскальних чеків щодо медичного лікування, обстеження , придбання ліків, було витрачено позивачем , на той час, 6 027,57 грн. , але інших доказів, які б підтердили понесені позивачем витрати , пов,язанні з лікуванням від травм, отриманих в результаті ДТП від 17.01.2013 року, стороною позивача суду не надано. Відповідно до ст.3 Закону України " Про обов,язкове страхуванняцивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " № 1961-ІУ від 01.07.2004 року : «Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, ст. 5 Закону.Цей Закон України захищає не тільки право потерпілих на відшкодування шкоди, а також відображає захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди. Частина 22.1 ст. 22 цього Закону передбачає , що: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб». Статею 6 даного Закону зазначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до Полісу № АВ/9985117 від 08.10.2012 року , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, становить 100 000 ,00 гривень. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] зверталась до ТДВ СК «Альфа Гарант» за відшкодуванням шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях , який потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно Висновку експерта № 209 судово-медичної експертизи на л.с.189-201 т.1. встановлено, що: «п.5 на теперішній час наслідками вказаних ушкоджень (отриманих в ДТП … становить 15 % постійної втрати загальної працездатності… «п.1.2 тілесні ушкодження у гр. [PERSON] не були небезпечними для життя ні в момент спричинення, ні в наступному періоді, а викликали триваліш розлад здоров`я строком понад три тижні ( більш як 21 день), та стійку втрату загальної працездатності менш як на одну третину (15%), за цими критеріями, згідно п. п. 2.2.2, 2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до тілесних ушкоджень Середньої тяжкості». Однак висновком експерта № 275 від 03.01.2018, відповідь фактично не була надана на питання суду щодо вартості медичних препаратів та засобів, які були придбані позивачкою для необхідного курсу лікування отриманих травм, оскільки не знаходяться в компетенції комісійної судової-медичної експертизи. Період вказано в минулому часі і за 2013 рік. Але, розрахунки в уточненій позовній заяві виконано за період з 2013 по 2018 рік, навіть не враховуючи те, що період лікування після ДТП становив з 17.01.2013р. по 26.04.2013р., згідно листів непрацездатності та висновок експертизи № 275 від 03.01.2018 року. Слід вважати безпідставними вимоги про стягнення грошових коштів на санаторне лікування кожен рік, оскільки виконані за період з 2013 р. по 2018 рік за цінами 2018 року, без урахування фізичного стану позивача , лікарських призначень і є орієнтовними в кожному окремому випадку, вимоги щодо втраченого заробітку позивачем, не підтверджено письмовими доказами у вигляді довідок з місця роботи або відповідних органів, тому щодо стягнення матеріальних збитків з морського порту слід відмовити. В постанові Южного міського суду Одеської області від 25.03.2014 року про справі № 519/362/14-п зазначено, що «Постановою слідчого СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 26.02.2014 року закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.І КК України, за фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] і пішохода [PERSON] у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, та вказано , що « тілесні ушкодження, яки згідно висновку судової медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень», це ткож відображено в постановві про закриття кримінального провадження від 24 жовтня 2013 року слідчого СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Хом,якова А. О . При настанні страхового випадку, саме страхова компанія відшкодовує шкоду, заподіяну від ДТП . Однак, ТДВ СК «Альфа Гарант» сплатив [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 3 150 грн.00 коп., то дорожньо-транспортна пригода, що сталася 17.01.2013 року о 17 год. 45 хв. уже визнана страховим випадком. Згідно відповіді № 12/2197/1 від 26 вересня 2014 року отриманої від ТДВ СК «Альфа-Гарант», наданої суду вказано, що: "Розгляд питання щодо здійснення страхового відшкодування буде проводитись після отримання всієї підтверджуючої інформації». Позивач не здійснила всіх дій для отримання нею страхового відшкодування за матеріальну та моральну шкоду, завданої їй внаслідок ДТП 17.01.2013 року саме зі страхової компанії , як це передбачено чинним законодавством. У зв`язку з тим, що позивачем будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди з ДП «МТП «Южний» не надано, тому зазначена сума шкоди є недоведеною і не підлягає стягненню з морського порту. Згідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для відшкодування моральної шкоди, за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, що завдала шкоди та наявність її вини. Таким чином, лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4,пунктами 4, 5 встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, суд вважає, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок ДТП від 17 січня 2013 року , оскільки позивачці спричинено фізичні ушкодження, вона була вимушена проходити лікування , її звичайне життя зазнало некращих змін, але сума моральної шкоди - 200 000,00 грн є невправданою і нічим непідтвердженою, є тільки Висновок психологічної експертизи № 2/9/17 від 27 грудня 2017 року проведений Бюро психологічних досліджень, якій складено через 5 років після ДТП , а інших доказів не надано. Тому суд вважає можливим оцінити моральну шкоду в 20 000,00 грн., які і стягнути з ДП «МТП «Южний». За змістом п. 9.3 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Стаття 9 Закону України «Про страхування» визначає зміст поняття страхової суми та страхової виплати. Зокрема, страхова сума це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Таким чином, «страхова сума» та «страхова виплата» не є тотожними поняттями. Оскільки страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілому визначена у розмірі 3 150 грн. 00 коп., яка уже виплачена ТДВ СК «Альфа Гарант», то сума, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди має становити суму, яка буде вираховуватись з формули - розмір страхової виплати х 5%. У зв`язку з тим, що до позову не додано докази підтверджуючі понесення позивачем матеріальної шкоди на загальну суму позову неможливо встановити більший розмір страхової виплати, який підлягав би виплаті в даному випадку. В даному випадку, така сума є завищена та не підтверджена належними доказами. Витрати на правову допомогу не підтверджені відповідними документами - квітанціями, тому в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. слід відмовити. Автотранспортний засіб марки « ТОYОТА НІ АСЕ», реєстраційний № [NUMBER], за участю якого 17.01.2013 р. сталось ДТП, був забезпечений, розмір страхової суми полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9985117 від 08.10.2012 р. становив 100 000,00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1193 ЦК України вказує обставини урахування вини потерпілого і матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у випадках, коли разом із завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки (не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) завдано також шкоди джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з положеннями статті 1193 ЦК може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність: відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. За правилами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична осос. зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою ьцодо неї самої, членів її сім`ї чи близькі родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку знищенням чи пошкодженням її міайна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вартість проведених експертних досліджень - висновком психологічної експертизи №2/9/17 від 27 грудня 2017 року проведеним Бюро психологічних досліджень, згідно акту здачі-приймання послуг складає 2990 грн., суд стягує дані витрати з з ДП «МТП «Южний з ДП «МТП «Южний. З урахуванням наведеного, суд задовольняє частково позовні вимоги, а саме щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 100 000,00 грн з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , частково моральної шкоди з ДП «МТП «Южний» та за проведення психологичної експертизи в сумі 2990,00 грн., а в іншій частині відмовляє за недоведістю.

Outcome: partial