Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом їй відмовлено в зв"язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок та його державна реєстрація права власності. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2018 року (а.с. 6), яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 210 від 07.03.2019 року. За життя померла [PERSON] , склала заповіт з якого вбачається, що померла заповіла все своє майно позивачу. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 20-2 (а.с. 7). За життя померла [PERSON] мала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рік забудови будинку 1947, земельна ділянка під вказаний будинок не приватизована та в оренду не здавалась, що підтверджується довідкою Сновської міської ради від 14.05.2019 року №259 (а.с.11). Згідно інформаційної довідки від 03.05.2019 року № 72 виданої КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації встановлено, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , складає 16154 грн. (а.с. 12). Рік забудови будинку до 1992 року. Державним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 29.05.2019 року № 517/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями який знаходиться в [ADDRESS] дійсно належав померлій - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1223 ЦК України, як спадкоємець за заповітом. Позивач в березні 2019 року звернулась до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи (а.с.30-37) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори будь - які інші спадкоємці не звертались. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та реєстрації майна в Державному реєстрі прав власності. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved