Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач 20 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних на загальну суму 17025,21 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 лютого 2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ПР 905, відповідно до якого відповідачці було надано у кредит грошові кошти в сумі 5500 грн. строком на 12 місяців з 12 лютого 2008 року по 12 лютого 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,148 % за кожен день користування кредитом з наступного дня після надання кредиту. Відповідно до умов договору, боржник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти у порядку, визначеному розділом 4 Договору. Оскільки зобов'язання за даним договором боржник належним чином не виконав, то станом на 15 серпня 2013 року утворилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних на загальну суму 17025,21 грн., яку позивач і просить стягнути із відповідачки, а також судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, проте згідно адресованої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати у його відстуності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] укладено кредитний договір № ПР 905, відповідно до якого відповідачці було надано у кредит грошові кошти у сумі 5500,00 грн. строком на 12 місяців з 12 лютого 2008 року по 12 лютого 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,148 % за кожен день користування кредитом з наступного дня після надання кредиту (а.с.9). Кредитний договір викладено в письмовій формі, умови договору погоджені та підписані сторонами. Відповідно до розділів 4 та 5 Договору визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. Згідно п. 9.1. розділу 9 Договору визначено, що сторони погоджують строк позовної давності за спорами, які виникають із цього договору, протягом п'яти років (а.с.10). У п.5.1. розділу 5 Договору вбачається, що при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с.10). Внаслідок невиконання умов договору [PERSON], утворилась заборгованість в сумі 17025,21 грн., яка складається з: 2996,75 грн. - заборгованість за кредитом; 8104,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2996,75 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, а також інфляційні втрати та 3 % річних в розмірі 2927,18 грн. Відповідні розрахунки проведені Кредитною спілкою та містяться в матеріалах справи (а.с.4-6). При розгляді даної справи було достовірно встановлено, що при укладенні договору про надання кредиту сторонами було збільшено строк позовної давності, що знайшло своє закріплення в п. 9.1. Договору (а.с.10). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З пунктом 9.1. та іншими умовами Договору боржник погодився, про що свідчить його особистий підпис на договорі. Таким чином, позовні вимоги пред'явлені в межах строку позовної давності. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені сторонами погоджено та закріплено в пункті 5.1. Договору. Рішенням кредитного комітету від 01 серпня 2013 року сума нарахованої пені за кредитним договором, укладеним з [PERSON], що становить 33136 грн. 52 коп. зменшена до 2996 грн. 75 коп., припинено її нарахування, а залишок пені списано (а. с. 7). Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Крім того, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідачки інфляції та 3 процентів річних у сумі 2927,18 грн. з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми ст.625 ЦК України є загальними та застосовуються до правовідносин, що виникають з грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами чи договором. Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 4.1 розділу 4 Договору № ПР 905 від 12 лютого 2008 року, укладеного між КС «Аккорд» та [PERSON] встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються Спілкою на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,148 % за кожний день користування кредитом. Пунктом 5.1 розділу 5 вказаного Договору при порушенні строків сплати кредиту Спілка має право нарахувати пеню, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Отже, укладеним договором передбачені способи захисту майнового права та інтересу кредитора від знецінення грошових коштів за час користування ними боржником, у тому числі і за час прострочення виконання грошового зобов'язання. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Будь-яких доказів на підтвердження стягнення заборгованості за кредитним договором іншими судовими рішеннями, які набрали законної сили, матеріали справи не містять та сторони не посилаються на наявність таких обставин. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов договору не виконувала, а тому заборгованість у розмірі 14098,03 грн. підлягає стягненню з неї на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь КС "Аккорд" документально підтверджені судові витрати у сумі 229,40 грн.. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 543, 553, 554, 611, 625, 629, 651,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial