Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий вивіз дитини, доньки [PERSON], за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем [INFO] вона народила доньку. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2013 року шлюб розірвано, сторони проживають окремо, позивачка вдруге вийшла заміж за громадянина Російської Федерації- [PERSON], в зв'язку з чим має намір та можливість виїзджати до Росії за місцем проживання чоловіка та відвідувати інші країни, куди бажає брати з собою доньку [PERSON]. В зв'язку з цим, просила визначити місце проживання дитини з нею, надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини [PERSON] без згоди і супроводу батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини без згоди батька. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини за межі України, зазначивши країну виїзду Російську Федерацію, терміном на три роки. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та пояснили, що маючи на меті тимчасово від'їзджати до місця проживання чоловіка до Росії, позивач має намір брати з собою доньку задля її стабільного розвитку, спокою і благополуччя, оскільки навіть нетривалий розрив з матір'ю може негативно вплинути на дитину. При цьому позивач не заперечує будь-якого спілкування дитини з батьком і вважає це цілком можливим по приїзду доньки додому, або його до Росії. Відповідач проти позову заперечив, оскільки він, як батько має такі ж самі права на спілкування з донькою, як і мати, а хай навіть і тимчасове проживання дитини в Росії позбавить його такої можливості. Крім того, він не впевнений в тому, що дитині там буде безпечно, що теперішній чоловік позивачки здоровий психічно та фізично та буде добре турбуватися про його доньку. Представник третьої особи, служби у справах дітей Хмельницької міської ради Кошельник Ю.П. у вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], батьком дитини являється [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження. . 28.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу сторони добровільно погодили, що дитина буде проживати з матір'ю. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 26.06.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON], який має постійне місце проживання в м.Митищі Московської області. Через відсутність згоди батька на виїзд доньки за кордон, дитина позбавлена можливості постійно бути з матір'ю, яка час від часу від'їздить до чоловіка у Росію, що порушує її права та завдає психологічних травм. Відповідно до ч.1ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в редакції затвердженої Постановою КМУ від 24.03.2004р. № 380, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 2 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» неповнолітні громадяни України виїжджають з України за наявності проїзного документа дитини, який видається дітям у віці до 18 років, або якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків. При цьому у паспорти батьків з 5-ти річного віку дітей вклеюються фотокартки. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Особливістю виїзду громадян України, дітей до Російської Федерації: відповідно до Угоди між Урядом України та Російської Федерації про умови взаємних поїздок громадян діти - громадяни України до 16 років можуть перетинати державний кордон за наявності свідоцтва про народження; У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками дитини. Як встановлено в суді, відповідач неодноразово відмовлявся надавати згоду на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон, що підтверджується поясненнями сторін. Позиція батька спростована рядом документів, які свідчать про належні умови тимчасового перебування дитини за місцем проживання теперішнього чоловіка її матері, це і довідки про позитивний стан здоров'я [PERSON], довідка та характеристика з місця його роботи, наявність житла та відсутність заперечень з боку родини щодо проживання [PERSON] з донькою в помешканні в м.Митищі Московської області. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини добровільно визначено з матір'ю і станом на час розгляду справи відповідач не оспорює цю обставину, а тому підстав для задоволення вимоги щодо місця проживання дитини з матір'ю суд не вбачає за відсутності спору щодо цього. Разом з тим, з врахуванням самого факту проживання дитини з матір'ю, її офіційного одруження та відсутності згоди батька на виїзд малолітньої [PERSON] до Росії, суд вважає, що розлука дитини з матір'ю, залишення її з родичами матері, навіть на незначний час негативно вплине на стан дівчинки. З врахуванням статті 3 Конвенції про права дитини, за якою в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд її в Російську Федерацію без згоди та супроводу батька. Зважаючи на малолітній вік дитини, пояснення сторін, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини протягом трьох років з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки виїзди дитини з матір'ю за кордон необхідні задля її стабільного розвитку, спокою і благополуччя, оскільки навіть нетривалий розрив з матір'ю може негативно вплинути на дитину. При цьому позивач не заперечує будь-якого спілкування дитини з батьком і вважає це цілком можливим по приїзді доньки додому, або його до Росії. Виїзд малолітньої дитини до Російської федерації, як вище зазначено, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька та свідоцтва про народження дитини, за таких обставин дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини не потребується, а відтак в цій частині позову слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial