Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про витребування з чужого незаконного володіння належного йому автомобілю „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], довіреність на право користування яким, а також на право здійснення правочинів щодо якого 13 квітня 2014 року видана представником позивача відповідачам. В позові зазначив, що спірний транспортний засіб він набув за рахунок отриманого від третьої особи кредиту на підставі договору кредитування від 09.08.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за яким передав автомобіль в заставу банківській установі згідно з договором застави, укладеним в той же день, що і договір кредитування. 2 квітня 2010 року, виконуючи прохання відповідачів щодо надання ним права тимчасового користування автомобілем, позивач отримав згоду керуючого Запорізьким відділенням № 1 публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на передачу відповідачам права керування транспортним засобом. З цією метою позивачем видано на користь відповідачів згадану довіреність, строк дії якої сплив 13 квітня 2013 року. 18 травня 2010 року за актом приймання-передачі автомобіль банківською установою як заставодержателем переданий відповідачам в користування на час дії довіреності. Від повернення транспорту в добровільному порядку відповідачі відмовляються, що зумовило подання позивачем заяви до органів ДАІ ГУМВС України про розшук і затримання автомобіля, який (розшук) увінчався приміщенням автомобіля на штрафмайданчик по вул. Перемоги, 96, в м. Запоріжжі. Коли 14 вересня 2013 року сповіщений співробітниками міліції позивач прибув за транспортним засобом, він побачив, як відповідачі, самовільно проникнувши до салону авто, від'їжджають з території штрафного майдану. Оскільки перебування автомобіля у користуванні відповідачів порушує право [PERSON] як власника, просить про витребування майна у відповідачів. В судове засідання позивач не з'явився. Його представник надав письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За таких обставин суд вважає за можливе у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вирішувати справу без участі представника позивача. Відповідачі, які неодноразово повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи до суду не з'явився, надавши письмову заяву з доводами про обґрунтованість позову і проханням про проведення судового розгляду без його участі, що у відповідності до ст. 36 ЦПК України є підставою для розв'язання спору у відсутність представника третьої особи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі довіреності від 13.04.2010 року [PERSON] надав відповідачам право представляти його інтереси в органах нотаріату, ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов'язаних з користуванням та експлуатацією автомобіля (а. с. 8). Строк дії зазначеної довіреності сплив 13 квітня 2013 року. На підставі акту приймання-передачі АБ «Сбербанк Росії» передав [PERSON] та [PERSON] автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], який є заставним майном за договорами кредитування і застави, укладеними 9 серпня 2007 року між позивачем і третьою особою, в тимчасове користування (а. с. 9). Право власності на автомобіль „TOYOTA RAV4", державний номер [NUMBER], належить позивачу (а. с. 7). Згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності, а відповідно до ст. 387 власник має право витребувати своє майно від особи, що незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділо ним. За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, а положення глави ЦК України про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вирішуючи позов на користь позивача, суд виходить із змісту довіреності, строк дії якої сплив 13 квітня 2013 року, і вважає, що у зв'язку з минуванням обставин, які зумовили користування і володіння відповідачами спірним майном, подальше вчинення ними цих дій є таким, що не грунтується на законі, а право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб. Стягненню з відповідачів в рівних частках на користь [PERSON] відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягає і судовий збір, попередньо оплачений ним.

Outcome: approved