Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 06.10.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменецького районного управління юстиції в Івано-Франківській області між нею та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 75. Від даного шлюбу [INFO] у них народилась дочка [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки він не надавав та не надає належної уваги сім"ї, в резульчаті чого виникають конфлікти та непорозуміння. Вони майже перестили спілкуватись, радитись та приймати спільно сімейні рішення. Всі спроби зберегти сім"ю заради дитини, бажаного результату не дали. Проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2015 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], 06.10.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменецького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №75, був зареєстрований шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №210, встановлено, що від даного шлюбу в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Конфлікти носять постійний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду їхньої сім'ї. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки тривалий час сторони проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання мололітньої дитини відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, малолітню дочку залишити проживати з марір"ю. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved