Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Одеська Універсальна Товарна біржа «ДЖІП» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивачі посилаються на те, що на підставі договору купівлі-продажу № 95/0960 від 26 квітня 1995 року, який був зареєстрований Одеською Універсальною Товарною Біржею "ДЖІП" в журналі реєстрації угод, вони купили двокімнатну квартиру у [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] в інтересах якого діяв батько [PERSON] та [PERSON] , загальною площею 54.5 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . Як вказують позивачі, коли вони звернулися до нотаріуса з проханням укласти угоду дарування квартири своїм дітям, але отримали відмову у реєстрації даного правочину з огляду на те, що первинна угода не укладена нотаріально. Таким чином, на даний час вони не можуть в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою на праві приватної власності, з підстав недодержання свого часу нотаріальної форми угоди, яка відповідно до чинного законодавства підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Позивачі вказують, що на час укладення договору купівлі-продажу через товарну біржу у 1995 році його дійсність відповідала чинному законодавству і не потребувала в подальшому нотаріального посвідчення. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна № 95/0960 від 26 квітня 1995 року, зареєстрований Одеською Універсальною Товарною Біржею «ДЖІП» - дійсним. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення по справі не заперечують. Відповідачі не приймали участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки до суду не повідомили, відзову на позов не надходило. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 1995 року [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , в інтересах якого діяв батько [PERSON] та [PERSON] двокімнатну квартиру, загальною площею 54.5 кв . м., яка розташована [ADDRESS] . На підтвердження вказаної угоди, 26 квітня 1995 року на Одеській Універсальній Товарній Біржі «ДЖІП» було укладено Договір № 95/0960 купівлі-продажу нерухомого майна.(а.с. 6) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП „БТІ" ОМР 27.04.1995 р. 455 стр. 175 кн. 105 пр. (а.с. з.б. 7) При укладенні даного договору, між сторонами було досягнуто згоди по всім важливих пунктах договору купівлі-продажу квартири. Згідно листа від 30.10.2018 року Приватного нотаріуса Федорченко Т .М ., для відчуження вищевказаної квартири, дійсність договору купівлі-продажу нерухомого майна № 95/0960, зареєстрованого Одеською Універсальною Товарною Біржею «ДЖІП» 26.04.1995 року, необхідно засвідчити. (а.с. з.б. 10) Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved