Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

АТ «Мегабанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що між ними та відповідачем було укладено кредитний договір №85-028-850-2-18-Г від 18.05.2018 року. Відповідно до укладеного кредитного договору між позивачем і відповідачем - [PERSON] отримала кредит у розмірі 28026,91 грн. на строк з 18 травня 2018 року до 17 травня 2021 року включно, зі сплатою річної процентної ставки 15,00 %. Позивачем своєчасно було виконано свій обов`язок та надано кредитні кошти. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконала, в результаті чого заборгованість за кредитним договором №85-028-850-2-18-Г від 18.05.2018 року станом на 27.05.2020 становить 30011,24 грн., з яких 16543,62 грн. - тіло кредиту, 4,13 грн. - залишок нарахованих та несплачених процентів, 851,38 грн. - залишок нарахованої та несплаченої комісії, 12612,11 грн. - штраф за кредитним договором. Оскільки [PERSON] порушила зобов`язання з повернення суми кредиту, просить позов задовольнити, стягнути на їх користь вказану заборгованість та судові витрати. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем [PERSON] подано не було. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 27.07.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача Кульбій-Кухар Ю. В. не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася із невідомих причин, про розгляд справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності сторін та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №85-028-850-2-18-Г від 18.05.2018 року, згідно з яким відповідачу [PERSON] було надано грошові кошти в розмірі 28026,91 грн. на строк з 18 травня 2018 року до 17 травня 2021 року включно, зі сплатою річної процентної ставки 15,00 %. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. У розділі 2 Кредитного договору наведено визначення сукупної вартості кредиту (з урахуванням процентної ставки за ним та вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту) та реальної процентної ставки. Графік платежів наведено у Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору вказаний договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК». Позивач перед відповідачем свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши останній кредитні кошти на строк з 18 травня 2018 року до 17 травня 2021 року включно, в розмірі 28026,91 грн., що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу кредиту від 17.05.2018. Водночас відповідачем свої зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором виконуються не належним чином. Відповідно до п. 2.8. Договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5 % від суми кредиту. Пунктом 2.9. Кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди сплачується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Так, відповідач в порушення вимог пункту 3.2.3 Кредитного договору, своєчасно та в повній сумі не сплачувала щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за період з 01.09.2019 по 30.04.2020 включно, що підтверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача внаслідок чого допустила заборгованість, що станом на 27.05.2020 становить 30011,24 грн., з яких 16543,62 грн. - тіло кредиту, 4,13 грн. - залишок нарахованих та несплачених процентів, 851,38 грн. - залишок нарахованої та несплаченої комісії, 12612,11 грн. - штраф за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до пункту 6.7.1. Правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк» позивач має право достроково розірвати Договір та вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії у випадку порушення відповідачем умов Кредитного договору. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 16543,62 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом - в сумі 4,13 грн. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Проте, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. розділу 6 Кредитного договору у розмірі 12612,11 грн., залишку нарахованої та несплаченої комісії у розмірі 851,38 грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, виходячи з наступного. Представник позивача вказує, що у відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідачем перед позивачем виконання зобов`язання за Кредитним договором було забезпечено: неустойкою. Проте, судом встановлено, що згідно п. 2.10 Кредитного договору №85-028-850-2-18-Г від 18.05.2018 зобов`язання позичальника за договором не забезпечуються. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин (споживача), а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що у стягненні штрафу, залишку нарахованої та несплаченої комісії слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Таким чином, заборгованість за Кредитним договором №85-028-850-2-18-Г від 18.05.2018, заборгованість по відсотках за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку, у стягненні штрафу, залишку нарахованої та несплаченої комісії слід відмовити. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial