Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом, уточненим під час розгляду судом в частині судових витрат, до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.09.2017 року, близько 13 год. 45 хв. [PERSON], керуючи велосипедом по тротуарній доріжці по вул. Устилузькій, при повороті до гуртівні «Пакко», не вибрала безпечної швидкості і не врахувала дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечної дистанції та інтервалу здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Pagero Wagon» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР України. Постановою Володимир-Волинського міського суду [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген - Крафтер» і через це [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність позивача не застрахована. Згідно рахунку ТзОВ «Ніко Захід» № 642 від 02.10.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 10419 грн. Врегулювати спір в досудовому порядку з відповідачем не вдалося, а тому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10419 грн. та судові витрати по справі, а саме: 704, 80 грн. судового збору, 2280 грн. витрат за надання правової допомоги та 2800 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження. Ухвалою судді від 12.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.03.2018 року. 13.04.2018 року ухвалою суду призначено у справі судову авто товарознавчу експертизу. Провадження на час проведення експертизи зупинено. 23.05.2018 року відновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 05.06.2018 року. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, вважає суму позову завищеною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз"яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч.5 ст. 82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов»язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON], 24.09.2017 року, близько 13 год. 45 хв., керуючи велосипедом по тротуарній доріжці по вул. Устилузькій, при повороті до гуртівні «ПАККО» не вибрала безпечної швидкості і не врахувала дорожньої обставновки, не дотримавшись безпечної дистанції та інтервалу здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Pajero» р.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.10.1 ПДР України.. Факт ДТП підтверджується постановою Володимир-Волинського міського суду від 07.12.2017 р., якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили. Свідоцтвом про реєстрацію танспортного засобу сао 953582 підтверджується, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» р.н.з. [NUMBER], а тому має право вимоги про відшкодування шкоди завданої її майну, внаслідок ДТП. Як пояснила позивач в судовому засіданні, на даний час її автомобіль не відремонтовано. Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 34 від 15.05.2018 року вартість матеріальних збитків завданих [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» р.н.з. [NUMBER] складає 7492, 71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на даний час автомобіль не відремонтовано, при проведенні автотоварознавчої експертизи експертом проводився його огляд. Механічні пошкодження на автомобілі також підтверджені протоколом огляду місця події. Доказів про те, що механічні пошкодження автомобіль міг отримати не в результаті даної ДТП суду відповідачем не надано. Отже, відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача про обов'язок відповідача відшкодувати шкоду, а також розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та докази того, що відповідачем дана шкода відшкодована позивачу. З врахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 7492, 71 грн. розмір якої встановлено висновком судової автотехнічної експертизи № 34 від 15.05.2018 року, а тому позовні вимоги в даній частині підлягаю частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача 2280 грн. за надання правової допомоги. Як стверджується договором про надання правничої допомоги від 16.02.2018 року, актом виконаних робіт від 16.02.2018 року та квитанцією № 141 позивачем за надання правничої допомоги та підготовку позовної заяви сплачено 1000 грн. Згідно розрахунку витрат за надану правову допомогу, яка надана адвокатом [PERSON] про кількість робочого часу, затраченого у зв'язку з веденням даної справи вказано, що ним було затрачено на вказану справу 2 годин робочого часу, що становить 1280 грн. Сплата позивачем зазначеної суми підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 03/1/06/2018 від 05.06.2018 року. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката суд враховує, що позивачу була надана правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі а саме: вивчення законодавства, що регулює спірні правовідносини та судової практики, підготовка та подання цивільного позову, ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання матеріалів експертизи. Окрім того, судом також враховується час знаходження в судовому засіданні. А тому, суд вважає підставними вимоги про стягнення 2280 грн. витрат на правову допомогу. Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, поніс витрати на проведення експертизи в сумі 2800 грн., котрі документально підтвердженні, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial