Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Встановлено, що 21.07.2015 року приблизно о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген LT 35», н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Собранецькій у м. Ужгороді, у напрямку від Об»їзної дороги у м. Ужгород до вул Митна біля перехрестя з вул Срібляста, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху допустив наїзд на пішохода [PERSON] на смузі зустрічного руху, який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень. Спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв»язку з діями [PERSON] У зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у центральній міській клінічній лікарні м. Ужгорода, яка фінансується за кошти відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради. При цьому витрати на стаціонарне лікування потерпілого склали 27416,16 грн. Таким чином, в результаті вчинення злочину [PERSON], державою в особі відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради затрачено 27416,16 грн. на лікування потерпілого [PERSON], чим спричинено шкоду державним інтересам на вказану суму, що є відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради в суді. В судовому засіданні прокурор позов підтримав з підстав викладених у ньому. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що всі витрати по лікуванню потерпілого під час перебування його на стаціонарному лікуванні ніс він. Просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, виходячи з їх належності та допустимості наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як встановлено по справі, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року, який набув законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно вироку суду встановлено, що 21.07.2015 року приблизно о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген LT 35», н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Собранецькій у м. Ужгороді, у напрямку від Об»їзної дороги у м. Ужгород до вул Митна біля перехрестя з вул Срібляста, в порушення вимог п. 12.3 Правид дорожнього руху допустив наїзд на пішохода [PERSON] на смузі зустрічного руху, який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, які відносяться до групп тяжких тілесних ушкоджень. Спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв»язку з діями [PERSON] Також, встановлено, що у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у центральній міській клінічній лікарні м. Ужгорода. Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Порядком обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно калькуляції видатків на лікування хворого від 30.09.2015 року № 20, виконаної Центральною міською клінічною лікарнею, сума видатків на лікування хворого [PERSON] за 62 ліжко-дні склала 27416,16 грн. Відповідно до роз»яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються.Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими в ході судового розгляду матеріалами підтверджується, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України, в результаті вчинення якого [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, що потягло за собою необхідність його стаціонарного лікування, витрати на яке становлять 27416,16 грн., суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене з [PERSON] на користь держави слід стягнути 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved