Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів: боржника та поручителів - 97980,58 грн. заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на невиконання відповідачами своїх зобов'язань за договором і виникнення у зв'язку з цим заборгованості за кредитом . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ« ПриватБанк» задоволено.Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 54-МК/2008 від 16 травня 2008 року у розмірі 97980,58 гривень та стягнуто по 326,60 гривень з кожного судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігів від 02 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.169 ЦПК України розглянув справу без участі апелянта, таким чином позбавивши його права: давати особисті пояснення, заявляти клопотання, зробити заяву про застосування строків позовної давності, як до нього особисто так і поручителів. Апелянт стверджує, що судом стягнуто заборгованість за кредитним договором з нього та поручителів в сумі 97980,58 гривень без зазначення з яких саме складових сум вона складається, взявши розрахунок з позовної заяви без перевірки його доказами. Крім того, апелянт зазначає, що ПАТ КБ « ПриватБанк» скористалось своїм правом на судовий захист і рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 квітня 2010 року стягнуто на користь банку з апелянта та поручителів кредитну заборгованість, яке на дату ухвалення рішення, що оскаржується відповідачами, виконано. Крім того, за вказаним вище рішенням стягнуто заборгованість по тілу кредиту та відсотках станом на 7 травня 2009 року, тобто за три дні до закінчення строку дії договору до 11 травня 2009 року. Тобто станом на 12 травня 2009 року банк знав про порушення своїх прав на отримання процентів за ці чотири дні, але звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Зі спливом строку позовної давності щодо основного зобов»язання втрачається право на нарахування неустойки на прострочені платежі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. По справі встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №54-МК/2008 від 16.05.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в рамках програми « мікрокредитування» у розмірі 50000 гривень зі сплатою 30% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 60% річних від суми залишку непогашеної заборгованості з кінцевим терміном повернення не пізніше 11.05.2009 року та зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти на умовах визначених у договорі. (а.с.10-14) Відповідно до п. 2.2.3 договору передбачено порядок погашення кредиту, а саме: здійснювати погашення кредиту в дату сплати відповідно до графіку погашення кредиту, відсотків, винагороди, що зазначені в Додатку №1 до договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №54-МК/2008 від 16.05.2008 року було укладено договір поруки № 54-МК/2008 Pr1 від16.05.2008 року з поручителем [PERSON] та договір поруки № 54-МК/2008 Pr2 від 16.05.2015 року з поручителем [PERSON], також укладено договір застави товару в обороті № 54/2008/Z1 від 16.05.2015 року.( а.с.13,16) Відповідно до п.п.2,4 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку не виконання боржником обов»язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Боржник та поручителі, відповідачі по справі, взяті на себе зобов»язання за кредитним договором №54-МК/2008 від 16.05.2008 року та договорами поруки : № 54-МК/2008 Pr1 від 16.05.2008 року та №54-МК/2008 Pr2 від 16.05.2008 року належним чином не виконували, а тому відповідно до рішення Деснянського районного суду Чернігівської області від 1 квітня 2010 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь банку заборгованість по кредиту, яка станом на 07.05.2009 року складає 38809,92 гривень, з них : заборгованість за кредитом в розмірі 30333,51 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 5245,95 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором в розмірі 1144,27 гривень; штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф ( фіксована сума ) в розмірі 250 гривень та штраф ( процентна складова) в розмірі 1836,19 гривень.( а.с.3-4) Листом від 26 лютого 2015 року за № 30.1.0.0/2-920 ПАТ КБ « ПриватБанк» повідомив відповідачів про наявність заборгованості по кредитному договору №54-МК/2008 від 16.05.2008 року та вимогою про сплату суми боргу у терміни не пізніше 5 календарних днів з дати отримання повідомлення.( а.с.7-9) З наданого суду розрахунку залишок заборгованості за кредитом станом на 12 січня 2015 року становить 97980,58 гривень з них: заборгованість за відсотками в сумі 46227,16 гривень, заборгованість з пені 46849,58 гривень, штраф (фіксована частина) 250 гривень, штраф відсоток від суми заборгованості 4653,84 гривень.( а.с.5-6) Відповідно до квитанції №35 від 02.09.2015 року [PERSON] вніс в рахунок погашення боргу по вказаному кредиту кошти в сумі 32263,51 гривень.( а.с.69) Постановою від 22 вересня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-87/10 виданого 11.05.2010 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» боргу в сумі 38809,92 гривень закінчене. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими, а зобов'язання за кредитним договором відповідачі повинні виконувати належним чином, відповідно до вимог закону та умов договору, а тому з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно підлягає стягненню заборгованість по кредиту. З рішенням суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штрафи. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Виходячи з вище зазначеного, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки( пені,штрафів) з 46849,58 гривень до 23500 гривень враховуючи, що рішення суду від 1квітня 2015 року відповідачами на час розгляду справи виконано, враховуючи пенсійний вік [PERSON] та [PERSON], а також стягнення пені в розмірі зазначеному в позові є надмірним стягненням в порівнянні з отманим кредитом. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Зважаючи на наведене та виходячи з приписів ч.3 ст.303 ЦПК України , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом рішення про частве задоволення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів зменшивши розмір неустойки та з врахуванням особливостей стягнення заборгованості з боржника та поручителів.

Outcome: partial