Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-25 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з нею проживає неповнолітня дитина і знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про визнання позову, в заяві просила розглянути справу без її участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 227 від 17 квітня 2014 року (а.с.5) [PERSON] була призначена піклувальником над дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] Обставини про те, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, визнані сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України. Відповідач після одруження змінила прізвище з „[PERSON]" на „[PERSON]", що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] (а.с.16). З встановленого випливають наступні висновки. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до статті 3 „Конвенції про права дитини" від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із змісту частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 182 СК України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у неї інших дітей та непрацездатних утриманців, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved