Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Кредитної спілки "Захід-Капітал" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договорами внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитні рахунки. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 28 лютого 2013 року між нею та Кредитною Спілкою «Захід-Капітал» було укладено два договори про внесення внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитні рахунки: - № 218 (надалі Договір 1) в сумі 6\~500 грн. строком на 12 місяців з авансовою виплатою 23% річних на початку терміну. Термін повернення грошових коштів згідно п. 1.2 Договору - 1 28 лютого 2014 року. - № 219 (надалі Договір 2) в сумі 4\~300 грн. строком на 11 місяців з виплатою 24% річних у кінці терміну. Термін повернення грошових коштів та виплата відсотків згідно п. 1.2 Договору - 2 31 січня 2014 року. Вказані внески в загальній сумі 10\~800 грн. здійснені нею шляхом внесення грошових коштів 28 лютого 2013 року в національній валюті готівкою в касу Кредитної Спілки «Захід-Капітал». Згідно укладених Договорів відповідач зобов»язувався виплатити їй 31.01.2014 року (згідно умов Договору 2) тіло вкладу та нараховані на нього відсотки в сумі 5\~252,83 грн. та 28.02.2014 року (згідно умов Договору 1) тіло вкладу в сумі 6\~500 грн. 31 січня 2014 року вона звернулася до Відповідача за отриманням належних їй коштів в сумі 5\~252,83 грн. згідно умов Договору 2, але відповідач відмовив їй без пояснення причин, посилаючись на фінансові труднощі. 28.02.2014 року вона звернулася до відповідача за отриманням належних їй коштів в сумі 6\~500 грн. згідно умов Договору 1, однак відповідач знову їй відмовив. В результаті її постійних звернень з вимогою повернути її вклади (внески) у повній сумі разом з нарахованими відсотками у зв»язку із закінченням дії Договору 1 і Договору 2 відповідач задовольнив її прохання лише частково та виплатив їй: - 19 січня 2014 року 800 грн. - відсотки по Договору 2; - 30 квітня 2014 року 1500 грн. - частину вкладу по Договору 1; - 24 жовтня 2014 року 180 грн. - відсотки по Договору 2; - 20 листопада 2014 року 300 грн. - відсотки і частину вкладу по Договору 2; - 21 листопада 2014 року 200 грн. - частину вкладу по Договору 2; - 01 грудня 2014 року 200 грн. частину вкладу по Договору 2. Відповідач не реагував на її усні прохання повернути вклад (внесок) у повній сумі разом з нарахованими відсотками у зв»язку із закінченням дії Договору. 21.02.2014 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою. На дане звернення відповідач надав відповідь лише у травні 2014 року, в якій повністю визнає за собою борг і посилається на фінансові труднощі в його поверненні. 19 березня 2015 року нею повторно надіслано письмове звернення до відповідача з вимогою повернути їй внески (вклади) та нараховані відсоки. Однак, на даний час відповідь не надійшла. Загальна сума заборгованості з врахуванням нарахованих відсотків за весь період користування коштами складає 12\~229,15 грн. Вона вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання, зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, станом на 01 листопада 2015 року заборгованість відповідача складає 20\~508,25 грн., з яких: 8\~572,83 грн. сума основного боргу по Договору 1 та Договору 2; 3\~656,32 грн. сума нарахованих відсотків по Договору 1 та Договору 2 за час неправомірного користування коштами; 7\~111,30 грн. сума індексації боргу за період неправомірного користування коштами з 01.02.2014 року по 31.10.2015 року по Договору 1 та Договору 2; 467,80 грн. 3% річних від суми заборгованості; 700 грн. моральна шкода. Просить суд стягнути з відповідача на її користь суму внесків (вкладів) на депозитні рахунки та належні їй відсотки за Договором 1 та Договором 2, індексацію, три проценти річних та моральну шкоду в загальній сумі 20\~508,25 грн., стягнути з відповідача на її користь витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 497,14 грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того його виклик в судове засідання на 24.12.2015 року здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 48 від 04 грудня 2015 року. Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на її користь суму внесків (вкладів) на депозитні рахунки та належні їй відсотки за Договором 1 та Договором 2, індексацію, три проценти річних та моральну шкоду в загальній сумі 20\~508,25 грн., стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 487,20 грн. Зменшені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, крім того не заперечила щодо заочного розгляду справи. За таких обставин, в зв"язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд важає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року між позивачем та Кредитною Спілкою «Захід-Капітал» було укладено два договори про внесення внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитні рахунки: - № 218 (надалі Договір 1) в сумі 6\~500 грн. строком на 12 місяців з авансовою виплатою 23% річних на початку терміну. Термін повернення грошових коштів згідно п. 1.2 Договору - 1 28 лютого 2014 року (а.с. 9-11). - № 219 (надалі Договір 2) в сумі 4\~300 грн. строком на 11 місяців з виплатою 24% річних у кінці терміну. Термін повернення грошових коштів та виплата відсотків згідно п. 1.2 Договору - 2 31 січня 2014 року (а.с. 12-14). Вказані внески в загальній сумі 10800 грн. були здійснені позивачем шляхом внесення грошових коштів 28.02.2013 року в національній валюті готівкою в касу Кредитної Спілки «Захід-капітал», що підтверджується прибутковими касовими ордерами без номера від 28 лютого 2013 року в сумі 6500 грн. та 4300 грн. (а.с. 15). Згідно укладених договорів Відповідач зобовязувався виплатити позивачу 31 січня 2014 року (згідно Договору 2) тіло вкладу та нараховані на нього відсотки в сумі 5252,83 грн. та 28 лютого 2014 року (згідно Договору 1) тіло вкладу в сумі 6500 грн. Згідно з п. 2.4 Договір 1 і Договір 2 укладені без можливості продовження строків їх дії. Згідно з п. 3.2.5, Відповідач зобов'язувався повернути позивачу внески та нараховані відсотки у строки, та в розмірах передбачених Договором 1 і Договором 2. 31 січня 2014 року позивач звернулася до Відповідача за отриманням належних їй коштів в сумі 5252,83 грн. згідно умов Договору 2, але відповідач відмовив їй без пояснення причин, посилаючись на фінансові труднощі. 28 лютого 2014 року позивач звернулася до Відповідача за отриманням належних їй коштів в сумі 6500 грн. згідно умов Договору 1, однак відповідач знову відмовив позивачу. В результаті постійних звернень позивача до відповідача з вимогою повернути вклади у повній сумі разом з нарахованими відсотками у звязку із закінченням дії Договору 1 і Договору 2, відповідач частково виплатив позивачу: 19 лютого 2014 року 800 грн. відсотки по Договору 2; 30 квітня 2014 року 1500 грн.- частину вкладу по Договору 1; 24 жовтня 2014 року 180 грн. відсотки по Договору 2; 20 листопада 2014 року 300 грн. відсотки і частину вкладу по Договору 2; 21 листопада 2014 року 200 грн. частину вкладу по Договору 2 ; 01 грудня 2014 року 200 грн. частину вкладу по Договору 2. Відповідач не реагував на усні прохання позивача повернути вклад (внесок) у повній сумі разом з нарахованими відсотками у звязку з закінченням дії Договору 2, тому 21 лютого 2014 року позивач звернулася до Відповідача з письмовою заявою. Відповідь Відповідач надав лише у травні 2014року, що підтверджується листом № 240 датований 20 травня 2014 року, в якому відповідач повністю визнає за собою борг і посилається на фінансові труднощі в його поверненні (а.с. 16). 19 березня 2015 року позивачем повторно надіслано письмове звернення до відповідача з вимогою повернути заборгованість згідно умов Договору 1 і Договору 2 (а.с. 17). Однак відповідачем відповідь не надана до цього часу. Згідно ч.1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також: нарахована на такі грошові кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожний член кредитної спілки, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», має право одержати належні йому грошові кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що несплата відповідачем суми неповернутого внеску по спливу встановленого договором строку є порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань, а тому позов [PERSON], суд визнає обґрунтованим та доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 700 грн. суд визнає недоведеними та безпідставними виходячи з наступного. При цьому суд приймає до уваги, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд звертає увагу на те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статті 1167 ЦК України, оскільки вони стосуються відшкодування моральної шкоди, повязаної з недоговірними зобов»язаннями. Положення п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» також не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки стосуються права споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону, чого за матеріалами даної справи не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Враховуючи все вищевикладене та

Outcome: partial