Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

29 січня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк), який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 10886 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В позовній заяві зазначав, що відповідач відповідно до договору кредиту від 02 серпня 2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на плітжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 31 грудня 2014 року за ним рахується заборгованість за кредитом в сумі 4483 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 20579 грн. 34 коп. Втім, частина вказаної заборгованості у розмірі 15170 грн. 81 коп. була стягнена з відповідача рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2011 року, в зв'язку з чим залишок заборгованості складає 9892 грн. 23 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь разом із нарахованим штрафом, що складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі494 грн. 61 коп., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у надісланій суду заяві просила розглядати справу без її участі та позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 02 серпня 2007 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір № NKXRRX11110040 (далі - Договір) у виді заяви [PERSON] про надання кредиту в сумі 2731 грн. 20 коп. Відповідно до умов Заяви банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 2731 грн. 20 коп. на строк з 02 серпня 2007 року по 02 серпня 2008 року включно з умовами сплати відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 66 грн. 91 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 455 грн. 20 коп в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця. Позичальник сплачує кредитору грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 309 грн. 79 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.9). Разом з тим, 12 серпня 2008 року [PERSON] до Банку була надана заява на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі - Договір), в якому вони узгодили всі умови цього Договору. Таким чином, складовою вказаного договору є заява [PERSON] від 12 серпня 2008 року, яка скріплена його особистим підписом, із змісту якої вбачається, що відповідач погодився з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Заяви Банк надав відповідачу кредит в сумі 500 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку.За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати позивачу проценти по кредитному ліміту в сумі 3 % в місяць на залишок заборгованості (а.с.9). Пунктом 2 Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умов) було встановлено мінімальний обов'язковий платіж, який включає суму овердрафту та суму щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості за кредитом. На підставі п.5.3 Умов право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п.п.6.5 Умов відповідач зобов'язався сплачувати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених цим Договором. Разом з тим, напідставі п.8.6 Умов у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.10-15). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 31 грудня 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 25063 грн. 04 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом в сумі 4483 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 20579 грн. 34 коп., різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом складає 9892 грн. 23 коп., а також нараховано штраф, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 494 грн. 61 коп. (а.с.6-7). Так, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2011 року, що набрало законної сили 21 жовтня 2011 року з [PERSON] стягнено заборгованість, що утворилася станом на 31 травня 2011 року в сумі 15170 грн. 81 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 4483 грн. 70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9488 грн. 50 коп., штрафу в розмірі 500 грн. 00 коп. та 698 грн. 61 коп. (а.с.5). З пункту 17 Постанови пленуму від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" слідує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Враховуючи стягнені судом суми заборгованості, за відповідачем [PERSON] станом на 31 грудня 2014 року рахується заборгованість по процентам в сумі 9892 грн. 23 коп., яка ним в добровільному порядку не сплачена, в зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп. та процентної складової в розмірі 494 грн. 61 коп. за порушення позичальником строків платежів, то суд приходить до висновку, що неустойка вже була стягнена рішенням суду, а в даному випадку повторне застосування штрафних санкцій є подвійною відповідальністю боржника за одне і те ж порушення умов договору щодо строків сплати сум кредиту та інших платежів за договором, що є порушенням вимог ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, а також засад добросовісності, розумності та справедливості. Виходячи з неведеного, в частині стягнення штрафу суд вважає необхідним у позові відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 221 грн. 34 коп.

Outcome: partial