Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У серпні 2018 р. позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 49 503,03 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 500256185 від 20.02.2012 року, на підставі чого ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачу кредит в сумі 39 000,00 грн. на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 23.02.2015 р. 23.12.2013 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за вищезазначеним договором. Оскільки відповідач належним чином вимоги кредитного договору не виконує, у неї утворилася заборгованість, яка станом на 23.12.2013 року складає 49 503,03 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києві Заставенко М.О., після повторного автоматизованого розподілу справи, 22.05.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою подане клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзив на позовну заяву суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 20.02.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредиту № 500256185, на підставі якого ПАТ «Альфа Банк» надав Відповідачу кредит в сумі 39 000,00 грн. на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 23.02.2015 р. зі сплатою відсотків для користування кредитом у розмірі 25% річних (а. с. 30-31). Судом встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору, у зв"язку з чим у неї утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 23.12.2013 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а. с. 5-14). Згідно витягу з реєстру передачі прав вимог до договору факторингу ТОВ «Росвен Інвест Україна» має право вимоги до [PERSON] , яка станом на 23.12.2013 р. складає: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 45 303,03 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 4 200,00 грн. (а. с. 15). Позивачем на адресу відповідача надсилалася вимога вих. №2-3038099, від 29.05.2018 р. про погашення заборгованості по кредитному договорі № 500256185 від 20.02.2012 р. (а. с. 34). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved