Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Позов мотивує тим, що 22.04.2017 року його колишня дружина [PERSON] з незрозумілих для нього причин, зібрала свої речі та пішла з дому, де вони спільно проживали (м.Лубни вул.Лісна,14), залишивши їх малолітню доньку Алєсю, [INFO], проживати з ним. 30.05.2017 року він звернувся до органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету [PERSON] міської ради через службу у справах дітей виконавчого комітету [PERSON] міської ради із заявою щодо визначення місця проживання його доньки. Працівниками служби у справах дітей було проведено бесіду з ним та його колишньою дружиною та складено акт обстеження умов проживання [INFO], де він проживає з донькою. 13.06.2017 року, перелізши через паркан та вчинивши насильницькі дії щодо його матері [PERSON], відповідачка [PERSON] викрала доньку, босу, без необхідних речей з двору домоволодіння в м.Лубни по вул.Лісній,14 та стала переховувати доньку у невідомому місці. На будь-які умовляння щодо можливості побачення з донькою та передачі доньці необхідних речей, [PERSON] відповідала категоричною відмовою. 21.06.2017 року відбулась комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради, на якій було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] Алєсі. Мати дитини відповідачка [PERSON] також зверталась до органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини, проте не надала акту обстеження умов проживання, та не дала можливості працівникам служби у справах дітей обстежити її нове місце помешкання та навіть не повідомила його адресу. Пізніше, йому стало відомо, що [PERSON] за період з 22.04.2017 року винаймала декілька приміщень, тобто постійного місця проживання вона не мала. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 21.06.2017 року рекомендовано виконавчому комітету [PERSON] міської ради тимчасово визначити місце проживання малолітньої [PERSON] Алєсі з батьком [PERSON] за його місцем проживання: [INFO]. Проте, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету [PERSON] міської ради рішенням від 29.06.2017 року №166, не враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, розглянув акти обстеження умов проживання, які були подані 27.06.2017 року [PERSON] з двох місць: с.Вишневе Оржицького району та з м.Кременчук та вирішив тимчасово визначити місце проживання малолітньої [PERSON] Алєсі з матірю [PERSON] за місцем проживання останньої: с.Вишневе вул.Гайдара,14 Оржицького району. 04.07.2017 року він разом з працівником поліції [PERSON] та [PERSON], за згодою останньої поїхали до м.Кременчука, звідки за бажанням малолітньої доньки Алєсі забрав її у м.Лубни. Зараз дитина проживає з ним в м.Лубни по вул.Лісній,14. Він вважає вищевказане рішення органу опіки та піклування від 29.06.2017 року №166 незаконним, оскільки винесене однобоко, всупереч чинного законодавства, не врахувавши рекомендації свого дорадчого органу комісії з питань захисту дитини, взявши до уваги лише акти обстеження умов проживання матері дитини та пояснення матері дитини і її трудового колективу. Також розгляд вищезазначеного питання було проведено без його участі. Позивач [PERSON] прохає суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.06.2017 року №166 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в особі [PERSON] позов не визнала, мотивуючи тим, що рішення органу опіки та піклування виконкому [PERSON] міської ради прийнято згідно чинного законодавства. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позов також не визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину доньку Алєсю, [INFO] (а.с.10). В кінці квітня 2017 року відповідачка [PERSON], залишивши малолітню доньку разом з позивачем за адресою м.Лубни, вул. Лісна, 14, і зібравши свої речі, добровільно пішла з будинку, проживаючи деякий час окремо. Вказані обставини сторони визнавали та не заперечували. 29.06.2017 року за заявами [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання їх дитини, виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було винесено рішення №166, яким тимчасово визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] Алєсі, [INFO], з матірю [PERSON] за місцем проживання останньої в с.Вишневе по вул.Гайдара, 14 Лубенського району Полтавської області, до вирішення питання місця проживання малолітньої дитини Лубенським міськрайонним судом (а.с.11). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради №7 від 21.06.2017 року (а.с.12) ухвалено : рекомендувати виконавчому комітету [PERSON] міської ради тимчасово визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] Алєсі, [INFO], з батьком, позивачем по справі, - [PERSON] за місцем проживання останнього: м.Лубни вул.Лісна,14 Лубенського району Полтавської області. Вказане рішення комісії ґрунтувалось на висновках, зроблених після обстеження житлових умов, визначення ставлення батьків до виконання ними батьківських обовязків, враховувались як особиста прихильність дитини до кожного з них, так і вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.ст.158, 161 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення… Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На думку суду, рішення виконавчого комітету від 29.06.2017 року про визначення місця проживання дитини було винесено передчасно і з порушенням прав позивача, оскільки останнього було повідомлено про час та місце засідання органу опіки та піклування лише за півтори години, в той час, коли позивач [PERSON] перебував на своїй роботі на ВАТ "[PERSON] молокозавод", не маючи можливості відпроситися з роботи та прибути на вищезазначене засідання. Вказані обставини сторонами визнавалась та не оспорювались. Крім цього, засідання органу опіки та піклування проводилось як на підставі поданої заяви відповідачки [PERSON] так і за заявою позивача [PERSON], повідомлення якого про неможливість бути присутнім на засіданні і прохання про відкладення засідання було проігноровано, тобто доводи позивача заслухано не було, що підтверджується витягом з протоколу засідання виконавчого комітету №6 та копією заяви позивача . Представник служби у справах дітей в судовому засіданні зазначила, що пакет документів, який зібрав батько дитини щодо матеріально-побутових умов, взагалі органу опіки та піклування на розгляд пред"явлено не було . Оцінюючи у цій справі дотримання критерію захищеності дитини, суд також вважає, що виконавчим комітетом не було вжито всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначив її місце проживання з матірю з недотриманням вимог статті 8 Конвенції з прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки не було вислухано батька дитини, на виховання якого було залишено дитину позивачкою, не враховано акти обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, згідно яких місце проживання відповідачки менш ніж за тиждень, змінювалось (а.с.15-17). Враховуючи зазначене, здійснений виконавчим комітетом аналіз наданих документів, а також обставин справи, перед ухваленням рішення про визначення місця проживання дитини разом із матірю, був недостатньо ретельним, тобто обґрунтування ухваленого ним рішення не є належним та достатнім. Крім того, статтею 51 Конституції України, гарантовано кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року). Враховуючи вищевикладене, рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.06.2017 року за №166 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» підлягає скасуванню як незаконне. Також, позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень (а.с.1), які, на підставі ст.88 ЦПК слід стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved