Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача за договором адвокат [PERSON] надав пояснення по суті позову, просив позовні вимоги задовольнити, та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, пояснив, що [INFO] помер брат позивача - [PERSON], який на день смерті проживав в с.м.т.Чернігівка Запорізької області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 11.11.2014 року. Після смерті брата відкрилась спадщина. Спадкоємці першої черги за Законом відсутні, оскільки спадкоємець першої черги [PERSON] померла [INFO]. Спадкоємцем другої черги за Законом є рідний брат померлого, який являється позивачем у справі - [PERSON], оскільки вони є рідними братами по материнській лінії, так як їхньою матір'ю була [PERSON]. Та обставина, що померлий [PERSON] доводився [PERSON] рідним сином підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України відповідно до якого вбачається, що в графі мати вказана [PERSON], а також свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.03.1982 року відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Та обставина, що позивач [PERSON] доводиться [PERSON] рідним сином підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.02.1982 року відповідно до якого вбачається, що в графі мати вказана [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 24.03.2006 року. Після смерті брата [PERSON] відкрилась спадщина. У склад спадкової маси входить земельна ділянка розміром 5,52 га, яка розташована на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району та посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 008606 від 22.02.2001 року, який видано на підставі рішення Чернігівської селищної ради № 14 від 16.01.2001 року. Про існування даної земельної ділянки позивачу випадково стало відомо від керівника сільськогосподарського підприємства в обробітку якого перебуває дана земельна ділянка, тому на протязі 3 років позивач не звертався з приводу оформлення спадщини. Під час звернення до нотаріуса та вивчення поданих документів приватним нотаріусом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видано, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку спадкодавця. Отримати повторний державний акт або його дублікат неможливо, оскільки з 01.01.2013 року державні акти як документ, що посвідчує право власності на землю не видається, крім того за відсутності власника його взагалі неможливо отримати. Враховуючи те, що через органи нотаріату неможливо законодавчо закріпити за позивачем право власності на земельну ділянку, то єдиний спосіб визнання права власності на земельну ділянку - це визнання права власності у судовому порядку. Представник відповідача - Чернігівської селищної ради у судове засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З урахуванням вимог ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки обставини викладені в позовні заяві підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а вимоги ґрунтуються на нормах ЦК України, на які посилають позивач по справі. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Суд пересвідчився, що позивач має право на отримання у власність земельної ділянки після померлого брата, оскільки відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за Законом. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у справах даної категорії є спадкоємці, а при їх відсутності є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved