Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач 06.01.2021 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 24.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0862508901/Т/972138. 23.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги (далі Договір про відступлення прав вимоги), про що було повідомлено відповідача. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 31367 грн. На виконання п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ"ФК"ЄАПБ" було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.03.2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 0862232601/Т/972138від 11.10.2013 року в сумі 31367 грн., яка складається з наступного: 16111 грн. - заборгованість за основним боргом; 2 грн. - заборгованість за процентами; -12704 грн., - заборгованість за комісією; 2550 грн. - штрафи, пені. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 0862508901/Т/972138 від 24.12.2013 року в розмірі 31367 грн. та понесені ним судові витрати. У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Ухвалою судді від 05.02.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 27.04.2021 року на адресу суду від [PERSON] подано відзив на позов про стягнення з неї заборгованості (а.с. 34-40), в якому вона просить у задоволенні позову відмовити повністю, провадження по справі закрити. Свої заперечення проти позову обґрунтовує наступним. Так, ПАТ «Актабанк» було надано їй кредит шляхом укладення кредитного договору № 0862508901/Т/972138 від 24.12.2013 року. Проте останній платіж по вказаному договору нею було сплачено у 2014 року, а до суду Банк звернувся лише 23.12.2020 року, тобто з пропущенням трирічного строку позовної давності. Також посилається, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості в розмірі 31367 грн., а саме в частині нарахування заборгованості по комісії та штрафу. При цьому виписка та розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є належним доказом безспірності розміру грошових вимог, а документів первинної бухгалтерської документації, оформлених згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» з боку відповідача суду не надано. Тому заборгованість у визначеному позивачем розмірі 31367 грн. не доведено. Звертає увагу, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, що стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Також зазначила, що вважає незаконним нарахування комісії у розмірі 12704,00 грн., оскільки комісія як плата за обслуговування кредиту є несправедливими умовами договору, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того зазначила, що матеріали справи не містять доказів звернення кредитора до неї з досудовою вимогою про дострокове погашення суми заборгованості. А тому позовна заява є необґрунтованою та передчасною. 12.05.2021 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Яременко Т. А. подано відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 42-45), в якому представник посилається, що позов до [PERSON] подано у відповідності зі строками позовної давності, оскільки лише 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення прав вимоги, а тому згідно вимог ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності почався з моменту відступлення прав вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань і має часові рамки до 23.03.2021 року включно. Згідно п. 9.1 укладеного договору, він набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань та цим договором та закриття Карткового рахунку. Крім того відповідно до п. 5.3. укладеного договору, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 10 (десять) років, що є по суті Договором про збільшення позовної давності. Таким чином, твердження відповідача про пропуск строків позовної давності є необґрунтованими. Зазначили, що всі розрахунки за спірним кредитним договором були здійснені первісним кредитором - ПАТ «АКТАБАНК», а після відступлення прав вимоги позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань та не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Крім того вказали, що відповідач за його незгоди з розрахунком заборгованості має право здійснити контррозрахунок чи замовити відповідну експертизу для отримання відповідного висновку. Щодо нарахування комісії та її розміру, зазначили про те, що порядок її нарахування передбачений самим договором , який з боку відповідача підписано, тобто погоджено його всі умови. Таким чином, заперечення відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними. В матеріалах справи наявні також заперечення на відповідь на відзив, що надійшов від відповідача [PERSON] до суду 25.05.2021 року (а.с. 53-56), в яких відповідач посилається на ті ж обставини, що були викладені нею у відзиві на позовну заяву. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0862508901/Т/972138 на споживчі потреби (а.с.4-5), за яким Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20000,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки. 23.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Новий кредитор) було укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні Банку, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (а.с.17-20). За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України). На виконання умов Договору відступлення права вимоги по кредитному договору № 0862508901/Т/972138 від 24.12.2013 року, згідно вимог ст.512-514,516 Цивільного кодексу України,ТОВ «Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів» 27 березня 2018 року за вих. № 002406539-1 було відправлено лист-повідомлення відповідачу про зміну умов кредитного договору,наявну суму заборгованості по кредитному договору та порядок її погашення (а.с.14),тобто [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів», яке, у свою чергу набуло право грошової вимоги до [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначив, що [PERSON] має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 0862232601/Т/972138від 11.10.2013 року в сумі 31367 грн., яка складається з наступного: 16111 грн. - заборгованість за основним боргом; 2 грн. - заборгованість за процентами; -12704 грн., - заборгованість за комісією; 2550 грн. - штрафи, пені. При цьому позивач вказав, що всі розрахунки за спірним кредитним договором були здійснені первісним кредитором - ПАТ «АКТАБАНК», а після відступлення прав вимоги позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань та не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з цим позовом позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0862508901/Т/972138 від 24.12.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року, тобто з часу набуття права вимоги (а.с. 13). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Суд звертає увагу, що з урахуванням положень статті 517 ЦК України, позивач як новий кредитор у зобов`язанні не має права посилатись на ненадання йому попереднім кредитором розрахунку заборгованості та іншої необхідної інформації, як на підставу звільнення від доказування заявлених позовних вимог, оскільки саме на позивача, як на нового кредитора у зобов`язанні покладено процесуальний обов`язок доказування. Проте позивачем не надано вказаного доказу, а з поданого розрахунку позивача суд позбавлений можливості перевірки правильності нарахування заборгованості та її складових, тому суд вважає розмір заборгованості не доведений позивачем. Щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як слідує з умов Кредитного договору № 0862508901/Т/972138 від 24.12.2013 року, при його укладенні сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафу, за цим Договором встановлено тривалістю десять років (п. 5.3), тобто до правовідносин сторін застосовується позовна давність тривалістю у десять років, у зв`язку з суд приходить до висновку, що даний позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подано в межах обумовленого строку позовної давності. Враховуючи встановлені обставини справи, суд відмовляє у задоволенні позову саме через недоведеність позовних вимог. Так як позивачу відмовлено у задоволенні позову повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed