Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №423586121 від 25.01.2018 року в загальному розмірі 34212,61 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25.01.218 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет- сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву № 423586121 про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання кредиту та його умови, в результаті чого, банк встановив клієнту кредитну лінію у розмірі 30000 грн строком на 60 місяців, з процентною ставкою 38 % на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надійшла заява від представника АТ «Ощадбанк» Шахова О.І. про проведення слухання справи за відсутністю представника позивача, проти ухвалення у справі заочного рішення. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві [PERSON] за відомим місцем її реєстрації. Крім того, відповідача [PERSON] неодноразово було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.218 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет- сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву № 423586121 про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання кредиту та його умови, в результаті чого, банк встановив клієнту кредитну лінію у розмірі 30000 грн строком на 60 місяців, з процентною ставкою 38 % на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Станом на 01.09.2020 р. за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб враховується така заборгованість: загальна сума заборгованості за основним боргом- 29994,44 грн; сума заборгованості за процентами 3231,91 грн., розмір комісії -15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу- 0,00 грн., сума сплаченої пені 0,00 грн., розмір 3 % річних 771, 64 грн; розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 91,45 грн; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 0,00 грн; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 16,07 грн. Всього 34212, 61 грн. Згідно зі ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст. ст. 526, 1054ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п.п. 1.17. встановлено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією (кредитом). Позивач зазначає, що в період дії кредитного договору\~\~ [PERSON] свої зобов`язання порушив, внаслідок чого станом на 01.09.2020року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 24121,61 грн, В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідні розрахунки. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Відповідач всупереч умов договору і ст.ст.525,1049ЦК\~України у повному обсязі взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.09.2020року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 34212,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (а.с.21-27). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. У відповідності до положень ст.525ЦК\~України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст.625ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610ЦК\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.629ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Оскільки [PERSON] у встановлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, зазначені суми підлягають стягненню з нього на користь позивача. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved