Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000 грн щомісяця. Позов обґрунтовує тим, що має повнолітнього сина [PERSON] , який проживав разом з нею до середини 2018 року. Потім він став проживати у своєї співмешканки, без реєстрації місця проживання до цього часу. Позивач є інвалідом другої групи та потребує матеріальної допомоги, неодноразово зверталася до сина, однак він ніякої допомоги їй не надає. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що вона перебуває на обліку в ПФУ як пенсіонер та отримує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 2879.90 грн. та допомогу як інвалід з дитинства. З чоловіком [PERSON] шлюб розірвано, її батьки померли. Позивачка отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Має другу групу інвалідності, у зв`язку з чим у неї поганий стан здоров`я, потребує додаткових витрат на обстеження, лікування та медикаменти. Відповідач є її єдиною дитиною, працює офіційно, отримує доход від оренди земельної ділянки, крім того підробляє, надаючи послуги з ремонту, обробляє земельну ділянку площею 0.19 га, а також не має на утриманні неповнолітніх дітей, а тому може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги у судовому засіданні визнав частково, пояснив, що в цілому не заперечує надавати допомогу матері, але не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., про який просить позивач. Дійсно, він не має інших утриманців, не має проблем зі здоров`ям, працює, але отримує мінімальну заробітну плату, тому після сплати такого розміру аліментів не матиме коштів на прожиття. Також підтвердив, що отримує дохід від оренди належної йому земельної ділянки. У 2019 році отримав 13779 грн. орендної плати за рішенням Недригайлівського районного суду про стягнення заборгованості по орендній платі. Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані сторонами в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який народився [INFO] , є сином позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.11) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.06.2002. Із копії довідки про доходи № [NUMBER] від 11.01.2020 (а.с.8) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Недригайлівському об`єднаному управління ПФУ в Сумській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 2879,90 грн. Із копії довідки про отримання допомоги №06/49 від 11.01.2020 (а.с.9), вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Недригайлівської РДА та їй призначено соціальну допомогу відповідно до ЗУ "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам". Допомогу нараховано в розмірі 9 458 грн за період з 01.07.2019 по 31.12.2019. Місячний розмір допомоги з грудня 2019 року складає 1638 грн. Із копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №152155 та копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що [PERSON] має другу групу інвалідності з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково. Із досліджених у судовому засіданні оригіналів медичних документів, наданих позивачкою, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема витягу з протоколу засідання обласної ЛКК від 30.11.2015 (а.с.55) та медичної виписки стаціонарного хворого від 02.07.2018 (а.с.54) вбачається, що позивач має ряд хронічних захворювань та потребує обмеження фізичних навантажень і нагляду лікарів. Відповідно до довідки про доходи від 28.01.2020 №6 (а.с.29), [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді інженера енергетика та з липня по грудень 2019 року включно отримав 26000, 22 грн заробітної плати. Місячний заробіток за грудень 2019 року склав 4365 грн. Із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, встановлено, що [PERSON] , крім заробітної плати, отримав у 2019 році дохід у виді надання майна в лізинг у розмірі 17 932, 02 грн, з яких сплачено податок в розмірі 3227,77 грн. Із пояснень відповідача, з якими погоджується позивач, ці кошти є заборгованістю з орендної плати за користування належною відповідачу земельною ділянкою відповідно до рішення Недригайлівського районного суду від 16.05.2019. Річна орендна плата становить приблизно 6000 грн. Із рішення Недригайлівського районного суду від 16.05.2019 у справі №591/5841/18 вбачається, що на користь відповідача [PERSON] з ФОП [PERSON] стягнуто заборгованість з орендної плати за 2014, 2015, 2017 роки в розмірі 13 779 грн.(а.с.50-51). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до висновків про застосування норм права, що викладені в постанові об`єднаної палати Цивільного касаційного ВС від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є єдиною дитиною позивача, інших осіб, які б могли надавати утримання позивачу судом не встановлено. Із пояснень відповідача з`ясовано, що його мати [PERSON] не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд, враховує обставини справи, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства, непрацездатною, за своїм станом здоров`я потребує лікування, що передбачає витрати на придбання ліків. Наведене свідчить, що позивач потребує матеріальної допомоги від свого сина. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Виходячи з принципів змагальності, пропорційності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд враховує, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату і фактично його щомісячний дохід є меншим, ніж дохід позивача, тому він не має можливості сплачувати визначений позивачем розмір аліментів. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 420 грн. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 117,71 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial