Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 13 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 9 управління регіональної мережі Луганської філії ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ракович Наталії Василівни (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №501-08-ПК (далі - Кредитний договір) про надання кредиту в розмірі 10 000,00 грн. Отримані кошти Позичальник зобов'язався повернути в строк до 12 травня 2011 року та сплатити проценти і комісійну винагороду Банку за користування кредитом. Згідно пункту 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 277,78 грн. та нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток 1 до Кредитного договору). Відповідно до пункту 4.3 Кредитного договору Позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця згідно з Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до Кредитного договору). Відповідно до пункту 4.7 Кредитного договору Позичальник сплачує комісійну винагороду за користування кредитними ресурсами щомісячно, в строк з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі 175, 00 грн. Згідно пункту 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. 13.05.2008 року між Банком, Позичальником та [PERSON] (далі - Поручитель) було укладено договір поруки №716/08 (далі - Договір поруки), згідно якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Відповідно до п.6.2. Договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. З серпня 2009 року Позичальник зобов'язання за кредитним договором № 501-08-ПК від 13.05.2008 року не виконував, кредитні ресурси, нараховані проценти та комісійну винагороду не сплачував. Внаслідок чого, Банк був вимушений звернутись з позовною заявою до Стахановського міського суду Луганської області про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON], яка виникла станом на 15.02.2010 року у сумі 10 750,04 грн., що на той час складалась з: - заборгованості за основним боргом - 6 088,01 грн.; - заборгованості зі сплати процентів - 672,63 грн.; - заборгованості зі сплати щомісячної комісійної винагороди - 1344,2 грн.; - заборгованості по пені - 10 750,0 4 грн. 22.04.2010 року по вищевказаному позову Стахановським міським судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Банку задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 501-08-ПК, яка утворилась станом на 15.02.2010 року. 08.06.2010 року було видано виконавчий лист на вказане рішення і відповідно у червні 2010 року відділом державної виконавчої служби Стахановського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Проте, заборгованість за кредитним договором не погашена до теперішнього часу в повному обсязі. Крім того, під час виконання вищевказаного рішення, за кредитним договором утворилась заборгованість по сплаті щомісячної комісійної винагороди та пені. Згідно Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин від 7 жовтня 2010 року, встановлено наступне: "Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключне стягнення відсотків, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601. 604-609 Цивільного кодексу України Такі ж положення містяться в п. 7.3. Кредитного договору №501-08 ПК, згідно якого договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. У зв'язку з тим, що під час розгляду Стахановським міським судом Луганської області зазначеної вище справи останній розрахунок проводився 15.02.2010 року і на протязі всього часу кредитний договір діяв і відповідно за його умовами нараховувались відсотки, щомісячна комісійна винагорода та пеня від суми простроченої заборгованості, станом на 27.01.2014 року виникла заборгованість у сумі 13 806,51 грн., яка складається з: - простроченої заборгованості по щомісячній комісійній винагороді - 2 962,77 грн.; - пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії - 10 843,74 грн. Відповідно до п. 4.7. Кредитного договору, щомісячна комісійна винагорода Банка сплачується Позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання Позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів. Остаточне повернення кредитних ресурсів відбулось 06.04.2012 року, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, отже нарахування щомісячної комісійної винагороди правомірно відбувалось до квітня 2012 року. На сьогоднішній день заборгованість за кредитним договором № 501-08-ПК Позичальником не погашена, зобов'язання не виконані, через що Банк вимушений звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості яка утворилась після 15.02.2010 року. На підставі викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Луганської філії заборгованість по кредитному договору № 501-08-ПК від 13.05.2008 року у сумі 13 806,51 гри., яка складається з: - простроченої заборгованості по щомісячній комісійній винагороді - 2 962,77 грн.; - пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії - 10 843,74 грн., а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Заяву про слухання справи за їх відсутністю не надали. Про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.553ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у том ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У судовому засіданні встановлено, що 13 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 9 управління регіональної мережі Луганської філії ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ракович Наталії Василівни та [PERSON] було укладено кредитний договір №501-08-ПК про надання кредиту в розмірі 10 000,00 грн. Отримані кошти Позичальник зобов'язався повернути в строк до 12 травня 2011 року та сплатити проценти і комісійну винагороду Банку за користування кредитом (ар.с.9-13). Згідно пункту 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 277,78 грн. та нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток 1 до Кредитного договору). Відповідно до пункту 4.3 Кредитного договору Позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця згідно з Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до Кредитного договору). Відповідно до пункту 4.7 Кредитного договору Позичальник сплачує комісійну винагороду за користування кредитними ресурсами щомісячно, в строк з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі 175, 00 грн. Згідно пункту 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. 13.05.2008 року між Банком, Позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №716/08 (ар.с.14-15), згідно якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Відповідно до п.6.2. Договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. З серпня 2009 року Позичальник зобов'язання за кредитним договором № 501-08-ПК від 13.05.2008 року не виконував, кредитні ресурси, нараховані проценти та комісійну винагороду не сплачував. Внаслідок чого, Банк був вимушений звернутись до Стахановського міського суду Луганської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON] у сумі 10 750,04 грн. 22.04.2010р. Стахановським міським судом Луганської області по даному позову було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Банку були задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 501-08-ПК у розмірі 10 750,04 грн. 08.06.2010 року на вищевказане рішення було видано виконавчий лист (ар.с.24-25). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р. зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). У зв'язку з тим, що під час розгляду судом цивільної справи, зазначеної раніше, останній розрахунок заборгованості за Кредитами здійснювався станом на 15.02.2010 року, і на протязі всього часу Кредитні договори діяли і відповідно, нараховувались відсотки та пеня за прострочення платежів, утворилась заборгованість. Згідно розрахунку (ар.с.7-8) станом на 27.01.2014 року заборгованість по кредитному договору становить 13806,51грн., а саме: - 2 962,77 грн. - прострочена заборгованість по щомісячній комісійній винагороді ; -10 843,74 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії. Заперечень проти позову відповідачами не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов'язань за Кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved