Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У травня 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 21.01.2018р. близько 00 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Jimny» здійснювала рух у темний час доби при увімкненому міському освітлені про проїзній частині пр. Гагаріна по з боку вул. Телевізійній у напрямку вул. Сірка у Соборному районі при цьому не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не обрала в установлених межах безпечної швидкості руху, на заокруглені проїжджої частини дороги ліворуч, в порушення правил п. 1.3., п. 1.5., п. 2.3.б), п. 2.9.а), п. 12.1 ПДР України, втратила контроль на керуванням автомобіля, в результаті чого автомобіль «Suzuki Jimny» у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч і продовжуючи некерований рух, передньою лівою частиною здійснив наїзд на паркан, а передніми лівими дверима на пішохода [PERSON] , який в цей момент знаходився на тротуарі. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] , [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, синців на обличчі, переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів над твердою мозковою оболонкою, під м`які мозкові оболонки, у речовину головного мозку, дефекту лобно-скроневої частки, що по відношенню до живих осіб у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до настання смерті, прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету(ів), чи при ударах об такий, та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Також виявлені садна та синці на кінцівках, що по відношенню до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень, прижиттєві утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету(ів), чи при ударі(ах) об такий(і), та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі вони відповідають фазам автомобільної травми та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть [PERSON] настала [INFO] о 16:00 год. Потерпілою від кримінального правопорушення органом досудового розслідування визнано позивача - [PERSON] - дочку загиблого. 07 травня 2018р. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 12018040000000191 та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного їй основного покарання, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Позивач зазначає у позові, що внаслідок кримінального правопорушення, зазнала моральної шкоди, яку оцінює в 200 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що внаслідок ДТП вона отримала суттєві незгладимі моральні страждання, пов`язані зі смертю батька. Втрата близької людини позбавила її радості в житті, вона назавжди залишилася без підтримки з боку найріднішої для неї людини. Глибина душевних страждань, а також душевної болі, які їй завдані у зв`язку з втратою батька, свідчить про велике горе, глибокий сум та скорботу, постійні емоційні переживання. Передчасна смерть батька стала важкою психологічною травмою для позивача, як для доньки, оскільки батько був люблячий, чуйний, уважний, який приймав активну участь у її житті, приділяв їй багато уваги. Покійний був для позивача людиною, яку ніколи ніким неможна замінити. Позивачу важко та практично неможливо погодитись із втратою рідною та коханої людини. Наслідком пережитого стресу стали постійні емоційні переживання, порушення сну та головний біль, в результаті чого, позивач не має можливості в повні мірі відпочивати, що значно сказалося на її фізичному здоров`ї та нервовій системі. Адаптація до реальності нещастя, і душевний біль у позивача не зменшується і до теперішнього часу. На ґрунті пережитого стресу з`явився неспокій, нервування, слабкість, що супроводжується відсутністю реального оцінювання сучасного життя та вирішення будь-яких життєвих питань. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням у зв`язку із втратою єдиного і люблячого батька. Позивачем були надані письмові пояснення до суду в яких вона зазначає, що втрата батька це непоправна втрата у її житті, що батько був чоловічою підтримкою у її родині та годувальником, що він активно брав участь у її житті, фінансово та морально підтримував її та її доньку - свою онуку. Також, після вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення, яким вона позбавила позивача та її доньку самої близької людини, остання навіть не принесла вибачень та поводила себе дуже зухвало, що дуже обурює позивачку. Також, представником позивача було заявлено клопотання про допит свідка - [PERSON] . Свідок надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] її донька - [PERSON] втратила турботливого батька, а її онука - дідуся. Втрата у родині дуже відчутна як з морального боку так і з матеріального. Смерть батька позначилась на здоров`ї позивача, принесла їй глибокі душевні страждання, душевний біль. Загибель батька стала важкою психологічною травмою для позивача та для її доньки, оскільки померлий був люблячим та уважним батьком та дідусем та приймав активну участь у житті останніх. Внаслідок пережитого стресу позивач піддається постійному емоційному переживанню, головному болю, все це дуже позначилося на її фізичному здоров`ї та нервовій системі. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої вимоги у повному обсязі, наполягала на тому, що глибина страждань від втрати батька через злочинні дії відповідачки не знижується й до теперішнього часу, минуло два роки з дати гибелі батька, але жодного відшкодування з боку відповідачки для неї особисто не здійснено, в той час як вона є одинокою матір`ю, виховує неповнолітню дитину сама, яка теж лишилася без дідуся. Представник позивачки підтримала думку останньої, звернула увагу на можливість відшкодувати завдану шкоду за рахунок автомобіля, належного відповідачці, на якому остання вчинила ДТП із смертельним наслідком відносно батька позивачки. Відповідачка в судовому засіданні проти відшкодування шкоди не заперечувала, натомість вважає за можливе стягнути з неї на користь позивачки лише 15 тис. грн., посилається на невелику зарплату, наявність неповнолітньої дитини, яку виховує самостійно та утримання непрацездатних батьків, один з яких - інвалід. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні судом встановлені наступні факти. [PERSON] 21.01.2018р. близько 00 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Jimny» здійснювала рух у темний час доби при увімкненому міському освітлені про проїзній частині пр. Гагаріна по з боку вул. Телевізійній у напрямку вул. Сірка у Соборному районі при цьому не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не обрала в установлених межах безпечної швидкості руху, на заокруглені проїжджої частини дороги ліворуч, в порушення правил п. 1.3., п. 1.5., п. 2.3.б), п. 2.9.а), п. 12.1 ПДР України, втратила контроль на керуванням автомобіля, в результаті чого автомобіль «Suzuki Jimny» у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч і продовжуючи некерований рух, передньою лівою частиною здійснив наїзд на паркан, а передніми лівими дверима на пішохода [PERSON] , який в цей момент знаходився на тротуарі. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] , [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, синців на обличчі, переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів над твердою мозковою оболонкою, під м`які мозкові оболонки, у речовину головного мозку, дефекту лобно-скроневої частки, що по відношенню до живих осіб у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до настання смерті, прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету(ів), чи при ударах об такий, та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Також виявлені садна та синці на кінцівках, що по відношенню до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень, прижиттєві утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету(ів), чи при ударі(ах) об такий(і), та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі вони відповідають фазам автомобільної травми та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть [PERSON] настала [INFO] о 16:00 год. Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини та наслідки підтверджені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018р. по справі № 201/1966/18 (пр. № 1кп/201/375/2018), якою відповідача було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 12018040000000191 та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного їй основного покарання, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав чинності 07.06.2018р. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 травня 2018 року є преюдиційними і доведенню не підлягають. Потерпілою від кримінального правопорушення органом досудового розслідування визнано позивача - [PERSON] - дочку загиблого. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень Конституції, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства фізичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав та законних інтересів. Згідно Статуту Всесвітньої організації охорони здоров`я: «Здоров`я - це стан повного фізичного, душевного та соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб та фізичних дефектів ". В свою чергу Конституція України також зазначає, що людина, її життя і здоров`я визнаються в нашій державі найвищими соціальними цінностями (ст. 3) і те, що кожна людина (ст. 27) має право на охорону здоров`я. Згідно ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». З урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характері тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП вона отримала суттєві незгладимі моральні страждання, пов`язані зі смертю батька. Втрата близької людини позбавила її радості в житті, вона назавжди залишилася без підтримки з боку найріднішої для неї людини. Глибина душевних страждань, а також душевної болі, які їй завдані у зв`язку з втратою батька, свідчить про велике горе, глибокий сум та скорботу, постійні емоційні переживання. Передчасна смерть батька стала важкою психологічною травмою для позивача, як для доньки, оскільки батько був люблячий, чуйний, уважний, який приймав активну участь у її житті, приділяв їй багато уваги. Покійний був для позивача людиною, яку ніколи ніким неможна замінити. Позивачу важко та практично неможливо погодитись із втратою рідною та коханої людини. Наслідком пережитого стресу стали постійні емоційні переживання, порушення сну та головний біль, в результаті чого, позивач не має можливості в повні мірі відпочивати, що значно сказалося на її фізичному здоров`ї та нервовій системі. Адаптація до реальності нещастя, і душевний біль у позивача не зменшується і до теперішнього часу. На ґрунті пережитого стресу з`явився неспокій, нервування, слабкість, що супроводжується відсутністю реального оцінювання сучасного життя та вирішення будь-яких життєвих питань. Зазначене також підтверджується поясненнями наданами свідком - [PERSON] . Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає у моральних стражданнях, відсутністю реального оцінювання сучасного життя та вирішення будь-яких життєвих питань, внаслідок смерті батька та інші негативні наслідки, суд вважає доведеним. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивачка є співмірною із завданою моральною шкодою та можливістю її відшкодування з боку відповідачки. При цьому суд враховує як доводи позивачки, так і доводи відповідачки, зокрема: у обох із них на вихованні по одній малолітній дитині (а.с.8, 104), яких вони виховують самостійно, без батька, однак, не можна залишити поза увагою, що відповідачка при цьому отримує пенсію на дитину по втраті годувальника (а.с.108). Наявність у відповідачки непрацездатних батьків судом також враховується, однак доказів того, що останні позбавлені будь-яких доходів та пільг (пенсії, матеріальна допомога від держави, субсидії тощо), суду не надано, також як і не доведено, що відповідачка утримує своїх батьків за власний кошт. Водночас, суд враховує, що відповідачка є працездатною, без фізичних вад особою, має постійну роботу та працює директором підприємства. Її відносно невеликі статки (з січня 2018 р. по серпень 2019 р. відповідачкою отримано зарплати 79734,52 грн - а.с.107) не можуть бути на заваді її обов`язку по відшкодуванню завданої шкоди, оскільки таке відшкодування може бути проведено й за рахунок інших джерел, зокрема, через реалізацію належного відповідачці автомобіля, на якому вона здійснила ДТП (а.с.12). Крім того, суд не може залишити поза увагою й той факт, що обставини, на які посилається відповідачка як на підставу зменшення обсягу її цивільної відповідальності за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, вже були враховані судом при ухваленні вироку щодо неї, та завдяки яким вона була засуджена до позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.76 КК України, уникнувши тим самим реального відбування покарання, та до неї були застосовані найменш обтяжлива форма кримінальної відповідальності. Ухвалюючи вирок відносно [PERSON] , суд послався на таке: «При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує самостійно, здійснює догляд за батьком, який має інвалідність, а також за хворою матір`ю, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відшкодувала частину завданої потерпілим шкоди, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих її покарання обставин» (а.с.10-11). За таких обставин, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved