Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2626,70 грн., маральну шкоду в розмірі 6000,00 грн., та судові витрати в розмірі 700 грн., судовий збір в розмірі 121,80 грн. винного у скоєні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України. Згідно вироку Болградського районного суду Одеської області від 23.02.2015 року встановлено, що 13.10.2014 року, приблизно о 13:00 годині, мешканець с. Нові Трояни Болградського району Одеської області [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на подвір'ї домоволодіння № 53 по вул. Титова у с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, в ході сварки, що виникла раптово з підстав особистих неприязних відносин між ним та мешканцем цього ж населеного пункту [PERSON], навмисно заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Відповідач відшкодовувати добровільно шкоду відмовляється, що зумовило звернення позивачів до суду. Представник позивача в судове засідання зявлявся одноразово, після чого, подав до суду заяву про проведення подальшого розгляду судової справи у його відсутність, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 49). Відповідач\~ до суду не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином\~ (а.с. 13, 18, 20, 21, 27,28, 29,34, 35, 36,37, 38, 39-41) за місцем його реєстрації, яке підтверджено Болградським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.12). Крім того, відповідач викликався відповідно до оголошення, опублікованого в газеті «Одеські Вісті» №57 від 02 липня 2015 року (а.с. 39-41). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Вироком Болградського районного суду Одеської області від 23.02.2015 року, встановлено, що \~13.10.2014 року, приблизно о 13:00, мешканець с.Нові Трояни Болградського району Одеської області [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на подвір'ї домоволодіння №53 по вул.Титова у с.Нові Трояни Болградського району Одеської області, в ході сварки, що виникла раптово з підстав особистих неприязних відносин між ним та мешканцем цього ж населеного пункту [PERSON], навмисно заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я потерпілого наступним чином.\~\~Передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків в результаті своїх дій, [PERSON], схопивши [PERSON] руками за одяг спереду в області грудей, головою завдав йому один удар в обличчя, після чого завдав йому ще два удари долонями в обличчя, спричинивши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, що, згідно висновку судово-медичного експерту відносяться до легких тілесних ушкоджень, та спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.). Зазначеним вироком [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих законом мінімумів доходів громадян в сумі 1190 грн. Також, було задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з засудженого на користь держави 365 грн 99 копійок у виді відшкодування вартості лікування потерпілого у Болградській ЦРБ. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при вирішенні вимог про відшкодування додаткових витрат на медичну допомогу судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Відповідно до наданих позивачем розрахункових квитанцій, сума витрат на ліки складає 2056 грн. 70 коп, зазначене підтверджується розрахунковими квитанціями №831140 від 17.10.2014 року, №831157 від 23.10.2014 року, №831183 від 08.11.2014 року, №831153 від 23.10.2014 року (а.с.9). Також позивачем надано квитанцію про надання медичних послуг від ТОВ «Медичний центр INTO-SANA» в розмірі 370 грн від 17.10.2014 року (а.с.9). Документальних підтверджень на проїзд до міста Ізмаїл позивачем не надано. Таким чином, судовим розглядом доведено факт того, що [PERSON] своїми діями заподіяв позивачу [PERSON] майнову шкоду на суму 2 426 гривень 70 копійок. Що стосується відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, що відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками визначаються витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Такі збитки повинні відшкодовуватись у повному обсязі. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За твердженнями позивача, винними, неправомірними суспільно-небезпечними діяннями [PERSON] позивачу, як потерпілому, завдано у тому числі, немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого її повторення, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривого, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги, на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, почуття образи, обурення, приниження гідності. Також, позивач зазначив, що в момент отримання тілесних ушкоджень позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоровя та життя. Відповідно до положень ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З врахуванням фактичних обставин справи та положень ст.ст.23,1167 ЦК України суд доходе висновку, що відповідач своїми протиправними діями відносно позивача безумовно спричинив йому моральну шкоду, оскільки внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, позивач зазнав фізичного болю та страждання. Разом з цим суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, який зазначений позивачем, є завищеним і не в повної мірі відповідає характеру порушення його права, глибині та тривалості душевних страждань. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер й тяжкість завданих позивачу тілесних ушкоджень, тривалість проходження позивачем лікування, ступінь глибини й тривалості моральних страждань, ту обставину, що спричинені тілесні пошкодження не призвели до таких незворотних наслідків, як інвалідність, каліцтво, що впливає на розмір моральної шкоди в бік його зменшення. Також суд приймає до уваги, що позивачем не надано доказів того, що й в цей час має місце погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації. Враховуючи викладене, а також

Outcome: partial