Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

27 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №78122000001 від 21.01.2019 року в розмірі 16\~763 грн., витрати на судовий збір в розмірі 1\~921 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 750 грн. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 24.02.2020 року о 11.00 год. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.01.2019 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договір № 7812200001 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачем було отримано кредит шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту) у розмірі 4\~500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50 % на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами та 2,50 % за кожний день користування кредитом на залишок фактичної заборгованості по кредиту у разі порушення Позичальником умов договору (невиконання або неналежного виконання його умов), строком дії на 30 днів, але у будь-якому разі, до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Позивач своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на номер банківської картки, вказаний Позичальником при реєстрації на сайті Товариства у особистому кабінеті, виконав, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» за вихідним № 76/07 від 26.07.2019 року, згідно якої дата та час проведення транзакції 21.01.2019 року в 16:21 год., сума транзакції 4\~500,00 грн. Попри те, відповідачем зобов`язання за вказаним договором не виконуються, що змусило позивача звернутися в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір; - підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 7812200000 від 21.01.2019 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаний договір укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. Розділу 4 Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», заявник, здійснює заповнення Заявки на отримання Кредиту на Сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення. У Заявці Заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання Кредиту. Згідно п. 4.11 Розділу 4 вказаних Правил, Товариство протягом 3 робочих днів з дати отримання Заявки приймає рішення про надання Кредиту чи про відмову в наданні Кредиту. У відповідності до пункту 4.14 цих Правил, Товариство інформує Заявника про прийняте рішення щодо видачі Кредиту через СМС-повідомлення на телефонний номер та/або через електронний лист на адресу електронної пошти Заявника, зазначені у Заявці та/або шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті Заявника на Сайті. У випадку прийняття рішення про надання Кредиту, на електронну пошту Заявника, зазначену в Заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, Заявник отримує копію Електронного Договору. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту) у розмірі 4\~500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1.50 % на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами та 2,50 % за кожний день користування кредитом на залишок фактичної заборгованості по кредиту у разі порушення позичальником умов договору, строком дії на 30 днів, але в будь-якому разі до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Правила надання грошових коштів у позику визначають умови та порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і фізичною особою-позичальником, які є сторонами Договору. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України та відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», укласти Кредитний договір на умовах, що встановлені Товариством, і застосовуються у випадку подання фізичною особою заявником Заявки на сайті Товариства за електронною адресою: https://cashberri.com.ua (далі Сайт) на отримання кредиту та вчинення інших дій, передбаченими цими Правилами (акцептом). Відповідно до умов Правил відповідачка акцептувала оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на Сайті, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачці було перераховано грошові кошти. На підставі заповненої відповідачем заявки від 21.01.2019 року, між сторонами було укладено договір № 7812200001. Відповідно до умов цього договору, Кредитор надає позичальникові кредит на суму 4\~500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого йому кредитного ліміту, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку з чим у останньої станом на 14.08.2019 року сума непогашеної заборгованості по кредиту становить 16 763 грн. з врахуванням добровільного погашення на суму 2\~025 грн., а саме: сума кредиту 4\~500 грн., проценти за користування кредитом 2\~025 грн., за порушення зобов`язань, передбачених п. 6.3 Договору 10\~237 грн. 50 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію» порядок надання банківських послуг, випуск та обіг електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством. До послуг систем дистанційного обслуговування, випуску та обігу електронних грошей, страхування та інших послуг, щодо яких існує спеціальне законодавство, цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, випуск та обіг електронних грошей, страхування, зокрема законам України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", "Про банки і банківську діяльність" та ЗУ «Про страхування". Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронний цифровий підпис". Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Таким чином, Закон України «Про електронну комерцію» застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству в тому числі і - Закону України «Про електронний цифровий підпис», яким підлягають регулюванню спірні правовідносини. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Статтею 6 даного Закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З копії договору № 7812200001 від 21.01.2019 року вбачається, що відповідачкою було використано для підписання такого електронний підпис одноразовим ідентифікатором. В якості додатку до Договору позики позивачем було долучено графік розрахунків, який містить розрахунок Заборгованості (втому числі суми кредиту і процентів за користування кредиту) із зазначенням терміну платежу, а саме: сукупна вартість кредиту складає 145% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 6\~525 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе проценти за користування кредитом 45% (у процентному вираженні) або 2\~025 грн. (у грошовому виразі) та суму кредиту 4\~500 грн. (у грошовому вираженні). Відповідно до п. 2.2 Договору цей договір є укладеним з моменту підписання Сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок (банківську картку), вказану Позичальником для укладення цього Договору. Факт перерахунку коштів відповідно до умов вищезазначеного договору позивач підтверджує інформаційною довідкою № 76/07 від 26.07.2019 року, виданою ТОВ «Платежі Онлайн», з тексту якої вбачається, що на сайті CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» на картковий рахунок відповідачки 21.01.2019 року було перераховано 4 500,00 грн., визначених сторонами відповідно до Договору позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 4 500,00 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки такі кошти були фактично отримані, використані позичальником та не повернуті позивачу. Крім основної суми заборгованості позивач просить суд стягнути 2 025\~ грн. проценти за користування кредитом та 10\~237 грн. 50 коп. заборгованість за порушення зобов`язань, передбачених п. 6.3. Договору, у якому зазначено, що у випадку прострочення сплати заборгованості за договором, повернення кредиту товариству та сплата процентів здійснюється у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, у другу чергу нараховані сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до укладеного з позичальником договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості до договору № 7812200001 від 21.01.2019 року, сума у розмірі 2 025\~ грн. це проценти за користування кредитом, нараховані у межах дії кредитного договору, а сума у розмірі 10\~237,50 грн. відсотки, які позивач почав нараховувати на прострочену заборгованість після закінчення строку дії кредитного договору, а саме з 29.03.2019 року. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодаця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові ВП ВС від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України,\~позивач\~не пред`явив. А відтак, враховуючи аналіз вищенаведених норм закону, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 025 грн. відсотків за користування кредитом, нарахованих в межах строку дії укладеного між сторонами договору № 78122000001 від 21.01.2019 року. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 38 %, а тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 729 грн. 98 коп. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 750 грн., які підтверджені, зокрема, договором № 39/19-ц про надання правової допомоги від 10.07.2019 року та актом про надання правової допомоги за період з 10.07.2019 року по 04.09.2019 року від 05.09.2019 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частці задоволених позовних вимог відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, а саме у розмірі 285,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial