Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11349977000. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 22000 доларів США та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24 травня 2038 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором були укладені наступні договори поруки: між позивачем та [PERSON] договір поруки № 11349977000/2 від 23 травня 2008 року; між позивачем та [PERSON] договір поруки № 11349977000/3 від 23 травня 2008 року; між позивачем та [PERSON] договір поруки № 11349977000/4 від 23 травня 2008 року, відповідно до яких [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язуються перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Стверджує, що в порушення умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують, заборгованість за кредитним договором станом на 20 січня 2016 року становить 19768,62 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 січня 2016 року складає 491137 грн. 17 коп., яка складається з: - 17718,60 доларів США - кредитної заборгованості, в тому числі простроченої заборгованості з березня 2015 року 696,30 доларів США; - 2050,02 доларів США - заборгованості по процентам; - 12421 грн. 16 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, з яких: 3511 грн. 75 коп. - пені за прострочення сплати кредиту; 8909 грн. 41 коп. - пені за прострочення сплати процентів. Тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по зазначеному договору в сумі 19768,62 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 12421 грн. 16 коп.; з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по зазначеному договору в сумі 19768,62 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 12421 грн. 16 коп.; з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість по зазначеному договору в сумі 19768,62 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 12421 грн. 16 коп., а також судові витрати по справі. Представник відповідачів надала суду письмові заперечення відповідно до змісту яких просить відмовити у задоволенні позову щодо солідарного стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором та просить розглядати справу за відсутністю відповідачів на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до викладених роз'яснень у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 11349977000 від 23.05.2008 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 22000 доларів США та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24 травня 2038 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. 23 травня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 11349977000/2 від 23 травня 2008 року; між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 11349977000/3 від 23 травня 2008 року; між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 11349977000/4 від 23 травня 2008 року, відповідно до яких [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язуються перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом у розмірі та у випадках, визначених кредитним договором. Договори поруки діють до закінчення належного виконання боржником взятих на себе зобов'язань за основним договором. В порушення умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 20 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 19768,62 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 20 січня 2016 року становить 491137 грн. 17 коп.), та яка складається з: - 17718,60 доларів США - кредитної заборгованості, в тому числі простроченої заборгованості з березня 2015 року 696,30 доларів США; - 2050,02 доларів США - заборгованості по процентам; - 12421 грн. 16 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, з яких: - 3511 грн. 75 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; - 8909 грн. 41 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором прострочення кредитної заборгованості почалося з лютого 2015 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив, оскільки в матеріалах справи є вимоги банку до боржників від 21 жовтня 2015 року. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08.10.2014 року №6-128цс14, від 29.01.2014 року №6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з лютого 2015 року протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 21 жовтня 2015 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тому поруку припинено на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. Отже, на підставі зазначеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту № 11349977000 від 23 травня 2008 року, що утворилася станом на 20 січня 2016 року в сумі 19768,62 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 січня 2016 року складає 491137 грн. 17 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 12421 грн. 16 коп. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених вище підстав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, у сумі 7553 грн. 37 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial