Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

28.01.2019 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, вказуючи на те, що під час знаходження в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , якій [INFO] р. виповнилося 18 років. З 2016 р. донька навчається в Маріупольському електромеханічному технікумі, денної форми навчання, та потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. Відповідач ухиляється від її утримання, добровільно матеріальної допомоги на навчання не надає. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання. В подальшому уточнила позовні вимоги, просила стягнути аліменти у розмірі 10% від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки з відповідача продовжено стягнення аліментів за виконавчим листом на меншу доньку у розмірі ј частини із всіх видів заробітку щомісяця. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання повідомлені належним чином не з`явилися, але раніше зверталися до суду із письмовими заявами про розгляд справи без їх участі з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов в частині стягнення аліментів визнав, заперечував проти стягнення з нього судового збору, оскільки має інвалідність, та є тимчасово переміщеною особою, у зв`язку із чим має скрутне матеріальне становище оскільки вимушений орендувати житло за яке сплачує орендну плату, крім того сплачує аліменти на неповнолітню дитину. Просив звільнити його від сплати судового збору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши докази, дійшов наступного висновку з огляду про таке. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.1997 р. який було розірвано 14.05.2007 р., про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зроблено відповідний актовий запис №243 ( а.с. 5,6). Як вбачається з свідоцтва про народження, [PERSON] , народилася [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 18.02.2001 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько - [PERSON] та мати [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №128 (а. с.7). Як вбачається з довідки Маріупольського електромеханічного технікуму б/н від 23.01.2019 року, [PERSON] дійсно є студенткою 3 курсу денної форми навчання зазначеного технікуму навчається з 01.09.2016 р. Термін закінчення навчання 31.01.2020 р. (а.с.8). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Враховуючи те, що відповідач позов в частині стягнення аліментів визнав і на нього, як на батька покладено обов`язок утримувати повнолітню доньку, поки вона навчається, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для задоволення вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 10% від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.01.2019р. але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання. Відповідно до ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі або звільнити від його сплати. В п. 29 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, зазначено, що відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір та ст.82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Питання звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав. Додана до справи відповідачем довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.07.2016 р. №1414010531 та копія довідки МСЕК №006709 про встановлення [PERSON] 3 групи інвалідності з дитинства безстроково, а також наявність обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] є достатніми доказами щодо неможливості сплати відповідачем визначеного законодавцем розміру судового збору, тому суд звільняє відповідача від сплати судового збору. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору і відповідач звільнено від сплати судового збору, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved