Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що він 04.07.2014 р. зазнав тортур у Святошинському районному суді м. Києва, про що було заявлено до Прокуратури м. Києва 07.07.2014 р., оскільки за допомогою охоронця суду «Трифон», голова Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] наступив каблуком на його мізинець лівої руки, після чого була викликана міліція, зняті показання, під якими позивач відмовився поставити свій підпис, оскільки працівник райвідділу, який відбирав показання не представився. В подальшому була викликана швидка допомога, яка госпіталізувала позивача у лікарню. Позивач зазначає, що внаслідок вказаної вище ситуації був пошкоджений його верхній одяг, позивач отримав порізи, потьоки на руках та підборіддю, забій мізинця лівої руки та не виправленні у майбутньому пошкодження сухожиль. Позивач зазначає, що жодної відповіді від Святошинського РУГУ до теперішнього часу він не отримав. Також, позивач зазначає, що працівники Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві сканували його паспортні дані та змусили поставити на них свій підпис, що на думку позивача є незаконним збором інформації. Позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у зазнанні ним тортур у Святошинському районному суді м. Києва, а тому просить суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь моральну шкоду в розмірі 600 000 грн. та зобов'язати відповідача повернути позивачу скановані його паспортні дані, які містять його особистий підпис. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, у зв'язку з їх безпідставністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що у задоволення позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Довідки № 8661 Травмпункту Святошинського району м. Києва, позивач [PERSON] 04.07.2014 р. отримав побутову травму у виді множинної садни, гематоми тіла, часткового пошкодження сухожилку п"ятого пальця лівої кісті (а.с. 2). Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримані вище побутові травми він отримав в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва від голови суду [PERSON], проте, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав жодного письмового доказу, в тому числі і доказу щодо звернення ним до правоохоронних органів про нанесення йому тілесних ушкоджень. Також, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на бездіяльність відповідача Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, що полягає у відсутності будь-яких відповідей щодо випадку під час якого позивач отримав побутові травми, при цьому, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надав суду жодного письмового доказу в підтвердження будь-якого звернення до Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, яке б потребувало відповіді, відповідно до ЗУ «Про звернення громадян». Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно ч2 право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ч.6 шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ч7 порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не мають правового обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed