Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд припинити право відповідача на спадкування 1/6 частки квартири [ADDRESS] , виплатити відповідачеві грошову компенсацію вартості частки та визнати за позивачем право власності на зазначену частку квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 5/6 квартири [ADDRESS] на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року у справі № 642/1090/17, яке набрало законної сили. Право на 1/6 частину зазначеної квартири належить також [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , але на даний час спадщину не оформила, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Після реєстрації права власності на свою частину квартири позивач неодноразово усно звертався до [PERSON] з пропозицією викупити частку в спільному майні, право на яку їй належить. Однак, кожного разу [PERSON] у категоричній формі відмовляла [PERSON] у задоволенні його пропозиції. Після смерті матері [PERSON] , відповідач у квартирі [ADDRESS] не зареєстрована та фактично не проживає, свідоцтво про право на спадщину на її частину не отримала, що свідчить про її незацікавленість у володінні часткою квартири і оформленні належним чином права власності на неї. Також відповідач не сплачує комунальні платежі, які нараховуються комунальними службами за утримання квартири. Позивач вказує, що він користується квартирою, доглядає за нею, сплачує всі необхідні комунальні платежі. Також, позивач вказує, що у нього може виникнути потреба продати чи обміняти квартиру, однак, оскільки право на 1/6 її частини належить іншій особі, то даний факт значно ускладнює можливий продаж квартири і робить її непривабливою для покупців. Частка у квартирі, право на яку належить відповідачу, є незначною, оскільки становить 1/6 частки квартири, що дорівнює 7,4 кв. м. житлової площі та 3,6 кв. м. місць загального користування. Вказує, що дана частка зважаючи на її площу не може бути виділена з квартири в натурі, а також не може використовуватися самостійно. Добровільно вирішити питання з відповідачем не можливо, оскільки вона категорично відмовляє у задоволенні його пропозицій щодо викупу зазначеної частки і взагалі не зацікавлена у її оформленні. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, письмових заперечень проти позову не надала, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Позивач є власником 5/6 квартири [ADDRESS] на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року у справі № 642/1090/17, яке набрало законної сили. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.01.2019 року № 152696948 право власності на зазначену частку квартири зареєстровано за позивачем 03.07.2017 р. Другою харківською державною нотаріальною було надано до суду копії матеріалів спадкової справи 368/2004, яка заведена після смерті [PERSON] .. Відповідно до відомостей спадкової справи 21 липня 2004 року з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулася дочка померлої [PERSON] .. Також, даний факт встановлений у рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року у справі №642/1090/17. Зокрема, в абз. 6 встановлено, що згідно листа Другої харківської державної нотаріальної № 589/02-14 від 25 квітня 2007 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа 368/2004. 21 липня 2004 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлої [PERSON] . 1/6 частки квартири залишається за іншою спадкоємицею за законом [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат № 7 площею - 13,0 м. кв., № 8 площею 14.9 кв. м., № 9 площею 16,3 кв. м., коридору №1 - 8,9 кв. м., вбиральні № 2 - 1,1 кв. м., ванни № 3 - 1,9 кв. м., кухні № 4 - 6,9 кв. м., вбудованих шаф № 5 - 0,5 кв. м., № 6 - 0,3 кв. м., балконів 3,7 кв. м., 2,4 кв. м.. Загальна площа становить 65,6 кв.м., житлова площа - 44,2 м. кв. У п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, що затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. У висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 384/10-01 від 10.01.2019 року, що виготовлений ТОВ «Експертний будівельно-інжиніринговий центр", вказано, що якщо виділити 1/6 частку із зазначеної площі квартири, то отримаємо 7,4 кв. м. житлової площі та 3,6 кв. м. місць загального користування. За технічними характеристиками площі житлових кімнат не відповідають розрахунковим площам, тому 1/6 частина квартири не може бути виділена в натурі. Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна від 14 січня 2019 року, що виготовлений ТОВ "Бюро Полекс" (сертифікат оціночної діяльності виданий ФДМУ № 104/18 від 06 лютого 2018 р.) вартість квартири [ADDRESS] становить 352 369 (триста п`ятдесят дві тисячі триста шістдесят дев`ять) грн. Таким чином, ринкова вартість 1/6 цієї квартири становить 58 728 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 17 коп. У судовому засіданні в якості свідків були допитані сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що відповідач у спірній квартирі не проживає та не навідується до неї вже більше десяти років. Доглядає за квартирою та сплачує всі необхідні комунальні послуги позивач. Також свідки зазначили, що після смерті [PERSON] [PERSON] перестала спілкуватись з своїм вітчимом [PERSON] та позивачем, який є її звідним братом. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Для припинення права власності відповідно до зазначеної норми необхідні наявність чотирьох вказаних умов. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити таке: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користується спільним майном інші співвласники відповідач у справі; чи сплачується іншим співвласником, який володіє чи користується майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможний інший співвласник виплатити позивачу в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно та чи не становитиме це для нього надмірний тягар (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15). Судом було встановлено, що зважаючи на площу 1/6 частина спірної квартири не може бути виділена в натурі. Відповідно до ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідач не спілкується з позивачем, відмовляє у задоволенні його вимог про викуп квартири, комунальні платежі не сплачує. Прийнявши спадщину після смерті своєї матері, відповідач не виконує свій обов`язок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки ні відповідач, ні члени її сім`ї не зареєстровані та не проживають у квартирі [ADDRESS] , не навідуються туди та не утримують її, то суд вважає, що припинення права на частку зазначеної квартири не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи, на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем було надано до суду квитанцію № 0.0.1409876045.1, відповідно до якої він сплатив кошти на депозитний рахунок суду ринкову вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] розмірі 58 728 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 17 коп. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже, на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань перед [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] .. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved