Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

До суду з позовною заявою звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користування земельною ділянкою та поновлення порушеного права. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2015р. провадження у справі було зупинено у зв'язку зі смертю первісного позивача. 23.02.2016р. до суду надійшла заява [PERSON] про відновлення провадження у справі, у зв'язку з тим, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2016р. провадження у справі відновлено та залучено правонаступника [PERSON] Згідно наданої до суду уточненої позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач [PERSON] просить суд: - зобов'язати [PERSON] - власника домоволодіння [ADDRESS] перенести існуючий паркан на відстань 1,09 м та 1, 23 м, усунувши таким чином перешкоду у володінні та користуванні земельною ділянкою, площею 0, 0705 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER]. - зобов'язати [PERSON] - власника домоволодіння [ADDRESS] перенести існуючий паркан на відстань 1,6 м та 1,7 м, усунувши таким чином перешкоду у володінні та користуванні земельною ділянкою, площею 0, 0705 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER]. - встановити межу між суміжними земельними ділянками, які розташовані по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], відповідно до земельно-кадастрової документації, а також стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] судові витрати по 3288 грн. 36 коп. з кожного. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2015 р. йому належить земельна ділянка, площею 0, 0705 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка, площею 0,0181 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. Актом обміру та погодження меж земельної ділянки, площею 0,0705 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], встановлено чіткі розміри земельної ділянки та було встановлено межові знаки на місцевості. Сусіди позивача - відповідачі [PERSON] та [PERSON], земельні ділянки яких межують з його своїми діями перешкоджають позивачу в користуванні земельною ділянкою, що належить йому на праві власності. Відповідачі вже після того, як були встановлені межові знаки земельної ділянки позивача в натурі та підписано акт погодження меж, самостійно перенесли межу між їх ділянками майже на два метри та зайняли частину земельної ділянки позивача, самостійно встановили паркан, в зв'язку з чим позивач не має доступу для обробки належної йому земельної ділянки. Крім того, [PERSON] займається розведенням собак і вольєр, в якому вони живуть, знаходиться поряд з вікнами позивача, на самочинно зайнятій частини його земельної ділянки, що завдає незручностей та порушує звичайний уклад життя позивача. Відповідач [PERSON] постійно садить на земельній ділянці, що належить позивачу городину, внаслідок чого позивач не має змоги самостійно користуватись своєю земельною ділянкою. Всі спроби в досудовому порядку врегулювати конфлікт з сусідами не дали результату. По справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновків якої встановлено, що має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], з боку суміжних землекористувачів, а саме з боку домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], які належать [PERSON] та [PERSON] відповідно. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду за даним позовом про усунення перешкод у володінні та користування земельною ділянкою та поновлення порушеного права. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2015 р. позивачу [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0, 0705 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки, площею 0,0181 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.178-181). Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (частини 2 та 2статті 83 ЗК України). У пунктах "а", "б", "в", "ґ" і "к" статті 12 названого Кодексу передбачено, що до повноважень сільської ради належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Між суміжними землекористувачами існує спір щодо встановлення межі суміжних земельних ділянок та фактичних розмірів їхніх земельних ділянок. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. За змістом частин третьої та пятої статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується судом. Актом обміру та погодження меж земельної ділянки, площею 0,0705 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], встановлено чіткі розміри земельної ділянки та було встановлено межові знаки на місцевості. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 755 від 30.03.2015 р. встановлено, що має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], з боку суміжних землекористувачів, а саме з боку домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], які належать [PERSON] та [PERSON] відповідно. Для відновлення меж земельної ділянки [ADDRESS] власник домоволодіння [ADDRESS] має перенести існуючий паркан на відстань 1,09 м. та 1,23 м. Власник домоволодіння [ADDRESS] має перенести існуючий паркан на відстань 1,6 м. та 1,7 м. (а.с.119-127). Допитана у судовому засіданні судовий експерт Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] [PERSON] підтвердила порушення землекористування, зокрема порушення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], з боку суміжних землекористувачів, а саме з боку домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], які належать [PERSON] та [PERSON] відповідно. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Для проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачем було сплачено 3700 грн. 00 коп. за проведення експертизи, а також для задоволення клопотання експерта про проведення геодезичної зйомки сплачено 2800 грн. 00 коп., на запит адвоката надавалась довідка БТІ, вартість за видачу складала 76 грн. 73 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, наданими суду. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 3288 грн. 36 коп. з кожного. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved