Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження її онуки - [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Луганськ Луганської області, мати дитини: [PERSON] , [INFO] , батько дитини [PERSON] , [INFO] Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Луганськ Луганської області народилася її онука, [PERSON] , матір`ю якої є її донька [PERSON] . Так як мати та батько її онуки є громадянами України, вона виявила бажання провести державну реєстрацію її народження в порядку передбаченому законодавством України. Проте, коли вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію народження онуки, то отримала відмову. З вказаних підстав вона вимушена звернутись з заявою про встановлення факту народження онуки до суду. Батьки дитини з дитиною на даний час не можуть виїхати з тимчасово окупованої території України. Ухвалою суду від 16.05.2019 року відкрито провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила розгляд заяви провести у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень до заяви немає. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено наступне. Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 272 від 09.04.2019 року, [PERSON] [INFO] народила дівчинку, про що окупаційною владою м. Луганськ Луганської області видано свідоцво про народження серії [NUMBER] від 24.04.2019 року, батьками дитини являються [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ровенського міського управління юстиції у Луганській області, 13 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб громадяни України - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 05.12.1986 року, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої являється [PERSON] . Листом № 1439-14.19-04-10 від 14.05.2019 року керівником Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Кіровоградській області, [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі , народженої [INFO] у [PERSON] , так як надана заявником ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2019 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Луганської народної республіки, не входить в перелік документів, які є підставою для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст. 144 Сімейного кодексу України). Згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Луганськ включене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до абзацу 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, її онука, та батьки останньої, а також зважаючи на той факт, що батьки дитини на даний час не мають можливості виїхати з тимчасово непідконтрольної території України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] , бабусі дитини, про встановлення факту народження онуки, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Згідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved