Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Смолінська селищна рада Маловисківського району Кіровоградської області про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановити над нею опіку та призначити опікуном [PERSON] . На обґрунтування позову зазначила, що вона [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] , народила дитину - доньку [PERSON] , тобто її онуку. Зазначила, що починаючи із 2010 року її донька [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, займається влаштуванням особистого життя, проживає окремо, не спілкується з дитиною повному обсязі необхідному для її самоусвідомлення, не цікавиться її здоров`ям та не займається її лікуванням, не піклується про фізичний та духовний розвиток, ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , онука проживає разом з нею (позивачем) з двохрічного віку за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні. Онука [PERSON] навчається в Якимівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Маловисківської РДА Кіровоградської області та її мати відповідач [PERSON] жодного разу не відвідувала школу, не цікавиться навчанням дитини. За вказаних обставин органом опіки та піклування Якимівської сільської ради було проведено перевірку та складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за адресою проживання позивача з онукою, за результатами якої встановлено, що для дитини створено всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Крім того, орган опіки у своєму висновку вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON] та призначити позивача опікуном над малолітньою онукою [PERSON] , 2008 року народження. На підтвердження викладених обставин, позивач надала до позову відповідні докази. Ухвалою Маловисківського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала повністю, подавши на підтвердження письмову заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи Смолінської селищної ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, разом з тим, на адресу суду надійшло клопотання зареєстроване судом 16.02.2021 року за вх.№1366/21 за підписом начальника служби у справах дітей Смолінської селищної ради про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.02.1991 року виданий відділом реєстрації актів цивільного стану громадян Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.9, 12-14). Дитина [PERSON] , народилася [INFO] , про що 25 вересня 2008 року складено відповідний актовий запис за № 2 та 15 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського управління юстиції у Кіровоградській області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі батько « [PERSON] » та в графі мати « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до Витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження при реєстрації народження дитини [PERSON] , запис про батька зроблено відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с 32) Відповідно до довідки, виданої Якимівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 18.11.2020 року за вх.№269, [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Внучка[PERSON] , [INFO] , проживає біля бабусі з 2010 року, а саме з дворічного віку (а.с. 10). Як вбачається з характеристики, яка видана Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області 15.06.2020 року за №50 на [PERSON] , остання за час проживання на території Іванівнської сільської ради зарекомендувала себе негативно, веде нездоровий та аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, свого житла немає, проживає з двома дітьми в будинку баби (а.с.11). Відповідно до довідки-характеристики Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON] [INFO] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] зарекомендувала себе з негативної сторони, протягом десяти років не працює, зловживає алкогольними напоями. Участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , не приймає понад десять років. Вихованням дочки займається бабуся - мати [PERSON] . Неодноразово проводилась робота по відношенню її до дочки, але висновків вона не зробила (а.с.25). Відповідно до довідки виданої Якимівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області за вих. №270 від 18.11.2020 року про те, що [PERSON] протягом тривалого часу проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-20). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Якимівської сільської ради за №221 від 29 жовтня 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до якого контроль за виконанням даного рішення покласти на комісію сільської ради з опіки та піклування. Крім того, згідно рішення Виконавчого комітету Якимівської сільської ради за №222 від 29 жовтня 2020 року про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] (а.с.21-22). Як вбачається з довідки Якимівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітньої школи I-III ступенів - дошкільного навчального закладу» Маловисківської районної ради Кіровоградської області, №37 від 08 листопада 2020 року [PERSON] навчається в Якимівському НВК та вихованням її займається [PERSON] (а.с.24). [PERSON] є ученицею 7 класу, має середній і достатній рівень знань, старанна і уважна. Завжди охайно і чисто вдягнена. Бабуся приділяє велику увагу вихованню внучки та підтримує тісний зв`язок з класним керівником та адміністрацією навчального закладу. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 15.02.2021 року - [PERSON] здорова (а.с.24). Відповідно до акту обстеження Якимівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області було проведено перевірку матеріально - побутових умов сім`ї та встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здоров`я та всебічного розвитку, а саме: окрема кімната, є спальне місце, місце для підготовки домашніх завдань, дитячі речі, одяг відповідного віку. Також матеріально забезпечена, має задовільний стан здоров`я, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, повністю утримує онучку, створюючи для неї всі необхідні умови для всебічного розвитку та відпочинку (а.с.27). Судом також досліджено висновок про стан здоров`я заявника №1455 від 19.11.2020 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Маловисківською центральною районною лікарнею» відповідно до якого у [PERSON] захворювань не виявлено. Здорова. Додані також сертифікат серії 10ААЖ №042636 про проходження профілактичного наркологічного огляду та медична довідка серії 12ЯЯТ № 036004 про проходження обов`язкових попереднього та перехідного психіатричних оглядів відносно [PERSON] , [INFO] , відповідно до яких протипоказань до виконання опіки - немає (а.с.29-31). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, винну поведінку матері та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , позивач посилається на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не підтримує матеріально, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини, при цьому, іншого, з наявних у справі доказів судом не встановлено. Крім того, зазначені позивачем підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток доньки, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності при цьому, з боку третіх осіб будь-яких перешкод їй (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги інтереси дитини - [PERSON] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст материнського обов`язку, та наявність її вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно ст. ст. 243, 244 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи вимоги ст. 244 СК України України, рішення Виконавчого комітету Якимівської сільської ради за №222 від 29 жовтня 2020 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , може бути призначена опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та здатна забезпечити належне утримання, виховання, розвиток та навчання підопічної дитини. В зв`язку з чим, вимога про призначення позивача опікуном та піклувальником над вказаною дитиною підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved