Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від 25.11.2013 року і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі. В 22.11.1993 році шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, [INFO], народився син, [PERSON]. Батьком дитини є відповідач. На даний час син навчається на денному відділенні в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» на інженерно-фізичному факультеті, на платній основі. Належної матеріальної допомоги на утримання сина відповідач добровільно не надавав з моменту розірвання шлюбу, а тому з нього стягувались аліменти у примусовому порядку. Позивач на даний час працює, але утримувати сина та оплачувати навчання не має можливості, так як її заробітна плата не може покривати усі витрати на неї та на дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с.14). Додатково на обґрунтування позову позивачем була надана інформація про вартість навчання за один рік. Відповідач подав заперечення, вказуючи що у позові не зазначений розмір витрат на навчання (а.с.25). В подальшому ознайомившись з договором про навчання, представник відповідача подала заяву, відповідно до якої просила провести розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимог визнаються частково, а саме на суму 500 грн. на місяць, тобто в межах обґрунтування позовних вимог та фінансової спроможності відповідача. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі (а.с.19). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 22.11.1993 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Кіровським рай ЗАГС м. Кіровограда, серії [NUMBER] від 22.11.1993 року (а.с. 9 Сторони мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства, серії [NUMBER] від 31.05.1995 року, виданим Палацом реєстрації новонароджених м. Кіровограда, запис за № 58 (а.с. 6). У відповідності до довідки № 754 від 11.10.2013 року, [PERSON] є студентом інженерно-фізичного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», строк навчання з 23.08.2013 року по 30.06.2017 року (а.с. 8). За довідкою № 8505 від 05.02.2014 року, виданої Комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством № 3, [PERSON], проживає разом із матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 199 СК України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка (син) продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка (син), а також самі дочка (син), які продовжують навчання. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою (сином) віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачем не надано суду доказів отримуваних нею та членами її родини доходів. Відсутній розрахунок коштів, які витрачає третя особа на навчання, єдиним доказом таких витрат в матеріалах справи є договір про навчання, відповідно до якого рік навчання коштує 10 800 грн. Таким чином, оскільки відповідач не заперечує проти щомісячної справи 500 грн. на навчання сина, за наданих суду доказів, суд вважає за можливе задовольнити позов саме та цю суму, що узгоджується зі містом ст. 182 СК України. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За приписом частини 3 статті 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні (ст. 5 п. 9, 10 Закону України "Про судовий збір"). Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial