Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання, мотивуючи тим, що мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Спільно із відповідачем на даний час не проживають. Вважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її особисте утримання, оскільки працює. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд стягувати з [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суд не повідомляв. У відповідності до ст. ст. 224 - 225 ЦПК України судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка на даний час проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечується особами, які беруть участь у справі та підтверджується довідкою виконкому Оріхівської сільради від 12.11.2013 р. (а.с. 7). Станом на час розгляду справи відповідач проживає окремо від дитини. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку не надає, внаслідок чого у сторін виник спір. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. . Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час не працює, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] працевлаштований, не доведено джерела та розмір його доходів, хоча встановлення даних обставин має істотне значення по справі, оскільки від них залежить вирішення питання може чи ні відповідач надавати матеріальну допомогу на особисте утримання позивача, а доказування не може грунтуватися на припущеннях. Крім цього, встановлено, що згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 19.12.2013 р. [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Також [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яку він згідно Закону також зобов"язаний утримувати. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Посилання позивача на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини не є підставою для задоволення даного позову про стягнення аліментів на особисте утримання. Також не підлягають до задоволення вимоги про стягнення аліментів на особисте утримання у зв"язку з тим, що позивачка прохала суд стягувати дані аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача , а даних про розмір цих заробітків позивач суду не довела, оскільки вимоги про стягнення не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку стосуються лише стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи , що позивач не довела суду даних про розмір доходів відповідача , відповідач має двох неповнолітніх дітей , яких зобов"язаний утримувати згідно Закону, те, що з нього вже стягуються аліменти на утримання однієї дитини , суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки за вказаних обставин матеріали справи не містять жодних даних про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на особисте утримання позивача у визначеному в позовній заяві розмірі.

Outcome: dismissed