Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт постійного її проживання на території України станом на 24.08.1991 року включно. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що народилася вона 12.09.1975 року в с. Вьюжний Мурманської області СРСР. В травні 1991 року вона приїхала до смт. Каланчак Херсонської області. З 06.08.1991 року вона проживає в [INFO]. З 01.09.1991 року вона зарахована до Херсонського медичного училища. В 1993 році вона переїха до м. Сніжногорськ Мурманської області. Після отримання квартири вона знову повернулася до с. Олександрівка Каланчацького району, де машкає по теперішній час. З питанням про отримання паспорту громадянина України вперше звернулася до Каланчацького РВ УМВС в 2003 році, однак необхідних документів зібрати не змогла. Ухвалою судді від 04.06.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 31.08.2018 року залучено в якості заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Херсонській області. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Заявник [PERSON] надала до суду заяву згідно якої вимоги, викладені у заяві, підтримала просила їх задовольнити в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересоаної особи Управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду пояснення, згідно яких просив в задоволенні вимог [PERSON] відмовити з слідуючих підстав. До територіального підрозділу УДМС [PERSON] із заявою про встановлення належності до громадянства України не зверталася, так як і не зверталася щодо вирішення питання законності знаходження на території України та врегулювання свого правового статусу, а звернулася одразу до суду, чим порушила процедуру визначену Порядком № 215/2001, тобто [PERSON] не надала доказів вжиття всіх заходів щодо досудового врегулювання, які передбачені законом, і що її питання можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 315 ч. 2 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. З аналізу наведеного слідує, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: «проживання на території України на законних підставах» - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; «безперервне проживання на території України» - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що як доказ проживання [PERSON] на території України на законних підставах, подано довідку виконавчого комітету Каланчацької селищної ради від 24.05.2018 року про те, що [PERSON], [INFO] (назва країни відсутня) проживає за адресою: [INFO] з 1991 року по теперішній час. При цьому з поданих доказів не вбачається з якого саме часу заявник проживає на території України, не вказано за якою адресою вона зареєстрована, а також не зазначено строк реєстрації (постійна чи тимчасова). Подану архівну довідку від 18.05.2018 року виданої Херсонським медичним коледжем Херсонскої обласної ради в якості доказу, суд до уваги не приймає, оскільки з вказаної довідки вбачається, що [PERSON] була переведена до училища з 01.09.1991 року, а тому не є доказом на підтвердження факту постійного проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991 року включно. Зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що заявницею не надано суду належних та допустимих доказів постійного проживання на території України на законних підставах станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, п. 1 постанови Пленуму Веоховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявником не подано доказів звернення до підрозділу УДМС із заявою про встановлення належності до громадянства України та врегулювання свого првового статусуту, не надано відмову у вчиненні вказаних дій органами міграційної служби, що свідчить проте, що заявник не скористалася своїм правом на звернення до відповідних органів з питанням проходження процедури встановлення належності до громадянства України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed