Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Відділу освіти\~Ніжинської РДА\~Чернігівської області\~про стягнення\~25351\~грн.\~77\~коп заборгованості\~по заробітній\~платі та\~10783\~грн.\~29\~коп середнього\~заробітку за\~затримку розрахунку\~при звільненні. Позов обгрунтований тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем на посаді медодиста районного методичного кабінету, остання звільнена 31 грудня 2020 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в день звільнення, який є останнім днем роботи, належні суми заробітної плати не виплачені. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року при відкритті провадження у справі за ініціативою суду до участі у справі залучено Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі залишений без розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Васюк Д.Г. просив стягнути 41592 грн. 69 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2020 року по день фактичного розрахунку 22 березня 2021 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 10783 грн. 29 коп середнього заробітку, визначеного до моменту звернення до суду, пояснивши, що заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу 22 березня 2021 року. Заборгованість виникла через відсутність коштів. Відповідач є структурним підрозділом Ніжинської РДА і має статус юридичної особи, позивач, як медодист, не була державним службовцем. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.\~ Відповідачем по справі є Відділ освіти Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-02147475. Згідно копії трудової книжки позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Відділом освіти Ніжинської РДА Чернігівської області з 02 квітня 2013 року, звільнена 31 грудня 2020 року з посади методиста районного методичного кабінету на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією районного методичного кабінету, остання не мала статусу державного службовця, позивач 31 грудня 2020 року працювала. Довідками відповідача від 04 січня 2021 року, 19 січня 2021 року підтверджується наявність заборгованості перед позивачем по належних останній виплатах у зв`язку із звільненням у розмірі 18302 грн. 97 коп, середньоденна заробітна плата позивача-513 грн. 49 коп. Вказана заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу 22 березня 2021 року, що підтверджується копією платіжної відомості відповідача за грудень 2020 року, даними банківської установи про надходження коштів на картку позивача 22 березня 2021 року, і не заперечується представниками сторін в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.116\~КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що в день звільнення позивача 31 грудня 2020 року, в який вона працювала, виплата належних їй сум відповідачем не проведена, вказані суми виплачені 22 березня 2021 року, спір щодо їх розміру відсутній. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 КЗпП України,\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). Таким чином закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені ст.117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Позивач звільнена 31 грудня 2020 року, її середньоденнний заробіток становить 513 грн. 49 коп. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та святкових днів) розрахунку при звільненні з 31 грудня 2020 року по 22 березня 2021 року становить 55 днів (грудень 2020 року-1 день, січень 2021 року-19, лютий 2021 року-20, березень 2021 року-15, всього 55 днів). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 28241 грн. 95 коп (55 днів*513,49 грн.=28241,95). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, у звязку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені, при цьому застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню 28241 грн. 95 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Підстави для стягнення 41592 грн. 69 коп середнього заробітку згідно заявлених позовних вимог та 10783 грн. 29 коп згідно заперечень представника відповідача,-в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі\~ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову (28241,95/41592,69/100=67,9%) та сплату позивачем 908 грн. судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку,-616 грн. 53 коп судового збору (908*67,9=616,53) підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача адвокатом Васюком Д.Г. подано суду договір про надання правничої допомоги від 18 січня 2021 року; розрахунок суми гонорару від 18 січня 2021 року на 3500 грн. (консультація, складення позовної заяви, збір доказів); товарний чек від 20 січня 2021 року на суму 3500 грн. правничої допомоги, сплаченої позивачем. Суд вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг. Клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвокату відповідач в порядку ч.5\~ст.137 ЦПК України\~не подавав. Із врахуванням задоволення позову частково на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 2376 грн. 50 коп витрат на правничу допомогу (3500*67,9/100=2376,50).

Outcome: partial