Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] в якому просить : \~ \~Ухвалити рішення\~суду про\~збільшення розміру\~аліментів з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на її\~користь,\~для утримання\~неповнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~щомісяця,\~в розмірі\~ј частини\~від усіх\~видів доходів\~але не\~менше 50%\~від прожиткового\~мінімуму дитини\~відповідного віку\~до її\~повноліття. \~ Мотивуючи свої вимоги, позивача вказує, що рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03.09.2015 року відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання: сина [PERSON] , 800 грн. та доньки [PERSON] в розмірі 600 грн., щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. Рішення суду від 03.09.2015 року було законним і відповідало вимогам діючого законодавства та позовним вимогам на момент його ухвалення але на сьогодні, у зв`язку зі зміною законодавства, ст. ст.. 182, 183 Сімейного кодексу України, відповідач повинен сплачувати на утримання доньки ј частину від щомісячного доходу та не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму дитину відповідного віку і за жодних обставин цей розмір аліментів не може бути меншим. Син [PERSON] досяг повноліття і відповідач аліменти на його утримання не сплачує. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки у відповідності до рішення суду, 600 грн. щомісяця, але на сьогодні ці виплати є мізерними, які не відповідають вимогам чинного законодавства щодо встановленого мінімуму розміру аліментів на дитину. Крім того є очевидним, що встановлений розмір аліментів, із-за інфляції та подорожання товарів соціального вжитку є недостатнім для утримання неповнолітньої доньки. Досягти домовленості з відповідачем про збільшення розміру аліментів шляхом укладання відповідного договору є неможливим, відповідач взагалі ухиляється від її спілкування, щодо аліментів. \~ \~ \~ Ухвалою\~судді від\~29.09.2021\~року відкрито\~провадження,\~по справі\~призначено підготовче\~судове засідання\~та вирішено\~розглядати справу\~за правилами\~загального позовного\~провадження.\~Ухвалою суду\~від 08.11.2021\~року закрито\~підготовче провадження\~по справі\~та призначено\~справу до\~розгляду.\~Будь-яких\~інших процесуальних\~дій по\~справі не\~вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить заявлені позовні вимоги задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав на електронну адресу заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заявлених позивачем не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог ст.ст.\~141,\~180 СК України\~батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 22, складений ВРАЦС Каланчацького РУЮ Херсонської області. Згідно рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03.09.2015 року з [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.\~183\~та ст.\~184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~181,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України,\~відповідають інтересам\~дитини її\~рівню життя,\~необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з абз. 4 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.\~182,\~183,\~192 СК України,

Outcome: approved