Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач ПАТ «Український інноваційний банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Український інноваційний банк" заборгованість за кредитним договором № 20-071101 від 05 листопада 2007 року в розмірі 90178,05 грн., а також судовий збір у розмірі 901,78 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05 листопада 2007 року між ПАТ «Український інноваційний банк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 20-071101. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 42466 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 листопада 2014 року. При цьому, погашення заборгованості [PERSON] зобов'язувався здійснювати щомісячними платежами в період з «01» по «10» числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 500 доларів США, та в останній місяць 965 доларів США. У зв'язку з непогашенням відповідачем заборгованості по кредиту в порядку передбаченому договором, несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії та пені у строк встановлений договором, станом на 06 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором, на загальну суму 90 178,05 грн. Оскільки відповідачами в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав в судове засідання заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про стягнення заборгованості визнав частково, а саме: позовні вимоги щодо стягнення пені не визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлений факт укладення між ПАТ «Український інноваційний банк» і відповідачем [PERSON] 05.11.2007 року кредитного договору № 20-071101 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 листопада 2014 року. Погашення заборгованості [PERSON] зобов'язувався здійснювати щомісячними платежами в період з «01» по «10» числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 500 доларів США, та в останній місяць 965 доларів США (а.с. 5-10). Станом на 06 березня 2015 року виникла заборгованість по сплаті відсотків, комісії, та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, на загальну суму 90178,05 грн, яка складається з: - заборгованість за основною сумою боргу 3247,17 дол. США (74978,99 грн.); - заборгованість за відсотками по кредиту 197,10 дол. США (4551,15 грн.); - заборгованість за комісіями 146,67 грн; - пеня за несвоєчасну сплату основного боргу (кредиту) - 10120,32 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків 374,91 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату комісій 6,01 грн. Позивачем направлявся лист-вимога [PERSON] щодо сплати кредитного боргу (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 625 боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2\~ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти як неустойку спотворює її дійсне значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч. 3\~ст. 551 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити [PERSON] розмір пені нарахованої за кредитним договором. Обставини, що мають істотне значення суд визнає значне та непередбачуване підвищення курсу дол. США, в результаті чого істотно збільшилась сума боргу за кредитним договором. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 20-071101 від 05.11.2007 року в розмірі 80057 грн. 73 коп., яка складається з: - заборгованість за основною сумою боргу 3247,17 дол. США (74978,99 грн.); - заборгованість за відсотками по кредиту 197,10 дол. США (4551,15 грн.); - заборгованість за комісіями 146,67 грн; - пеня за несвоєчасну сплату відсотків 374,91 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату комісій 6,01 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви у розмірі 901,78 грн. судового збору.

Outcome: partial