Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що в 21.10.2014 року близько 08 години позивач рухався на автомобілі ВАЗ 21051, реєстраційний номер [NUMBER], по вул.Миру в с.Велика Копаня Виноградівського району і перед його автомобілем неочікувано почав здійснювати маневр з поворотом наліво автомобіль Дачія Логан, д.н.з. [NUMBER], що рухався назустріч позивачу та виїхав на смугу зустрічного руху для нього. Щоб уникнути зіткнення з даним автомобілем позивач застосував екстрене гальмування з поворотом вліво і зміг уникнути зіткнення. Позаді нього рухався автомобіль ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER], який допустив зіткнення з автомобілем позивача, в результаті чого автомобіль позивача отримав мехінічні пошкодження. Автомобілем Дачія Логан, д.н.з. [NUMBER], керував відповідач [PERSON], а автомобілем ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER] - відповідач [PERSON] Ці обставини встановлені постановами Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2015 року та від 03.12.2014 року. Так, постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2015 року у справі № 299/380/15-п [PERSON] визнано винним за ч.4 ст.122 КУпАП , а саме у створенні аварійної обстановки, що призвело до ДТП. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.12.2014 року у справі № 299/4229/14-п [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП - недотримання дистанції та порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Позивач зазначає, що діями відповідачів йому спричинено збитки у вигляді матеріальної шкоди - витрат понесених ним для відновлювального ремонту автомобіля, вартість якого, згідно Договору про надання послуг № 2 від 28.10.2014 року та акту прийому-передачі виконаних робіт до договору становить 10885,2 грн. та витрат на придбання запасних частин і матеріалів для підготовки автомобіля до покраски в розмірі 3728 грн., що в загальному складає суму 14613,20 грн. ( чотирнадцять тисяч шістсот тринадцять гривень 20 копійок). Брати участь в проведенні обстеження автомобіля та добровільно надати кошти на відновлювальний ремонт автомобіля позивача відповідачі відмовилися, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Крім цього позивач вказує в позовній заяві, що своїми діями відповідачі заподіяли йому і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав разом зі своєю дружиною у зв'язку з ДТП та пошкодженням автомобіля, так як в момент ДТП його дружина також знаходилась в автомобілі. Він півтора місяця був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб, наймав перевізників для транспортування вирощеної сільгосппродукції на ринки області; в результаті ДТП вони отримали шок, що призвів до розладу здоров'я і вони змушені були вживати ліки. Нервових розладів додавала також поведінка відповідачів, які відмовились відшкодувати позивачу завдану шкоду та заявляли, що нічого не винні позивачу. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень. В свою чергу відповідачем [PERSON] подано до суду письмове заперечення, в якому відповідач вказує, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає викладені в позовній заяві обставини немотивованими, необґрунтованими, а саму позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Заперечення мотивує тим, що позивач [PERSON] не являється власником автомобіля ВАЗ 21015, д.н.з. [NUMBER], так як згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] власником автомобіля є [PERSON] ( [ADDRESS]), а позивач згідно тимчасового реєстраційного талону є тільки користувачем, тому вважає, що позивач не має право на відшкодування шкоди за пошкодження автомобіля. Вважає, що позивач повинен був звернутися для відшкодування шкоди до страховика, оскільки на момент ДТП 21.10.2014 року його, відповідача, цивільно-правова відповідальність була застрахована діючим полісом АС № 5433142 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.12.2013 року, виданої страховиком ПрАТ ««АСК «ІНГО Україна» з страховим лімітом до 50 000 грн. Крім того вказує, що автомобіль під його керуванням не контактував з пошкодженим автомобілем позивача, його дія не є в прямому причинному настанні з настанням наслідків у вигляді механічних пошкоджень. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просили суд такі задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, у зв'язку з тим, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована діючим полісом АІ № 04123371 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданої страховиком ПАТ «СК «Країна» і у разі настання страхового випадку за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) шкода відшкодовується Страховиком - ПАТ «СК «Країна». Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, однак в прохальній частині поданого ним письмового заперечення просить суд справу розглядати у його відсутність за участю його представника адвоката Поповича В.І. Представник відповідача [PERSON] - Попович В.І. в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, викладених в письмовому запереченні та в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Треті особи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Разом з тим, представник ПАТ «СК «Країна» надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що правовідносини, які склались між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 21.10.2014 року близько 08 години позивач [PERSON] рухався на автомобілі ВАЗ 21051, реєстраційний номер [NUMBER], по вул.Миру в с.Велика Копаня Виноградівського району і перед його автомобілем неочікувано почав здійснювати маневр з поворотом наліво автомобіль Дачія Логан, д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], що рухався на зустріч позивачу та виїхав на смугу зустрічного руху для нього. Щоб уникнути зіткнення з даним автомобілем позивач застосував екстрене гальмування з поворотом вліво і зміг уникнути зіткнення. Позаді нього рухався автомобіль ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], який допустив зіткнення з автомобілем позивача, в результаті чого автомобіль позивача отримав мехінічні пошкодження. Ці обставини встановлені постановами Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2015 року та від 03.12.2014 року. Так, постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2015 року у справі № 299/380/15-п [PERSON] визнано винним за ч.4 ст.122 КУпАП, а саме у створенні аварійної обстановки, що призвело до ДТП. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.12.2014 року у справі № 299/4229/15-п [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП - недотримання дистанції та порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанови суду набрали законної сили. Внаслідок протиправних дій відповідачів позивачу спричинена матеріальна шкода. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно приписів ч.4 вказаної статті цього Кодексу постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місцеці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у створенні аварійної обстановки, що призвело до ДТП та вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП і пошкодженні транспортного засобу позивача є доведеною і доказуванню підлягає лише розмір заподіяної шкоди. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Тому саме позивач, який користується та розпоряджається автомобілем ВАЗ 21051 реєстраційний номер [NUMBER] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.09.2008 року, зареєстрованої в реєстрі за № 8533, має право на відшкодування шкоди, завданої ДТП, що мала місце 21.10. 2014 року. Згідно Договору про надання послуг № 2 від 28.10.2014 року укладеного між позивачем [PERSON] і фізичною особою-підприємцем [PERSON] та акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля до договору № 2 від 28.10.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля та фарбування становить 10885,2 грн. Витрати на придбання запасних частин і матеріалів для підготовки автомобіля до покраски відповідно до товарних чеків від 28.10.2014 року та від 01.12.2014 року складають суму 3728 грн. Таким чином, суд приходить до переконання в результаті ДТП діями відповідачів позивачу заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 14613,20 грн. ( чотирнадцять тисяч шістсот тринадцять гривень 20 копійок). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем та його представником по справі не доведені вимоги про стягнення моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved