Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який уточнював, про стягнення на його користь щомісячно аліментів в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Позивач мотивував свій позов тим, що він є студентом 1-го курсу Київського Політехнічного інституту, навчається на денній формі навчання і не має можливості працювати, неодружений. Мати несе тягар всієї допомоги, але її доходи невеликі. Відповідач має постійне місце роботи та отримує дохід, добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивач в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві, також пояснив, що кошти позивачу потрібні для проїзду по м.Києву і так як навчається в іншому місті, для проїзду з м.Києва до м.Коростеня, а також для оплати проживання та комунальних послуг в гуртожитку, на харчування, для купівлі одягу та взуття, речей, книг та засобів для навчання. Він отримує стипендію, але їх недостатньо, тому потрібні кошти і від відповідача. Відповідач надавав позивачу 400 гривень щомісяця але це виглядало як випрошування у нього цих кощтів та як залежність від нього. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що частка аліментів по даному позову повинна складати 1/12. Відповідач вказав, що він проживає окремо від позивача, не інвалід, тяжкими захворюваннями не хворіє, має іншу сім"ю та малолітню дитину, отримує заробітну плату 3000 - 4000 грн. Допомагає матері пенсіонерці, яка проживає в сусідньому районі. Крім того добровільно надавав позивачу близько 400 - 600 гривень, що і складає 1/12 частку його доходу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати дитину в період навчання, який регулюється нормами сімейного законодавства. Сторони є сином і батьком. [PERSON] повнолітній, є студентом денної форми навчання студентом 1-го курсу Київського Політехнічного інституту. Навчається безоплатно, отримує стипендію в 730 грн. на місяць. Постійно проживає і навчається в м. Києві, потребує коштів на проїзд, оплату житла та комунальних послуг по 219 грн. щомісяця, на харчування, підручники, одяг, взуття, особисті речі. Відповідач по справі працює бригадиром в ДТГО ПЗЗ Локомотивне депо ст.Коростень та отримує нараховану заробітну плату, а саме за останні 6 місяців отримав 31 541 гривню, що в середньому складає 5256 грн. на місяць. З такого доходу відповідача 1/12 частка складає 438 гривень, а 1/8 частка 657 грн. Також відповідач має іншу сім'ю та малолітню дитину на утримані, яка відвідує дитячий садок, за яку він сплачує кошти на харчування, яка не є інвалідом, має добрий стан здоров'я. Документів про негативний стан здоров'я дитини не надавав, документів про місце проживання матері, про стан її здоров'я та її утримання не надавав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Відповідно до ст..200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" говорить про те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання сина, має постійний регулярний дохід, також має на утриманні малолітню дитину, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню так як обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, а не на одного відповідача, крім того суд враховує те, що дитина навчається безоплатно, отримує стипендію, несе витрати на житло проїзд, харчування, особисті речі, частка, що підлягає стягненню підлягає зменшенню з 1/8 до 1/9, що буде складати, враховуючи заробітну плату, що коливається, близько 460 - 580 гривень і відповідати тому рівню допомоги, яку відповідач надавав до цього. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial