Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

03.03.2016 року [PERSON] звернулась до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги обґрунтовала тим, що їй на праві власності належить квартира , яка розташована за адресою: вул. Леваневського 1б-4 у м. Дружківка Донецької області. В даної квартирі крім неї також зареєстровано [PERSON] . З 2007 року відповідач у квартирі не мешкає господарством не займається . В квартирі не має його речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 4 за адресою місто Дружківка вулиця Леванєвського, 1б. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилась підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, за місцем реєстрації не мешкає, місце проживання його невідомо. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: вул. Леваневського 1б-4 у м. Дружківка Донецької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договіром дарування від 02 жовтня 1996 року (а.с.5) . Актом обстеження КП "Комсервіс" від 11 вересня 2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: Леваневського 1б-4 однак з 11 вересня 2014 року по теперішній час не проживає за зазначеною адресою (а.с. 6). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). З матеріалів справи встановлено, що відповідача [PERSON] зареєстровано у спірній квартирі за адресою: вул. Леваневського 1б-4 у м. Дружківка Донецької області, що підтверджується записом в домовой книзі від 27 січня 2004 року (а.с.9) Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Як вибачається із позовної заяви відповідач не є членом родини позивача. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Звертаючись до суду з позовом 03.03.2016 року [PERSON] просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, посилаючись на те, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2007 року, тобто понад вісім років. Виходячи із змісту частин 1 ст. 182, частини 3 ст. 640 ЦК України право власності на спірну квартиру у позивача [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації 23 жовтня 1996 року Тобто на час звернення власника квартири до суду (03.03.2016 року) з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, у власника було таке право. З зазначеного в позові моменту минуло понад вісім років , як відповідач в спірному житловому приміщенні відсутній, а тому є усі правові підстави для визнання його, таким, що на час звернення позивача до суду втратив право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на частину вказаної квартири та не є членом сі м"ї позивача тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи порушення відповідачем права власності позивача, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка виписати відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved