Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач 10.09.2019року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на земельні ділянки на території Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області, які відповідно до рішення Малнівськоволянської сільської ради від 23 січня 2008 року за № 12 передані у приватну власність [PERSON] , а саме: земельну ділянку площею 0,1087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: с.Петики Мостиського району Львівської області; земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с.Петики Мостиського району Львівської області; а також на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ТОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області розміром 2.43 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серія PH номер 498388 від 17.12.2007року. Вказує, що спадкодавець [PERSON] заповіту не склав. Він (позивач) як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернувся до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. для оформлення своїх спадкових прав. Крім нього, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) і [PERSON] (дочка спадкодавця), які відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] шляхом написання нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Зазначає, що відповідно до рішення Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району від 23 січня 2008 року за № 12 [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,1087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , та площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с.Петики Мостиського району Львівської області. Також спадкодавцю належала земельна частка (пай) ТзОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області розміром 2.43 умовних кадастрових га згідно сертифікату серія PH номер 498388 від 17.12.2007року, яка розташована на території Малнівськоволянської сільської ради. Стверджує, що спадкодавець [PERSON] , розпочав процедуру приватизації вищенаведених земельних ділянок у ПП ПВФ «Земельно-ресурсний центр", а саме: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1087 га, за що оплатив кошти в сумі 3202,38 грн.; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га., за що оплатив кошти в сумі 4920,24 грн; проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), ТОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області розміром 2,43умовних кадастрових та згідно сертифікату серії РН №498388 від 17.12.2007 року, за що оплатив кошти в сумі 3551,92 грн. Однак, [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації цих земельних ділянок, тобто зареєструвати право власності на них на своє ім`я. Позаяк приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачою правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ці земельні ділянки та рекомендував звернутись до суду. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право на завершення приватизації та право на одержання на своє ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с.Петики Мостиського району Львівської області, та земельну частку (пай) ТзОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля, Мостиського району Львівської області розміром 2.43 умовних кадастрових га згідно сертифікату серія РН № 498388 від 17.12.2007року, що розташована на території Малнівськоволяньської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою судді від 13.09.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.10.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи ПП ПВФ «Земельно-ресурсний центр» в судове засідання не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача [PERSON] ). Згідно матеріалів спадкової справи №39/2019, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є син померлого [PERSON] (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Крім позивача [PERSON] , спадкоємцями за законом першої черги спадкування є також: дружина померлого [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк та порядок відмовилася від прийняття спадщини на користь сина померлого [PERSON] . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача [PERSON] , немає. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] , відповідно до рішення Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області від 23 січня 2008 року за № 12, отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Петики площею 0,1087га, та для ведення особистого селянського господарства в с.Петики площею 2,00га, з подальшою передачею їх у власність. На підставі вказаного рішення, спадкодавець [PERSON] розпочав процедуру приватизації вищенаведених земельних ділянок та звернувся до ФОП [PERSON] (ліцензія АГ №579314, кваліфікаційний сертифікат інженера землевпорядника №000091 від 24.12.2012року) за виготовленням проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок, а саме: проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1087 га, та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 гектара. Крім того, судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області, розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №498388 від 17.12.2007року. Відповідно до розпорядження Мостиської районної державної адміністрації №662 від 13.07.2017року, спадкодавець [PERSON] отримав дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малнівськоволянської сільської ради на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №498388. Однак, за життя спадкодавець [PERSON] не оформив у встановленому законом порядку права власності на вищевказані спірні земельні ділянки, у зв`язку із чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на такі та рекомендував звернутись до суду. Крім того, листом Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області №02-18/208 від 10.07.2019року, остання відмовила позивачу [PERSON] у наданні дозволу на продовження процедури приватизації спірних земельних ділянок та рекомендувала звернутися до суду. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією повідомлення приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих.№889/02-14 від 03.06.2019року; копією заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2019року; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] ; копією листа відмови Малнівськоволянської сільської ради мостиського району Львівської області №02-18 від 10.07.2019року; копією розпорядження Мостиської районної державної адміністрації №662 від 13.07.2017року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05.11.2007року; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №498388 від 17.12.2007року; копією проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розробленого ФОП [PERSON] ; копією рішення Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району від 23 січня 2008 року за № 12; копією проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розробленого ФОП [PERSON] ; копією спадкової справи №39/2019, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~Цивільного кодексу\~України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 Земельного кодексу України\~\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті\~152 ЗК України. ЗК України\~у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18. Відповідно роз`яснень,\~викладених у\~п.3.5\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»\~набуття права\~власності на\~земельну ділянку\~та перехід\~права власності\~на земельну\~ділянку в\~порядку спадкування\~має місце\~за наявності\~наступних юридичних\~фактів у\~їх сукупності: ухвалення\~рішення компетентного\~органу про\~передачу у\~власність земельної\~ділянки спадкодавцю,\~укладення спадкодавцем\~правочинів щодо\~набуття права\~власності на\~земельні ділянки; виготовлення\~технічної документації\~на земельні\~ділянки; визначення\~меж земельної\~ділянки в\~натурі; погодження\~із суміжними\~землевласниками та\~землекористувачами; одержання\~у встановленому\~порядку Державного\~акта на\~землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216\~ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що йому належали, на підставі статей 1216 та 1218\~ЦК України, включно з правом на завершення процедури приватизації земельних ділянок площею 0,1087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: с.Петики Мостиського району Львівської області, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог в частині визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної частки (паю) розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах, то в задоволенні таких необхідно відмовити з огляду на наступне. Згідно зі\~статтею 81 ЗК України\~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог\~статті 25 ЗК України\~при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Як встановлено судом спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТОВ «Народна Воля» с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області, розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №498388 від 17.12.2007року. Відповідно до вимог п.г\~ч. 1\~ст.\~81\~ЗК України спадкодавець [PERSON] , вчинив дії для виділення йому в натурі (та місцевості) належної йому земельної частки (паю), однак зазначені дії за життя не закінчив. Будь-яких дій спрямованих на приватизацію даної земельної ділянки з земель, що належали державним або комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, та була раніше надана йому у користування, [PERSON] не вчиняв. В свою чергу, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом на підставі вимог ч. 4\~ст. 1268 ЦК України\~вважається таким, що прийняв спадщину в виді всіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. До складу спадщини входить в тому числі і право на земельну частку (пай) розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №498388 від 17.12.2007року. Даний Сертифікат серії РН №498388 від 17.12.2007року, після отримання позивачем відповідно до вимог законодавства свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , є правовстановлюючим документом при реалізації позивачем права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат є дійсним до виділення позивачу в натурі (на місцевості) земельної ділянки та відповідної реєстрації права власності. Отже, з урахуванням змісту вищевикладених норм права, а також встановлених судом обставин справи, суд вважає, що спадкодавцем [PERSON] за життя була розпочата процедура виділення в натурі (на місцевості) належної йому земельної частки (паю) розміром 2,43 в умовних кадастрових гектарах, а не процедура приватизації зазначеної земельної ділянки, що була раніше надана йому у користування, а тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права на завершення процедури приватизації цієї земельної ділянки необхідно відмовити. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 240/434/17 (провадження № 61-11236св18). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення частково. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: partial