Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 13.05.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики від 10.10.2013 року у загальному розмірі 36884,57 грн., посилаючись на те, що за письмовим договором позики від 10.10.2013 року відповідач отримав від нього (позивача) грошові кошти у сумі 24000,00 грн., про що відповідачем було власноруч складено розписку від 10.10.2013 року, які він повинен був повернути не пізніше 01.02.2014 року, але своє зобов»язання він не виконує, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його (позивача) користь: основну суму боргу 24000,00 грн.; 3% річних за період з 02.02.2014 року по 10.03.2015 року (за 460 днів) - 907,40 грн., суму інфляційного збільшення суми боргу за період з 02.02.2014 року по 10.03.2015 року - 11977,17 грн., а всього - 36884,57 грн. (за розрахунками позивача). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно; про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: як стверджує позивач, згідно письмового договору позики від 10.10.2013 року [PERSON] (відповідач) отримав в борг від [PERSON] (позивача) грошові кошти у розмірі 24000,00 грн. (у розмірі заявлених позивачем вимог), згідно якого Позичальник (відповідач) зобов"язався повернути зазначену суму боргу не пізніше 01.02.2014 року, про що відповідачем було написано власноруч розписку від 10.10.2013 року (а.с.6 - копія розписки). Оригінал розписки від 10.10.2013 року на суму 24000,00 грн. зберігається у позивача [PERSON] та наданий представником позивача в судовому засіданні для огляду суду. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Як стверджує позивач, сума боргу у розмірі 24000,00 грн. згідно договору позики від 10.10.2013 року відповідачем не повернена позивачеві по теперішній час. Будь-яких заперечень по суті позову відповідачем [PERSON] судові не надано. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що сума боргу за договором позики від 10.10.2013 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 24000,00 грн. (в об»ємі підтриманих позовних вимог позивача). Також, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає також стягненню: 3% річних від суми боргу за період прострочення виконання зобов»язання (з 03.02.2014 року по 10.03.2015 року - за 460 дн.), що становить (24000,00 х 0,03 х 460 дн.) : 365 = 907,39 грн.; а також інфляційні втрати за період з 03.02.2014 року по 01.03.2015 року, що з урахуванням офіційних статистичних даних (за лютий 2014 р. - 100,6%; березень - 102,2%, квітень - 103,3%, травень - 103,8%, червень - 101,0%, липень - 100,4%, серпень - 100,8%, вересень - 102,9%, жовтень - 102,4%, листопад - 101,9%, грудень - 103,0%; за січень 2015 р. - 103,1%, лютий - 105,3%, становить (24000,00 х 0,3479) = 8349,60 грн. Отже, суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення на його користь з відповідача [PERSON] (24000,00 + 907,39 + 8349,60) = 33256,99 грн.; в решті позову має бути відмовлено у зв»язку з помилками у розрахунках, проведених позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати (судовий збір) у розмірі 332,57 грн. (а.с.1).

Outcome: partial