Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, в якому просить дозволити [PERSON] або її офіційному представнику без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України, а також надати дозвіл [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] до країн: Польща, Чехія, Італія, Німеччина без згоди батька [PERSON] в період з часу набрання рішення законної сили, але не раніше ніж з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року. Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку шляхом поміщення оголошення в газеті "Галичина". Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) від 11.12.2007 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.06.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишено проживати з матір'ю. З позовної заяви випливає, що позивач у вересні 2016 року отримала дозвіл на працевлаштування в Республіці Польща і з того часу і офіційно працює в даній країні та тимчасово проживає, що пов"язано з роботою. На даний час дочка навчається в 3 класі ЗОШ №3 м. Івано-Франківська., часто хворіє простудними захворюваннями і за рекомендаціями лікарів їй рекомендовано санаторно-курортне лікування та періодична зміна клімату. Позивач в заяві зазначає, що має можливість забезпечити дочці у вільний від навчання час належне оздоровлення та відпочинок за кордоном, зокрема в Польщі та країнах Європи, однак можливості виїхати за кордон з дитиною не має можливості, оскільки відповідач в 2015 р. забрав речі і виїхав на окуповану територію до своїх батьків, місцезнаходження його позивачці невідоме. За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Позивач у заяві підтвердила мету тимчасового виїзду - оздоровлення дочки, яка часто хворіє простудними захворюваннями. Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями врегулювано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та

Outcome: approved