Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ([ADDRESS]) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] (вул. Кавказька, 74 м.Черкаси), посилаючись на те, що 22.03.2016р. між сторонами було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідачу було надано в позику 3500 доларів США під чотири відсотки із зобов"язанням її повернення на першу вимогу. Враховуючи, що умовами, які були визначені в розписці, не буловстановлено строку повернення позики, відповідачу було направлено вимогу 29.11.2017р. про повернення суми позики, яка мала бути виконана до 06.12.2017р. включно, однак в порушення умов позики ні станом на 06.12.2017р. ні станом на 26.01.2018р. позичальник не розпочав виплату позики та процентів згідно розписки, чим порушив умови договору. На момент пред"явлення позову станом на 23.01.2018р. курс НБУ долара по відношенню до гривні складає 28,86 грн. за 1 долар США. Оскільки станом на день подання позовної заяви відповідач позику не повернув, позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 3500 дол. США, що у відповідному їй гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 101010 грн., а також 11919,18 грн. процентів за користування позикою, а всього - 112929,18 грн. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити. \~\~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з відзивом на позов до суду не звертався. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Встановлено, що 22.03.2016р. між сторонами було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідачу було надано в позику 3500 доларів США під чотири відсотки із зобов"язанням її повернення на першу вимогу. Враховуючи, що умовами, які були визначені в розписці, не було встановлено строку повернення позики, відповідачу було направлено вимогу 29.11.2017р. про повернення суми позики, яка мала бути виконана до 06.12.2017р. включно, однак в порушення умов позики ні станом на 06.12.2017р. ні станом на 26.01.2018р. позичальник не розпочав виплату позики та процентів згідно розписки, чим порушив умови договору. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору позики та зміст його умов, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в правовому висновку, зазначеному в постанові від 11.11.2015року у справі №6-1967цс15, а також в постанові від 02.07.2014 року (справа №6-79цс14). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено статтею 530 ЦК України. Неможливість виконання боржником грошового зобов'язання не звільняє його від відповідальності. Аналізуючи положення статті 545 ЦК України, слід прийти до висновку, що, приймаючи виконання зобов'язання, кредитор повинен повернути борговий документ боржникові, якщо останній видав його кредиторові. Таким чином, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, що розписка від 22.03.2016 про надання грошових коштів у борг відповідачу [PERSON] знаходиться у позивача, [PERSON], відтак наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку щодо повернення боргу, а неодноразові письмові вимоги про повернення залишилися без відповіді зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3500 доларів США, що станом на 23 січня 2018 року за курсом Національного банку України з розрахунку 28,86 грн. за 1 долар США, становить 101 010 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд погоджується з розрахунком процентів за користування позикою за період з 22.03.2016р. по 06.12.2017р. в розмірі 413 дол. США, що еквівалентно 11919,18 грн., який узгоджується з умовами договору. (а.с.9). \~Оцінивши зібрані у справі докази в \~їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, оскільки обгрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного сторонами договору позики, тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 112929,18 грн. Крім того, оскільки при подачі позову позивач як інвалід ІІ групи був звільнений від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 1129,29 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved