Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 травня 2009 року між нею, [PERSON] (Покупець), та [PERSON] (Продавець), було укладено договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т. Я. 05 червня 2009 року реєстратором ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за нею було зареєстровано право власності на вищевказаний будинок, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 22938079 від 05.06.2009 р. Після укладення даного договору їй стало відомо, що в купленому нею будинку проживають і зареєстровані [PERSON] і [PERSON]. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівського області вказаних осіб виселено. Також рішенням Жовківського районного суду Львівської області знято з реєстрації місця проживання [PERSON], однак не знято з реєстрації [PERSON], у зв'язку з тим, що особа з таким прізвищем там не зареєстрована. Вона неодноразово вимагала у відповідача звільнити спірний будинок, але її вимоги залишились не виконаними по сьогоднішній день. У зв'язку з чим, вона звернулась до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання 05.06.2015 року повторно не з'явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомили і від них не надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 3. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, копи розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22938079 від 05.06.2009 року вбачається, що позивачка [PERSON] є власником будинку, за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, зокрема, право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, з аналізу наведених вище норм вбачається, що обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З копії Довідки про склад сім'ї виданої Грядівською сільською радою 17.07.2014 року № 456 вбачається, що в будинку, за адресою [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дане право передбачено також ст. ст. 319, 320 ЦК України - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.1 ЖК України - право громадян на житло охороняється державою. Відповідно до ст.155 ЖК України - власники житлових будинків (квартир), які є у їх приватній власності, не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком (квартирою). Частиною першою статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як вбачається з позовної заяви, позивачка має намір зареєструвати своє місце проживання та проживати у належному їй будинку [ADDRESS], а відповідач відмовився зняти себе з реєстрації місця проживання за вказаною адресою в добровільному порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖКУ, ст. 405 ЦКУ. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналогічні висновки містяться й у постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що у суду є всі наявні підстави для задоволення позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved