Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

В лютому 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON]. про позбавлення батьківських прав . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2005 році. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Батько з 2001 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виконує батьківського обов'язку щодо виховання доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Прохала позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та прохала позов задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали , прохали відмовити . Третя особа - представник служби у справах дітей Краснокутської РДА проти позову не заперечував , просив ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа- [PERSON] позовні вимоги підтримала , просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише за певних обставин, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , розірвано. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки виконавчого комітету Пархомівської сільської ради від 26.01.2018 року, [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] Як свідчить акт обстеження житлових умов від 01.12.2017 р., складений з участю депутата Пархомівської сільської ради та двох сусідів , санітарно -побутові умови проживання по [ADDRESS] , де проживає дитина задовільні . Дитина проживає з матір»ю , батько у її вихованні участі не приймає. Згідно характеристики Пархомівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів від 14.11.2017 р., [PERSON] зарекомендувала себе як уважна , але недостатньо старанна учениця. Володіє навчальним матеріалом на середньому і високому рівнях , навчається не в повну міру своїх сил. Мати приділяє належну увагу по вихованню дочки ,не обмежує самостійність. Атмосфера в сім»ї доброзичлива ,відносини довірливі . Батько не бере участі у вихованні дочки. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що батько дитини проживає окремо від родини , їм відомо зі слів матері дитини , з дитиною батько не спілкується, її долею не цікавиться . Відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.10.2000 року , з [PERSON]. стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. На підставі виконавчого листа виданого Краснокутським районним судом від 23.10.2014 р. розмір аліментів збільшено з 1/6 частини на ? частини всіх видів доходу відповідача. Рішення суду виконується. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] проживає в [ADDRESS] .З 2000 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини , на даний час боргу не має , що не заперечували сторони в судовому засіданні. В своїх поясненнях відповідач посилається на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків він не ухилявся, сплачує аліменти , однак спілкуватися з дитиною та піклуватися про її фізичний та духовний розвиток не має можливості , оскільки проживає в іншій державі , а коли приїздить та бачить дитину , то дочка не має сама наміру спілкуватися з ним та навіть не вітається. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської РДА № 5 від 27.02.2015 р. , [PERSON]. доцільно позбавити батьківських прав відносно його дитини [PERSON]. При цьому, суд критично ставиться до вказаного висновку оскільки даний висновок не містить жодних посилань на обставини ухилення від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В даному висновку лише підтверджено наявність підстав для позбавлення батьківських прав, які на думку комісії, існували на момент складання висновку від 27.02.2015 р. про доцільність позбавлення [PERSON]. батьківських прав . Між тим, як вбачається з матеріалів справи, даний висновок зроблений без спілкування з відповідачем. Як зазначено в коментарі ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини .Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини ,який має настати. Якщо такий результат не передбачається , позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Оскільки батьківські права тривають до повноліття дитини , позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд вважає, що підстави, передбачені ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Крім того , на час ухвалення рішення [PERSON] досягла повноліття , а так як батьківські права тривають до повноліття дитини , то позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.

Outcome: dismissed