Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 11717 грн. 98 коп., що утворилася станом на 31 березня 2016 року та яка складається з: - 6876 грн. 29 коп. - заборгованості за кредитом; - 3945 грн. 60 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 100 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 546 грн. 09 коп. (процентна складова), а також судові витрати по справі Представник відповідача надала суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 22.01.2009 року, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 11717 грн. 98 коп., яка складається з: - 6876 грн. 29 коп. - заборгованості за кредитом; - 3945 грн. 60 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 100 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 546 грн. 09 коп. (процентна складова). Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 22.01.2009 року відповідачу було надано кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 22.01.2009 року з терміном дії 12/11; № [NUMBER] дата відкриття 28.03.2011 року з терміном дії 03/15; № [NUMBER] дата відкриття 06.01.2012 року з терміном дії 07/15; № [NUMBER] дата відкриття 27.06.2015 року з терміном дії 06/19; № [NUMBER] дата відкриття 25.01.2016 року з терміном дії 06/19. Згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.1999 року по 17.12.2016 року по вище зазначеним кредитним карткам вбачається, що після кожного перевипуску кредитної картки відповідач [PERSON] здійснювала неодноразово операції як по зняттю грошових коштів так і по погашенню заборгованості, тобто відповідачу перевипускалися кредитні картки після закінчення строку дії попередньої кредитної картки, а не укладався новий кредитний договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.01.2009 року, відповідач [PERSON] здійснювала неодноразово операції як по зняттю грошових коштів так і по погашенню заборгованості, остання з яких відбулася 11 березня 2016 року в розмірі 300 грн. (а.с.13). Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для відмови в задоволенні позову у зв»язку зі спливом позовної давності, в даному випадку відсутні. Також суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що позивачем збільшився розмір відсоткової ставки поточної заборгованості у період з 01.09.2016 року по 31.03.2016 року та розмір відсоткової ставки простроченої заборгованості, у зв»язку з тим, що представник відповідача не надала суду жодних доказів наявності звернення відповідачем до позивача за фактом неправильного нарахування відсотків. В той же час, відповідач [PERSON] 11 березня 2016 року здійснила операцію по погашенню заборгованості в розмірі 300 грн. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту № б/н від 22 січня 2009 року, що утворилася станом на 31 березня 2016 року в сумі 11717 грн. 98 коп., яка складається з: - 6876 грн. 29 коп. - заборгованості за кредитом; - 3945 грн. 60 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 100 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 546 грн. 09 коп. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved