Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом в якому вказує, що йому на підставі свідоцтва про право власності від 14 березня 2001 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] . В належному позивачу будинку, зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але з 2013 року він в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні будинком ні він, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Після розлучення з його донькою, [PERSON] , відповідач, забравши свої речі, виїхав у невідомому напрямку. Враховуючи вищевикладене, позивач визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представники позивача [PERSON] О.О., Скрипчук І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі з підстав, які наведені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] майже шість років, будь-яких перешкод у проживанні в даному будинку йому не створювалося. Суд, заслухавши представників позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 14.03.2001 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 19.02.2019 № 156708885. Також судом встановлено, що у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрований [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є довідка Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 05.02.2019 року № 59. Позивач у позовній заяві обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зазначили, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому також зареєстрований відповідач по справ, але з 2013 року [PERSON] у даному житловому будинку не проживає, тому не має законних підстав для реєстрації його місця проживання у будинку. Наявність реєстрації відповідача у будинку створює для позивачів, власників житла, суттєві перешкоди розпоряджатися майном. На підставі ч.1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.\~71, ст.\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до\~ст. 107 ЖК\~наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За роз`ясненнями п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року\~з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Підтвердженням того, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , є довідка акт про місце проживання громадянина [PERSON] від 29.02.2019 року, який був складений та підписаний депутатом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Чмут В.В., а також сусідів: [PERSON] , [PERSON] , де вказано, що за адресою: [ADDRESS] 9 зареєстрований гр. [PERSON] , [INFO] , який з 2013 року за даною адресою не проживає, а також даний факт було підтвердження показаннями свідка [PERSON] , які вона надала у судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким,\~що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене,\~

Outcome: approved