Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області «Про позбавлення батьківських прав». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона має дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 20 січня 2006 року, актовий запис №11. Шлюб з відповідачем було укладено 23.07.2005 року, про що зроблено актовий запис №69 в відділі реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. 28 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі заочного рішення (справа 2010/2-2442/11) Дергачівського районного суду Харківської області. Фактично разом з відповідачем, [PERSON], однією сім*єю позивач не мешкала після народження дитини, останній нею не цікавився, будь-якої допомоги не надавав. Відповідач в 2009 році систематично почав відвідувати заклади «гральних автоматів», де втрачав спільне майно і потрапляв у борги, в результаті чого скоїв злочин і був засуджений Дергачівським районним судом 25.09.2013 та 28.02.2013 року за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач став вживати наркотичні засоби, зловживав алкоголем. Тому позивач змушена була піти від нього з дитиною та проживати у батьків. На даний момент, місцезнаходження відповідача невідоме, згідно довідки начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] знаходиться в державному розшуку, як особа, що переховується від органів суду. На даний час син позивача навчається у школі. На протязі всіх навчальних років батько не приходив до школи жодного разу, не відвідував батьківські збори, не цікавився шкільним життям сина. Всі витрати по навчанню та фізичному розвитку дитини несе мати дитини. Протягом цих років відповідач знає, де та з ким мешкає його дитина, але існуванням та життям сина не цікавиться, не відвідує дитину, не знає як дитина виглядає зовнішньо, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не приймає участі у підготовці до самостійного життя. Будь-яких перепон відповідачу для спілкування з дитиною позивач не чинить. Всі значущі свята в житті дитини: дні народження, перший дзвоник у школі, закінчення учбового року, Новорічні свята, Різдво, День святого Миколая, Пасха тощо, відповідач залишає без уваги до дитини. Ані спілкування, ані відвідувань, ані подарунків для дитини від відповідача, як батька, син не отримував. Відповідач добровільно не надавав і не надає, ніякої матеріальної допомоги протягом всього часу, він не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідач не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, так як це встановлено у ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не бачила протягом всього часу життя свого батька, знає про його наявність, але не проявляє інтересу до нього через відсутність інтересу відповідача до її особи. Дитина усвідомлює, що відповідач для неї є невідомою, чужою людиною. Абсолютна байдужість до дитини з боку відповідача негативно впливає на її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, сприйняття батька як рідної людини та людини, яка несе за неї відповідальність та повинна бути підтримкою та опорою у житті. Відповідачем порушені всі канони спорідненості, батьківської відповідальності. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, згідно заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений. Представник третьої особи - служби у справах дітей Дергачівської районної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився. Суд вважає за можливим розглянути справу за ч.2 ст. 247 ЦПК України та провести слухання справи без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 20 січня 2006 року, актовий запис №11. Шлюб з відповідачем було укладено 23.07.2005 року, про що зроблено актовий запис №69 в відділі реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. 28 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі заочного рішення (справа 2010/2-2442/11) Дергачівського районного суду Харківської області. Фактично разом з відповідачем, [PERSON], однією сімєю позивач не мешкала після народження дитини, останній нею не цікавився, будь-якої допомоги не надавав. Відповідач в 2009 році систематично почав відвідувати заклади «гральних автоматів», де втрачав спільне майно і потрапляв у борги, в результаті чого скоїв злочин і був засуджений Дергачівським районним судом 25.09.2013 та 28.02.2013 року за ст.185 ч.3 КК України. Після звільнення відповідач став вживати наркотичні засоби, зловживав алкоголем. [PERSON] змушена була піти від нього з дитиною та проживати у батьків. На даний момент, місцезнаходження відповідача невідоме, згідно довідки начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області від 09.08.2017 року , вихідний № 12648 [PERSON] знаходиться в державному розшуку, як особа, що переховується від органів суду. На даний час син позивача навчається у школі. На протязі всіх навчальних років батько не приходив до школи жодного разу, не відвідував батьківські збори, не цікавився шкільним життям сина. Всі витрати по навчанню та фізичному розвитку дитини несе мати дитини. Протягом цих років відповідач знає, де та з ким мешкає його дитина, але існуванням та життям сина не цікавиться, не відвідує дитину, не знає як дитина виглядає зовнішньо, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не приймає участі у підготовці до самостійного життя. Будь-яких перепон відповідачу для спілкування з дитиною позивач не чинить. Всі значущі свята в житті дитини: дні народження, перший дзвоник у школі, закінчення учбового року, Новорічні свята, Різдво, День святого Миколая, Пасха тощо, відповідач залишає без уваги до дитини. Ані спілкування, ані відвідувань, ані подарунків для дитини від відповідача, як батька, син не отримував. Відповідач добровільно не надавав і не надає, ніякої матеріальної допомоги протягом всього часу, він не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідач не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, так як це встановлено у ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не бачила протягом всього часу життя свого батька, знає про його наявність, але не проявляє інтересу до нього через відсутність інтересу відповідача до її особи. Дитина усвідомлює, що відповідач для неї є невідомою, чужою людиною. Абсолютна байдужість до дитини з боку відповідача негативно впливає на її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, сприйняття батька як рідної людини та людини, яка несе за неї відповідальність та повинна бути підтримкою та опорою у житті. Відповідачем порушені всі канони спорідненості, батьківської відповідальності. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved