Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, який згодом уточнив, до державного підприємства «Тернопільський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплату сум, що підлягають виплаті під час звільнення в розмірі 23653,47грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2015 року Наказом за № 44-К від 01.09.2015 року він був звільнений з підприємства на підставі ч.1 ст.36 КЗпП, тобто за згодою сторін, однак, відповідач у справі не виплатив йому суми, що підлягають виплаті під час звільнення, як це передбачено ст. 116 КЗпП України та заборгованість по заробітній платі. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явились. Представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити з врахуванням заборгованості, вказаної в довідці від 01.02.2016року. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов в частині основної суми боргу визнав, надавши письмові пояснення з приводу позовних вимог, які зводяться до наступного. Станом на 01.02.2016року борг підприємства перед [PERSON] становить 23653,47грн., з яких: 8190,72грн. заробітна плата, 7568,94грн. премія, 7893,81грн. розрахункові. Дана заборгованість перед працівниками підприємства, в т.ч. перед гр. [PERSON] виникла через те, що Головне управління Держземагентства у Тернопільській області не виконало умови договору від 6 вересня 2013 року № 12/001763 за надані ДП „Тернопільський інститут землеустрою" геологічні, геофізичні послуги та пов'язані з ними вишукувальні та консультаційні послуги з розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, а Кабінет Міністрів України, органи Держказначейства допустили порушення вимог Закону України „Про державний бюджет України на 2013 рік" та ряду інших нормативно-правових актів в частині фінансування державних та регіональних програм, внаслідок чого підприємство і опинилося в критичній ситуації.Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року порушено провадження по справі за позовом Державного підприємства „Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області про стягнення заборгованості в сумі 2 202 141,40грн., рішення по якій має бути оголошеним 02 лютого 2016 року. Це дасть змогу підприємству розрахуватися із заборгованістю по заробітній платі перед працівниками а також здійснити інші обов'язкові платежі, передбачені чинним законодавством. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із трудової книжки серії АФ №788342, [PERSON] 02.01.2013 року, на підставі Наказу за №01-К від 02.01.2013 року, був прийнятий на посаду інженера в відділ комплексного проектування №1 у Державне підприємство «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». 01.06.2014 року Наказом за №46-К від 14.05.2014 року його було переведено на посаду інженера-землевпорядника відділу комплексного проектування №1. 04.11.2014 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, Наказом за №122-К від 04.11.2014 року його було звільнено із даного підприємства. 20.05.2015року Наказом за № 12-К від 20.05.2015року [PERSON] було прийнято у Державне підприємство «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на посаду інженера-землевпорядника другої категорії в відділ комплексного проектування №2. 01.09.2015 року Наказом за № 44-К від 01.09.2015 року його звільнено на підставі ч.1 ст.36 КЗпП за згодою сторін. Згідно довідки №1-01/62, виданої 01.02.2016р. Державним підприємством «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» заборгованість по заробітній платі перед [PERSON], станом на 01.02.2016р., становить 23653,47грн., з яких: 8190,72грн. заробітна плата, 7568,94грн. премія, 7893,81грн. розрахункові. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно вимог ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 23653,47грн., з яких: 8190,72грн. заробітна плата, 7568,94грн. премія, 7893,81грн. розрахункові. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судові витрати, а саме 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved