Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 23.01.2014 року мотивуючи тим, що метою створення та предметом діяльності Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6 є забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкової території протягом усього періоду їх використання за призначенням, надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій для задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Власниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 01.09.2005 року по 01.12.2013року не сплачую регулярно та в повному обсязі за послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, поточний ремонт) і станом на 01.12.2013р. заборгували КП БМР ЖЕК № 6 -19 878 грн. 40 коп. 23 грудня 2005 року Білоцерківська міська рада Київської області прийняла рішення № 388 «Про визначення виконавця послуг», яким визначила житлово-експлуатаційну контору № 6 виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу ЖЕК № 6 проводить нарахування за послуги відповідачам відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури та періодичності та строків надання послуг. На адресу відповідачів неодноразово були направлені письмові пропозиції укласти договір про надання послуги з утримання будинку споруд та прибудинкових територій, але жодних реагувань від відповідачів щодо укладення договору про надання послуги до нашого підприємства не надходило, але стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов'язок саме споживача укласти договір про забезпечення житлово-комунальними послугами. Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України одній із підстав цивільних прав і обов'язків є правочин. Пунктом 3 ст. 202 ЦК України визначено поняття одностороннього правочину. У відповідності з нормами п. 5 ст. 202 ЦК України до прав та обов'язків, які випливають з одностороннього правочину, застосовуються норми як до договору. А отже, не зважаючи на те, що між Відповідачами та КП БМР ЖЕК № 6 не має письмового договору, боржники здійснюють споживання послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, чим проявляють добровільне волевиявлення, і в зв'язку з чим у них в зв'язку з фактичним споживанням послуги, тобто одностороннім правочином, виникає зобов'язання з оплати спожитої послуги на користь виконавця цих послуг - КП БМР ЖЕК № 6. До цього зобов'язання застосовуються норми як до договору. Квартира боржників є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Відмов від споживання послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території споживачі не заявляли, претензій по несправностях інженерного устаткування всередині квартири не пред'являли, технічних заходів щодо обмеження можливості вжитку послуги всередині квартири не проводилося. Щомісяця підприємство виконувало по будинку, в якому розташована квартира боржників, повний комплекс послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Претензій щодо якості або кількості послуги боржниками не пред'являлося. Виходячи з цього, бухгалтерія КП БМР ЖЕК № 6 виконувала нарахування розміру оплати послуги та направляла боржникам квитанцію з розрахунками, однак вони зобов'язань по оплаті не виконували. Обов'язок споживача житлового приміщення щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений в статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також в пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 року). Отже, з однієї сторони, обов'язок боржників з оплати за фактично спожиту послугу та, з іншої сторони, право виконавця послуг - КП БМР ЖЕК № 6 вимагати цієї оплати прямо слідує із вищевказаних норм діючого законодавства. До матеріалів справи залучений особовий рахунок, в якому відображені платежі за послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за весь період, з якого почала накопичуватись заборгованість. Розмір позовних вимог складає 19 878,40 грн., тобто з 01.09.2005р. по 01.12.2013р. (на 01.09.2005р. сума заборгованості становила 579 грн. 54 коп., стягнута за рішенням Білоцерківського суду, заборгованості на 01.10.2013р. становить 20 457 грн. 94 коп. - 579 грн. 54 коп. = 19 878 грн. 40 коп.) Отже, враховуючи вище викладене, боргові зобов'язання у боржників виникли за період з 01.09.2005р. по 01.12.2013 р. та складають 19 878 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 67 Житлового кодексу УРСР , плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надавалися за тарифами, згідно рішень органів місцевої виконавчої влади. Несплата відповідачами за послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також плати за ремонт і обслуговування житлових приміщень зачіпає інтереси як КП БМР ЖЕК № 6, так і решти громадян. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] борг в сумі 19 878 грн.40 коп., що склався за період з 01.09.2005 року по 01.12.2013 року за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6 та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6. Представник позивача за довіреністю у справі [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимогита просила стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] борг в сумі 19 878 грн.40 коп., що склався за період з 01.09.2005 року по 01.12.2013 року за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6 та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6, та підтримала обставини викладені в позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову та просив закрити провадження у справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши осіб які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS], дана квартира приватизована гр. [PERSON] з сім'єю 26.05.1998 року, згідно свідоцтва про право власності № 23181. В квартирі зареєстровані [PERSON], 1956 р.н., [PERSON], 1957 р.н.. [PERSON],1986 р.н., [PERSON], 1988 р.н. та [PERSON], 2011 року народження. Дані обставини підтверджено копією паспорта відповідача [PERSON], довідкою КПБМР ЖЕК № 6, листом Служби приватизації державного житлового фонду № 29 від 22.02.2007 року та свідоцтвом на право власності на житло ( том. І а.с.15,16, 78, том ІІ а.с.8). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч.2ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Разом із тим законодавче визначення терміну «балансоутримувач», дане в статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», допускає можливість існування різних ситуацій, у тому числі таких, коли багатоквартирний будинок існує, а особи, що має права та несе обов'язки балансоутримувача, немає (власники квартир балансоутримувачами бути не можуть за визначенням, а договір з будь-якою юридичною особою не укладався). За відсутності вирішення в цьому Законі питання про те, хто саме має ці права й обов'язки, суд вважає, що застосуванню підлягає ч.1.ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», зі змісту якої випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконував попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об'єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об'єднання. Як встановлено в судовому засіданні в будинку [ADDRESS] не створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, на баланс якого може бути передано будинок, отже попередній власник (територіальна громада та уповноважені нею юридична особа) змушені продовжувати виконувати функції балансоутримувача. Передача майна з балансу на баланс відбувається відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521. Цей Порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 № 241492 ( а.с.12), Довідки АБ № 159235 ЄДРПОУ ( а.с.13), Статуту ( в новій редакції) Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6, затвердженого рішенням 23 сесії п'ято скликання Білоцерківської міської ради від 25.10.2007 року № 524 ( а.с.178- 185), листа виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 27.05.2014 року за № 1800/1-10 ( а.с.209), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ат фізичних осіб - підприємців ( а.с.235- 237), свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100096865 ( а.с.16), засновником Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6 є Білоцерківська міська рада, позивач - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційна контора № 6 являється юридичною особою, місце знаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Вернадського, 10, дата первинної реєстрації 18.11.1992 року, дата реєстрації платника податку 07.07.1997 року, до видів діяльності якого входить комплексне обслуговування об'єктів, забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкової території протягом усього періоду їх використання за призначенням, надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій для задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно із Законами «Про місцеве самоврядування в Україні", «Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги . Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено в ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Представником позивача надано суду копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (Том І а.с.18-44). За ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно ч. 1 рішення 31 сесії Білоцерківської міської ради 4 скликання від 23.12.2005 року за № 388 «Про визначення виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд. А також визначення виконавця централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква" ( Том І а.с.17, Том ІІ а.с.15), Комунальні Підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1- 8, в тому числі і позивач, визначені виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з ремонту приміщень, будинків та споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква, балансоутримувачі житлового фонду. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо, структуру тарифів, періодичність та строки виконання робіт затверджено рішеннями Білоцерківської міської ради та додатками до них, з яких вбачається, що до послуг, які надає ЖЕК №6 не включено житлово - комунальні послуги з електропостачання, централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення, виконавцями яких є відповідні підприємства. Відповідачем до суду надано копію рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 30.05.2000 року за № 163 «Про плату за користування житлом ( квартирну плату) за утримання житла в місті Біла Церква з додатком - розрахунком вартості 1 кв.м. загальної площі в будинках з ліфтами, з переліком робіт, яким встановлено квартирна плата в розмірі 0,39 грн. ( Том ІІ а.с.4- на звороті, а.с.5) та перелік сум по особовому рахунку: 251404 за адресою: [ADDRESS] ( Том ІІ а.с.5-7) з якого вбачається, що відповідачем проводилась оплата послуг на користь ЖЕК № 6 в період з січня 1997 року по листопад 2005 року включно періодично та не в повному обсязі, що також узгоджується з переліком сум наданим позивачем ( а.с.9- 11), що також підтверджує факт отримання відповідачами комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території та оплату даних послуг відповідачами без укладеного договору про передачу на баланс та договору про надання комунальних послуг, на що посилається відповідач у запереченнях. Згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.06.2005р. № 264 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», в період з 01.09.2005 року по 01.09.2006 року встановлено квартирна плата для мешканців будинків, обладнаних ліфтом в розмірі 0,77 грн. за 1кв. м загальної площі. Згідно Рішення ІV сесії 5 скликання Білоцерківської міської ради від 29.08.2006р. № 116 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги» та Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.09.2006р. № 479 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Біла Церква», в період з 01.09.2006року по 01.03.2007року встановлено тариф з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по [ADDRESS] за 1 кв. м загальної площі квартири в розмірі 1,2291 грн. Згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.03.2007р. № 93 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету від 26.09.2006р. № 479 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Біла Церква», в період з 01.03.2007 року по 01.01.2008 року встановлено тариф з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по [ADDRESS] за 1кв. м загальної площі квартири в розмірі 0,80 грн. З 01.01.2008 року по 01.10.2008 рік, згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.11.2007р. № 505 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», встановлено тариф по буд. [ADDRESS] за 1 кв. м загальної площі квартири в розмірі 1,50 грн. З 01.10.2008 року по 01.01.2009 року, згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.08.2008р. № 333 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 505 від 13.11.2007р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», встановлено тариф по буд. [ADDRESS] за 1 кв. м загальної площі квартири в розмірі 1,5494 грн. З 01.01.2009 року по 01.06.2011 року, згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.08.2008р. № 333 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 505 від 13.11.2007р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», яким встановлено тариф по буд. [ADDRESS] за 1 кв. м загальної площі квартири в розмірі 1,5909 грн. З 01.06.2011 року по теперішній час, згідно Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.04.2011 р. № 178 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», встановлено тариф по буд. [ADDRESS] за 1кв. м загальної площі квартири в розмірі 2,42 грн. Отже, тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території по м. Біла Церква запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства, позивач є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, вище зазначені рішення за спірний період з 2005 року по 2013 рік скасовані не були, вони є обов'язковими для виконання на відповідній території, відповідно до яких позивачем проводились нарахування відповідачам коштів за вказані послуги. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.12.2007 року по справі № 2- 111/2007 за позовом Житлово - експлуатаційної контори № 6 до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території ( а.с.230-294), встановлені наступні обставини: будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Білоцерківської ЖЕК № 6 згідно рішення міськвиконкому № 425 від 18.11.1992 року «Про реорганізацію ЖЕО та затвердження структури управління житлово - комунального господарства», що підтверджувалось листом Управління житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради за № 606 від 06.12.2005 року. Відповідно до довідки за № 2547 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Білоцерківська житлово - експлуатаційна контора № 6 є юридичною особою - державним комунальним підприємством, яке здійснює експлуатацію житлового фонду. Як зазначили в судовому засіданні сторони дане рішення набрало законної сили, однак не виконано по теперішній час. Ст.13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено розподіл житлово - комунальних послуг залежно від функціонального призначення, а саме на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 2. Примірні переліки житлово комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. П. 1 ч.1. статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» відносини у сфері житлово - комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Однак, суд вважає, що відсутність договору не є безумовною підставою для відмови виконання житлово - комунальних послуг та стягненні заборгованості за такі послуги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно ст. 179 ЖК України, ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими та прибудинковими територіями. Згідно з п. 17, п. 35 зазначених Правил власник квартири, що розташована в багатоквартирному будинку, зобов'язаний сплачувати платежі за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги. Як передбачено п.п.5,6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відповідно до п.п.1.6 ч.2 ст.21 цього Закону обов'язком виконавця є забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. При цьому в ст.18 Закону визначено, яким чином оформляються претензії споживача до виконавця в разі надання неякісних послуг або не в повному обсязі. Так, згідно приписів цієї статті, акт - претензія складається споживачем та представником виконавця, скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Відповідачі були обізнані в тому, що не сплачуючи комунальні послуги за ними рахується заборгованість, вони повідомлялись про наявність заборгованості перед позивачем, що підтверджується копіями листів № 402 від 13.10.2010 року, № 196 від 26.04.2011 року, № 303 від 01.07.2011 року ( а.с.90,95,101) та свідомо самоусунулись від виконання обов'язків по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території на користь К ПБМР ЖЕК № 6 обгрунтовуючи тим, що між ними та позивачем відсутній договір про надання таких послуг. Таким чином, згідно із зазначеними вище нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відповідачами не надано доказів в підтвердження того, що вони не користувались даними послугами, відмовлялись від їх отримання чи отримували послуги не належної якості, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно переліку сум по особовому рахунку № 251404 ( а.с.7-11), за відповідачами рахується заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.10.2005 року по 01.12.2013 року в розмірі 19878 грн. 40 коп. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 02.11.2012 року ( а.с.46) було скасовано судовий наказ від 14.09.2012 року про стягнення з відповідачів боргу за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, в тому числі з підстав, що з доданих документів вбачається пропуск позовної давності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив, що згоден сплатити позивачу заборгованість за вказаний період при умові укладення договору про надання комунальних послуг з урахуванням його пропозицій та укласти мирову угоду, однак представник позивача заявила, що ЖЕК № 6 може укласти з ним лише типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560. Щодо укладення договору між сторонами ведеться тривалий спір, що підтверджується матеріалами справи ( Том І а.с.90-105,109-159), який в судовому порядку не заявлявся та не вирішувався. За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Відповідачі не подавали до суду відповідних заяв про застосування строку позовної давності. Отже суд прийшов до висновку про стягнення суми боргу за період з 01.10.2005 року по 01.12.2013 року ( борг за період з 01.10.2002 року по 01.10.2005 року стягнуто рішенням суду від 21.12.2007 року). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційної контори № 6 суми боргу за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.10.2005 року по 01.12.2013 року в розмірі 19878 грн. 40 коп. та судових витрат по справі в розмірі 242 грн. 60 коп., всього 20122 грн.

Outcome: approved