Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

14.10.2014 р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в якому позивач зазначає, що [INFO] померла його дружина [PERSON] з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1960р. За період перебування у шлюбі сторонами за спільні сімейні кошти 18.01.2003р. на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,18 гектарів за адресою: [ADDRESS], державний акт на право приватної власності на нерухомість було видано на ім'я дружини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідачі, оскільки [PERSON] є чоловіком померлої, [PERSON] - сином, а [PERSON] визнаний спадкоємцем першої черги за законом на підставі рішення суду. Із змісту заяви вбачається, що позивач вважає, що до складу спадщини входить не весь житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка, а лише ? частина цього майна, оскільки інша ? частина майна є його та померлої [PERSON] спільною сумісною власністю та не може входити до складу спадщини. Позивач після відкриття спадщини звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на частку майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, проте постановою нотаріуса від 18.08.2014 р. [PERSON] було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії з тих підстав, що існує спір між спадкоємцями. Тому, [PERSON] звернувся до суду з вимогою визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки площею 0,18 гектарів, на якій розташоване вказане домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які зареєстровані на ім'я [PERSON], померлої [INFO] [PERSON], - представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи: - позовну заяву; - квитанція про оплату судового збору; - копії сторінок паспорту [PERSON]; - копію РНОКПП [PERSON]; - копію свідоцтва про одруження [NUMBER] від 30.04.1960р.; - копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; - копію договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 18.01.2003р.; - копію державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №776550 від 13.02.2003р.; - копію постанови про відмову вчинення нотаріальної дії від 18.08.2014р.; - копію технічного паспорту на житловий будинок серії АЕ №001226; - копію довідки - характеристики від 27.08.2014р. №87; - копію витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; - копію сторінок паспорту [PERSON]; - копію РНОКПП [PERSON]; - копію довіреності представника позивача [PERSON] від 13.07.2014р.; - рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.05.2014р. по справі №620/393/14-ц; - довідку Зачепилівського відділу Дерземагентства у Харківській області від 23.10.2014р. №Г-47-20/19-04-1/0-14; - поштові повідомлення; вважає, що правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: - ч. 1 ст. 316 ЦК України: «Право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб»; - ч.1 ст. 328 ЦК України: «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом»; - ч.1 та ч.2 ст. 376 ЦК України: « 1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього»; - ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України: «У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення"; - ч.4 ст. 120 Земельного Кодексу України: « 4. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди»; - ст. 125 Земельного Кодексу України: «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав»; - ст. 126 Земельного Кодексу України: «Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"»; - ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України: «Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку»; - ч.1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України: «Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них»; - ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України: «В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них». Судом встановлено наступні обставини, що регулюються вищенаведеними нормами права. Позивач та померла [INFO] [PERSON] (а.с.8) починаючи від 30.04.1960р. по день смерті знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.7) та вели спільне господарство, проживаючи разом однією родиною, про що свідчить прописка позивача на стор. 11 паспорту позивача (а.с.5) за адресою: [ADDRESS] з 1977р. по цей час та зазначення цієї адреси у договорі купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки як адреси покупця - [PERSON] (а.с.9). Отже, початком роздільного проживання Позивача та [PERSON] суд обґрунтовано вважає дату, яку встановлено рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.05.2014р. по справі №620/393/14-ц - 01.01.2004р., як дату від якої [PERSON] почала проживати однією сім'єю з відповідачем [PERSON] Саме до цієї дати був чинним Кодекс про шлюб та сім'ю України, нормами якого керується суд. За таких обставин придбаний під час шлюбу, а саме 18.01.2003р. за договором купівлі - продажу (а.с.9) житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] є спільною власністю [PERSON] та [PERSON], як майно, нажите подружжям за час шлюбу. Отже, в разі поділу цього майна, їх суд має визнати рівними, тобто, по ? кожному. Однак, існуючий за вищеназваною адресою по [ADDRESS] будинок на цей час не відповідає тому, який було придбано подружжям [PERSON]. Так відповідно, до договору купівлі - продажу від 18.01.2003р. (а.с.9) [PERSON] придбала у громадянина [PERSON] будинок «А-1» житловою площею 30 кв.м. та загальною площею 49,7 кв.м., який складається з двох кімнат та однієї кухні. При цьому будинку були такі надвірні будівлі: сарай «Б» - ракушняковий, обкладений цеглою, та сарай «В» - цегляний. Відповідно ж до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташовано по [ADDRESS] Зачепилівського району Харківської області (а.с. 12-15), який складено 26.08.2014р. та довідки - характеристики від 27.08.2014р. №87 (а.с. 16), загальна площа цього будинку літер «А-1» з прибудовою «а» складає 67,2 кв.м. (за зовнішнім контуром - 70,7 кв.м.), а житлова 30,0 кв. м. Окрім того, в садибі розташовані: Сарай «Б» - черепашковий, обкладений цеглою, сарай «В» - цегляний, гараж «Г» - шлакоблочний, сарай «Д» - шлакоблочний, сарай «Є» - шлакоблочний, колодязь «К» - цементні кільця, огорожа «Н» - металева, «Н-1» - ворота. Суду не надано доказів того, що ці побудови, окрім сараїв «Б» та «В» є законними, тобто побудовані відповідно до будівельних норм та правил. У справі відсутні докази, що вказують на можливість використання за призначенням цих будівель та споруд на теперішній час та на їх безпеку для людей та довкілля. У справі немає доказів, що точно вказують на їх розташування на території садиби. За таких обставин позивачем не доведено законність існування цих споруд. Отже, ці побудови суд визнає самочинними, тому не має юридичної можливості визнати ці споруди оборотоздатними об'єктами цивільних правовідносин. Виходячи з чого у визнанні права власності на ці будівлі та споруди позивачу слід відмовити, визнавши лише право власності на ? сараїв «Б» та «В». Земельна ділянка, яка зображена на державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №776550 з кадастровим номером 6322255101:00:000:0011 згідно довідки Зачепилівського відділу Держземагентства у Харківській області 23.10.2014р. №Г-47-20/19-04-1/0-14 (а.с.26) знаходиться за адресою: [ADDRESS], а не в [ADDRESS] так, як це зазначено в державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №776550 від 13.02.2003р. Отже, це є та сама земельна ділянка площею 0,18 га, що придбана [PERSON] за договором купівлі - продажу від 18.01.2003р. (а.с.9). За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,18 га, кадастровий номер 6322255101:00:000:0011. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову в частині визнання права власності на майно, яке знаходиться у законному цивільному обігу (має належний титул).

Outcome: partial