Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

До Кіровського районного суду надійшов позов першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., про витребування майна. В обґрунтування позову зазначено, що будучі достеменно обізнаною про порушення інтересів, Дніпровська міська рада належним чином не здійснює захист інтересів членів територіальної громади, до суду не зверталась, обмежившись листуванням із прокуратурою. Так, прокуратура Дніпропетровської області, з метою вирішення наявності підстав для застосування представницьких повноважень, звернулась до Дніпровської міської ради з листом від 04.10.2019 року про надання інформації щодо вжиття міською радою заходів цивільно-правового характеру, направлених на відновлення та захист законних прав та інтересів територіальної громади м.Дніпро, в зв`язку із відчуженням [PERSON] нежитлового приміщення [ADDRESS] . Проте, відповідно листа від 22.10.2019 року Дніпровська міська рада самоусунулась від належного виконання покладених на неї завдань та функцій. Листом від 28.11.2019 року прокуратура вдруге звернулась до Дніпровської міської ради, проте дієвих заходів реагування органом місцевого самоврядування не вжито. В зв`язку з цим, наявні підстави для представництва в порядку ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» інтересів держави в особі Дніпровської міської ради. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.03.2018 року у справі №203/2177/17 було задоволено позовну заяву прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про витребування нежитлового приміщення [ADDRESS] . Вказане рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.02.2019 року. Поряд з цим, під час виконання рішення встановлено, що 28.04.2018 року на підставі договору купівлі-продажу спірне нежитлове приміщення було відчужено [PERSON] на користь [PERSON] . В свою чергу, останньою спірне нерухоме майно було передано в заставу [PERSON] на підставі договору іпотеки від 30.01.2019 року, в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. На теперішній час право власності на спірне приміщення зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 20.11.2019 року,, виданого приватним нотаріусом Шуваєвою О.С. Вказана обставина унеможливлює вчинення дій, направлених на виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.03.2018 року та територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради протиправно позбавлена права власності та розпорядження зазначеним нерухомим майном. При цьому, органом місцевого самоврядування, як власником майна, згода на відчуження спірного майна не надавалась. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на користь прокуратури понесені судові витрати. З аналогічних підстав прокурором в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради було пред`явлено позов до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., про витребування від [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.06.2020 року цивільні справи за вказаним позовами були об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник прокуратури підтримав заявлені позови та посилаючись на викладені в них підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Дніпровської міської ради під час розгляду справи в суді також підтримав заявлені прокуратурою позовні вимоги. Відповідач та його представник в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що спірні нежитлові приміщення були придбані відповідачем відплатно (в рахунок погашення боргу), шляхом продажу (реалізації) арештованого майна на прилюдних торгах на підставі закону та в порядку, встановленому для виконання судових рішень. В зв`язку з цим, у відповідності до приписів ч.2 ст.388 ЦК України, вказане майно не може бути витребувано у відповідача. Крім того, посилались на те, що стороною позивача не доведено належними доказами набуття права власності на спірне майно, не надано відповідних правовстановлюючих документів та доказів державної реєстрації права власності. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва О.С., до суду не з`явилась. В наданій заяві просила розглядати справу без її участі. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.03.2018 року у справі №203/2177/17, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.02.2019 року та набрало законної сили, було задоволено позовну заяву першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про витребування майна. Зокрема, вказаним рішенням було витребувано від [PERSON] на користь територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлові приміщення [ADDRESS], розташовані за адресою: [ADDRESS] , які до перерозподілу становили собою приміщення №5. Під час розгляду вказаної справи суди встановили, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги прокурора Кіровського району м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до [PERSON] про витребування майна від добросовісного набувача задоволено. Витребувано від [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 169,8 кв.м, на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. В ході розгляду даної справи було встановлено, що будинок [ADDRESS] було введено в експлуатацію в 1947 році; остання інвентаризація вказаного будинку з виготовленням технічної документації відбулася в 1952 році. З поетажного плану будинку [ADDRESS] , вбачається, що у підвалі вказаного будинку наявні нежитлові приміщення під №№ І, II, III та IV; решта підвальних приміщень має статус допоміжних. Будинок [ADDRESS] , в тому числі і підвальні приміщення, до 2003 року перебував у власності Дніпропетровської обласної ради та знаходилося на балансі ОЖКП «Південне». 17.01.2003 року Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення за №126-7/ХХІУ «Про використання майна, що належить до спільної власності територіальних громад області», яким вирішила передати у власність територіальної громади м.Дніпропетровська житловий фонд, що знаходиться на балансах обласних житлово-комунальних підприємств «Центральний», «Лівобережжя», «Південне», «Аеродром», і належить до спільної власності територіальних громад області. 19.11.2003 року Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста ОЖКП «Південне», «Центральний», «Лівобережжя». Відповідно до п.1 даного рішення міська рада вирішила прийняти у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебуває на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі. На виконання вказаного рішення 10.09.2003 року складено акт приймання-передачі зі спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне», який затверджено головами міської та обласної рад. З моменту узгодження вказаного акту будинок [ADDRESS] , в тому числі і його допоміжні приміщення, перейшов до комунальної власності територіальної громади міста, а суб`єктом його управління стала Дніпропетровська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста у відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №377 від 22.01.2004 року, житловий будинок [ADDRESS] передано з балансу ОЖКП «Південне» на баланс КВ ЖРЕП Кіровського району, яке реорганізовано в КП «Житлове господарство Кіровського району». Апеляційним судом також було встановлено, що вперше право власності на нежитлове приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по [ADDRESS] , загальною площею 169,8 кв.м (до якого віднесено всі приміщення, що на поетажному плані підвалу даного будинку визначені як допоміжні), було визнано за [PERSON] рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року у справі №2-47/2011. 21.12.2010 року [PERSON] у письмовій нотаріальній формі уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по [ADDRESS] . Відповідно до умов даного договору вказане майно продане [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2011 року вищезазначене рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року у справі №2-47/2011 скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами. А ухвалою того ж суду від 07.11.2011 року позовну заяву [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду. 27.06.2013 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (від імені останньої на підставі довіреності діяв [PERSON] ) у письмовій нотаріальній формі було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №V позначка 1-15 літ.В-3 по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на спірне нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.06.2013 року, що стверджується інформаційною довідкою з зазначеного реєстру. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, визнано договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №V позначка 1-15 літ.В-3 по [ADDRESS] , загальною площею 169,8 кв.м., укладений 21.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , недійсним; вирішено скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] , здійснену КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 21.12.2010 року. Виходячи з викладеного, апеляційний суд надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2010 року, на підставі якого спірне майно вибуло з володіння позивача, у подальшому було скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребувати його від добросовісного набувача за правилами ст.388 ЦК України. Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного майна від 21.12.2010 року визнано судом недійсним і підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, відповідачка, яка є добросовісним набувачем, зобов`язана повернути майно позивачу. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року по цивільній справі №175/218/16-ц було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та, окрім іншого, вирішено визнати та зареєструвати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення №5 загальною площею 169,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (опис об`єкта: в житловому будинку літ.В-3 в підвалі нежитлове приміщення №5 поз.1-15). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності залишено без розгляду. Також судами встановлено, що 06.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за умовами якого у власність [PERSON] було передано нежитлове приміщення [ADDRESS] . Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна №№113509468, 113509685, 113509776, сформованої 09.02.2018 року, в будинку [ADDRESS] були утворені нежитлові приміщення за [ADDRESS], загальною площею 58,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1283467912101), нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 53,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 1283512012101), нежитлове приміщення №103 загальною площею 57,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12835791112101), власником яких є [PERSON] . Вказані приміщення були утворені шляхом перерозподілу нежитлового приміщення №5 загальною площею 169,8 кв.м, що було встановлено в ході розгляду справи та підтверджується технічними паспортами на нежитлові приміщення [ADDRESS]. Тобто на момент розгляду справи нежитлове приміщення №5 було перерозподілено та наразі утворює собою нежитлові приміщення [ADDRESS]. Таким чином, судовими рішеннями у зазначених вище цивільних справах було встановлено факт передачі у комунальну власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради спірних нежитлових приміщень [ADDRESS] та [ADDRESS] в 2003 році, що зафіксовано відповідними актами приймання-передачі та набуття таким чином права власності останньою на спірне майно відповідно до положень діючої на той час ст.128 ЦК УРСР. В зв`язку з цим, суд відхиляє відповідні заперечення сторони відповідача щодо недоведеності набуття позивачем права власності на спірні нежитлові приміщення. Під час розгляду даної цивільної справи судом також було встановлено, що після ухвалення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська рішення від 05.03.2018 року у цивільній справі №203/2177/17 та до набрання ним законної сили, спірні нежитлові приміщення було відчужено [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 28.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. за реєстровими №164 та №170. В свою чергу, [PERSON] спірне нерухоме майно було передано в іпотеку [PERSON] на підставі договору іпотеки від 30.01.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. за реєстровим №21, в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 30.01.2019 року. В подальшому, в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з [PERSON] заборгованості, спірні приміщення було передано у власність стягувачу [PERSON] та приватним нотаріусом Шуваєвою О.С. на підставі ст.61 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.49 Закону України "Про іпотеку» 20.11.2019 року [PERSON] було видано свідоцтва про право власності на спірні приміщення, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності на ці приміщення за відповідачем. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Статтею 330 ЦК України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи, встановлення рішеннями судів у справі №203/2177/17, що набрали законної сили, факту незаконного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлових приміщень [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також що після ухвалення рішення судом першої інстанції по вказаній справі та до набрання ним чинності, вказане майно поза волею власника знов було відчужено на користь відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення в повному обсязі заявлених прокурором вимог щодо витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлових приміщень [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1283467912101) та №103 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1283579112101), що розташовані в будинку [ADDRESS] . При цьому, суд відхиляє заперечення сторони відповідача з приводу того, що спірні нежитлові приміщення були придбані відповідачем відплатно (в рахунок погашення боргу), шляхом продажу (реалізації) арештованого майна на прилюдних торгах на підставі закону та в порядку, встановленому для виконання судових рішень, в зв`язку з чим, у відповідності до приписів ч.2 ст.388 ЦК України, вказане майно не може бути витребувано у відповідача. Так, судом встановлено та вбачається з листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що в рамках виконавчого провадження спірне майно тричі не було реалізовано з прилюдних торгів, оскільки останні не відбулись через відсутність допущених учасників торгів, та в зв`язку з цим відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване майно було передано стягувачу [PERSON] . Крім того, як зазначив прокурор та визнав відповідач, спірне майно було передано у власність [PERSON] в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення. Таким чином, суд вважає безпідставними посилання відповідача на неможливість витребування у нього спірна майна в силу приписів ч.2 ст.388 ЦК України, оскільки останньою встановлено заборону витребування майна у добросовісного набувача саме в разі його продажу в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в сумі 5763 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved