Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" через свого представника Сафір Ф.О., що діє на підставі довіреності від 17 січня 2017 року, звернулося з позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 січня 2012 року в розмірі 13291,67 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17 січня 2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач у свою чергу не виконала належним чином свої зобов'язання за укладеним договором №б/н щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, в результаті чого станом на 31 січня 2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 13291,67 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте у позовній заяві вказав на можливість розгляду справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання останньою судових повісток (а.с.55,57). Відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №б/н, відповідно до умов якого Відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами банку", складає між нею та банком договір (а.с.4). Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг" - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 "Умов надання банківських послуг" - у разі невиконання зобов'язань за Договором, позичальник на вимогу Банку повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 "Умов надання банківських послуг" - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Дослідивши у судовому засіданні розрахунок суми заборгованості, судом встановлено, що Відповідач порушила свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 31 січня 2017 року за договором № б/н від 17 січня 2012 року утворилась заборгованість на загальну суму - 13291,67 грн. (тринадцять тисяч двісті дев'яносто одна гривня 67 коп.), яка складається з наступного: 471,18 грн. (чотириста сімдесят одна гривня 18 коп.) - заборгованість за кредитом; 8811,36 грн. (вісім тисяч вісімсот одинадцять гривень 36 коп.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. (дві тисячі дев'ятсот гривень) - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг": 500 грн. (п'ятсот гривень) - штраф (фіксована частина); 609,13 грн. (шістсот дев'ять гривень 13 коп.) - штраф (процентна складова) (а.с.3). Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 Цивільного процесуального кодексу України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved