Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

31 травня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], який вона придбала у [PERSON] 29 березня 2002 року. Крім неї у вказаному будинку зареєстрована її донька [PERSON], онука [PERSON] та відповідач - [PERSON], який являється сином позивача. Відповідач виїхав з будинку та збудував собі інший будинок [ADDRESS], де він проживає на даний час. Таким чином з серпня 2008 року відповідно фактично не проживає у моєму будинку. Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право проживання в зазначеному вище житловому приміщенні. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Надав суду заперечення проти позову та зазначив, що позивач [PERSON] є його матір'ю. Батьком відповідача [PERSON] був [PERSON], який помер [INFO]. Право власності на спірний будинок оформлене на позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] був заселений до спірного будинку на правах члена сім'ї наймача (власника), оскільки був (і є) дитиною [PERSON] та [PERSON] До смерті батька відповідач [PERSON] в період від заселення батьками до спірного будинку до 2008-2009 років проживав спільно з батьками у вказаному вище будинку постійно. З 2009 року і до смерті батька відповідач [PERSON] періодично (близько 10-15 разів на рік) провідував батьків, допомагав по господарству, продуктами харчування, грошовими коштами, речами домашнього вжитку. В часи відвідування батьків періодично проживав в батьківському домі, брав участь в його утриманні, ремонті. Після смерті батька відносини між сторонами погіршилися. Позивач [PERSON] почала створювати конфліктні ситуації. Приблизно на початку 2016 року, після того, як завершилося вирішення питання прийняття спадщини (у вигляді земельної ділянки-паю) після смерті батька мати відповідача (позивач у справі) стала перешкоджати користуванню спірним житловим будинком, не дозволяє відвідувати батьківський дім, проживати в ньому чи іншим чином користуватися. У спірному будинку залишаються особисті речі відповідача [PERSON], речі особистого та домашнього вжитку. Тому, просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], який вона придбала у [PERSON] 29 березня 2002 року, що підтверджується копією рішення суду від 11.03.2008 року № 2-184/2008. Статтею 317 ЦК України, встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правил, передбачених ст.ст.71,72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. За ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Згідно акту обстеження по факту проживання від 19.05.2016 року, складеного за участю депутата Гурївської сільської ради та сусідів позивача у зазначеному будинку позивача, окрім позивача та членів його сім"ї, зареєстрований і відповідач по справі, але за вказаною адресою відповідач не проживає в зв'язку з переселенням до іншого місця проживання. Також, з довідки за вих. № 166 від 1.05.2016 року виданої сільським головою Гурївської сільської ради Новоодеського району вбачається, що гр.[PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], але фактично не проживає на території Гурївської сільської ради з 2008 року по теперішній час. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно відповідач вже тривалий час не проживає в будинку позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що поскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації більше півроку без поважних причин, тому, на підставі вимог ст.ст. 71,72 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, його слід вважати таким, що втратив право на користування зазначеним вище будинком. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 551,2 гривень судового збору.

Outcome: approved