Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

20.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Селидіввугілля" в особі ВП шахта «Росія» про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з професійним захворюванням, вказуючи на те, що виконуючі трудові обов'язки за договором з відповідачем, з причин роботи в умовах тривалого впливу шкідливих виробничих факторів з загальним строком трудового стажу 30 років 4 місяці він придбав хронічне професійне захворювання у вигляді вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок із стійкими нейротрофічними змінами у кістках кистей. Захворювання професійне, первинне. Супутні діагнози: хронічна вертеброгенна попереково- крижова (поперековий остеохондроз, протрузія дисків L2, L3, L4, L5) радикулопатія в стадії неповної ремісії з больовим синдромом; атеросклеротичний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія, СН один з діастоличною дісфункцією лівого шлуночка, ФК два. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 06.12.2012 року встановлено, що вказане професійне захворювання виникло при наступних обставинах: недосконалість технологічних процесів при вибутку вугілля в умовах тяжкої фізичної праці та локальної вібрації на ручках електросверла при бурінні шпуров при виємці ніш, а також тривала робота в умовах тяжкої фізичної праці: підземний стаж складає 30 років 4 місяці, з них в якості ГРОЗ 28 років 10 місяців; ГРГВ - 1 рік 5 місяців 10 днів. Робота в умовах категорії робіт важкої ступені тяжкості: під'їм, перенесення ваги складає до 35 кг. на відстані 30 метрів протягом 35 % робочої зміни, рівень локальної вібрації на рукоятках електросверла складає 120 дБ, при дозвільному рівні 112 дБ. Причиною професійного захворювання та непоправних стійких змін в організмі, яки призвели до тривалого та без результативного лікування є тяжкий фізичний труд, підйом, перенос тяжкості вагою до 35 кг. на відстані 30 м. протягом 40 % робочої зміни; перевищення ГДР локальної вібрації на рукоятках електросвердла при бурінні шпуров; відсутність засобів індивідуального захисту від локальної вібрації. Також причиною професійного захворювання виявилось безвідповідальне не прийняття відповідачем мір та умов по охороні праці, порушення санітарних норм, робот в особливо тяжких та шкідливих виробничих умов. В зв'язку з даним професійним захворюванням висновком МСЕК від 17.12.2012 року йому була встановлено 25% втрати професійної працездатності. Крім того, з причин роботи в умовах тривалого впливу шкідливих виробничих факторів з загальним строком трудового стажу 30 років 4 місяці він також придбав хронічне професійне захворювання у вигляді: хронічної попереково-крижової радикулопатії в стадії неповної ремісії з помірними статико-дінамічними порушеннями та больовим компонентом. Захворювання професійне. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 13.11.2013 року встановлено, що вказане професійне захворювання виникло при наступних обставинах: недосконалість технологічних процесів при добичі вугілля в умовах тяжкої фізичної праці та локальної вібрації на ручках електросвердла при бурінні шпуров при виїмці ніш, а також тривала робота в умовах тяжкої фізичної праці: підземний стаж складає 30 років 4 місяці, з них в якості ГРОЗ - 28 років 10 місяців; ГРГВ - 1 рік 5 місяців 10 днів. Робота в умовах категорії робіт важкої ступені тяжкості : підйом, перенесення ваги складає до 35 кг. на відстані 30 метрів протягом 35-40 % робочої зміни. Причиною професійного захворювання та непоправних стійких змін в організмі, яки призвели до тривалого та без результативного лікування є тяжкий фізичний труд, підйом, перенос тяжкості вагою до 35 кг. на відстані 30 м. протягом 40 %; примусове робоче положення туловища; відсутність противіорадікулітних поясів. Наслідком данного професійного захворювання є встановлення висновком МСЕК від 23.12.2013 року 15 % ступені втрати професійної працездатності. З причин вказаних професійних захворювань він був наказом 16к від 04.01.2013 року звільнений за ч.2 ст. 40 КЗпроП України за станом здоров'я. На протязі тривалого часу він страждає болями, які віддають в обидві ноги та у попереково-крижовий відділ хребта, тривалий час не може пересуватися в положенні стоячі, вимушено, при незначних навантаженнях у вигляді ходьби та елементарних повсякденних побутових процедур відчуває немоту в ногах, що супроводжується болями в області суглобів, в зв»язку з чим виникає втома та слабкість. З причин вказаних професійних захворювань він вимушений часто звертатися за медичною допомогою. Під наглядом лікарів та на лікуванні знаходиться з 1999 року, неодноразово находився на лікуванні в Обласної клінічної лікарні профзахворювань та в Новогродівський міський лікарні у 2010, 2012, 2013 та 2014 роках. За станом здоров'я йому рекомендовано по 2-3 рази на рік проходити курси лікування. Під час загострення захворювань самостійно не може навіть піднятися з ліжка, біль знімає за допомогою медичних препаратів. Вважає, що з причин професійного захворювання з провини відповідача та його наслідків йому завдана моральна шкода. Порушення здоров'я призвели до душевних страждань, втраті нормальних та звичних життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя, поновити здоров'я неможливо, оцінює розмір моральної шкоди з врахуванням загального відсотка втрати професійної працездатності 40 % у 37960 грн., з розрахунку 949 грн.(прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність) х 1% втрати працездатності. Просить стягнути з відповідача на його користь 37960 грн. у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з професійним захворюванням. Позивач в судовому засіданні позові підтримав, просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Росія» позов не визнав, вважає, що обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням покладені на ФССВНВППЗ, також те, що позивач не підтвердив наявність моральної шкоди, а лише фізичне захворювання. Вважає заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди завищеним. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи підтримує заперечення відповідача, вказуючи на те, що позивач не вказав, відповідно до ст.119 ЦПК України, у позовній заяві в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Пунктом 3 Постанови ПВС України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній особі. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може заключатися, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, у настанні інших негативних наслідків». У відповідності до ст.60 ЦПК України сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Довідка МСЕК та акт про розслідування професійного захворювання є документами, що підтверджують тільки факт професійного захворювання і не можуть бути доказом заподіянні моральної шкоди. Просить відмовити позивачу у позові. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, згідно трудової книжки позивача, що він працював в Об'єднанні «Селидіввугілля» шахта «Росія» (ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Росія») з 02.08.1982 року, звідки був звільнений 03.01.2013 року по п.2 ст.40 КЗпроП України в зв'язку з невідповідністю займаної посаді за станом здоров'я. Загальний стаж роботи на цьому підприємстві 30 років 4 місяці. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 №2 від 06.12.2012 року встановлено, що професійне захворювання з діагнозом: вегетативна-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з стійкими нейротрофічними змінами у кістках кистей, виникло, в зв'язку з недосконалістю технологічних процесів при видобутку вугілля в умовах тяжкої фізичної праці та локальної вібрації на ручках електросверла при бурінні шпурів при виїмці ніш. Підйом, перенесення ваги складає до 35 кг. на відстань 30 м. протягом 35 % робочої зміни, рівень локальної вібрації на ручках електросверла складає 120 Дб, при ГДР 112 дБ. Захворювання професійне первинне. Висновком МСЕК від 17.12.2012 року первинно позивачу було встановлено втрата 25% професійної працездатності з 17.12.2012 року. (копії акту та висновків МСЕК в матеріалах справи). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 №2 від 13.11.2013 року встановлено, що професійне захворювання з діагнозом: хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико-дінамічними порушеннями та больовим компонентом, виникло, в зв'язку з недосконалістю технологічних процесів при видобутку вугілля в умовах тяжкої фізичної праці. Підйом, перенесення ваги складає до 35 кг. на відстань 30 м. протягом 30-35 % робочої зміни. Захворювання професійне первинне. Висновком МСЕК від 08.01.2014 року при повторному переогляді позивачу було встановлено за сукупністю втрата 40% професійної працездатності з 23.12.2013 року повторно 25% - вегетативна-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок, 15 % хронічна попереково-крижова радикулопатія від 30.10.2013 року та рекомендовано медікоментозне лікування. (копії акту та висновків МСЕК в матеріалах справи). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON], внаслідок отриманих ним професійних захворювань, з втратою за сукупністю 40% професійної працездатності, завдані моральні страждання, пов'язані з погіршенням стану здоров'я, обмеженням фізичних можливостей та життєдіяльності, обсягу трудової діяльності, необхідністю регулярного проходження медикаментозного лікування у медичних закладах, необхідністю додаткових зусиль для організації його життя, в теперішній час не має можливості працювати за обраною раніше професією, не може у повній мірі займатися домашнім господарством та вести колишній спосіб життя. При призначенні щомісячних виплат відшкодування шкоди моральна шкода позивачу не відшкодована. Пояснення відповідача про те, що відділенням Фонду здійснюються вищевказані виплати позивачу, та вони компенсують завдані потерпілому моральні страждання, судом не можуть братися до уваги, так як частина 4 ст.23 ЦК України прямо вказує на те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана із розміром цього відшкодування. Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров»я тощо. Ушкодження здоров»я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку професійного захворювання потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз'яснено в п.п. 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань( фізичних,душевних,психічних,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступені зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ч.2 ст.153 КЗпроП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно ст.237-1 КЗпроП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодувається працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Факт моральних страждань і заподіяння даної шкоди, крім особистих пояснень позивача, підтверджується фактами професійних захворювань, які виникли внаслідок тривалої роботи в умовах тяжкої фізичної праці під час тривалої роботи на підприємстві, встановленням МСЕК стійкої втрати профпрацездатності в 40 %, даними амбулаторної карти позивача. Відповідно ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змінено Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині виплати моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України на час виконання спірних правовідносин, в зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником травми, пов'язаної з виробництвом, в цей період, таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець, відповідно по правил ст.237-1 КЗпП України. На думку суду, наявність факту моральних страждань позивача, в зв'язку з професійними захворюваннями, а отже і наявність моральної шкоди, в зв'язку з цим, підтверджується встановленням даних професійних захворювань, фізичними і моральними стражданнями в зв'язку з ними протягом тривалого часу, постійним відчуттям позивачем дискомфорту, неможливістю ведення колишнього складу життя, а тому суд вважає факт моральної шкоди встановлений і доведений у судовому засіданні. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 37960 грн., суд, враховуючи приписи п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає завищеним. При визначенні розміру моральної шкоди в зв'язку з професійними захворюваннями, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров'ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в сукупному розмірі 40 %, та звільнення з підприємства, в зв'язку з хворобою, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу хвороби, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., що буде еквівалентно його моральним стражданням. Згідно ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої здоров»ю, що відноситься до вимог, які заявляє позивач. Посилання представника Фонду на те, що у висновку МСЕК, наданій позивачу, не зазначено про наявність моральних страждань, не можуть взятись судом до уваги, так як безпосередньо цей висновок вказує на втрату працездатності, але при цьому огляді не передбачається встановлення психічних страждань потерпілого.

Outcome: partial