Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Дочірнє підприємство «Теплотехсервіс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Теплотехніка» (далі ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка»)звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту типлову енергію, зазначаючи про те, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], є власником квартири та абонентом ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка» і користується послугами з теплопостачання. Відповідно до ст. 68 ЖК України споживач зобов'язаний кожного місяця вностити плату за надані йому послуги з теплопостачання, однак всупереч даної норми права за надані послуги з теплопостачання плату не вносить. У вересні 2017року на адерсу відповідача направлена претензія з проханням сплатити суму заборгованості, але ним жодних дій зі сплати заборгованості зроблено не було. З жовтня 2015року по березень 2017року сума заборгованості за теплопостачання склала 10 635,53грн., протягом зазначеного періоду скарг щодо ненадання чи неналежного надання послуг з теплопостачання від відповідача не надходило. Отже, між позивачем і відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає послуги із теплопостачання, а відповідач ними користується. У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку по оплаті отриманих послуг, порушуються права позивача, відсутність грошових коштів впливає на проведення ремонтних робіт, на своєчасний розрахунок за податковими зобов'язанням та договорами з поставщиками природного газу та активної електроенергії. З огляду на викладене, норми ст.ст.11,509, 526 625 ЦК України позивач просив стягнути на його користь із [PERSON] суму боргу 10 635,53грн. за період з жовтня 2015року по березень 2017року, витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн., витрати за правову допомогу в сумі 3300,00грн. Ухвалою суду від 10.05.2018 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про виклик надходило. У відзиві [PERSON] заперечував проти позову, зазначав, що тарифи на спожиту енергію ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка» нараховує з порушенням законодавства, у зв'язку з чим в листопаді 2013 року створена ініціативна група, яка неодноразова зверталася до позивача, Херсонської міської ради та Антимонопольного комітету з приводу незаконного нарахування тарифів на тепло, та перерахунку діючих тарифів, що підтверджується наданими на їх звернення відповідями, проте позивач не виконує цих приписів. Посилання позивача на відсутність грошових коштів на проведення ремонтних робіт не відповідає дійсності, оскільки відповідно до договору про розмежування зон експлуатаційної відповідальності від 01.08.2016 року, укладеного між ОСББ «Сенявіна, 26» та ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка», ремонтні роботи проводить ОСББ «Сенявіна, 26». Відповідно до пунктів 1.4 та 2.2.1 договору доручення укладеного між ОСББ «Сенявіна, 26» та позивачем, останній зобов'язаний укласти договори з власниками квартир про надання послуг з теплопостачання, проте договори до теперішнього часу не укладені. 31.10.2017 року на особистому прийомі він звернувся до директора підприємства з проханням зробити перерахунок за опалювальні періоди 2013-2017 року, але відповіді не отримав. Окрім того, позивач включає в тарифи неіснуючи послуги, щодо забезпечення якості підживлювальної води та слідкування за водно- хімічним режимом, а станом на 19.06.2018 року ХВО на даховій котельні не встановлено. Протягом 2016-2017 року опалювального сезону котельна працювала з перебоями, проте це не вплинуло на вартість послуг. Відповідь на відзив до суду не надходила. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка» є юридичною особою, що діє на підставі Статуту, основим видом діяльності є постачання постачання пари, гарячої води та кондиційного повітря(код КВЕД 35.30). 01.08.2016 року між ОСББ «Сенявіна, 26» та ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка» укладено договір про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та визначено межу розподілу зобов'язань з утримання мереж теплопостачання або їх елементів. Згідно до пункту 2.2.2 договору доручення № 3 від 01.08.2016 року, укладеного між ОСББ «Сенявіна, 26» (повіреним) та ДП «Теплотехсервіс» ТОВ "ГК" Теплотехніка" (довірителем), повірений здійснює нарахування вартості послуг з централізованого опалення власникам квартир у житловому будинку по [ADDRESS] на підставі укладених договорів, згідно тарифів, затверджених для ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка» органими місцевої влади. Тарифи на теплову енергію, затвердженні рішеннями Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 419 від 13.11.2015року та 14.12.2016року «Про затвердження тарифу на теплову енергію виробництва ДП «Теплотехсперві» ЗАТ «Теплотехніка» для потреб споживачів міста». Згідно до картки рахунку:[NUMBER] [PERSON] за період з 01.10.2015 по 31.03.2017р. має заборгованість за опалення у розмірі 11 409, 74грн. ДП «Теплотехсервіс» ТОВ «ГК» Теплотехніка», у зв'язку з тим, що температура повітря в приміщенні в грудні 2015року не відповідала нормам, встановленим Правилами надання послуг з централізованого опалення зроблено перерахунок послуг з теплопостачання у сумі 774,21грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не сплачує за користування наданими йому послугами з постачання теплової енергії, заборгованість по яких підлягає стягненню в судовому порядку. Суд вважає посилання відповідача, як на підставу для звільнення від сплати за отриманні ним послуги з теплопостачання на рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 52-р/к від 30.06.2015року (справа №13/2-15) «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» позбавленими правового обґрунтування, оскільки тарифи на теплову енергію виробництва ДП «Теплотехсперві» ЗАТ «Теплотехніка» затвердженні рішеннями виконавчого комітету Херсонської міської ради за №419, а за умови визнання тарифів економічного необґрунтованими споживач зобов'язаний оплатити послуги за тарифами, що були затверджені органами місцевого самоврядування на час отримання таких послуг. Посилання відповідача на відсутність укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, суд вважає безпідставними, оскільки обов'язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення ч.1 ст.11 ЦК України про те, що цивільні права та обов'язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства, а відповідно до ст. 614ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Доводи відповідача про включення позивачем до тарифів неіснуючих послуг не підтверджені належними доказами, що відповідно до вимог ч. 1 ст.81 ЦПК України є його обов'язком. Разом із тим, суд погоджується із доводами відповідача щодо необгрунтованості вимог позивача по стягненню судового збору в сумі 800,00грн, сплаченого ним у грудні 2017року при подачі до суду заяви про видачу судового наказу, а також витрат на правову допомогу в сумі 3300,00грн., оскільки, як вбачається із позовної заяви в прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено судом, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача зазначених витрат, на підтвердження сплати підприємством витрат на правову допомогу в сумі 3 300,00грн. позивачем не надано документального підтвердження. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача борг за спожиту теплову енергію в розмірі 10 635,53грн, за період з жовтня 2015року по 31.03.2017року, а також витрат по сплаті судового збору при подачі даного позову в сумі 962,00грн. На підставі викладеного, ст.ст. 11,13, 322, 525-526, 610,614 ЦК України, Закону України «Про житлово - комунальні послуги»,

Outcome: partial