Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17526,51 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 19.01.2009 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 29.01.2018 виникла заборгованість у розмірі 17526,51 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1878,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6041,76 грн., 8295,84 грн. - заборгованість за пенею, штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 810,79 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.01.2009 у розмірі 17526,51 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 03.03.2018 звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 34) Відповідач в судове засідання, призначене на 05.04.2018 не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду та на якому міститься підпис останньої про вручення поштового відправлення. (а.с. 43) В судове засідання призначене на 14.05.2018 відповідач також не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. (а.с. 48-49) Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 19.01.2009 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зі змісту Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 19.01.2009 вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; вона згодна, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України, даний договір вважається укладеним. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 20.01.2009 розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 30,00% на рік, з 01.09.2014 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% на рік до 34,80% на рік, з 01.04.2015 збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 34,80% на рік до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. В той же час, починаючи з листопада 2015 року методика нарахування відсотків банком змінена та встановлено місячну відсоткову ставку нарахування процентів у розмірі 2,9%, 3,6% в залежності від розміру та періоду прострочення сплати платежів. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. На виконання умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.01.2009, [PERSON] користуючись кредитними коштами починаючи з 20.01.2009, зобовязання щодо їх повернення не виконувала. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №б/н від 19.01.2009, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] 1878,12 грн. - заборгованості за кредитом та 6041,76 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8295,84 грн. пені, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, за правилами визначеними у стяттях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивачем в позовній заяві не зазначено підстави нарахування пені, не вказано період нарахування пені та розміру заборгованості на яку нараховується пеня. Крім того, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості неможливо встановити, за яке конкретне порушення та в якому періоді нараховується пеня. В самому розрахунку містяться графи: "включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені", "нараховано пені на прострочене зобов'язання", "сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов'язання", "загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов'язання", "пеня на несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.", однак жодна з наведених граф розрахунку не містить заявленої до стягнення суми пені. При цьому, в судове засідання представник позивача не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, що позбавляє можливості суд з'ясувати зазначені вище обставини в судовому засіданні. Відповідно до статті 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, оскільки з моменту відкриття провадження у справі (14.03.2018) сплинуло 60 днів, з урахуванням статті 275 ЦПК України суд позбавлений можливості відкладення розгляду справи для з'ясування зазначених вище обставини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 8295,84 грн. пені задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх недоведеністю. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів слід зазначити наступне. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти "Універсальна, 55 пільгового періоду", штраф за порушення строків платежів за будь - яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 10) Однак, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Позовні ж вимоги в частині стягнення з відповідача 810,79 грн. штрафу (процентна складова), підлягають частковому задоволенню, оскільки положеннями статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а не від суми позову. Таким чином, беручи до уваги те, що розмір простроченого зобовязання відповідача становить 7919,88 грн. (1878,12 грн. (заборгованість за кредитом) + 6041,76 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом)), 5% штрафу відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти "Універсальна, 55 пільгового періоду" має обраховуватись з суми простроченого зобовязання, а не з суми позову, а відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню частково в сумі 395,99 грн. штрафу процентної складової (7919,88 грн.*5%=395,99). Згідно зі саттею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 1878,12 грн. забргованості за кредитом, 6041,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 395,99 грн. штрафу (процентна складова) обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 836,02 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial