Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

06.12.2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лємєтра ЛТД» перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Ворота» за договором № 192 про надання кредиту від 10.10.2012 року, яка станом на 09.11.2016 року складає загальну суму 1 165 414, 08 грн., що еквівалентно 45 589, 41 доларів США, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 26 000,00 доларів США, що еквівалентно 664 644, 84 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 19 589, 41 доларів США, що еквівалентно 500 769, 24 грн., звернути стягнення шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «[PERSON] ВОРОТА» права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 1548, укладеним між АТ "[PERSON] ВОРОТА" та [PERSON], а саме: житловий будинок літ. А-2 (цегла), загальною площею 245,7 кв. м., житловою площею 90,7 кв. м., з господарськими будівлями: сарай літ. «Б» (цегла), вбиральня літ. «В» (цегла), погріб літ. «П» (цегла), колодязь літ. «К» (бетонні кільця), колодязь літ. «К 1» (залізні труби), зливна яма № 1 (цегла), огорожа № 2,3 (шифер, залізна сітка), розташовані за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Буцьківка, вул. Шевченка, 1А; земельну ділянку за вказаною адресою, площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, кадастровий номер 6321288503:00:001:0009; земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0600 га, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6321288503:00:001:0010 за вартістю, що буде визначена суб'єктом оціночної діяльності на підставі незалежної оцінки в ході судового розгляду справи, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ПАТ «[PERSON] Ворота» та ТОВ «Лємєтра ЛТД» 10.10.2012 року було укладено договір № 192 на кредитну лінію (відновлювальну), враховуючи всі договори про зміни до нього, за умовами якого Банк 10.10.2012 року надав позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 60000,00 дол. США, а позичальник зобовязався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит за графіком встановленим п.1.1. Договору, але у строк не пізніше 08.10.2014 року та сплатити проценти за користування ним за ставкою 14 % річних. Як зазначає представник позивача, банк виконав зобовязання за Договором надавши позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірах, передбачених Договором. В результаті неналежного виконання позичальником умов Кредитного договору утворилася заборгованість за кредитом та відсотками. За час існування кредитних правовідносин позичальником сплачено 34000, 00 доларів США на погашення кредиту, залишок боргу - 26000,00 доларів США, нараховано відсотків на 30110,52 доларів США, сплачено - 10521,11 доларів США, залишок боргу за відсотками - 19589,41 доларів США. Таким чином, станом на 09.11.2016 року заборгованість позичальника перед [PERSON] за Кредитним договором в загальній сумі становить 45589,41 доларів США (еквівалент 1165414,08 грн.) за курсом НБУ 25,5632 грн. за 1 долар США з них: - заборгованість за кредитом - 26000,00 дол. США (еквівалент 664 644, 84 грн.); - заборгованість за відсотками - 19 589, 41 дол. США (еквівалент 500 769, 24 грн.). Вказав, що згідно п. 5.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених Договором. Згідно п.5.2.5. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов'язання, зокрема, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань зі сплати кредиту або процентів. П.7.13 підписанням Договору сторони домовились, що Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобовязань позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунку, первинні документи (платіжні доручення позичальника), дані балансу, надані [PERSON] і т. д. Валютні ризики під час виконання зобовязань за Договором у відповідності до п.7.14 Договору несе позичальник. В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Лємєтра ЛТД» перед [PERSON] 10.10.2012 року між АТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 12-167, з урахуванням змін до нього, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р.№ 1548, предметом якого є спірне нерухоме майно. Згідно п.2.1.2 Іпотечного договору №12-167, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р.№ 1548, іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у випадку, якщо в час настання строку виконання зобов'язань боржника за Кредитним договором вони не будуть виконані, а також у будь-який час (незалежно від настання строку виконання зобовязань) - у випадку невиконання іпотекодавцем будь-яких своїх обовязків за Договором. Іпотекодержатель може реалізувати [PERSON] третім особам на підставі договору купівлі-продажу для погашення заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до п.3.2 іпотечного договору № 12-167, звернення стягнення на майно та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до ст.ст.36-38 ЗУ «Про іпотеку», або іншими способами, які не суперечать чинному законодавству України. Із запиту завідуючої Дергачівської державної нотаріальної контори від 27.07.2016 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] померла 30.05.2014 року, після її смерті відкрилася спадщина на все належне їм майно. Спадщину прийняла [PERSON] Посилаючись на положення ст.ст.512,1218,1269 ЦК України, ст.ст.11,23 ЗУ «Про іпотеку», представник позивача вважає, що внаслідок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], до відповідача перейшли права та обов'язки іпотекодавця за Іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року в межах вартості предмета іпотеки. В звязку з чим Банк направив відповідачу вимогу про усунення порушення основного зобов'язання за ст.35 ЗУ «Про іпотеку», з якою остання не погодилася, заперечуючи наявність у неї зобов'язань перед [PERSON]. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, на думку представника позивача, не позбавляє спадкоємця права на спадщину та не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі ст.23 ЗУ «Про іпотеку» до такого спадкоємця (постанова ВСУ від 08.04.2015 року у справі №6-33цс15). 30.01.2017 року представник відповідача [PERSON] подала заперечення на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість. Враховуючи положення ст.3 ЗУ «Про іпотеку», ст.14 ЦК України, вказала, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, оскільки відповідальність за вказаним іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року може бути застосована виключно у вигляді задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності, а не виконання кредитних зобов'язань ТОВ Лємєтра ЛТД перед [PERSON], як вказує позивач. Зі змісту п.1.1 Іпотечного договору № 12-167 від 10.10.2012 \~ \~ \~ \~ року відповідальність іпотекодавця за договором іпотеки встановлена саме у формі виконання всіх вимог іпотекодержателя до ТОВ Лємєтра ЛТД за договором №192 про надання кредиту від 10.10.2012 р. та всіма додатковими угодами до нього з наведеним орієнтовним переліком можливих змін кредитного договору та стислим змістом зобов'язань за ним, чинних на момент укладання. На думку представника відповідача, відповідальність за договором іпотеки №12-167 від 10.10.2012 року передбачена виключно в межах зобов'язань ТОВ Лємєтра ЛТД, як боржника перед ПАТ [PERSON] Ворота за договором №192 про надання кредиту від 10.10.2012 \~ \~ \~ \~року та всіма додатковими угодами до нього з урахуванням вимог ст.ст.3,11 ЗУ Про іпотеку. Вважає, що правова позиція ВСУ від 08.04.2015 року у справі №6-33цс15 стосується правовідносин, де зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, тобто таких, де з урахуванням норм ст.1218 ЦК України, та ст.ст.1281-1282 ЦКУ обов'язок з повернення кредиту належав спадкодавцеві, як боржнику за кредитним договором. До того ж, такий обов'язок мав існувати на момент смерті, а спадкоємець має бути таким, що зволікає з отриманням свідоцтва. В даному випадку звернення кредитора спадкодавця передбачене щодо стягнення на спадкове майно на підставі норм ст.1282 ЦКУ. Разом з тим, позивач у позовній заяві посилається на загальні способи захисту порушеного права судом, встановлені ст.16 ЦКУ, але не зазначає в який конкретно спосіб просить суд захистити його, як він вважає, порушене право. До того ж, позивач посилається на норми права, що визначають позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме ст.ст.35-38 ЗУ Про іпотеку. Інша наведена позивачем правова позиція ВСУ у справі 6-31цс16 від 17.02.2016 року обґрунтовує можливість переходу обов'язків іпотекодавця після його смерті до спадкоємців, якщо боржник і іпотекодавець - одна й та сама особа. Тобто, вказана позивачем правова позиція не стосується особливостей правовідносин іпотекодавця та спадкоємців майнового поручителя, тобто не може бути застосована до майнового поручителя і його спадкоємців. Посилання позивача на положення ст.ст.1,33,12 ЗУ Про іпотеку, ст.575 ЦКУ, вважає неправомірними, так як цими нормами право на звернення з вимогою до майнового поручителя зумовлене в результаті порушення основного зобов'язання боржником за кредитним договором, а право звернення стягнення на предмет іпотеки зумовлене невиконанням вимоги. Тому, на думку представника відповідача, про невиконання вимоги, як підставу для звернення стягнення на предмет іпотеки не можна говорити без наявності такої вимоги, за виключенням порушенням обов'язків, що передбачені договором іпотеки. За життя [PERSON], тобто до 30.05.2014 року, вимога про усунення порушень не висувалася і не могла бути висунута, оскільки за загальним розумінням ст.ст.526,530,590 ЦК України право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає якщо зобов'язання, що нею забезпечене, не виконане у встановлений термін, який в даному випадку значно пізніший ніж момент смерті. Вимогу позивача щодо невиконання нею письмової вимоги про усунення порушень від 23.11.2016 року, на його думку, в порядку ст.35 ЗУ Про іпотеку, як на підставу для звернення з позовом до [PERSON], представник відповідача вважає незаконною, оскільки така вимога передбачена для іпотекодавця та боржника, відмінного від іпотекодавця. На думку представника відповідача, позивач безпідставно вважає спадкоємицю іпотекодавцем, оскільки ст.23 ЗУ Про іпотеку і судова практика розрізняють іпотекодавця та спадкоємця іпотекодавця" як суб'єктів правовідносин і не ототожнюють їх, оскільки до іпотекодавця вбачається звернення з позовом на загальних підставах, а до спадкоємця іпотекодавців - тільки за наявності умов, визначених судовою практикою. Ст.ст.1,23 ЗУ Про іпотеку встановлені ознаки, які визначають суб'єкт правовідносин в статусі іпотекодавця. Це або особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання, або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем, або особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки. Вважає, що жоден факт не стосується [PERSON], тобто відсутні підстави для звернення до неї з позовом, як до іпотекодавця. Представник відповідача вказала, що в основу наданого позивачем розрахунку покладені невідповідні вихідні дані, а саме розмір зобов'язання, встановлений за кредитним договором, який підлягає поверненню у встановлені договором строки. В розрахункові програми, за допомогою яких позивачем отриманий результат не внесені зміни, що виникли в самому зобов'язанні у відповідності до Договорів про зміни №2 та №3, що набрали чинності в момент підписання, спричинивши тим самим одночасну втрату чинності зобов'язання у відповідній частині. На момент підписання кредитного договору №192 від 10.10.2012 року передбачався обов'язок банку надати, а обов'язок боржника повернути кредит у розмірі 60000,00 доларів США та сплатити відсотки за користування кредитними коштами за ставкою 18 % річних у строк не пізніше 08.10.2014 року за графіком, що додавався. В розрахунок були внесені відповідні дані. Підпунктом 1.1, п.1 вказаних іпотечних договорів передбачене виникнення в майбутньому змін основного зобов'язання, зокрема, зменшення відсотків, зменшення, збільшення розміру кредиту у розмірі забезпечення за Іпотечним договором. У відповідності до зазначених пунктів до Договору № 192 шляхом заміни п.п.1.1 новим, було внесено такі зміни: 1. Договір про зміни №1 від 15.10.2012 року зменшував відсотки за користування кредитом з 11.10.2012 р. до 14% річних; 2. Договір про зміни №2 від 30.09.2013 року зменшував розмір основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою до 40000,00 доларів США. 3. Договір про зміни №3 від 02.06.2014 року зменшував розмір основного зобов'язання до 34000,00 доларів США. Зміни у договорі набирали чинності з моменту підписання. Змін щодо строків виконання основного зобов'язання, розрахункового періоду або призначення раніше сплачених коштів чи будь-яких інших умов не відбувалося. Отже, за кредитним договором з урахуванням внесених змін на 02.06.2014 року банк зобов'язався надати, а позичальник повернути кредит в розмірі 34000,00 доларів США та сплатити відсотки за ставкою 14% річних у строк не пізніше 08.10.2014 року. Зміни щодо зменшення відсоткової ставки були внесені в розрахунок, про що наявне відповідне корегування в наданому позивачем розрахунку. Зміни ж за договорами №2 та №3, що стосувалися зменшення розміру суми коштів (кредиту), що підлягало поверненню, в розрахунку на даний момент з невідомих причин не відображені. Твердження позивача, що сума в розмірі 34000,00 доларів США була отримана [PERSON] у встановлений договором розрахунковий період та сплачені відсотки, на думку представника відповідача свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором і безпідставність притягнення до відповідальності спадкоємця майнового поручителя з даного приводу. Представник відповідача вважає, що наданий [PERSON] розрахунок не має доказового значення, оскільки не має юридичного значення. Він не є висновком експерта, не встановлена законом або договором обов'язковість його результату для відповідача або суду, в його основу покладені хибні (неповні, неактуальні) дані, також відсутні відомості щодо ступеню надійності розрахункової системи з точки зору достовірності отриманих результатів. 28.02.2017 року представник відповідача [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до ПАТ «[PERSON] Ворота», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю Лємєтра ЛТД, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про припинення зобовязань за договором іпотеки, в якій просить: - встановити факт припинення зобовязань за іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Ворота», посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] (р. №1548) внаслідок припинення основного зобовязання ТОВ Лємєтра ЛТД за договором про надання кредиту № 192 від 10.10.2012 року з урахуванням договорів про зміни до нього №№ 1,2,3 належним виконанням 09.07.2014 року; - застосувати правові наслідки у відповідності до ч.2 ст.593 ЦК України та ст.17 ЗУ «Про іпотеку», а саме: внести відомості про припинення іпотеки (реєстр № 13101626) до Державного реєстру іпотек; зняти обтяження шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон про зняття заборони на нерухоме майно (обтяж. №№ 13101618; 13101621; 13101622). В обґрунтування\~зустрічної позовної\~заяви вказує,\~що зобов'язання щодо розміру відсоткової ставки за користування змінилося 15.10.2012 року з 18 % на 14 % річних і застосовується до правовідносин з 11.10.2012 року. Зобов'язання щодо надання 10.10.2012 року та повернення кредиту 30.09.2013 року було змінено з 60000,00 доларів США до 40000,00 доларів США. 02.06.2014 року розмір зобов'язання з надання 10.10.2012 року та повернення кредиту було зменшено з 40000,00 до 34000,00 доларів США На думку представника відповідача, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо припустити, що Банк виконав свій обов'язок надати кредит до моменту внесення змін в чинному на момент виконання обсягу, то сума на яку було в подальшому зменшено зобов'язання не підлягає поверненню. До матеріалів справи позивачем додано первісний кредитний договір № 192 та договори про зміни до нього №№1,2,3 від 15.10.2012 р., 30.09.2013 р. та 02.06.2014 р. відповідно, але зміни, внесені в основне зобов'язання, якими зменшено розмір кредиту та процентної ставки за користування ним, на думку представника відповідача, не внесені [PERSON] в розрахунок заборгованості. Вважає, що на момент предявлення вимоги та звернення з позовом до суду, зобов'язанням ТОВ Лємєтра ЛТД перед [PERSON], а саме за кредитним договором №192 від 10.10.2012 року, враховуючи договори про зміни до нього, є повернення кредиту у розмірі 34000,00 доларів США у період з 10.10.2012 року по 08.10.2014 року та сплата відсотків за користування ним за ставкою 14%. За період з 10.10.2012 року по 08.10.2014 року ТОВ Лємєтра ЛТД сплачено 27 платежів на загальну суму 34000,00 доларів США, що свідчить про належне виконання боржником власного зобов'язання. Згідно умов кредитного договору (п.п.3.2) щомісячно сплачувалися відсотки за користування кредитом на загальну суму 10521,11 доларів США. У місяці повного повернення кредиту строком сплати процентів є день повного повернення кредиту. Повний розрахунок за основним зобов'язанням відбувся 09.07.2014 року, про що, зокрема, може свідчити дата останньої сплати відсотків, згідно додатку №9 до первісного позову це 09.07.2014 року. Після зазначеної дати сплата відсотків не відбувалася. Такі фактичні обставини свідчать про однакове розуміння [PERSON] та ТОВ Лємєтра ЛТД обсягу зобов'язань боржника з повернення кредиту в сумі 34000,00 доларів США, а дату 09.07.2014 року - днем та місяцем повного повернення кредиту. Відповідно підстав для подальшого нарахування та сплати відсотків та інших платежів немає. На думку представника відповідача, встановлений судом факт припинення іпотеки, як окремого виду застави захистить порушене право власності відповідача, усуне перешкоди у здійсненні права власності на спадкове майно шляхом можливості внесення відомостей про припинення іпотеки до державного реєстру у відповідності до ч.2 ст.593 ЦК України. Оскільки у відповідності до пп.4.1 Іпотечного договору № 12-167 від 10.10.2012 року, договір діє до повного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, на думку представника відповідача, виконання основного зобов'язання припинилося внаслідок належного виконання 09.07.2014 року, тому договір іпотеки № 12-167 від 10.10.2012 року є припиненим, в звязку з чим притягнення до відповідальності на його підставі не ґрунтується на законі. Ухвалою суду від 28.03.2017 року з урахуванням думки сторін, зустрічну позовну заяву обєднано з первісним позовом. 28.03.2017 року представник первісного позивача [PERSON] подав заперечення на зустрічний позов, в якому просив відмовити в його задоволенні, оскільки в додатках до первісного позову [PERSON] надані вичерпні докази видачі та отримання третьою особою 60 000, 00 доларів США кредиту та часткової сплати за кредитом на суму 34 000, 00 доларів США. Різниця в сумі 26 000, 00 доларів США становить залишок кредиту. На суму кредиту нараховані проценти. Відповідач додала до зустрічного позову копію вимоги Банку-кредитора, надіслану в порядку ст.1281 ЦК України, де [PERSON] помилково зазначено про надання ТОВ Лємєтра ЛТД кредиту в сумі 34 000, 00 доларів США. Проте, [PERSON] не додала копію Уточнень до вказаної вимоги, де Банк виправив зазначений недолік, зазначивши вірну суму 60 000, 00 доларів США. Наведена відповідачем виписка про рух коштів з поточного рахунку ТОВ Лємєтра ЛТД та виписка по рахунку кредитної заборгованості можуть свідчити про зловживання правом, оскільки вводить суд в оману щодо обсягу виданих в кредит коштів та заявленої до стягнення суми заборгованості. Кредит ТОВ Лємєтра ЛТД за договором № 192 на кредитну лінію (відновлювальну) від 10.10.2012 року на даний час не погашений. Породжене кредитним договором грошове зобов'язання третьої особи не припинене ні належним виконанням (ст.599 ЦК України), ні з інших підстав. Іпотечне зобов'язання спадкоємиці [PERSON] - [PERSON], що виникло за іпотечним договором № 12-167, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№ 1548, не припинене із встановлених в ст.17 ЗУ «Про іпотеку» підстав, що на думку представника позивача, спростовується достатніми доказами, які містяться в матеріалах справи. 13.04.2017 року представник первісного позивача [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Лємєтра ЛТД перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Ворота» за договором № 192 про надання кредиту від 10.10.2012 року станом на 16.06.2014 року в загальній сумі 317441,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 26755,77 доларів США (за курсом НБУ 15.06.2014 року 11,728837 грн. за 1 дол. США), еквівалент 313814,06 грн. та 309,27 дол. США, еквівалент 3627,38 грн., звернути стягнення шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «[PERSON] ВОРОТА» права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 1548, укладеним між АТ «[PERSON] Ворота», та [PERSON], а саме спірне нерухоме майно за вартістю, що буде визначена суб'єктом оціночної діяльності на підставі незалежної оцінки в ході судового розгляду справи, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір. До заяви додано додаткові докази в обґрунтування позовних вимог та клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору. В обґрунтування вказує, що [PERSON] подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини 16.06.2014 року, відтак цей день, на його думку, є днем прийняття нею 100% спадщини, як єдиною із спадкоємців, що відкрилася після смерті [PERSON] Враховуючи правову позицію ВСУ у справі № 6-33 цс15 від 08.04.2015 року, вважає юридично неспроможним посилання представників [PERSON] на ненастання строку повернення ТОВ Лємєтра ЛТД кредиту (08.10.2014 року) на день смерті [PERSON] (29.05.2014 року). В пп.1.1. п.1 Договору про зміни № 2 від 30.09.2013 року до Договору № 192 про надання кредиту від 10.10.2012 року Банк та позичальник встановили, що залишок максимальної суми заборгованості ТОВ Лємєтра ЛТД в період з 27.03.2014-26.06.2014 року має становити 34000,00 доларів США. Згідно із відомостями Переліку документів з погашення тіла кредиту, відсотків, комісії по договору кредиту № 192 від 10.10.2012 року (платіжна історія кредиту) тіло кредиту станом на 16.06.2014 року не було прострочене та становило 26 755, 77 доларів США. Проте, станом на 16.06.2014 року позичальник ТОВ Лємєтра ЛТД припустилося порушення порядку сплати процентів за користування кредитом в сумі 309,27 доларів США (еквівалент 3 627, 38 грн.). Згідно п.п.5.2.2, п.5.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених Договором. Умовами п.п.3.1-3.5 Кредитного договору передбачено, що проценти є платою за користування кредитом та підлягають щомісячній сплаті позичальником до 25 числа (включно) кожного поточного місяця за період з 21 числа попереднього місяця по 20 число (включно) поточного місяця протягом всього часу користування кредитом до дня його фактичного повернення. Отже, проценти за травень 2014 року позичальник сплатив лише 04.06.2014 року, замість розрахункової дати 25.05.2014 року. З наведеного слідує, що на день прийняття [PERSON] спадщини, з боку позичальника ТОВ Лємєтра ЛТД мало місце порушення умов кредитного зобов'язання щодо сплати процентів. На думку представника позивача, обсяг грошової відповідальності майнового поручителя/іпотекодавця ТОВ Лємєтра ЛТД [PERSON], що перебрала на себе права та обов'язки іпотекодавця [PERSON] внаслідок прийняття спадщини, що відкрилася після її смерті, із повернення кредитної заборгованості станом на 16.06.2014 року складає 317 441, 44 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить 26 755,77 доларів США (за курсом НБУ 15.06.2014 року - 11,728837 грн. за 1 дол. США), еквівалент 313 814,06 грн. та 309,27 дол. США, еквівалент 3 627,38 грн. 22.05.2017 року представник первісного позивача [PERSON] подав клопотання про залишення без розгляду заяви про зменшення позовних вимог та клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору; заяву про зміну предмету позову; пояснення щодо кредитних та іпотечних правовідносин із додатками до них; заяву про зменшення позовних вимог із додатками до них. В заяві про зменшення позовних вимог представник позивача просить: в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Лємєтра ЛТД перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] Ворота за договором № 192 про надання кредиту від 10.10.2012 року станом на 29.11.2014 року в загальній сумі 425345,34 грн., з яких 26000 доларів США (еквівалент 389200,99 грн. за курсом НБУ 28.11.2014 року 14,9692 грн. за 1 дол. США) простроченого тіла кредиту та 2414,57 дол. США (еквівалент 36144,35 грн. за курсом НБУ 28.11.2014 року 14,9692 грн. за 1 дол. США) прострочених відсотків, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 12-167 від 10.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 1548, укладеним між АТ [PERSON] Ворота та [PERSON], а саме спірне нерухоме майно, право власності на яке перейшло в порядку спадкування до [PERSON] на користь позивача шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою вартістю, що буде визначена субєктом оціночної діяльності на підставі незалежної оцінки в ході судового розгляду справи. В обґрунтування заяви вказує, що остаточно визначившись із розміром позовних вимог, позивач вважає необхідним привести розмір позовних вимог у відповідність до суми заборгованості, що обліковувалась до закінчення 6-місячного строку прийняття спадщини [PERSON], яка померла 30.05.2014 року, який припадає на 30.11.2014 року. На думку представника позивача, викладене відповідає положенням ч.2 ст.23 ЗУ «Про іпотеку», згідно якого права та обов'язки іпотекодавця переходять до його спадкоємця в обсязі та на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Підставою для відповідальності іпотекодавця є порушення або неналежне виконання кредитного зобов'язання, забезпеченого іпотекою (ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», п.2.1.2. Іпотечного договору № 12-167 від 10.10.2012 року). Кредит повинен бути повернутий ТОВ Лємєтра ЛТД 08.10.2014 року з урахуванням змін до кредитного договору. З 09.10.2014 року кредитна заборгованість позичальника вважається простроченою (п.1.1. Кредитного договору в редакції договору про зміни № 3 від 02.06.2014 року). Станом на 29.11.2014 року кредитна заборгованість позичальником не повернута та становить загальну суму 425 345, 34 грн., з яких: - 26 000, 00 доларів США (еквівалент 389 200,99 грн. за курсом 14,9692 грн. за 1 долар США на 28.11.2014 року) простроченого тіла кредиту; - 2 414, 57 доларів США (еквівалент 36 144,35 грн. за курсом НБУ 14,9692 грн. за 1 долар США на 28.11.2014 року) прострочених відсотків. 26.05.2017 року представник первісного позивача [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, в якій посилаючись на викладені у заяві про зменшення позовних вимог обставини, просив задовольнити позов. 22.11.2017 року представник відповідача [PERSON] надала додаткові пояснення щодо уточнення питань які виникли під час судового розгляду. При цьому вказала, що в матеріалах цивільної справи № 639/8019/15-ц провадження №2/639/2320/15, що відкрита на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова за позовом ПАТ [PERSON] Ворота в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ [PERSON] Ворота [PERSON]О до [PERSON] та [PERSON], на а.с.№ 72 наявний штамп адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області з інформацією про смерть [PERSON] з посиланням на актовий запис про смерть за № 7994. Інформація про смерть [PERSON] надійшла в матеріали справи 30.09.2015 року. На думку представника відповідача, ПАТ [PERSON] Ворота стало відомо про відкриття спадщини після [PERSON] ще 01.10.2015 року, що за змістом ч.2 ст.1281ЦК України зумовлює обов'язок для [PERSON] (як кредитора за Договором Іпотеки) звертатися з вимогами до спадкоємців померлого спадкодавця до 01.04.2016 року. Але позивач звернувся з вимогою до [PERSON] лише 04.05.2016 року, порушивши строки, встановлені ч.2 та ч.3 ст.1281 ЦК України, тому у відповідності до ч.4 ст.1281 ЦК України він позбавляється права вимоги, а отже всі вимоги [PERSON] до [PERSON], як до спадкоємиці [PERSON], не ґрунтуються на законі. 28.11.2017 року представник первісного позивача [PERSON] в судовому засіданні подав додаткові пояснення щодо порядку звернення [PERSON] до спадкоємців, в яких зазначив, що позивач не звертався з вимогою кредитора в порядку ст.1281 ЦК України до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, оскільки йому стало відомо про коло спадкоємців майна померлої [PERSON] з матеріалів іншої цивільної справи та запиту завідуючої Дергачівської державної нотаріальної контори в 2016 році.

Outcome: approved