Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що 25 липня 2017 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори повідомлено позивача про наявність арешту на все майно, яке належить [PERSON], який внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03 листопада 2004 року, запис № 1433655 на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року. Згідно інформаційного листа Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлено, що відповідно даних Системи відомостей щодо виконавчого провадження відділу, відкритого за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 1-10 від 07 липня 1998 року стосовно конфіскації майна [PERSON] не виявлено. У зв'язку з чим просить зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03 листопада 2004 року, запис № 1433655 на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року, Скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 1433655 від 03 листопада 2004 року про державну реєстрацію обтяження - арешт невизначеного майна, всього майна, всього нерухомого майн боржника - [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 05 квітня 2018 року ухвалою суду залучено Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 24-б) до участі у справі за позовом [PERSON] до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, в якості співвідповідача. 11 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 липня 1998 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним за ч. 3 ст. 229-І КК України та призначено покарання у вигляду 8 (восьми) років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його приватною власністю (а.с.36-48, 49-52). 28 грудня 1998 року постановою Президії Київського міського суду вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 1998 року змінено: застосовано ст. 44 КК України та пом'якшено призначене [PERSON] за ч. 3 ст. 229-І КК України покарання, знизивши його з 8 років до 4 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його приватною власністю (а.с. 53-54). 05 червня 2000 року Указом Президента України № 760/2000 [PERSON] помилувано (а.с.55, 56-57). 08 червня 2001 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.6) Згідно інформаційного листа Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлено, що відповідно даних Системи відомостей щодо виконавчого провадження відділу, відкритого за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 1-10 від 07 липня 1998 року стосовно конфіскації майна [PERSON] не виявлено (а.с. 8). Позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03 листопада 2004 року, запис № 1433655 на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ст. 59 Кримінального кодексу України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Конфіскація майна належить до числа безстрокових (одноактних) по\-карань і вважається виконаною з моменту вилучення майна та його передачі відповідним фінансовим органам держави. Однак у тих випадках, коли після виконання вироку в частині конфіскації всього належного засудженому май\-на виявляється неконфісковане майно, воно може бути вилучене за умови, якщо воно: а) було отримане засудженим до постановлення вироку; б) отри\-мане після постановлення вироку, але на кошти, які підлягають конфіскації; в) не закінчилися строки давності виконання обвинувального вироку, вста\-новлені ст. 80 КК (ст. 25 Положення про порядок і умови виконання в Українській РСР кримінальних покарань, не зв'язаних із заходами виправно-трудового впливу на засуджених, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 22 червня 1984 року № 7193-X). Судом встановлено, що 08 червня 2001 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а 12 жовтня 2011 року на підставі договору дарування за позивачем зареєстровано право власності на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки на теперішній час будь-які виконавчі документи на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебувають, тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зняття арешту з майна повністю: зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03 листопада 2004 року, запис № 1433655 на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року. Позивач просив також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 1433655 від 03 листопада 2004 року про державну реєстрацію обтяження - арешт невизначеного майна, всього майна, всього нерухомого майн боржника - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна Першою Київською державною нотаріальною конторою на виконання постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.7). З урахуванням положення ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується, підлягають задоволенню вимоги про скасування внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 1433655 від 03 листопада 2004 року про державну реєстрацію обтяження - арешт невизначеного майна, всього майна, всього нерухомого майн боржника - [PERSON]. За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про зняття арешту з майна задовольнити повністю: зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03 листопада 2004 року, запис № 1433655 на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Києва від 08 червня 2001 року. Скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 1433655 від 03 листопада 2004 року про державну реєстрацію обтяження - арешт невизначеного майна, всього майна, всього нерухомого майн боржника - [PERSON].

Outcome: approved