Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 22 червня 2016 року відповідач взяв в нього борг грошові кошти в сумі 118000 тис.грн. і зобов"язався повернути їх не пізніше 22 грудня 2016 року. Даний факт підтверджено розпискою підписаною відповідачем але в зазначений термін відповідач борг не повернув. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача суму боргу та витрати на судовий збір, які він потратив при подачі позову до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що дійсно він взяв в борг у позивача кошти але лише 42 тис.грн. інші кошти це проценти які нарахував позивач за час не сплати боргу. Він підписав розписку однак на даний час немає можливості повернути кошти в зв"язку з їх відсутністю. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так, судом встановлено, що 22 червня 2016 року позивач - [PERSON] надав в борг відповідачу - [PERSON] грошові кошти в сумі 180000,00 грн., що підтверджено розпискою виданою та підписаною відповідачем власноручно. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору. Відповідно вищевказаної розписки час повернення грошових коштів зазначено до 22 грудня 2016 року. Станом на 10 січня 2017 року відповідачем кошти не повернуто. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. В судовому засіданні відповідачем визнано позовні вимоги частково в сумі 42000,00 грн. решту суми ним заперечується пославшись на те, що це проценти нараховані позивачем за не сплату боргових коштів. Дані ствердження не підтвердженні відповідачем належними доказами і не можуть бути прийняти до уваги судом. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір.

Outcome: approved