overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

18.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилаючись на те, що їй на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2004 року. В будинку зареєстрована позивачка та її син. З березня 2014 року відповідач в будинку не проживає, виїхав до Автономної республіки Крим, його фактичне місце перебування їй не відоме, таким чином він відсутній в його будинку на протязі більше року. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації. У зв"язку з тим, що він порушуює права позивача, просила визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомим для суда причинам, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, свідотцтво про право на спадщину за законом від 06.12.2004 року, згідно якого позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5), довідка про не проживання відповідача за цією адресою з березня 2014 року (а.с.13) , вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення першкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сім"ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з березня 2014 року не користуються житлом - будинком [ADDRESS], який належить на праві приватної власності позивачу а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування житлом, є підставою для зняття особи з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

18.01.2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], котра проживає з нею. Відповідачє працездатним, отримує дохід, однак не надає матеріальної допомоги на утримання дочки у добровільному порядку. Просила стягнути з відповідача 1\\3 частину його доходів щомісяця на утримання дочки і до її ж повноліття. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що заявлений позов підтримує, просить стягнути аліменти в розмірі 1\\4 частки від усіх видів доходу відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, про дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання. З огляду на викладене, врахувавши заяву позивачки, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.12.2003 року перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі і є батьками малолітньої [PERSON], що народилася [INFO] (а.с.4,5). Малолітня дочка сторін проживає разом з матір"ю за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З огляду на те, що позивачка у справі проживає з дочкою, матеріально забезпечує її, а відповідач не приймає участі у вихованні дочки та її ж забезпеченні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу останнього на утримання дочки і до її повноліття. За таких обставин, заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати за розгляд справи судом необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

18.02.2014 року ТОВ „Краматорськтеплоенерго" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачу, який проживає та зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідач не проводив плату за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.05.2009 року по 01.10.2013 року у сумі 7109,05 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача в повному обсязі, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. (а.с.6, 11). Як вбачається з особового рахунку, який наданий позивачем, заборгованість за період з 01.05.2009 року по 01.10.2013 року перед ТОВ „Краматорськтеплоенерго» складає 7109,05 грн. (а.с.4-5). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені повністю й дану заборгованість варто стягнути з відповідачки на користь позивача за період часу з 01.05.2009 року по 01.10.2013 року у сумі 7109,05 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду. (а.с.1,2)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

18.02.2014 року ТОВ „Краматорськтеплоенерго" звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачам, які мешкають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] Відповідачі не проводили плату за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.11.2008 року по 01.05.2013 року у сумі 2903,48 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просять її стягнути на користь позивача в повному обсязі, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с.11,12) Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідачів, заборгованість за період з 01.11.2008 року по 01.05.2013 року перед ТОВ „Краматорськтеплоенерго» складає 2903,48 грн.(а.с.3-4) Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобов'язанням, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені повністю й дану заборгованість варто стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача за період часу з 01.11.2008 року по 01.05.2013 року у сумі 2903,48 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

18.02.2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER], позивач зобов'язується постачати електричну енергію відповідачу [PERSON], а останній, в свою чергу, зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Так, відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 13.06.2006р. по 20.03.2014р. відповідачем було спожито 17595 кВт.год. на загальну суму 5263 грн. 04 коп., проте, останній не виконує належним чином свій обов'язок щодо оплати спожитої електричної енергії, в зв"язку з чим утоворилася заборгованість з боку відповідача перед позивачем у сумі 5263 грн. 04 коп. за спожиту електричну енергію. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, що діяли на час нарахування. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 5263 грн. 04 коп. та судові витрати. Представник позивача ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення по обслуговуванню побутових споживачів до судового засідання не з"явився, до суду надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказала, що 25.03.1994 р. між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання подружнє життя у сторін не склалося. Між сторонами спільної мови досягнуто не було, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. У зв'язку з цим сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. В зв'язку з тим, що спільне життя не склалося, сторони вирішили шлюбні відносини припинити. Відповідач проживає окремо, позивач проживає в [INFO] зі своєю матір'ю, спільне господарство з відповідачем не веде. Після розірвання шлюбу позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]". У зв"язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позов підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд справу розглянути без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25.03.1994 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.03.1994 р. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

18.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала. що 06 лютого 2016 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис №2. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею в селі Морозівка. З січня 2021 року вона з відповідачем спільно не проживає та сімейні відносини не підтримує, так як втратила до нього почуття любові та поваги. Вони мають різні характери та різні погляди на життя. Їх сім`я фактично розпалась. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дітей . Просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. До суду позивачка не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, дітей залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу їй залишити прізвище " [PERSON] " . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Не заперечував, щоб діти залишились проживати з матір`ю. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області було шлюб, актовий запис №2 (а.с.6). Від шлюбу мають дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 4-5). Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо з січня 2021 року. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Це дає суду підстави для висновку про те, що сім`я розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Після розірвання шлюбу дітей необхідно залишити проживати з матір`ю. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

18.04.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір і [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, відкривши Позичальнику кредитну лінію з лімітом 500,00 гривень. Позичальник скористалася кредитними ресурсами, однак, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязання свої не виконує, станом на 10.09.2017 року загальна сума заборгованості складає 18954,85 гривень, що включає в себе: - 483,42 гривень - заборгованість за кредитом; - 13892,63 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3200,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 гривень штраф (фіксована частина); - 878,80 гривень штраф (процентна складова). За таких підстав Банк звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з"явився, є клопотання про розгляд справи без участі позивача, підтримує позовні вимоги та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилися, подана заява про розгляд справи у їх відсутність, в якій просять застосувати до позовної заяви строки позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, докази надані сторонами, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

18.04.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 07.03.2012 відповідач та ПАТ «Платинум Банк» уклали договір № 321/2949BCLC, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4182.40 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07.03.2013. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому 26.07.2012 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20120726, а 08.10.2012 між ТОВ «ФК Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2 й станом на 08.10.2012 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 6192,43 грн ( шість тисяч сто дев'яносто дві гривні 43 копійки). Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та ПАТ «Платинумбанк» виникли правовідносини з договору факторингу щодо вимоги позивачем з відповідача зобов'язань з договору позики, оскільки 07.03.2012 ПАТ «Платинум Банк» уклали кредитний договір № 321/2949BCLC, згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 4182.40 гривень з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 23.20 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у кредитному договорі строки. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 6192,43 грн ( шість тисяч сто дев'яносто дві гривні 43 копійки).

Outcome: approved