overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка вказує на те, що що 09.11.2007 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований в Білашівській сільській раді Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 13 Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем не склалося з його вини. Позивачка подальше спільне життя та збереження сімї виключає оскільки вони з відповідачем різні за характерами, у них різні погляди на життя. Також вказує на те, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач ніде не працює. Просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивака та її представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, настоюють на їх задоволенні. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей визнав повністю. Мотиви, що призвели до розпаду сім"ї визнає. Вважає, що подальше збереження сім"ї неможливе. Позов в частині стягнення аліментів визнав частково та пояснив, що не може сплачувати аліменти в такому розмірі. Стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. поставить його в скрутне матеріальне становище. Просить позов задовільнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1000 грн. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами по справі. Визнання позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню. На думку суду місце проживання дітей доцільно визначити з матір"ю. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час ніде не працює. Відповідач інших осіб на утриманні за виконавчими документами не має. Суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є завищеним. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини визначені ст.182 СК України, та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склалися з вини відповідача в зв'язку з чим просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить розірвати шлюб. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач повторно не з"явився в судове засідання хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. З урахуванням думки позивачки суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2000 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано в відділі РАГС Здолбунівського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис за № 115. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] на родження та сина [PERSON], [INFO]. Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв"язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. З липня 2011 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше збереження сім"ї виключається. Між ними відсутній спір про майно та місце проживання дітей.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач просить шлюб укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Головницькою сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис № 11 розірвати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 20.10.1992 року. Від шлюбу мають трьох дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми, а саме - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім"ю. Позивач переконана, що подальше спільне проживання неможливе, їх шлюб існує формально і зберегти його неможливо. Позивач в судове засідання не з"явилася, але подала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлявся.\~ Перевіривши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та можливість ухвалення заочного рішення по справі. Судом встановлено, що 20 жовтня 1992 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Головницькою сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис № 11 (свідоцтво про шлюб 1-ГЮ № 492089 від 20.10.1992 року). Під час спільного проживання в них народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми, а саме: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ГЮ № 160560 від 26.04.2012 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ГЮ № 089428 від 28.01.2009 року) Судом встановлено, що подальше спільне проживання між сторонами неможливе, шлюб існує формально та його збереження неможливе. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

В поданій до суду, з уточненими позовними вимогами, позовній заяві позивач вказує на те, що на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області № 562/1581/19 від 05 липня 2019 року, йому на праві приватної власності належить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Співвласником іншої частини даного житлового будинку з надвірними будівлями є відповідач по справі. Його частина будинку існує як окремий об`єкт нерухомого майна, має відокремлений вхід і не залежить від іншої частини будинку. Однак, між ними, як співвласниками даного майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна. Угоди про виділення в натурі за кожним частки майна із спільного володіння не досягнуто. Просить суд припинити право спільної часткової власності стосовно іншого співвласника [PERSON] , виділити йому в натурі частку житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , що відповідає 1/2 частині будинку, позначеному в технічному паспорті, виданому КП "Здолбунівське міське БТІ" 09 серпня 2019 року: 1-1 - житлова, 1-3 - житлова, загальною площею 28,2 м.кв. відокремленим об"єктом нерухомого майна, а також надвірні будівлі: Б - сарай, В - сарай, Д - вбиральня, Е - колодязь, 1/2 частину огорожі № 1 та визнати за ним право власності на виділену в натурі частку майна, що відповідає 1/2 частину будинку [ADDRESS] як на відокремлений об`єкт нерухомого майна. В судове засідання позивач не з`явився. В заяві поданій суду просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явилася. В заяві поданій суду просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами по справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В поданій до суду, із змінами, позовній заяві позивач вказує на те, що 29 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей в сумі 2000 дол. США та 2500 ЄВРО. На підтвердження укладення договору позики позичальником була надана відповідна розписка. Відповідач зобовязувався повернути кошти до 15 січня 2015 року. Проте, своє зобовязання не виконав і кошти не повернув. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 2000 дол. США та 2500 ЄВРО., три відсотки річних в сумі 5030 грн. 14 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1622 грн. В судове засідання позивач не зявився. В поданій суду заяві він просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовільнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явився. Суд вважає можливим розгляд справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 2000 дол. США та 2500 ЄВРО про, що свідчить написана відповідачем розписка. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами договору позики відповідач забов"язувався повернути позику до 15 січня 2015 року. Проте свого зобов"язання він не виконав, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку поданого позивачем, який суд вважає проведеним вірно, вбачається що три відсотки річних від простроченої суми становлять 5030 грн. 14 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені судові витрати, які складаються з сплаченого нею судового збору в сумі 1622 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач вказує на те, що 28 травня 1999 року померла його мати, [PERSON], якій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0147999 по КСП "Волинь" Уїздецької сільської ради належала земельна частка (пай) розміром 1,99 умовних кадастрових гектара, що стверджується листом відділу Головного управління Держгеокадастру у Здолбунівському районі Рівненської області № 29-17-0.25-87/109-17 від 29.11.2017 року. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина. Він та [PERSON], [PERSON], відповідачі по справі, є спадкоємцями за законом першої черги. Відповідачі спадщину не прийняли та не мають наміру її приймати. Проте, оформити спадщину в нотаріальній конторі на належну спадкодавцю земельну ділянку не може в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який стверджує власність спадкодавця на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: земельну частку (пай), що знаходиться на території Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області розміром 1,99 умовних кадастрових гектара. В судове засідання позивач не зявився. В заяві поданій суду просить справу розглянути без його участі, позов підтримує повністю і просить задовільнити його. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з"явилися в судове засідання. Згідно поданих суду заяв не заперечують проти задоволення позовних вимог, просять справу розглянути без їх участі. Згідно ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами по справі. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивачка вказує на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають трьох дітей один з яких - досяг повноліття та навчається у ВПУ № 1 в м.Рівне. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на навчання не надає, хоча має можливість це робити. Просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина на навчання в розмірі 700 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не з"явилася. Суду подала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] На даний час він навчається в ВПУ № 1 м.Рівне на державній формі навчання та знаходиться на не повному державному утриманні, що стверджується довідкою від 13.03.2018р. № 424. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час отримує допомогу по безробіттю в сумі 514,29 грн. Інших доходів не має, а тому не в змозі забезпечити належний рівень навчання сина. Ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги батьки зобов"язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Дохід позивачки не дозволяє належним чином забезпечити навчання сина, а тому вона потребує допомоги. Суд вважає, що відповідач по справі має можливість надавати допомогу на навчання сина. Врахувавши обставини визначені ст.182 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на навчання сини в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивачка вказує на те, що згідно рішення Здолбунівського районного суду від 06 вересня 2007 року відповідач сплачує на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 250 грн. щомісячно. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягнутих аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів. Відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Просить суд збільшити розмір аліментів до 643 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі, настоює на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився. 15.05.2015 року в газеті "Вісті Рівненщини" № 19 (1913) було надруковано оголошення, в якому вказано час, місце та дату розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2007 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що матеріальний стан позивачки погіршився внаслідок збільшення витрачання нею своїх доходів, які є незначними, на утримання сина (його харчування, забезпечення житлом, одягом, навчання), оскільки коштів, які відповідач сплачує як аліменти у розмірі 250 грн. в місяць, є недостатньо для його належного утримання та розвитку. Крім того дитина постійно хворіє ГРВІ, потребує лікування. На даний час зріс розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Крім того, за вказаний період значно зросли ціни на продукти харчування, промислові товари, ліки та послуги. Згідно довідки Відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції № 1468 від 24.03.2015 року, позивачка не отримує аліменти з 01.06.2013 року по сьогоднішній день. Відповідач, всупереч правилам ст.141, 150, 180 СК України, будь-якої участі в утриманні та забезпеченні розвитку сина не бере, не цікавиться його здоров"ям, внаслідок чого основний тягар з цього питання лягає на позивачку, що погіршує її матеріальне становище. Врахувавши обставини справи суд вважає за можливе збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] до 643 грн. щомісячно, починаючи стягнення з часу вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

В поданій заяві від 26 березня 2021 року [PERSON] ставиться питання про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України [INFO]. Заява обгрунтована тим, що заявник є дочкою [PERSON] , який помер в м.Красний Луч Луганської області, яке розміщене на тимчасово окупованій території України, наявне свідоцтво про смерть, яке видане органом на тимчасово окупованій території, не може бути використане органами реєстрації актів цивільного стану. Заявник [PERSON] , представник заінтересованої особи Ніжинського міськрайонного відділу РАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з"явились, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Заява підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Красний Луч Луганської області, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, відомості про що зазначені у свідоцтві про смерть від 09 лютого 2021 року, актовий запис про смерть №126, виданими органом на тимчасово окупованій території України, дане свідоцтво в порядку ст.9 вищезазначеного Закону не створює правових наслідків, що є підставою згідно ст.317 ЦПК України для встановлення факту із врахуванням заявлених вимог. Встановлення факту необхідне заявникові для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та вирішення питань спадкування. Згідно ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

В поданій заяві ставиться питання про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло щодо [ADDRESS] , виданого 24 листопада 2000 року органом приватизації при Конотопській КЕЧ згідно розпорядження №716 від 19 жовтня 2000 року. Заява обґрунтована тим, що у вказаному свідоцтві зазначені невірні відомості по-батькові заявника як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », у зв`язку з чим заявник позбавлений можливості реалізації своїх прав щодо розпорядження власністю. Просить заяву задовольнити. Відповідно до заяви від 15 серпня 2019 року представник заявника адвокат Васюк Д.Г. підтримує заяву, просить розглянути справу за відсутності. Заінтересована особа [PERSON] відповідно до клопотання від 16 липня 2019 року вважає за можливе заяву задовольнити, просить розглянути справу за відсутності. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Ніжинської міської ради в судове засідання не з"явився без повідомлення причин, згідно розписки від 13 червня 2019 року сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявником по справі є [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] , зареєстроване місце проживання з 1975 року в [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 18 червня 2003 року, копія паспорта [PERSON] з відміткою про сімейний стан від 22 січня 1955 року, копії приватизаційного платіжного доручення №1540 від 23 жовтня 2000 року, довідки МСЕ ЧНВ №320837 від 19 серпня 2003 року, копії свідоцтва про народження [PERSON] (на російській мові) наявні відомості про їх видачу [PERSON] , [INFO] , про що заперечення учасників по справі відсутні. У копії свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 2000 року щодо [ADDRESS] зазначені відомості про співвласників, зокрема, "... [PERSON] ...", що не відповідає вірним даним щодо співвласника [PERSON] . Із врахуванням викладеного наявні підстави для задоволення заяви. Докази про наявність спору та інших осіб, які порушили або не визнають право заявника щодо предмету заяви,-відсутні, тобто встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявнику для реалізації своїх прав щодо власності.

Outcome: approved