Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

06.09.2016 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, на який при житті спадкодавицясклала заповіт на її користь. Спадщину відповідно до заповіту вона прийняла в порядку ст. ч. 3 ст. 1268 ЦК України. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок, нотаріус в такому відмовила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Натепер в інший спосіб захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду з зазначеною вимогою, вона не може оформити в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок. Позивач та представник позивача за довіреністю, позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, просив розглядати справу у відсутності представника, заперечень не подав (а.с.50). Дослідивши матеріали даної справи, заслухавши позивачку, її представника, суд встановив. Спір витікає з цивільних правовідносин, регулюється спадковим правом. Відповідно до ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами. Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також знайшло підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», у якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст. ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З досліджених в судовому засіданні документів, які посвідчують особу, та довідки, виданої виконкомом Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області № 230 від 18.04.2016 року вбачається, що спадкодавиця [PERSON] була сестрою позивачки, вона до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,18). 16.03.2009 року [PERSON] при житті склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області [PERSON] на ім'я позивачки по справі, [PERSON] (а.с.12). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.10.2009 р. (а.с.16). Після смерті [PERSON]Свідкрилась спадщина на спадкове майно, а зокрема на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] Будинок, що входить до складу спадщини, зведений у 1973 році, що підтверджується витягами із погосподарської книги с. Коропуж Городоцького району Львівської області та технічним паспортом. Забудівельником будинку був батько [PERSON] - [PERSON], який 05.04.1973 року отримав дозвіл на будівництво нового будинку на земельній ділянці, де була розташована стара хата. Це підтверджується архівним витягом протоколу № 7 засідання виконавчого комітету Коропузької сільської ради депутатів трудящих Городоцького району Львівської області № 1545/у-2 від 12.07.2016 року (а.с.7-8,10). У спадковому будинку проживали [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON] (спадкодавиця) та син [PERSON] Таке підтверджується витягами із по господарської книги № 1 за 1974-1976 роки Кропузької сільської ради Городоцького району Львівської області. Після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] продовжувала проживати у спадковому будинку (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, отже [PERSON] фактично прийняла спадщину. Встановленим є те, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте листом нотаріуса № 657/01-16 від 17.05.2016 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сестри на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] за відсутності правовстановлюючих документів, на даний час спадщину на будинок не оформила (а.с.11). Як вбачається із витягу від 18.04.2016 року з по господарської книги Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області № 2 за 1996-2000 роки, житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS], 1973 року будівництва числився за [PERSON] (а.с.15). Отже, вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні підтверджують право власності сестри позивача [PERSON] на житловий будинок, що в [ADDRESS] Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування та роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя, [PERSON] не отримала правовстановлюючі документи на житловий будинок в [ADDRESS] Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майна. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. У відповідності до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва і діяли до вступу в дію Цивільного кодексу Української РСР 18.07.1963 Р. № 1540-ІУ. Зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком в [ADDRESS], неправомірно не встановлено. Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважити позов підлягаючим до задоволення, оскільки позивачка фактично прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON], інших спадкоємців, які б на неї претендували немає, за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved