Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] національний торговельно-економічного університету звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] суму завданої шкоди у розмірі 13 272,5 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом ректора університету відповідача було зараховано до аспірантури Університету за спеціальністю 08.00.01 - економічна теорія та історія економічної думки, без відриву від виробництва за державним замовленням. Між сторонами було укладено Угоду про підготовку аспірата за рахунок державного замовлення, з терміном навчання з 01.11.2008 року до 01.11.2012 року. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 28.01.2009 року було затверджено тему дисертаційної роботи відповідача та індивідуальний план. З 28.01.2011 р. до 08.08.2013 р. відповідачу надана академічна відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Проте, 08.08.2013 р. відповідач до відділу аспірантури та докторантури університету не з'явилась, в телефонній розмові повідомила, що не бажає відновлювати навчання. Наказом КНТЕУ від 23.09.2013 року відповідач відрахована з аспірантури Університету. На навчання відповідача в аспірантурі за період з 01.11.2008 року по 01.02.2011 року позивачем понесено наступні витрати на загальну суму 13 272, 5 грн., з яких: оплата праці - 8 372, 58 грн., нарахування на оплату праці - 3 041,77 грн., загальноуніверситетські витрати - 1 858, 15 грн. При цьому відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання як аспірант університету, чим завдала майнової шкоди позивачу, що є підставою звернення останнього з даним позовом до суду. 17.08.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила та не подала до суду відзив, а також те, що позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 71 Закону «України «Про освіту», фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що кореспондується і п. 7.5 Статуту [PERSON] національного торговельно-економічного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2017 року № 31. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (далі - Положення). Відповідно до п. 17 Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), взаємозобов'язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді, форма якого визначена Постановою від 01.03.1999 року № 309. 31.10.2008 року Наказом ректора [PERSON] національного торговельно-економічного університету № 3209 на підставі рішення приймальної комісії від 27.10.2008 року відповідача зараховано до аспірантури [PERSON] національного торговельно-економічного університету без відриву від виробництва за державним замовленням з 01.11.2008 року. 01.11.2008 року між сторонами укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 12аз, за умовами якого відповідач зобов'язалась виконувати індивідуальний план роботи аспіранта; звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуального плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої ради факультету; подавати до відділу аспірантури і докторантури звітні документи про результати атестації аспіранта; у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспіранта, захистити дисертацію або подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засіданні між кафедрального семінару та рекомендації до захисту; відшкодувати вартість навчання в аспірантурі в разі розірвання угоди з ініціативи Аспіранта без поважних причин, відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ, вчинення протиправних дій, завдання матеріальних збитків під час навчання. Згідно Витягу з протоколу № 5 засідання Вченої ради [PERSON] національного торговельно-економічного університету від 28.01.2009 року, затверджено тему дисертаційної роботи відповідача та індивідуальний план роботи. Наказом ректора [PERSON] національного торговельно-економічного університету № 317 від 28.01.2011 р. відповідачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.02.2011 р. по 08.08.2013 р. Після закінчення терміну вказаної відпуски відповідач до відділу аспірантури та докторантури не з'явилась. Наказом ректора [PERSON] національного торговельно-економічного університету № 2502 від 23.09.2013 р. відповідача відраховано з аспірантури університету як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Відповідно до пп. 4 п. 16 та 22 Положення, аспірант або докторант зобов'язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Відповідно до п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Згідно розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ відповідача в період з 01.11.2008 року по 01.02.2011 року, такі витрати становлять 13 272, 5 грн., з яких: з яких: оплата праці - 8 372, 58 грн., нарахування на оплату праці - 3 041,77 грн., загальноуніверситетські витрати - 1 858, 15 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подала суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування витрат за навчання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи ціну позову та задоволення позову щодо вимоги майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Outcome: approved