Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] \~про зміну\~розміру аліментів,\~стягнення неустойки\~у зв`язку\~з несплатою\~аліментів Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 22.09.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .\~ В шлюбі у них народився син [PERSON] - [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду від 17.09.2010 шлюб між нею та відповідачем розірвано, малолітнього сина [PERSON] залишено проживати з нею. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 02.09.2010 роу присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. В 2017 році відповідач подав позов про зміну розміру аліментів та рішенням Надвірнянського районного суду від 15.02.2018 року змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1100,00 грн. щомісячно. На даний час аліменти присуджені в сумі по 1100,00 грн. є занадто малими для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку дитини. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, що призвело до погіршення її та дитини матеріального становища, в тому числі і підвищився прожитковий мінімум для дитини За таких обставин вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів просить взяти до уваги, погіршення її матеріального становища, що з 20 червня 2019 року вона звільнена з посади акушерки Пасічнянської ЛА ЗПСМ і з того часу не має постійного місця роботи, працює по тимчасових заробітках. Зароблених нею коштів не достатньо для матеріального забезпечення дитини та її належного фізичного та духовного розвитку. Натомість відповідач регулярно їздить на заробітки в Російську Федерацію та має високий щомісячний заробіток. Останній немає інших утриманців, а тому має змогу платити аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку. Крім того, на виконання рішення суду від 02.09.2010 року було видано виконавчий лист, який позивачем був направлений для примусового виконання у відділ ДВС Надвірнянського районного управління юстиції. З березня 2020 року відповідач систематично не сплачував аліменти присуджені Надвірнянським районним судом на утримання дитини. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.12.2020 рік становила 9900 грн. 00 коп.. 14 грудня 2020 року відповідач сплатив поштовим переказом 8999,00 грн. заборгованості по аліментах. Однак заборгованість по аліментах і надалі залишилась. Згідно розрахунками за період з 01 квітня 2020 року по 14 грудня 2020 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 13359 грн. 00коп. Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву: 24.02.2021 від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується з позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Зокрема рішенням Надвірнянського районного суду від 02.09.2010 року присуджено стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 часток всіх видів заробітку щомісячно. В 2011 році ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» було реорганізовано в ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та наказом № 210-к від 03.04.12р. його було звільнено у зв`язку з скороченням чисельності та штату. З часу звільнення він не має офіційної роботи, підробляє тимчасовими заробітками та отримую нерегулярний дохід, що за вимогами ч.3 ст.184 СК України є підставою\~для визначення\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Втрати роботи\~та стабільного\~заробітка з\~квітня 2012\~року призвело\~до значного погіршення його матеріального становища. Крім цього, він проживає в цивільному шлюбі з другою жінкою, яка не працює та на його утриманні перебувають неповнолітні діти та непрацездатна матір, яка хворіє і потребує лікування. Він не погоджується з вимогами позивача щодо зміни способу стягнення аліментів. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги позивача\~підтримав повністю\~з підстав,\~зазначених в\~позовній заяві.\~Просив суд\~постановити рішення,\~яким змінити\~спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням Надвірнянського\~районного суду\~від \~15.02.2018\~року ,\~в твердій\~грошовій сумі,\~на розмір\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~батька дитини,\~та стягувати\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~в розмірі\~1/3 частки від\~його доходу\~щомісяця,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку. Також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за просторочення сплати аліментів в сумі 9900,00 грн. та сплачені нею судові витрати на правову допомогу. Предстаник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав, заначених у відзиві на позов, просить в позові [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити. Також зазначив, що змінити спосіб стягнення аліментів це право позивача, але підстав для цього позивачка не має, так як відповідач не має постійного місця праці, працює по тимчасових заробітках в Російській Федерації. Також вказав, що не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментах та суми пені. Процесуальні дії у справі: 11.01.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення неустойки у зв`язку з несплатою аліментів. Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2021 клопотання про витребуваня доказів задоволено. Ухвалою Надвірнянського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~03.06.2021\~року \~підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] \~та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.09.2010 року. За час шлюбу в них народився син [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2018 року присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-11). На виконання даного рішення 25.04.2018 року видано виконавчий лист, який був направлений для примусового виконання у відділ ДВС Надвірнянського районного управління юстиції (а.с.12). На підставі виданого виконавчого листа постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження, яке на даний час перебуває на виконанні в Надвірнянському районному відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа 348/1394/17 від 25.04.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] зробленого головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби заборгованість станом на 01.12.2020 року становить 9900,00 грн. (а.с. 13). Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 18.12.2020 за № 1181, виданої Надвірнянською районною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості позивач [PERSON] не перебуває на обліку, як безробітна в Надвірнянській районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (а.с. 14). З відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платника податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 08.12.2020 року вбачається, [PERSON] за період за ІІ квартал 2020 року по ІІІ квартал 2020 року інформація про доходи відсутня (а.с. 15). Згідно довідки про склад сім"ї виданої Пасічнянською сільською радою від 18.12.2020 року за № 2п/4732 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивач разом з малолітньою дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17). Згідно копії трудової книжки від 12.06.2007 року позивач [PERSON] не працює (а.с. 18). Згідно доданих документів до відзиву відповідачем [PERSON] вбачається, що на даний час він офіційно не працює, на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , копія пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 34-36, 37,38). З повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 07.04.2021 року за № 31/9/1213 вбачається, що за [PERSON] , [INFO] зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки "Renault Kangoo", 2004 р.н. (а.с. 56). З акту обстеження матеріально -побутових умов проживання відповідача [PERSON] вбачається, що він проживає в скрутному матеріальному становищі, на даний момент не працює, виховує неповнолітніх дітей (а.с. 63). З доданих копій квитанцій від 14.12.2020 року та 11.12.2020 року на загальну суму 8999, 00 грн. вбачається, що [PERSON] сплатив заборгованість по аліментах (а.с. 64). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми в частці від заробітку (доходу) батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. За наведенного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт того, що відповідач по справі працює по тимчасовиї заробітках за межами України в Російській Федерації. Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, як покликається відповідач, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, наявності у відповідача інших утриманців, задовільний стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працює по тимчасових заробітках, про що не заперечує сам відповідач та його представник, задовільний стан здоров`я дитини, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пеню за просторочення сплати аліментів судом враховується наступне. Згідно\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені,\~але неї більше 100 відсотків заборгованості.\~ Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня)\~це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 тавід 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бутисплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Надвірнянського рйаонного суду від 15.02.2018 року зобов`язано [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно вищевказаного рішення від 25.04.2018 р. державного виконавця Надвірнянського РВ ДВС вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.12.2020 року становить 9900,00 грн. Із цього розрахунку заборгованості і була розрахована пеня позивачем та судом за цей же період. Також, судом встановлено що протягом виконання рішення суду про стягнення аліментів відповідач без поважних причин, бо іншого не вбачається з матеріалів справи, протягом періоду з 01.04.2020 року по 14.12.2020 рік допускав виникнення заборгованості по аліментах, то у позивача є право на стягнення пені за весь час прострочення сплати аліментів. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем сплачено всю заборгованість та його вини у виникненні заборгованості не має, а також те, що суму розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вказано невірно та така потребує перерахунку, суд не бере до уваги, оскільки доказів оскарження в установленому законодавством порядку визначеної державним виконавцем заборгованості по аліментам стороною відповідача суду не надано. При визначенні розміру пені, суд враховував,\~що в\~матеріалах справи\~містяться докази\~щодо наявності\~розміру пені,\~а також\~з урахуванням\~того,\~що інтереси\~дитини повинні\~переважати над\~інтересами батьків,\~суд\~дійшов висновку,\~що позов\~підставний та\~підлягає до\~задоволення у\~розмірі9900,00 грн., що складає не більше 100 відсотків заборгованості.\~ У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Так, згідно ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність зміни визначеного судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 15.02.2018\~року способу\~присудження аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~на розмір\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~батька дитини\~та визначити\~їх в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також, стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 9900,00 грн.. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Романишин Д. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №56/12/2020 від 28.12.2020 року (а.с. 19-20). Згідно квитанції № 26/2020 від 29.12.2020 року за складання процесуальних документів та представництво інтересів в суді позивачем [PERSON] сплачено 2000,00 грн. адвокату Романишин Д. (а.с. 23). Отже за розгляд справи судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 2000 ,00 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] стягнути 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved