overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється сином відповідача, навчається та в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що позивач являється повнолітнім сином відповідача, навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі "Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельної механізації". Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час її навчання, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Спадкоємцем належного їй майна являється позивач, який фактично вступив в управління спадковим майном, частину майна - право власності на майновий пай оформив в нотаріальному порядку, однак оформити спадкове будинковолодіння не може, оскільки втрачено свідоцтво про право власності на будинковолодіння, видане 29 вересня 1987 року на ім'я спадкодавця, а тому звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримує, сільський голова Лісоводської сільської ради Дзера І.М. позовні вимоги визнає. Оголосивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на час відкриття спадщини необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON], мати позивача, померла [INFO] року. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом фактично вступив в управління спадковим майном, в нотаріальному порядку оформив майновий пай члена КСП-спадкодавця, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 січня 2011 року. Перешкодою в оформленні спадкового будинковолодіння слугує втрата свідоцтва про право власності на будинковолодіння, видане 29 вересня 1987 року на ім'я [PERSON], що стверджує оголошення розміщене в газеті «Городоцький вісник» від 20 грудня 2013 року, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 грудня 2013 року приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області. Згідно довідки КП "Городоцьке бюро технічної інвентаризації" № 407 від 02 грудня 2013 року вбачається, що право власності на будинковолодіння розташоване по [ADDRESS] відповідно до даних обліку реєстрації документів про право власності на нерухоме майно в Городоцькому БТІ зареєстровано на праві власності за [PERSON] 29.09.1987 року. Згідно погосподарських книг по Лісоводській сільській раді Городоцького району Хмельницької області встановлено, що батько позивача-[PERSON] помер [INFO] року, житловий будинок було побудовано у 1983 році. З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов"язків, за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Спадкодавиця заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом є позивачка та відповідачка. [PERSON] своєчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини з поважної причини, а саме те, що вона та її чоловік перебували на лікуванні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечувала і підтвердила, що вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері на користь сестри - позивача по справі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 02.03.2015 року (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Спадкодавець заповіту не залишила. Позивач, як спадкоємець, в передбачений ст.1270 ЦК України 6 - місячний строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, так, як на час подачі заяви хворіла та перебувала на лікуванні (а.с.15-24). При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадкового майна їй державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вищевказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, він за позовом може звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що і було зроблено позивачем. Обставини зазначені позивачем свідчать про те, що причини, з яких він пропустила строк прийняття спадщини, є поважними, оскільки пов"язані з об"єктивними фактами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.07.2014 року він заключив договір №№ Б-2868 та Б-2869 на виконання робіт по землевпорядкуванню відносно відведення у власність земельної ділянки на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Відповідно п.п.3.1 договорів, строк виконання робіт складав 3 місяці з моменту передоплати ним 100 % вартості робіт. Він сплатив відповідачу 5 000 грн., по 2 500 грн. за кожний договір в повному обсязі 24.07.2014 року, що підтверджено банківськими чеками. Відповідач приступив до взятих на себе зобов"язань, однак до сьогоднішнього дня вищезазначені договори не виконані. Строк їх виконання закінчився 24.10.2014 року. Тому звернувся до суду і просить стягнути з відповідача вказану вище суму. В судове засідання позивач та його представник не прибули, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали частково і просили суд задовольнити позов на суму 1 400 грн., оскільки 3 600 грн. відповідач повернула добровільно. Відповідач в судове засідання не прибула, про день слухання справи була повідомлена належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримати відмовилась, про причину неявки суду не повідомила, заперечень на позов суду не надала. Справа слухалась в її відсутність, згідно зі ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено в судовому засіданні, 24.07.2014 року сторони уклали договори №№ Б-2868 та Б-2869 на виконання робіт по землевпорядкуванню відносно відведення у власність позивачу земельної ділянки на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.5-8). Відповідно п.п.3.1 договорів, строк виконання робіт складав 3 місяці з моменту передоплати позивачем 100 % вартості робіт. Позивач сплатив відповідачу 5 000 грн., по 2 500 грн. за кожний договір в повному обсязі 24.07.2014 року(а.с.9). Відповідач свої зобов"язання до сьогоднішнього дня не виконав. Строк їх виконання закінчився 24.10.2014 року. За таких обставин суд вважає доведеним факт умисного невиконання відповідачем своїх зобов"язань та спричинення позивачу матеріальної шкоди. Однак, враховуючи, що відповідачем частково погашено суму заборгованості перед позивачем на 3 600 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише залишок в сумі 1 400 грн. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, що утворилася при сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на суму 14028,68 грн.. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що зараз перебуває в другому шлюбі, від якого у нього є ще двоє дітей, на утримання яких згідно рішення суду з нього стягують аліменти в розмірі 1/4 заробітку. Тривалий час він хворіє і є інвалідом 2 групи. В звя"зку з хворобою витрачає значні кошти на лікування. Оскільки, виконавчий лист про стягнення аліментів своєчасно не був звернений до виконання, то утворилася заборгованість, яка на даний час стягується в розмірі 1/2 його пенсії. Крім пенсії інших доходів у нього не має. В зв"язку з важким матеріальним становищем та станом здоров'я просить звільнити від сплати заборгованості по аліментах. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином. Враховуючи згоду позивача суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено судом раніше позивач перебував в шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 10.03.1999 р. з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його доходу. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції станом на 1.08.2014 р. заборгованість позивача по аліментах становить 12562,42 грн.. Судом також встановлено, що позивач з 2002 є інвалідом другої групи і отримує пенсію (на даний час 1156 грн.). Згідно ст.ст.180,185 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст.197 СК України суд може звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи позивач є інвалідом і часто хворіє, з приводу чого кожного року стаціонарно лікувався, про що свідчать його епікризи. Враховуючи матеріальний стан позивача та стан його здоровя, на підтримання якого потрібні значні кошти, суд вважає за можливе частково звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах, а також зменшити щомісячний розмір аліментів та встановити його в розмірі 1/5 частини прибутку доходу щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 15.09.1984 року в Добровеличківському районному відділі ЗАГС Добровеличківського району Кіровоградської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від подружнього сімейного життя в них народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. На даний час вони проживають однією сім"єю, проте шлюб носить формальний характер, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала. ". Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 15 вересня 1984 року сторони уклали шлюб який зареєстровано в Добровеличківському районному відділі ЗАГС Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 56 ( а.с.6). Від подружнього сімейного життя в них народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Сторони шлюбних та сімейних відносин фактично не підтримують. Підставою фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин стали різні погляди на сумісне сімейне життя та побут. Підстав для збереження шлюбу сторони не мають. Примирення між ними щодо збереження шлюбу, не можливе. Суд приходить до висновку про те, що сім'ю [PERSON] зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Оскільки відповідачка не з"явилася в судове засідання, тому суд не має можливості вирішити питання про право на вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідно до ст. 113 СК України. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, оскільки сторони на примирення не погоджуються, разом як подружжя не проживають, подальше їх спільне життя є неможливим, тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 21.09.1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Степанівській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, про що був зроблений актовий запис № 10. Від подружнього сімейного життя мають двох повнолітніх дітей. Подружні стосунки припинились в 1990 році-25 років тому. Причина розпаду сім"ї несумісність характерів, різність поглядів на життя та побут. Шлюб існує формально, збереження шлюбу є недоцільне, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином,надав до суду заяву про слухання справи в його відсутності позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, заяв та заперечень суду не надала. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 21.09.1985 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано в Степанівській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, про що був зроблений актовий запис № 10. Від подружнього сімейного життя мають двох повнолітніх дітей. Подружні стосунки припинились в 1990 році - 25 років тому. Причина розпаду сім"ї несумісність характерів, різність поглядів на життя та побут. Шлюб існує формально, збереження шлюбу є недоцільне. Примирення між ними не можливе, і є небажаним. Суд приходить до висновку про те, що сім'ю [PERSON] зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Оскільки відповідачка не з"явилася в судове засідання , тому суд не має можливості вирішити питання про право на вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідно до ст. 113 СК України. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, оскільки сторони на примирення не погоджуються, разом як подружжя не проживають, подальше їх спільне життя є неможливим, тому шлюб слід розірвати . На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 21.11.2009 року вони перебувають у шлюбі, їх сімейне життя не склалось, так як виявилось у шлюбі, що вони мають різні погляди на сімейне життя, всі спроби зберегти сім"ю результатів не дали. Просить шлюб розірвати, доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір"ю. Сторони до суду не з"явились, позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач, причини неявки не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову не надала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21.11.2009 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №503. Мають спільну малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 31. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися шість місяців тому, і з того часу вони не проживають разом як чоловік та дружина, а також не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що вона згідна з тими причинами розпаду сім`ї, на які вказав позивач, а також підтвердила, що дійсно протягом останніх шести місяців вони проживають окремо один від одного, тому строк для примирення їй теж не потрібний. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач у судове засідання не з"явився, надавши заяву пропідтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі, зазначивши, що строк на примирення надавати не потрібно. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.2015 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2015 року. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.2015 року, від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, а саме пів року, проживають окремо один від одного та не відновлюють сімейних відносин, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачу прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її проханням. Судові витрати слід вирішити у порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved