Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

21.03.2018 року до провадження суду, за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва, надійшла справа за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 27.05.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 22.10.2015 року. Від шлюбу з відповідачем [INFO] року у них народився син, [PERSON]. З того часу як їх з [PERSON] шлюб розірвано, син залишився проживати з нею, однак вона, як і за весь час подружнього життя, так і після розлучення, сподівалася, що зможе зберегти шлюб, а тому привозила маленького сина до відповідача навіть за місцем відбування ним покарання, пов»язаного з позбавленням волі. Однак, самостійно відповідач ніколи не цікавився життям сина, не надавав їм ніякої ні фінансової, ні будь-якої іншої допомоги, не спілкувався з сином протягом останніх семи років. Відповідач не піклується про духовний та фізичний стан дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. На шлях виправлення [PERSON] не став і не змінив спосіб життя, він не може нічого дати нашій спільній дитині, а тому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, повідомила суд, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судові повістки повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення встановленго строку зберіггання.. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. З огляду на викладене, суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів, згідно положень ч. 2 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.15). Шлюб між батьками малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було розірвано заочним рішенням суду від 22.10.2015 року (а.с.17). 30.11.2017 року [PERSON], [INFO], змінила прізвище на «[PERSON]» з приводу чого Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у м. Кижві вчинено актовий запис №170, що підтверджено копією свідоцтва про зміну імені , виданим 30.11.2017 року, серії [NUMBER] (а.с.16). За даними довідки, № 31-1/18, виданої ЖБК «Шовковик -4» [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою - [ADDRESS] празом із сином [PERSON] (а.с.18). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст, 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991року, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно їх сина, позивачка стверджує, що з моменту розірвання їх з батьком дитини шлюбу, останній не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні їх спільного сина, взагалі не приймає участі у його житті. За відсутності у судовому засіданні відповідача, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачкою підстави для позову з урахуванням заперечень відповідача. У той же час, судом встановлено, що [PERSON] навчається в 2-а класі Морозівського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів - ясла-садок» ім. Д.Поповича Баришівського району Київської області. [PERSON], батько дитини, не відвідував навчально-виховний комплекс, з вчителем не зустрічався і не спілкувався. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Хлопчик зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень, має навчальні досягнення високого рівня, а також добрий загальний розвиток.(а.с.20.21,35). За даними довідки №19/4769, виданої начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Березанська виправна колонія (№95)», [PERSON], [INFO], засуджений за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, прибув до виправної колонії 20.09.2007 року, звільнений 07.03.2014 року по відбуттю покарання, під час відбуття покарання зарекомендував себе з негативної сторони (а.с.23,24). 27.12.2017 року Державною установою «Бучанська виправна колонія (№85)» було видано довідку №180 про те, що [PERSON] з 20.12.2014 року відбував покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2014 року за ч. 2 ст. 187, ч.ст.72 КК України до 7 років позбавлення волі, 21.04.2017 року вибув до державної установи «Райківська виправна колонія (№73) Житомирської області на лікування (а.с.25). 16 лютого 2018 року [PERSON] зробив заяву компетентним органам та всім кого це стосується про те, що дає згоду та не заперечує відносно позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON], а тако відсутність заперечень проти зміни прізвища його малолітнього сина [PERSON] на прізвище його колишньої дружини [PERSON]. Заява посвідчена 16.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.37). Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібраннядитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, а та обставина, що останній перебуває в місцях позбавлення волі не може бути визнана судом поважною причиною. Крім того, відповідач заявив про свою згоду на позбавлення його ж батьківських прав відносно малолітнього сина та зміну його прізвища на прізвище його колишньої дружини, яка є матір»ю дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. На підставі викладеного

Outcome: approved