Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька її онука та цивільного чоловіка її доньки -[PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є її дочкою. 04.02.2001 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Останній помер 21.10.2015 року і був похований на території Автономної Республіки Крим. На момент смерті [PERSON] постійно проживав у м. Сімферополь, де і був зареєстрований до моменту смерті. Свідоцтво про смерть [PERSON] було видано 12 лютого 2016 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. На даний час заявниця не може отримати свідоцтво про смерть, оскільки територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою та форма цього бланку, що затверджена Міністерством охорони здоров"я України на даний час на вказаній території не використовується. На підставі викладеного, заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON],[INFO], місце народження-м.Новгород-Сіверський, Чернігівська область, місце смерті м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, яка настала 21.10.2015 року. В судове засідання представник заявника з»явилася, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши представника заявника, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено при розгляді справи, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АП №294281 від 17.09.2013 року та цивільним чоловіком заявниці [PERSON]. [PERSON] помер 21.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.02.2016 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. На момент смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у [INFO], де і помер, а саме на тимчасово окупованій території України. Як вбачається з матеріалів справи заявниця звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні для проведення реєстрації смерті цивільного чоловіка заявниці та отримання свідоцтва про його смерть. Згідно наявної в справі відповіді від 10.03.2016 року, працівниками РАЦСу заявнику було відмовлено в проведенні вищеописаних дій та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: -документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; -рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або прооголошення її померлою. Згідно п.п.1,2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч. 5 ст. 257-1 ЦПК України копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом встановлено,що заявниця, яка є цивільною дружиною померлого, не має можливості скористуватися своїм конституційним правом, а саме зареєструвати факт смерті чоловіка та отримати свідоцтво про його смерть у інший, аніж як у судовий спосіб. З огляду на вищевикладене, та обставина, що [PERSON] помер 21.10.2015 року у м.Сімферополі Автономної Республіки Крим, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був доведений зібраними та дослідженими судом належними письмовими доказами,з урахуванням чого, суд вважає необхідним заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved