Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

В поданій 23 квітня 2018 року заяві заявниця зазначає, що громадянин [PERSON], [INFO], є чоловіком заявниці, який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. 11 листопада 2017 року [PERSON] помер в м.Золоте-5 Луганської області. Причина смерті:"атерохронічна судинно мозкова енцефалопатія", про що «Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 155 від 13.11.2018 року. 19 квітня 2018 року заявниця, яка є громадянкою України та бажала зареєструвати смерть свого чоловіка [PERSON] згідно українського законодавства, звернулася до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті свого чоловіка [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, тому що медична установа, яка видала довідку про смерть знаходиться в м.Первомайськ Луганської області, тобто документ виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявниця в поданій заяві просить суд встановити факт смерті свого чоловіка гр.[PERSON], який помер 11 листопада 2017 року в [ADDRESS], оскільки встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини. Справу просила розглянути у відсутність заявника. Представник заявниці [PERSON] в судове засідання не з"явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав. Представник зацікавленої особи Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі, проти заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.12 п.3 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявниця [PERSON], є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [INFO], та дійсно є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується відповідними копіями правовстановлюючих документів копією паспорта громадянина України заявниці [PERSON] (а.с.4-5), копією свідоцтва про одруження (а.с.8), згідно якої чоловіком заявниці являється померлий [PERSON]. Також судом із наданих заявником письмових доказів було встановлено, що [PERSON] помер в м.Золоте-5 Попаснянського району Луганської області, про що ДУ «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 155 від 11.11.2017 року (а.с.9), після чого померлий [PERSON], був похований на кладовищі м.Золоте-5 Луганської області. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 10.04.2018 року [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO] ( а.с.7). Крім того, судом встановлено, що 19 квітня 2018 року заявниця звернулася до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті свого чоловіка [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, тому що медична установа, яка видала довідку про смерть знаходиться в м.Первомайськ Луганської області, який згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р віднесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому медичний документ не може бути принятий для реєстраціїї смерті особи. Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі, суд зазначає наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства. Так, відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у звязку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Крім того, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. Також, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин надані заявником медичні документи, а саме лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] за № 155 від 13.11.2017 року, суд вважає як відповідний та належний доказ, який дійсно підтверджує факт смерті [PERSON], не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території Луганської області, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

Outcome: approved