Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісячно і до досягнення сином 23 років, за умови, що він продовжуватиме навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Мають повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач офіційно не працює, однак спроможний сплачувати аліменти. Син повністю знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила позов задовольнити повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень. Вказав, що більше сплачувати він не має можливості, так як офіційно не працевлаштований. Заслухавши учасників, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2002 року. [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, але продовжує навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування. Є студентом другого курсу денної форми навчання по спеціальності "Геодезія та землеустрій" навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою НУВГП з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою №91 від 19 березня 2021 року. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітнього сина який навчається, на обох батьків, що забезпечить належне його утримання. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка (син) продовжує навчання і у зв"язку із цим, потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 199, 200 СК України, бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. З огляду на те, [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання у вищому навчальному закладі і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, який вона просить згідно позовних вимог. Суд також враховує і ту обставину, що [PERSON] офіційно не працює, проте від фінансової допомоги повнолітньому сину не відмовляється, тому з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем в сумі 1200 гривень, суд вважає позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 01 квітня 2021 року і до досягнення [PERSON] 23-річного віку, за умови, що він продовжуватиме навчання. Судові витрати стягнути із відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ. На підставі викладеного,

Outcome: partial