Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 січня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 4 серпня 1994 року помер її батько [PERSON]. Заповіт він не складав, а мама [PERSON] осталась. 21 травня 2010 року [PERSON] померла, однак залишила заповіт. Іншим шляхом позивач не має можливості прийняти спадщину, а тому звернулася до суду з вимогами про продовження терміну для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, однак причин поважності пропуску терміну для прийняття спадщини не вказала. Представник відповідача В"язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області\~в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судовим розглядом установлено, що позивач має намір успадкувати спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер 04 серпня 1994 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №007571, вказуючи при цьому, що він являється її батьком, натомість як матеріали справи взагалі не містять жодного документального підтвердження ступеня споріднення між позивачем та [PERSON]. Окрім цього матеріали справи не містять доказів звернення позивача з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відмови нотаріальної контори у оформленні спадкових справ після смерті [PERSON] в звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Натомість позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог долучено до матеріалів справи постанову Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.12.2017 №1628/02-31 про відмову гр. [PERSON] у оформленні спадкових справ після померлої 21 березня 2010 року [PERSON] у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. \~\~Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини згідно вимог ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~В свою чергу, позивачка [PERSON], відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини, не вчинила, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталася, хоча про факт смерті спадкодавця їй було достовірно відомо. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3 ст.1272 ЦК України\~не застосовуються. Отже, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] взагалі не зазначила причину пропуску строку для прийняття спадщини та під час судового розгляду справи також їх не повідомляла та доказів про наявність в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважних причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини суду не надала. Проте, суд вважає, що будучи обізнаною про смерть спадкодавця, позивачка не надала жодних належних доказів наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. За змістом п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем не надано доказів документального споріднення між позивачем та [PERSON], а також те, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було. На протязі 23 років, позивачка, якій було достовірно відомо про смерть батька, жодним чином не вчинила будь - яких дій, спрямованих на отримання спадщини, яка залишилася після його смерті. Суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч.3 ст.1272 ЦК України не можуть бути застосовані. На підставі зазначеного, суд вважає, що підстав, для задоволення позовних вимог позивача немає. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed