Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, зазначила, що з 16 листопада 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає та після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Аліменти з відповідача стягуються в повному обсязі. Подружні відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. Фактично подружнє життя з відповідачем припинилося з грудня 2019 року, до теперішнього часу з відповідачем не спілкуються і не мають наміру примиритися. Спору про поділ сумісного майна подружжя між ними немає. Позивач вважає, що відновлення їх стосунків та подальше збереження шлюбу неможливе, в зв`язку з чим просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вказав, що після розірвання шлюбу дитина проживатиме разом з позивачем, аліменти сплачуються ним за рішенням суду, майновий спір відсутній. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~16 листопада 1996 року, що підтверджується\~свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ,\~виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів Харківської області,\~актовий запис\~№ 464.\~ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,\~виданим 03 травня 2007\~року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області,\~актовий запис\~№363.\~Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягала, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до п. 10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved