Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

25 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2007 року. В позовній заяві представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності) вказав, що 14 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадбанк України» (далі «Ощадбанк України») та відповідачем [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №639 на суму 36000 грн. 00 коп., зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом з терміном остаточного погашення не пізніше 14 грудня 2015 року. З метою забезпечення вказаного кредитного договору 15 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON], за якого майновим поручителем виступає [PERSON] був укладений іпотечний договір. Предметом іпотеки є жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконує, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків, загальний розмір яких станом на 12 лютого 2015 року склав 41708 грн. 02 коп., з яких 5500 грн. 00 коп. - строковий основний борг по кредиту; 25249 грн. 82 коп. - прострочений основний борг по кредиту; 3533 грн. 61 коп. - прострочені проценти за користування кредитом; 3239 грн. 30 коп. - пеня за прострочений основний борг по кредиту; 705 грн. 92 коп. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 2222 грн. 67 коп. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 591 грн. 83 - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 664 грн. 87 коп. - 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту. 03 серпня 2015 року від представника позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності) до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В цій заяві представник позивача, з огляду на часткове погашення кредитної заборгованості, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №639 від 14.12.2007 року в розмірі 13871 грн. 49 коп., у тому числі: 7980 грн. 67 коп. - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 2504 грн. 55 коп. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 1937 грн. 50 коп. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 603 грн. 37 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 845 грн. 40 коп. три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши до суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розглянувши справу без його участі. В цій же заяві вказав про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, завчасно, з дотриманням вимог ч.4 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його розписка в отриманні судової повістки, що є у справі (зворотне поштове повідомлення №00597871 від 03 листопада 2015 року). Про причини неприбуття відповідач суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вважає можливим ухвалити у справі рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (ЦК України)цивільні права та обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між ПАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Балтське відділення №2822 ВАТ "Ощадбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №639, відповідно до якого позивач надав відповідачеві грошовий кредит у розмірі 36000 грн. строком до 14 грудня 2015 року зі сплатою 15,5% річних за його використання (п/п.1.1, 1.2, 1.6 п.1 кредитного договору). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно із ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Так, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Правовими наслідками невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, окрім дострокового повернення самого кредиту, є покладення на сторону обов'язків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплати неустойки - пені чи штрафу (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). При цьому, пенею відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Сплата відповідачем неустойки (пені, штрафу) у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання передбачена і укладеним сторонами кредитним договором. Так, відповідно до п/п.4.1.1 п.4.1 кредитного договору за порушення взятих зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Отже, сплата неустойки (штрафу, пені), окрім основної заборгованості за кредитним договором, є обов'язком відповідача, визначеним ст.ст.549, 611 ЦК України та кредитним договором від 14 грудня 2007 року. Судом також встановлено, що з метою забезпечення зобов'язання [PERSON], 15 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON], за якого майновим поручителем виступає [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є цілий жилий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], [NUMBER]. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Підпунктом 1.2 п.1 іпотечного договору від 15 грудня 2007 року передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: цілий жилий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], [NUMBER]. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ч.4 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Таким чином, невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань призвело до утворення заборгованості за кредитним договором №639 від 14 грудня 2007 року в сумі 13871 грн. 49 коп. (станом на 12 лютого 2015 року), у тому числі: 7980 грн. 67 коп. - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 2504 грн. 55 коп. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 1937 грн. 50 коп. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 603 грн. 37 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р.; 845 грн. 40 коп. три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту з 10.06.2012 по 10.06.2015 р.р. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст.79 ЦПК України, окрім іншого, відносить судовий збір (ч.1). Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 417 грн. 08 коп. (платіжне доручення №76441829 від 20 лютого 2015 року. Вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved