Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

21 серпня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.2-8). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] в с. Ставки м. Лиман Донецької області померла [PERSON] , рідна бабуся її сина - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 3,9240 га та 0,5426 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лиманської міської ради Донецької області. Зазначені земельні ділянки належали на праві власності чоловіку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] зазначені земельні ділянки фактично прийняла у спадщину, оскільки на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем, однак за життя не оформила своїх спадкових прав та померла. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук - [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім"я спадкодавця [PERSON] . В зв"язку з чим позивачка просить визнати за її сином - [PERSON] право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 70). Відповідач - представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю Шуляченко І.О. (а.с. 69), будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просить розглянути справу без участі представника Лиманської міської ради, рішення ухвалити на розсуд суду, про що суду надала відповідну заяву (а.с.68). Третю особу - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 66), третьою особою не направлено свого представника для участі у судовому засіданні, заперечень проти позовних вимог позивача не висунуто. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Ставки м. Лиман Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 366 (а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із земельної ділянки (ріллі) площею 3,9240 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0336, та земельної ділянки (пасовища), площею 0,5426 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0791, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лиманської (колишньої Краснолиманської) міської ради Донецької області, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 057531, виданий 30 серпня 2004 року на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 31 грудня 2003 року № 4/19-211 (а.с.25). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно наданої позивачкою копії сівдоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 жовтня 1974 року, актовий запис № 61, [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , та згідно положень статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після його смерті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , про що був складений відповідний акт (а.с. 26). Отже, [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка складалася із земельної ділянки (ріллі) площею 3,9240 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0336, та земельної ділянки (пасовища), площею 0,5426 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0791, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лиманської (колишньої Краснолиманської) міської ради Донецької області, однак, за життя не оформила своїх спадкових прав та [INFO] померла, що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 грудня 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного триторіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 834 (а.с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із зазначених земельної ділянки (ріллі) площею 3,9240 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0336, та земельної ділянки (пасовища), площею 0,5426 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0791, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лиманської (колишньої Краснолиманської) міської ради Донецької області, які належали [PERSON] , та які [PERSON] після смерті чоловіка фактично прийняла у спадщину. Ринкова вартість зазначених земельних ділянок, розташованих на території Лиманської міської ради Донецької області, відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вартості земельних ділянок, виготовленого ФОП [PERSON] , станом на 11 серпня 2020 року становить 135785 гривень (а.с. 29-44). Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261). Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 151 (а.с. 11) [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] . Син позивачки - [PERSON] є рідним онуком [PERSON] , як померла [INFO] , що підтверджується наданими позивачкою копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19 липня 1977 року, актовий запис № 37 (а.с.14), згідно з яким [PERSON] є сином померлої [PERSON] ; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 151 (а.с. 11), згідно з яким [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно з наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1027, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 22). Отже, його син - [PERSON] є єдиним спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] . [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Так, згідно повідомлення приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Семенової І.М. від 03 вересня 2020 року, спадкова справа № 2/2020 після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON] , поданої 03 січня 2020 року; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався. (а.с. 59). 31 липня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Однак, постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Семенової І.М. від 31 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лиманської (колишньої Краснолиманської) міської ради Донецької області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на зазначені земельні ділянки на ім"я померлої [PERSON] (а.с. 24). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Так, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН № 057531, виданого 30 серпня 2004 року на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 31 грудня 2003 року № 4/19-211, земельна ділянка (рілля) площею 3,9240 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0336, та земельна ділянка (пасовище), площею 0,5426 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0791, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лиманської (колишньої Краснолиманської) міської ради Донецької області, належать на праві власності [PERSON] (а.с. 25). Оскільки документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на зазначені земельні ділянки, відсутній, [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельними ділянками, що входять до спадкового майна та належать йому в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силуст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірні земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради Донецької області, правомірно належали бабусі [PERSON] - [PERSON] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved