Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, відшкодувати моральні збитки. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач з березня 2009 року в квартирі № 11, по вул. Соборна,б 250 у м. Рівне не проживає, комунальні послуги не сплачує, постійно проживає за іншою адресою, а тому втратила право користування вище зазначеною квартирою. Відповідно до ст. 71, 72 ЖК України просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю. Відповідач та його представник позов не визнали і пояснили, що відповідач проживає у спірній квартирі з березня 1998 року, що підтверджуеться рішенням Рівненського міського суду від 08 травня 2009 року, яке набрало законної сили. Однак [PERSON] після смерті його брата [PERSON] не допускав [PERSON] в квартиру, у звязку з чим вона звернулась до виконавчої служби і 05 лютого 2014 року вона була вселена у квартиру де і проживає по даний час. Звернулась до ЖКП "Сонячне " з приводу розділення рахунків. В спірній квартирі в даний час перебуває холодильник та інші побутові речі які належать їй. Також відповідач вказує, що між нею та позивачем склалися неприязні стосунки. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного . Як встановлено судом, Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2009 року [PERSON] визнано членом сімї померлого [PERSON] та визнано за [PERSON] право користування квартирою № 11 по вул. Соборній, БОС 250 в м. Рівне. (а.с.16 -19) [PERSON] чинилисяч перешкоди у користуванні квартирою для [PERSON]. На підставі виконавчого листа № 2-3081, виданого 12.02.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області про усунення перешкод у користуванні квартирою, відповідач [PERSON] була вселена у квартиру [ADDRESS], останній були надані ключі від дверей вказаної квартири і зобовязано [PERSON] (позивача) не чинити перешкод у користуванні квартирою. (а.с.3,20) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працює з відповідачем в одній сфері, знає її з 2007 року , підвозив її на квартиру, заносив речі, матеріали для ремонту квартири. Про існування іншого житла йому не відомо. Свідок [PERSON] ствердив, що часто бачив [PERSON] в дворі будинку Соборна, б 250 у м. Рівне, знає, що остання живе у кв.11 та була дружиною покійного [PERSON]. Такого, щоб [PERSON] була відсутня більше 3, 6 місяців не памятає. Він проживає у цьому ж будинку в кв.18 Свідок [PERSON]ствердила, що знає [PERSON] з 2000 року, часто бувала в неї на квартирі за вказаною вище адресою де робила ремонт. Бачила речі відповідача у квартирі . Свідок [PERSON] суду пояснив, що є племінником [PERSON], приблизно один раз в місяць приїжджав до неї в гості. Іншого житла у відповідача нема, знає про конфлікт між торонами з приводу проживання в квартирі. Свідок [PERSON] показала, що останнім часом вона не бачила, що [PERSON] проживає в квартирі, однак знає що її кімната закрита на ключ. Про те, що [PERSON] виселилася з квартири знає лише зі слів інших сусідів. Була присутня при складанні актів - 20.08.2014р., 20.09.2014р., 20.11.2014р., жіночих речей в квартирі не бачила. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона проживає в кватрирі яка розташована в сусідньому під"їзді. Із кв.11 буд.. 250 по вул.Соборна вона знає [PERSON] та [PERSON], також знала покійного [PERSON]. [PERSON] з приводу не проживання [PERSON] в кв.11. Також з нею підписувала [PERSON] її дочка [PERSON] . Їй повідомив [PERSON], що необхідно прийти та посвідчити факт не проживання в квартирі [PERSON] яку вона не знає та ніколи не бачила. Знає про те , що одна кімнатав квартирі була закрита.. В квартирі стояли стільці, проте позивач сказав, що це не його. Суд критично оцінює поясненя вказаних вище свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки їх свідчення та підписані з їх учстю вказані [PERSON] від 20.08.2014р., 20.09.2014р., 20.11.2014р., не підтверджують вимог позивача, є суперечливими та не узгоджуються з іншими доказами в справі. [PERSON], на думку суду не вказують, що [PERSON] без поважних причин не проживала понад шість місяців у спірній квартирі. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. З пояснень сторін, а також з показань свідків та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що іншого житла в [PERSON] не має. Між сторонами склалися неприязні стосунки, внаслідок чого у них постійно виникають конфлікти, проте відповідач постійно продовжує проживати у спірній квартирі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на даний час в спірній квартирі знаходяться особисті речі відповідача. Судом також встановлено, що позивачем на вхідних дверях в квартиру було змінено вставку у замку дверей. При цьому відповідачу нового ключа від вхідних дверей не було надано до моменту примусово виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні квартирою. В зв'язку з цим, суд вважає, що відповідачу штучно були створеніперешкоди для того, щоб вона не змогла потрапити в квартиру. Крім того, позивачем не було доведено, що [PERSON] була відсутня та не проживала в квартирі понад 6 місяців. Також позивач просить відшкодувати йому моральні збитки за рахунок відповідача в сумі 60\~000 грн. Суд не бере до уваги вимогу позивача, що йому було завдано моральної шкоди. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р., у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем цих вимог не дотримано, не доведено завдання моральної шкоди та причинний зв'язок між неправомірною поведінкою відповідача та завданням моральної шкоди, а також не вказано з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. [PERSON],у позовній заяві не вказано в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода, якими неправомірними діями її завдано, не встановлено також судом і фактів порушення його прав, та не зрозуміло з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди (збитків). Отже, суд дійшов висновку що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог. Позивач в судовому засіданні не довів ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог. Понесені позивачем судові витрати при зверненні із позовом до суду які складаються із судового збору в сумі 243 грн.60 коп. підлягають віднесенню за його рахунок На підставі наведеного та

Outcome: dismissed