Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СВК «Україна» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що він згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області від 11 липня 2002 року, №108 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 грудня 2002 року за №18, має у власності земельну ділянку площею 4,55 га у межах згідно з планом, кадастровимй номер: земельної ділянки: [NUMBER]. Земельна ділянка розташована на [ADDRESS] та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час, земельна ділянка площею 4,55 га використовується СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області. Посилаючись на укладений Договір оренди земельної ділянки №б/н від 01 березня 2007 року СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області використовує земельну ділянку розміром 4,55 га. На даний час договір оренди земельної ділянки №б/н від 01.03.2007 року, розміром 4,55 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивач з СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області не укладав та не підписував, доручення від свого імені на укладення договору не надавав і відповідно вище зазначеного договору між ним та СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області акт прийому-передачі не складався та не підписувався і відповідно земельна ділянка розміром 4,55 га не передавалася в користування СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області. Зазначений підпис орендодавця не належить йому, а виконано іншою особою. СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області і надалі продовжує використовувати вищезазначену земельну ділянку, яка належить позивачеві. Оскільки, даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та його прав, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду відзив на позовну заяву, вважає, що позовні вимоги позивача являються незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Також зазначає, що укладення та використання договору оренди повністю відповідає волі орендодавця [PERSON], та сторони були обізнані про існування орендних відносин між ними, а тому, необхідно відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], належить земельна ділянка площею 4,55 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Сахновщинської райдержадміністрації Харківської області від 11.07.2002 року №108, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 10.12.2002 року за №18. Відповідно до договору оренди земельної ділянки №б/н від 01.03.2007 між СВК «Україна» Сахновщинського району Харківської області та [PERSON] було укладено зазначений договір земельної ділянки строком на 10 років (а.с.8-9). Зазначений договір був зареєстрований у Сахновщинському РВ ХРФ ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.09.2008 року №040870200131. Згідно ст.203 ч.3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Між тим, як з"ясовано в судовому засіданні сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, волевиявлення між ними на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу не було. Відносини пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов»язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №16275/16345 від 06.09.2017 року, вбачається, що підписи від імені [PERSON] в Договорі оренди земельної ділянки б/н від 01.03.2007 року, укладеному між [PERSON] та СВК «Україна», зареєстрованому у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.09.2008 за №040870200131, розташований на зворотному боці другого аркуша, в графі «Орендодавець»; в Акті прийому-передачі земельної ділянки згідно з договором оренди б/н від 01.03.2007 року, розташований в графі «Земельну ділянку передав», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних записів не [PERSON], а іншою (іншими) особою (особами). Частиною першою ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та відсутність волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину підставою для визнання такого недійсним. Таким чином, в суді достовірно встановлена відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди земельної ділянки, підпис в цих договорах не його, тому, суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин не дійсний і позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.216 ч.2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Крім того, позивачем були понесені витрати пов"язані з оплатою за проведення судово-почеркознавчої експертизи, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 6606, 00 грн.. Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з СВК «Україна» с.Огіївка Сахновщинського району Харківської області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved