Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

06.07.2016р. до Слов"янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання у м. Слов'янську в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати - [PERSON], постійно проживала на території міста м. Слов'янську в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року. У серпні 1989 року вона вибила з міста Слов'янська в м. Москва РФ, де в подальшому оформила громадянство РФ. Він бажає оформити громадянство України, в зв'язку з чим звернувся за усною консультацією до Слов'янського міського відділу державної міграційної служби України в Донецькій області, надавши всі документи, які є у нього. Вивчивши його документи, спеціаліст служби заявив йому про те, що він міг би оформити громадянство України по територіальному признаку на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року за №2235-ІІІ. Відповідно до вимог ст. 8 вищевказаного Закону: особа, котра сама або тарі якого постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», реєструється громадянином України. Місцем його нинішнього проживання є [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що у нього не є достатньо відомостей про постійне проживання його матері на території України в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року, він не може оформити свідоцтво про постійне проживання на території України, так як, згідно Указу Президента України, питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», у разі відсутності достатніх відомостей, які підтверджують факт постійного проживання на території України на момент прийняття Закону України «Про громадянство України», надає до Державної Міграційної Служби України рішення суду, яким підтверджує факт постійного проживання особи на території України. Рішення суду по даній справі є підставою для оформлення йому громадянства України. Факт постійного проживання його матері на території України в м. Слов'янськ в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року підтверджується відповідною карткою про прописку з відміткою про реєстрацію його матері за адресою: [ADDRESS]. Просить суд встановити факт постійного проживання в м. Словянськ, Донецької області його матері [PERSON] в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав суду заяву у якій справу просив розглянути без його участі, але за участю його представника, свої вимоги підтримав. Представник [PERSON] - адвокат Чередниченко Р.В., вимоги [PERSON] підтримав та пояснив, що на даний час мати заявника є громадянкою РФ, заявник - теж, однак він мешкає у м. Слов'янськ, Донецької області і бажає отримати громадянство України, тому звернувся до Слов'янського міського відділу державної міграційної служби, надавши усі документи, які мав, але їх було недостатньо для надання йому громадянства України. Працівники даної служби порадили йому звернутися до суду з заявою про встановлення того факту, що його матір в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року проживала у м. Словянськ, Донецької області. Де конкретно жила матір, йому не було відомо, а тому [PERSON] звернувся до суду. Період проживання матері заявника зафіксовано у картці про прописку з відміткою про реєстрацію його матері за адресою: [ADDRESS], яка була надана колишнім працівником гуртожитку - паспортистом [PERSON] Просив заяву [PERSON] задовольнити - встановити факт постійного проживання у м. Слов'янську в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року, його матері - [PERSON]. Представник зацікавленої особи - Головного управління Державної міграційна служба в Донецькій області, до суду не з'явився, надав заяву, у якій просив справу за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання його матері [PERSON] - у м. Слов'янську в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року, розглянути без участі представника Головного управління Державної міграційна служба в Донецькій області та не заперечували проти задоволення вимог заявника. Заслухавши пояснення представника [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши додані заявником документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, у суді з вірогідністю були встановлені наступні факти: - [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4); - [PERSON], [INFO], є громадянином Російської Федерації, що підтверджено його паспортом [NUMBER], виданим 23.07.2003року відділом внутрішніх справ м. Назрань республіки Інгушетії (а.с.5-6); - згідно відмітки у даному паспорті, [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS], звідки знятий з обліку 14 червня 2012 року (а.с.6). Інших даних про місце реєстрації заявника у даному паспорті не має; - матір [PERSON] - [PERSON], [INFO], є громадянкою Російської Федерації, що підтверджено її паспортом [NUMBER], виданим 30.08.2001р. відділом внутрішніх справ м. Владікавказ РФ (а.с.7). У суді була допитана у якості свідка - колишній паспортист ЖЕКів «СКК» та «Орікс» - [PERSON], яка пояснила, що Слов'янський керамічний комбінат («СКК») мав три гуртожитки, куди заселялись лише працівники комбінату і на той період часу, поки вони працювали на «СКК». За таким порядком до гуртожитку, розташованому у [ADDRESS], була вселена [PERSON], [INFO], яка там проживала с 1985р. по 1989р. і час її проживання у даному гуртожитку відображений у карточці про прописку, копію якої вона надала заявнику за його проханням. Згідно відмітці у даній карточці [PERSON] мешкала у гуртожитку з 06.09.1985р. по 22.08.1989р., а потім виїхала у невідомому напрямку. [PERSON] проживала у гуртожитку сама, оскільки він був для одиноких осіб, сімейні там не мешкали. Пояснити з ким і де проживала дитина [PERSON] - заявник по справі, вона не може. Стаття 6 Закону України «Про громадянство України» передбачає підстави набуття громадянства України, а саме: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; ( Пункт 6 статті 6 в редакції Закону N 2663-IV ( 2663-15 ) від 16.06.2005); 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; ( Пункт 9 статті 6 в редакції Закону N 2663-IV ( 2663-15 ) від 16.06.2005); 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. У статті 8 Закону України «Про громадянство України», на яку у свою чергу посилається [PERSON] у своїй заяві, вказано, що «Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України"( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства (Частина перша статті 8 в редакції Закону N 2663-IV ( 2663-15 ) від 16.06.2005).» Заявник не надав суду доказів, що на 24 серпня 1991 року його матір [PERSON], [INFO], мешкала у м. Слов'янську, Донецької області на постійному місці проживання. Період проживання [PERSON] з 6 вересня 1985 року по 22 серпня 1989 року у м. Слов'янську, Донецької області, суд не може розцінити, як постійне проживання, оскільки її сім»я знаходилась у РФ, а сама вона тимчасово, на час роботи, проживала у гуртожитку Слов'янського керамічного комбінату по [ADDRESS]. [PERSON] не надав жодного доказу, який би вказував на те, що його матір дійсно у період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року мала постійне місце проживання у м. Словянську, Донецької області, а крім того ним не надано доказів, що він, як особа - іноземець подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] не надав переконливих доказів того, що його матір - [PERSON], [INFO], з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року постійно проживала у м. Словянську, Донецької області, а тому його заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed