Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

13.12.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою 3-х річного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. В даний час відповідач являється здоровою, працездатною людиною, працює в Радомишльському ВП Коростишівського ВП ГУ НП у Житомирській області, має можливість утримувати дитину і дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дитини і себе не вистачає, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді від 04.07.2019 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали. 23.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10.01.2015 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 10.01.2015 серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 01.03.2017 серії [NUMBER] . Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров`я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов`язань, з урахуванням матеріального стану обох батьків та того, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 13.12.2018. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що заявлений розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача є обгрунтованим. При пред"явленні позову про стягнення аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Судом встановлено, що відповідач, згідно наявної в матеріалах справи копії посвідчення, є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved