Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

13.03.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель», Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , згідно вимог якого позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 27.02.2020 р. №340 про припинення повноважень Генерального директора ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРЕЗИДЕНТ-ГОТЕЛЬ» (код ЄДРПОУ 30058128). В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що оскаржуваний наказ являється протиправним та таким, що винесний з перевищенням повноваженням та без оприлюднення проведення конкурсу на зайняття посади Генерального директора ПрАТ «Президент-Готель», що в сукупності вказує на наявність підстав з якими законодавець пов`язує скасування такого наказу, що і послугувало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 31.03.2020 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк на подання відзиву. 26.05.2020 до суду надійшов відзив Фонду державного майна України на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що в оспорюваному наказі була допущена технічна помилка стосовно повноважень особи, що діяла від імені Фонду державного майна України, яка була виправлена. Крім того, Фонд державного майна України зазначив, що як орган управління, який є єдиним акціонером (учасником) Товариства, має право безпосередньо, без скликання загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариств приймати будь-які рішення щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівників господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду. Також, Фонд державного майна України зазначив що відповідно до критеріїв, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки» обрання керівника ПрАТ «Президент-Готель» не потребує обов`язкового проведення конкурсного відбору. 02.06.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якому останній наполягав на задоволенні позовних вимог та безпідставності доводів відповідача викладенних у відзиві. Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Президент-Готель» не скористався наданим йому процесуальним правом та відзив на позов не подав. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За вазаних підстав та обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи у відсутність представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Вказав, що доводи відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з відповідними нормами законодавства. Представники відповідача Фонду державного майна України та третя особа щодо задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість, відсутність правових підстав з якими законодавець пов`язує скасування оспорюваного наказу. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовим розглядом встановлено, що 09.06.2017 року Фондом державного майна України на підставі Наказу № 951, протоколу № 7 від 06.06.2017 року засідання постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання по заміщенню вакантної посади керівника ПрАТ «Президент-Готель», Позивача було призначено на посаду Генерального директора ПрАТ «Президент-Готель». 04.03.2020 року відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань тимчасово виконуючим обов`язки ПрАТ «Президент-Готель» було призначено Гриня Юрія Петровича Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, проведені Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко Кариною Євгенівною 03.03.2020 за № 10701070030002292, на підставі Наказу Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340. З урахуванням того, що рішення щодо обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора Товариства відноситься до виключної компетенції Наглядової ради, спір полягає у відносинах Товариства із найманим працівником, що діє на підставі Контракту, а тому не є корпоративним та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. В рішенні від 16 грудня 1992 року у справі «Німіц проти Німеччини» («Niemietz v. Germany»), заява № 13710/88, § 29, визначене поняття «приватне життя», яке не виключає відносини професійного або ділового характеру, оскільки саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з навколишнім світом. Як вважає ЄСПЛ, приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, зокрема стосунків професійного або ділового характеру (рішення від 7 серпня 1996 року у справі «С. проти Бельгії» («С. v. Belgium»), заява № 21794/93, § 25). А обмеження, накладені на доступ до професії, визнані цим судом такими, що впливають на приватне життя (рішення від 27 липня 2004 року у справі «Сідабрас та Джяутас проти Литви» («Sidabras and Dziautas v Lithuania», заяви № 55480/00 та № 59330/00, § 47). Так, наказ Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340, підписаний Заступником Голови Фонду Дмитром Сенниченком. Наказом Фонду державного майна України від 10.03.2020 року № 439 внаслідок допущено технічної помилки, внесено зміни до оспорюваного Наказу Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340, замінивши слова «Заступник Голови Фонду» словами «Голова Фонду». Гербова печатка Фонду державного майна України на Наказі від 27.02.2020 року № 340 відсутня. Ч.1. ст. 33 ЗУ «Про акціонерні товариства» визначено, що загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом. Статутом приватного акціонерного товариства (крім товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій належать державі, а також акціонерних товариств, 50 і більше відсотків акцій яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків) може передбачатися, що загальні збори можуть вирішувати будь-які питання, у тому числі ті, що належать до виключної компетенції наглядової ради. Якщо кількість акціонерів приватного акціонерного товариства перевищує 100, рішення про включення до статуту такого приватного акціонерного товариства відповідного положення має бути прийнято більш як 95 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Наглядова рада має право включити до порядку денного загальних зборів будь-яке питання, що віднесено до її виключної компетенції законом або статутом, для його вирішення загальними зборами. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про акціонерні товариства», повноваження загальних зборів товариства, передбачені статтею 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформлюється ним письмово (у формі рішення). Таке рішення акціонера має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства. Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 та ч.4 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. При цьому, п. 8.64.9 Статуту ПрАТ «Президент-Готель» визначено, що до виключної компетенції Наглядової ради Товариства належить прийняття рішення про відсторонення Генерального директора Товариства від здійснення його повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора Товариства. Відповідно із відомостями, розміщеними на офіційному сайні Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку smida.gov.ua членами Наглядової ради ПрАТ «Президент-Готель» є [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . П. 8.46.6 Статуту ПрАТ «Президент-Готель» визначено, що позачергові Загальні збори Товариства скликаються Наглядовою радою, зокрема, у випадку відсторонення Наглядовою радою генерального директора Товариства від виконання повноважень. До виключної компетенції Загальних зборів належить обрання Генерального директора Товариства та припинення його повноважень, про що свідчить п. 8.5.21 Статуту. Частина 1 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлює, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У відповідності до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Частина 1 ст. 89 Господарського кодексу України передбачає, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках -учасники товариства. У відповідності до ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органи управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. На підставі ч. 1 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Згідно з ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України загальні збори своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Таким чином, якщо в товаристві законом передбачено створення органів управління, то їх структура, відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу України має обов`язково складатися із загальних зборів учасників та виконавчого органу. У випадках, передбачених законом, є можливою інша обов`язкова структура органів управління. Стаття 160 Цивільного кодексу України допускає встановлення законом вимоги про обов`язкове створення в акціонерному товаристві, крім зазначених вище органів, ще й наглядової ради. Так, відповідно до ст. 159 Цивільного кодексу України вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів. Згідно з ч. 1 ст. 160 Цивільного кодексу України в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Ч.2, 3 ст. 38 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що Наглядова рада в межах компетенції, визначеної статутом товариства, контролює та регулює діяльність виконавчого органу товариства. Зокрема, до компетенції наглядової ради може бути віднесено обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу товариства (всіх чи окремо одного або декількох з них), зупинення та припинення їхніх повноважень, встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Порядок діяльності наглядової ради, її компетенція, кількість членів і порядок їх обрання, у тому числі незалежних членів наглядової ради, розмір винагороди членів наглядової ради, а також порядок обрання та припинення їхніх повноважень визначаються статутом товариства. Таким чином, прийняття рішення про відсторонення Генерального директора Товариства від здійснення його повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора Товариства відноситься до виключної компетенції Наглядової ради ПрАТ «Президент-Готель». Відповідно до ч. 1-5 ст. 9 ЗУ «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України видає накази, що підписує Голова Фонду державного майна України. Накази Фонду державного майна України, видані у межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази Фонду державного майна України нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Накази Фонду державного майна України, що є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Усі накази Фонду державного майна України оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України. Наказ Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340 було прийнято урахуванням рекомендацій Робочої групи з розгляду документів претендентів на тимчасове здійснення повноважень керівників суб`єктів господарювання, які перебувають в управлінні Фонду державного майна України, яка створена Наказом Фонду державного майна України від 17.02.2020 року № 286. Відповідно до Інструкції про порядок підготовки, видання, подання на державну реєстрацію та систематизацію нормативно-правових актів Фонду державного майна України, затвердженої Наказом Фонду державного майна України від 13.02.2004 року № 300, Нормативно-правовий акт Фонду - це офіційний письмовий документ, підготовлений у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, який регулює відносини в сфері приватизації, оренди державного майна, управління державними корпоративними правами та з інших питань, що віднесені до компетенції Фонду, який містить у собі певні правила, спрямований на регулювання суспільних відносин та має неперсоніфікований характер, розрахований на багаторазове застосування і дія якого не вичерпується одноразовим виконанням. Нормативно-правові акти Фонду видаються у формі інструкцій, положень, порядків, що затверджуються наказами Фонду. Інструкція - нормативно-правовий акт, який детально визначає зміст і методичні питання правового регулювання у певній сфері діяльності. Положення - нормативно-правовий акт, в якому міститься звіт правових норм, які визначають організацію діяльності органів приватизації у окремих сферах діяльності. Порядок - нормативно-правовий акт, який конкретизує норми права загального характеру, встановлює певні вимоги, що регламентують окремі напрями діяльності та вирішує процедурні питання. Порядок має визначати чітку послідовність дій певного процесу. Наказ - вид розпорядчого документа, який видається суб`єктом нормотворення. Розпорядчий документ - акт, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції на основі і на виконання Конституції та законів України, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання. У Розділі ІІІ, глава 1, п. 1.6. Інструкції визначено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами "Для службового користування", "Особливої важливості", "Цілком таємно", "Таємно" та іншими, а також прийняті в порядку експерименту, якщо в них є одна або більше норм (правил поведінки). П. 3.6 Інструкції визначено, що для виконання нормативно-правові акти Фонду можуть направлятися лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. Ч.4 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказів оприлюднення Наказу Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340 та Наказу Фонду державного майна України від 17.02.2020 року № 286, на підставі якого він прийнятий, державною мовою на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України відповідачами не надано. З урахуванням наведеного вище, до оприлюднення у встановленому законодавством порядку Накази Фонду державного майна України направлятися до виконання не можуть. ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Наказ Фонду державного майна України від 27.02.2020 року № 340 було прийнято із порушенням норм Цивільного кодексу України та Статуту Товариства і позов підлягає задоволенню Так, оскільки позов задоволено, то за правилами статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідача на користь Держави Україна. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved