Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування ліжко місцем у гуртожитку [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С» перебуває будинок [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету Львівської ради від 09 березня 2007 року №139 «Про надання гуртожитку для проживання сімей на [ADDRESS] статусу житлового будинку і передача його у власність територіальної громади м.Львова» даному будинку наданий статус житлового. Ухвалою Львівської міської ради від 29 березня 2007 року №721 «Про прийняття у власність територіальної громади м.Львова відомчого житлового будинку [ADDRESS] від виробничого об'єднання "Полярон" будинок [ADDRESS]" прийнятий у власність територіальної громади м.Львова. З довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 10 травня 2016 року №1086 відповідач зареєстрований у гуртожитку без зазначення номера кімнати з 06 лютого 1985 року. Під час обстеження житлового фонду працівниками ЛКП «Житловик-С» було виявлено, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживає за даною адресою понад шість місяців, що підтверджується актами від 24 січня 2016 року, 10 лютого 2016 року та 16березня 2016 року. З огляду на викладене, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Представник позивача подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, крім того згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що гуртожиток, що знаходиться за адресою [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади м. Львова і перебуває на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С». Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 490 від 29 квітня 2011 року «Про завершення впорядкування проживання мешканців у будинку [ADDRESS]», передбачено надання Сихівській районній адміністрації функції замовника з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] з утворенням 2-х містобудівних одиниць (житловий будинок і гуртожиток). Згідно даного рішення соціальний гуртожиток заплановано розмістити в лівому крилі. П.2.3 даного рішення передбачено завершення роботи з впорядкування проживання мешканців у будинку [ADDRESS]. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію від 10.05.2016 року, виданої ЛКП «Житловик-С» відповідач зареєстрований у гуртожитку без зазначення номера кімнати з 06 лютого 1985 року. Проте, судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному гуртожитку з 2015 року, що стверджується актами, складеними комісією ЛКП «Житловик-С» від 28.12.2015 року, 27.01.2016 року, 10.02.2016 року та 16.03.2016 року. Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами частини першої статті 71 ЖК УРСР, щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільній справі № № 6-1166цс15 від 04 листопада 2015 року. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відтак, враховуючи те, що відповідач не проживає у у гуртожитку, за адресою [ADDRESS] понад шестимісячний строк без поважних причин, суд, приходить до висновку про те, що він втратив право на користування ліжко місцем, а тому позов слід задоволити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України та

Outcome: approved