Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 9 листопада 2017 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого представлена розписка позичальника. За умовами даного договору позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 99500 грн, які останній зобов"язався повернути до 13 листопада 2017 року. Посилаючись на те, що [PERSON] станом на 28 лютого 2019 року дане зобов"язання не виконав, позивач просить суд стягнути з нього 99500 грн боргу. В судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 9 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 99500,00 грн та зобов"язався повернути дані кошти у строк до 13 листопада 2017 року. На підтвердження укладення вищевказаного договору позики та його умов [PERSON] була представлена розписка, яка посвідчує передання йому [PERSON] 99500,00 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та враховуючи, що відповідач доводів позивача щодо невиконання ним договірних зобов`язань не спростував, суд прийшов до висновку, що майнові права [PERSON] підлягають захисту шляхом стягнення відповідача суми заборгованості за договором позики в розмірі 99500,00 грн Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved