Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Демарк» і Тимчасової адміністрації банку «Демарк» про зобов»язання виплатити вклад в сумі 30 390,00 гривень. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.04.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №635695, відповідно до якого банк відкриває вкладнику депозитні рахунки [NUMBER] та [NUMBER] для залучення коштів зі строком зберігання 6 місяців. Датою повернення вкладу є 22.10.2014 року. Вкладник вносить готівкою первинний внесок в сумі 10 000,00 гривень. 19.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ПАТ «Банк «Демарк» суму вкладу 30 000,00 гривень та нараховані відсотки в сумі 890,83 гривень. У судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 19.11.2014 року просить справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання представника відповідача надає згоду на винесення судом заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності учасників, що не з»явились за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №635695, відповідно до якого банк відкриває позивачу депозитні рахунки [NUMBER] та [NUMBER] для залучення коштів зі строком зберігання 6 місяців. Датою повернення вкладу є 22.10.2014 року. Вкладник вносить готівкою первинний внесок в сумі 10 000,00 гривень. Зазначений договір підписаний обома сторонами, отже сторони узгодили всі істотні умови договору та прийняли на себе виконання зобов'язань (а.с.2). Згідно квитанції від 22.04.2014 року [PERSON] вніс первинний внесок готівкою згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) №635695 в сумі 10 000,00 гривень. 11.08.2014 року [PERSON] поповнив вклад готівкою згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) №635695 на суму 20 000,00 гривень (а.с.4). Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату коштів за банківським вкладом (депозитом), на яку 24.10.2014 року отримав відповідь № 18-13/585 що у Банка «Демарк» відсутні правові підстави для задоволення вимоги про виплату коштів за депозитним рахунком (а.с.3). Станом на 03.11.2014 року сума вкладу [PERSON] на депозитному рахунку становить 30 000,00 гривень, нараховані відсотки 890,83 гривні (а.с.5) Ч.1 ст. 1061 ЦК України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Пунктом 1.3. Договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 635695 передбачено, що за користування коштами, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку вкладника банк щомісяця нараховує проценти на суму вкладу з розрахунку 25,5 % річних. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦК України, суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що ПАТ "Банк "Демарк" порушив умови договору, грошові кошти на даний час позивачу не повернув, а отже вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів за договором строкового банківського вкладу (депозиту) №635695 від 22.04.2014 року в сумі 30 000 гривень 00 копійок і відсотків в розмірі 890 гривень 83 копійки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню На підставі наведеного,

Outcome: approved