Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 10.04.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі. Визнати недійсним договір дарування грошових коштів, укладений 26.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні цієї позовної заяви. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що у 2008 р. вона надала своїй дочці [PERSON] 180000,00 доларів США для придбання житла з метою поліпшення житлових умов. 26.08.2008 р. був укладений договір дарування грошових коштів. Цього ж дня [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування цього будинку. За п. 5 договору дарування [PERSON] зобов'язалася надавати право користування іншим особам придбаним будинком за вказівкою позивача. Після придбання будинку [PERSON] зареєструвала там своє місце проживання, але не надає можливість іншим особам проживати в цьому будинку, чим порушує п. 5 договору дарування, також ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, у зв'язку з чим даний договір підлягає визнанню недійсним. 05.05.2014 р. до суду надійшла зустрічна заява [PERSON], в якій вона просить об'єднати цю зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісним позовом у справі № 638/5659/14 - Ц. Ухвалити рішення про визнання дійсним договору дарування грошових коштів в сумі 180000,00 доларів США, укладеного 26.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON]. Розподілити судові витрати. В обґрунтування заявленого зустрічного позову [PERSON] зазначає, що вона дійсно уклала договір дарування грошових коштів зі своєю матір'ю, фактично договір дарування був виконаний, даний договір підлягав нотаріальному посвідченню, але цього зроблено не було. У зв'язку зі зверненням [PERSON] до суду з позовом, взагалі втрачена можливість нотаріального посвідчення цього договору, тому є всі підстави для визнання цього договору дійсним. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 р. зустрічний позов об'єднаний в одне провадження із первісним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суд не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 23.04.2014 р., зареєстрованої в реєстрі за № 824 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити позов на тих підставах, які викладені в ньому, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 23.04.2014 р., зареєстрованої в реєстрі за № 826 підтримав вимоги зустрічного позову, просив задовольнити його на тих підставах, які в ньому викладені, в задоволені первісного позову просив відмовити. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з таких підстав Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування. За п. п. 1, 2 цього договору [PERSON] подарувала своїй доньці [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в сумі 180000,00 доларів США. Грошові кошти передані для купівлі жилого будинку, надвірних будівель разом із земельною ділянкою 0,0426 га в [ADDRESS]. За п. 5 цього договору відповідно до ст. 725 ЦК України [PERSON] буде надавати право користування частиною жилого будинку третім особам за вказівкою [PERSON] Договір дарування не був нотаріально посвідчений. [PERSON] написала розписку 26.08.2008 р., в якій зазначає, що від [PERSON] відповідно до договору дарування отримала грошові кошти в сумі 180000,00 доларів США. 26.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договорі купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями. За п. 1 цього договору продавець ([PERSON]) передає у власність покупця ([PERSON]) житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а покупець приймає цей житловий будинок з надвірними будівлями та зобов'язується сплатити за нього певну грошову суму. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1564, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.08.2008 р. 26.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договорі купівлі - продажу земельної ділянки. За п. 1 цього договору продавець ([PERSON]) передає у власність, а покупець ([PERSON]) приймає у власність земельну ділянку, площею 426 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1565, зареєстрований в управлінні держкомзему у м. Харкові за № 3827 від 17.11.2008 р. За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. За ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; За ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. За ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель», на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" віднесено до валютних цінностей іноземну валюту, а саме іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. З урахуванням розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, встановленого Указами Президента України від 21.11.1995 р. № 1082/95, від 25.08.1996 р. № 762/96 (17,00 грн.), сума дарунку за спірним договором перевищувала п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, внаслідок чого цей правочин на підставі ч. 5 ст. 719 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню. Як стверджує позивач за зустрічним позовом, 26.08.2008 р. [PERSON], передавши подаровані грошові кошти через [PERSON], до місця вчинення нотаріальної дії з посвідчення купівлі - продажу майна приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] особисто не з'явилася. В подальшому від нотаріального посвідчення договору відмовлялася, мотивуючи це невиконанням з боку [PERSON] умов пункту 5 спірного договору в частині надання третім особам за вказівкою дарувальника можливості проживання в купленому будинку. З листопада 2013 р. відповідач за зустрічним позовом повідомляла про фактичну неможливість нотаріального посвідчення через втрату паспорту, замість якого 24.01.2014 р. отримала інший документ серія [NUMBER]. Опитаний судом в якості свідка [PERSON] пояснив, що був пов'язаний з [PERSON] трудовими стосунками та знайомий з її донькою [PERSON], 26.08.2008 р. з міркувань безпеки отримав від [PERSON] для подальшої передачі та передав особисто [PERSON] грошові кошти в сумі 180000,00 доларів США, призначені для купівлі житла у м. Харкові. Був обізнаний відносно того, що очікувалося проведення нотаріального оформлення договорів після отримання коштів. Свідок [PERSON] пояснила, що була пов'язана з [PERSON] родинними стосунками та вела спільну підприємницьку діяльність. [PERSON] є сестрою її колишнього чоловіка. Пам'ятає, що питання придбання житла і дарування коштів довго обговорювалося. У [PERSON] не було власних коштів і [PERSON] подарувала їх влітку 2008 р. Була особисто присутньою при передачі коштів [PERSON] та згодом бувала і спілкувалася зі сторонами в житловому будинку у [ADDRESS]. Судом також встановлено, що сторонами спірного договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов дарування, визначених ст. ст. 717, 725 ЦК України, а також було фактично його виконано, що підтверджується свідками та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме копіями договору дарування від 26.08.2008 р. та розписки [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, позивач за первісним позовом не має правових підстав вимагати визнання спірного правочину недійсним, оскільки в силу закону визнання його недійсним судом не вимагається. Невиконання пункту 5 спірного правочину з боку позивача за зустрічним позовом не доведено та не є обставиною з якою законом, зокрема ст. 203 ЦК України пов'язується його недійсність. Сторонами не вказується та судом не встановлено інших підстав недійсності спірного правочину. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. За ч. ч. 1, 2 ст. 220 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: розпискою [PERSON], відбулося повне або часткове виконання договору, грошові кошти були отримані [PERSON], [PERSON] ухилилася від його нотаріального посвідчення, оскільки не прибула до нотаріуса, гроші передала через [PERSON], в подальшому до нотаріуса відмовлялася піти, звернулася до суду з позовом про визнання цього договору недійсним, тому суд вважає, що [PERSON] не доведено суду наявності жодних правових підстав ухилення від нотаріального посвідчення спірного правочину та невиконання зобов'язань саме [PERSON], передбачених пунктами 10, 11 спірного договору, тому її вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню підлягає сплачена позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 203, 206, 208, 209, 215, 220, 717 - 719, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними",

Outcome: approved