Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказує, що постановою державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.05.2016 року було винесено постанову про арешт автомобіля ВАЗ 21121, ДНЗ [NUMBER]. Приводом для здійснення таких заходів стало виконавче провадження № 49346020 по стягненню аліментів за рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина. У ході виконавчого провадження державним виконавцем було виявлено, що у Вінницькому МРЕВ власником зазначеного автомобіля вказаний відповідач, внаслідок чого державний виконавець наклав арешт на автомобіль для забезпечення виконання рішення суду по стягненню з нього аліментів. Насправді ж, власником зазначеного автомобіля являється позивачка. В березні 2016 року вказаний автомобіль позивачка, придбала для свого сина у відповідача. У зв'язку з цим після усної домовленості про умови купівлі-продажу автомобіля, 10.03.2016 року відповідач передав позивачці автомобіль, а вона сплатила йому домовлену суму коштів. Так як син позивачки на той час був ще неповнолітній, тому вона вирішила поки не переоформляти автомобіль з метою в подальшому переоформити його на ім'я сина. В даний час позивачка має намір переоформити автомобіль з попереднього власника [PERSON], але накладення арешту на автомобіль унеможливлює будь-які дії по розпорядженню ним. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте згідно заяви позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності . Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.05.2016 року було винесено постанову про арешт автомобіля ВАЗ 21121, ДНЗ [NUMBER]. Приводом для здійснення таких заходів стало виконавче провадження № 49346020 по стягненню аліментів за рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина. У ході виконавчого провадження державним виконавцем було виявлено, що у Вінницькому МРЕВ власником зазначеного автомобіля вказаний відповідач, внаслідок чого державний виконавець наклав арешт на автомобіль для забезпечення виконання рішення суду по стягненню з нього аліментів. Однак, власником зазначеного автомобіля являється позивачка [PERSON], що підтверджується копією розписки та копією довіреності. Відповідно ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" "особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту». У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). В березні 2016 року вказаний автомобіль [PERSON], придбала для свого сина у відповідача. У зв'язку з цим після усної домовленості про умови купівлі-продажу автомобіля, 10.03.2016 року відповідач передав позивачці автомобіль, а вона сплатила йому домовлену суму коштів. На підтвердження вчиненого факту купівлі-продажу автомобіля [PERSON] написав розписку про отримання грошей за автомобіль. Так як син позивачки на той час був ще неповнолітній, тому вона вирішила поки не переоформляти автомобіль з метою в подальшому переоформити його на ім'я сина. Після досягнення сином повноліття, 04.07.2017 року відповідач видав довіреність на ім'я сина позивачки [PERSON], надавши повноваження розпоряджатися автомобілем на власний розсуд. За ст.ст. 323, 668 ЦК України право власності переходить до покупця з моменту передання йому товару. Таким чином, фактично власником вказаного автомобіля позивачка стала з 10.03.2016 року. В даний час позивачка має намір переоформити автомобіль з попереднього власника [PERSON], але накладення арешту на автомобіль унеможливлює будь-які дії по розпорядженню ним. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved