overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

26.02.2014 року Сосницьким районним судом Чернігівської області ухвалене рішення у цивільній справі №745/55/14 за позовом прокурора Сосницького району до [PERSON], відділу Держземагенства у Сосницькому районі, третьої особи Сосницької районної державної адміністрації про визнання незаконними державних актів на право власності на земельну ділянку, яким позовні вимоги задоволені частково, але питання про судові витрати судом не було вирішено. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з положень ст.ст. 215, 220 ЦПК України, питання про ухвалення додаткового рішення ініційоване судом з власної ініціативи, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та представник відповідача відділу Держземагенства у Сосницькому районі, а також представник третьої особи Сосницької РДА в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що питання про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з Законом України "Про судовий збір", враховуючи ставки судового збору на 2014 рік за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору дорівнює 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. Таким чином, при частковому задоволенні позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 199 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

26.02.2015 р. заявник звернулась до суду з зазначеною заявою , вказавши , що вона як дитина загиблого учасника війни і інвалід третьої групи має право на призначення надбавки до пенсії . При зверненні до Управління ПФУ у Любашівському районі Одеської області з приводу призначення даної пенсії виявилось , що у витягу з акта освідування - довідці серії 004 № 071192 вказане її дошлюбне прізвище [PERSON] та не вірно зазначений її рік народження , а саме 1937 замість 1938. Крім того, у витягу з акта освідування - довідці серії 58Ш № 102373 також вказане її дошлюбне прізвище [PERSON] та не вірно зазначений її рік народження , а саме 1937 замість 1938. Посилаючись на те , що зазначені розбіжності у написанні року її народження у вказаних довідках з даними, зазначеними у паспорті та в свідоцтві про народження, перешкоджають їй отримати надбавку до пенсії , просила суд встановити факт належності їй витягу з акта освідування - довідки серії 004 № 071192 та витягу з акта освідування - довідки серії 58Ш № 102373 Заявник в судове засідання не з»явилась , надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність , вказавши , що заяву підтримує в повному обсязі. Представнк Управління ПФУ у Любашівському районі Одеської області в судове засідання не з"явився , надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заява підлягає задоволенню , виходячи із слідуючого . Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі , прізвище , ім"я , по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі , не збігаються з ім"ям , по батькові , прізвищем цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з копії паспорта , та копії свідоцтва про народження , заявник народилась [INFO] ( а.с. - 3,4 ) Після укладення шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] . Дошлюбне прізвище заявника - [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження ( а.с.- 5 ) З витягу з акта освідування - довідки серії 004 № 071192 та витягу з акта освідування - довідки серії 58Ш № 102373 вбачається , що у зазначених довідках вказане дошлюбне прізвище заявниці - [PERSON] , а рік її народження зазначений 1937. Судом встановлено , що на ім»я [PERSON] видано посвідчення [NUMBER] , відповідно до якого вона має право на пільги , встановлені законодавством України для сімей загиблих ( померлих ) ветеранів війни. ( а.с.- 6 ) Проаналізувавши докази по справі , суд приходить до висновку , що у вказаних довідках рік народження заявника помилково було зазначено 1937 замість 1938. В судовому засіданні знайшло підтвердження , що встановлення факту належності заявнику даних довідок тягне для неї юридичні наслідки у вигляді призначення надбавки до пенсії . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся з названим позовом у якому просить визначити додатковий строк у 6 місяців для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Посилається на те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадку-4 місяці тобто до [INFO]. У визначиний судом строк він не звернувся до нотаріуса так як у зв"язку з важким матеріальним становищем в період з 28.12.2013 року по 19.04. 2014 року знаходився на заробітках у м. Магадан. Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що позивач ні на які заробітки в м. Магадан не їздив , а проживав в селі Веселому. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач по справі та її чоловік [PERSON]. Який прийняв спадок після смерті батька -квартиру [ADDRESS] , одержавши на неї свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] помер [INFO], вона прийняла спадок після смерті чоловіка, проживаючи з ним і будучи зареєстрованою за однією адресою. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] ( а.с5). [PERSON] є його син ( а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважнї причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.12. 2013 року [PERSON] був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до [INFO] ( а.с.7). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування" в пункті 24 роз"яснено, що повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Зважаючи на наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви позивача ( завірений переклад міститься в матеріалах справи ) , останній просить розгляд справи здійснити у його відсутності , позовні вимоги підтримує . Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, підтвердила той факт , що подружні стосунки з позивачем фактично припинені та подальше збереження сім"ї вважає неможливим . Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2008 року, від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 104 , ст. ст. 105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання . Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу , бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. На час розгляду справи сторони проживають окремо , шлюбні стосунки не підтримують . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

26.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю внаслідок ДТП. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи та рішення від 26.02.2015р. суд не вирішив питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

26.02.2016 року керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Ульяновської районної ради, Ульяновської центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 3 630 грн. 45 коп. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що відповідач був засуджений вироком Ульяновського районного суду від 28 грудня 2015 року за злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України від якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та проходив стаціонарне лікування в Ульяновській центральній районній лікарні. Ульяновською центральною районною лікарнею, яка фінансується з міського бюджету та державного бюджету, витрачені кошти на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, які підтверджені наданим розрахунком. Прокурор зазначила, що нею здійснюється представництво інтересів держави, а підставою представництва є порушення матеріальних державних інтересів через те, що місцевий бюджет отримує додаткову дотацію з Державного бюджету України на вирівнювання його фінансової забезпеченості. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав. Представник Ульяновської міської ради в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності. Представник Ульяновської центральної лікарні в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з"явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду прокурора і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року ( а.с.а.с.7,8) [PERSON] засуджений за злочин передбачений ч.2 ст. 125 КК України, від якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та проходив стаціонарне лікування в Ульяновській центральній районній лікарні з 13.05.2015 року по 25.05.2015 року, тобто 15 ліжко-днів, вартість якого становить 3630 грн. 45 коп.( а.с.6). Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

26.03. 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з відповідача [PERSON], суму боргу по кредитному договору № KGXRRХ05510118 від 08.10.2008року в розмірі 12979. грн, та понесені судові витрати в сумі 243.60 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач порушив умови кредитного договору № KGXRRХ05510118 укладеного 08.10.2008року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON], відповідно до якого, останній надано кредит в сумі 998.30 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на рік, з кінцевим терміном повернення 08.08.2009 року. В судове засідання представник позивача не з'явилася , надіслала заяву про розгляд справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08.10.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № KGXRRХ05510118 відповідно до якого, останній надано кредит в сумі 998.30 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на рік, з кінцевим терміном повернення 08.08.2009 року. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13.03.2014 року, становить 12979.97 грн, із них: 11885.69 грн.-пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500 грн- штраф ( фіксована частина), 594.28 грн.- штраф ( процентна складова). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов"язання забезпечується в тому числі і неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов"язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов"язання, що передбачено п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала умов кредитного договору. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором судом не встановлено. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

26.03.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позову пояснила, що відповідач її батько. На теперішній час вона є студентом денного відділення Національного медичного університету імені академіка О.О. Богомольця. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона не взмозі самостійно себе утримувати, їй потрібна матеріальна допомога. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її утримання ј частки з усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, тобто до 2024 року. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про зміну імені [PERSON] , [INFO] , [INFO] змінила ім"я, актовий запис № 05, їй присвоєно ім"я- [PERSON] . З 2019 року позивач навчається на денному відділенні Національного медичного університету імені академіка О.О. Богомольця. Відповідач працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, на користь позивачки до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

26.03.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бердар Сергій Васильович подав заяву про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній справі, в якій рішенням від 26.02.2020 року позов задоволено, а саме вирішено стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 14.08.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків судом не встановлений) в користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] ) заборгованість за договором позики в сумі 51918 (п"ятдесят одну тисячу дев"ятсот вісімнадцять) гривень 80 копійок, з яких 35600,00 гривень- основного боргу, 13727,00 гривень- пені, 2297,00 гривень - 3% річних, 294,80 гривень - інфляційних втрат. Позивач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача в користь позивача 768,40 гривень судового збору, які були сплачені останнім при подачі до суду позовної заяви . Згідно ч.4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Сторони в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № 34119 від 28.11.2019р. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який сплачений при подачі позову до суду. Судом при ухваленні рішення у справі не вирішено питання про стягнення судового збору, а тому, заява позивача про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

26.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07.05.1999 року у виконкомі Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, актовий запис №4, оскільки шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, відповідач зловживає спиртними напоями, не працевлаштовується, байдикує і влаштовує сварки, що для позивача є нестерпним. Від даного шлюбу є спільні діти, які вже дорослі і в їхні стосунки не вмішуються.Позивачка перекона, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, просить задоволити позов.Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не з"явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі та зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, направив до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі та зазначив, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с.6) сторони зареєстрували шлюб 07.05.1999 року у виконкомі Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Актовий запис № 4. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з позовної заяви збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивачки, миритися з відповідачем вона не бажає. Їхня сім"я фактично розпалась. Сторони тривалий час не підтримують сімейні стосунки і позивачка не бажає миритись, оскільки, як вбачається з позовної заяви, відповідач веде аморальний спосіб життя, що є нестерпним для позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про майно на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції ( а.с.1), і це ніким не оспорюється, позивач сплатила 640 гривень судового збору , які необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved