Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення нарахованих відсотків та пені за договором банківського вкладу. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач в порушення умов договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-38605 від 24.05.2013 на вимогу позивача, після спливу строку зберігання не повернув суму строкового вкладу та нарахованих відсотків, у зв'язку з чим, дана сума підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. До початку розгляду справи по суті, представник позивача звернулась до суду з клопотанням про відмову від позову в частині вимог, що стосуються суми повернення банківського вкладу, про що постановлено відповідну ухвалу. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач ПАТ " КБ "Даніель" у судове засідання свого представника не направив, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направив. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.05.2013 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-38605. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На виконання п. 1.1. договору, банк 24.05.2013 року прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у сумі 174282 грн. 89 коп. на строк зберігання з 24.05.2013 р. по 22.08.2013 р. включно, що підтверджується квитанцією № 248064 від 24.05.2013 (а.с. 1). Відповідно до п. 2.1. договору, банк нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 20,5 % річних, за винятком випадків визначених в п.п. 2.3, 2.4, 2.5 та 4.3 цього Договору. Згідно п. 2.2. договору, відсотки на вклад нараховуються банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк до дня, який передує його поверненню вкладнику або списання з вкладного рахунку з інших підстав. 22.08.2013 р. позивач звернувся до банку із письмовою заявою про повернення вкладу (а. с. 6). Після закінчення строку дії договору банк не повернув суму вкладу та нараховані відсотки вкладнику, не надав письмову відповідь вкладнику на його заяву вх. № 1175/2013 від 22.08.2013 р. 10.09.2013 р. позивач повторно звернувся до банку з письмовою вимогою про повернення банківського вкладу, яка також була проігнорована відповідачем (а.с. 6-7). Пунктом 1.3. договору передбачено, що банк повертає вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 цього договору або за заявою (вимогою) вкладника, наданою в письмовій формі банку, щодо виконання зобов'язань банком, в порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України, в т. ч. ст. 1058-1065 ЦК України. Згідно п. 3.1.2. договору, банк зобов'язаний у термін передбачений пунктом 1.3 цього договору повернути вклад і нараховані на нього відсотки на підставі заяви на видачу готівки шляхом видачі готівкових коштів з каси банку або перерахуванням на власний поточний або інший вкладний рахунок вкладника у банку України. Повернення вкладу і виплата нарахованих на нього відсотків здійснюється у валюті вкладу. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що позивач через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб отримав відшкодування суми банківського вкладу 174282 грн. 89 коп., у зв'язку з чим, за заявою представника позивача, провадження у справі у цій частині закрито (а.с. 102). Разом з тим, згідно положення ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Також правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Враховуючи, що відповідач ПАТ «Комерційний банк «Даніель» взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов повністю, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved