Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розташований в с.Кулівці по вул.Наддністрянській, 4 Заставнівського району в порядку спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої 11.11.2015 року в с.Кулівці Заставнівського району. В мотивування позову посилається на те, що 11.11.2015 року померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок, який розташований в с.Кулівці по вул. Наддністрянській, 4 Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 20.03.1997 року [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON]. Спадкоємців, котрі б мали право на обов»язкову частку в спадщині не має. Позивачка в установленому порядку прийняла спадщину, оскільки за її заявою заведено спадкову справу щодо майна [PERSON]. На даний час позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадщину, проте у видачі його їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В судове засідання представник позивача та позивачка не з»явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник територіальної громади в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11.2015 року померла [PERSON]. За життя остання зробила розпорядження своїм майном, склавши 20.03.1997 року заповіт, який був посвідчений секретарем Кулівецької сільської ради , згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON]. Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. Встановлено, що спадкоємців відповідно до ст.1241 ЦК України не має. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки №49 від 20.01.2016 року виданої виконавчим комітетом Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області із померлою ніхто не проживав. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої заведена спадкова справа №43/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42843578 від 03.02.2016 року . Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті, позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.05.2016 року . Встановлено, що за життя [PERSON] не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його в органах БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Факт належності [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується технічним паспортом, довідкою сільської ради про закріплена земельної ділянки під будіництво та обслуговування житлового будинку . Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно ст.328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved