Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

14 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 18 березня 2013 року між ним та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 10388,40 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 26 травня 2016 року загальна сума заборгованості за вищезазначеною генеральної угодою становить 15826,09 гривень. Разом з тим, позивачем були понесенні витрати пов'язаної з розглядом даної справи у розмірі 500 гривень за виклик відповідача в судове засідання через оголошення в газеті Вісті Придніпров'я. Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості в сумі 15826,09 грн., та 1878 грн. судових витрат. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я» від 25.10.2016 року № 81(1780). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2013 року між позивачем та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 10388,40 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 26 травня 2016 року, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 15826,09 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту - 6130,99 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1705,96 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 4659,37 гривень, штраф, відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди - 3329,77 гривень. Правилами та умовами генеральної угоди про реструктуризацію передбачена відповідальність відповідача за порушення клієнтом строків платежів, на підставі чого позивачем був нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів, а також клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб. Разом з тим, позивачем були понесені витрати з розглядом даної справи, а саме виклик до суду відповідача через газету Вісті Придніпров'я у розмірі 500 гривень, які підтверджується платіжними дорученнями ПАТ КБ « ПриватБанк» №IHN91B1CL7 та № PROM4BJGW0 яким сума у розмірі 500 гривень була перерахована на рахунок ТОВ «Вісті Придніпров'я» за розміщення в газеті, оголошення про виклик відповідача у судове засідання, у зв'язку з вищевикладеним, суд вважає що з відповідача потрібно стягнути дану суму в рахунок витрат пов'язаних з розглядом справи. Ч.1 ст. 79 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню: заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості в сумі 15826,09 грн., та судові витрати у розмірі 1878 грн.

Outcome: approved