Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

20 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, суду пояснила, що батько мав заборгованість по сплаті аліментів, не піклується та не займається вихованням сина з 2013 року, а тому вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків. Крім того, зазначила, що має намір укласти шлюб з новим чоловіком та бажає, щоб останній усиновив її сина, а тому з вказаною метою просить позбавити батьківських прав відповідача. Відповідач позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні та пояснив суду, що заборгованість по сплаті аліментів ним погашена, з грудня 2013 року не спілкувався із сином, оскільки не може з»являтися до місця мешкання позивачки з причин неприязних стосунків до нього з боку позивача, проте у вересні 2016 року ходив до школи, де спілкувався з вчителькою сина та сином [PERSON], має намір підтримувати з ним стосунки та в зв»язку з неприязними стосунками з позивачкою подав заяву про визначення способів участі у вихованні сина, а тому просить не позбавляти його батьківських прав, оскільки він любить свого єдиного сина [PERSON]. Представник третьої особи - органу опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав відповідача, про що був складений висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради, оскільки відповідач сплатив заборгованість по сплаті аліментів, має намір приймати участь у вихованні та матеріальному утриманні сина та вживає для цього заходи. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку представника органу опіки та піклування, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.06.2010 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року стягнуто з відповідача на користь позивачки 2586 грн. 04 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що в жовтня 2016 року відповідач в добровільному порядку сплатив заборгованість в розмірі 6883 грн. 21 коп. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новозаводської районної ради у м. Чернігові відповідача недоцільно позбавити батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради №226 від 14 листопада 2016 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. 26 жовтня 2016 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради із заявою про визначення способів участі у вихованні сина [PERSON]. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала свідчення суду, що є сусідкою позивачки та з 2013 року не бачила відповідача. Оскільки, сторони мають неприязні стосунки, а винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх обов"язків по вихованню дитини в судовому засіданні не встановлено та інших доказів з боку позивача не надано, тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON].

Outcome: dismissed