Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У травні 2009 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду позовом до [PERSON] , [PERSON] про поновлення їх порушеного права користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.1992 року, проведення розподілу домоволодіння в натурі, виділення 43/100 частин домоволодіння у вигляді окремого житлового будинку літ. «А-1». В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого старшим державним нотаріусом 5-ої Харківської державної нотаріальної контори 24.05.1985, реєстровий номер 3296/0208, кожному з них належить по 43/200 частин домоволодіння з надвірними будівлями (об`єднана доля 43/100). Решта 57/200 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ою Харківською державною нотаріальною конторою 12.04.2002 року, реєстровий номер 4-435 та [PERSON] за договором довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 05.06.2002 року, реєстровий номер 588. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 1992 року визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване зазначене домоволодіння згідно висновку технічної експертизи від 4 серпня 1992 року. Згідно цього рішення виділено у користування співвласника [PERSON] , якій раніше належала 57/100 частин домоволодіння, частину земельної ділянки з ізольованим виїздом у двір, що розташований з боку будинку [ADDRESS] , площею 409 кв. м, що більше площі, яка повинна бути на її ідеальну частку на 203 кв. м. У їх користування виділено частину земельної ділянки з ізольованим виїздом у двір, розташованим з боку сусіднього будинку [ADDRESS] площею 574 кв. м, що менше площі, яка повинна бути ім виділена на їх ідеальну частку на 203 кв.м. Після смерті [PERSON] частина її будинку перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] . Вважали, що у разі набуття права власності на житловий будинок, його частину, до нового власника переходить і право власності або право користування на земельну ділянку у тому розмірі і на умовах, що належала попередньому власнику.Враховуючи зазначене, позивачі [PERSON] , [PERSON] просили визнати за ними право користування спірною земельною ділянкою згідно рішення суду від 27 жовтня 1992 року, зобов`язати [PERSON] звільнити належну їм земельну ділянку та не чинити перешкоди у користуванні нею та у встановленні огорожі на межі, розділити будинок на два окремих господарства з ними та відповідачами. У червні 2009 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 серпня 1992 року між співвласниками спірного домоволодіння встановлено порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню.[PERSON] , [PERSON] вказане рішення суду не виконали, самовільно прибрали огорожу та зелені насадження (дерева), які росли по межі між будинками сторін. З урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею та [PERSON] право користування земельною ділянкою за площею фактичного користування. В подальшому позивач за зустрічним позовом [PERSON] неодноразово уточнювала свій позов та просила постановити рішення, на підставі якого визначити фактичний порядок користування домоволодінням,залишити в її та [PERSON] користуванні зелені насадження та водопровідну колонку, зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] сплатити компенсацію за переоформлення документів при розділі домоволодіння. [PERSON] не заперечувала проти розподілу житлового будинку з надвірними спорудами згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 5835 від 22.04.2013 року. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою, просила встановити його за фактичним користуванням. Позивач за первісним позовом [PERSON] , відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно, належним чином, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю, свої позовні вимоги підтримують. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.03.2014, яке набрало законної сили ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області 10 вересня 2014 року, задоволено позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про розподіл спільного домоволодіння та визнання права користування земельною ділянкою, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою, стягнення компенсації задоволено частково. Проведено розподіл житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 5835 від 22.04.2013 року ( т. 2 а.с. 2-24,98-101). Виділено [PERSON] та [PERSON] житловий будинок літ. А-1 з прибудовою і ганком загальною площею 71,2 кв.м, в тому числі житловою площею 43,8 кв.м, сараєм літ. В, вбиральнею літ. Ж, огорожами № 21 , 8, 9, 10, 11 і частиною №2, вартістю 107803 грн. Виділено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловий будинок літ. Б-1 з прибудовами і ганком загальною площею 75,6 кв.м, в тому числі житловою площею 51,2 кв.м, сараєм літ. Е, погребом літ. Д, навісами літ. З,К, дворовою колонкою №6, каналізаційним колодязем №7, огорожами №4,12 та частиною №2, вартістю 104670 грн. Встановлено порядок користування земельною ділянкою за варіантом 1а додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2226 від 31.12.2013 року ( и. 2 а.с. 132-149), виділено в користування [PERSON] , [PERSON] частину земельної ділянки І площею 561 кв.м, що на 216 кв.м менше за належну їм площу та на 13 кв.м менше від зазначеної в рішенні суду 1992 року.Виділено в користування [PERSON] та [PERSON] частину земельної ділянки ІІ площею 422 кв.м, що на 216 кв.м більше за належну їм площу та на 13 кв.м більше від зазначеної в рішенні суду 1992 року ( т. 2 а.с. 182-184, 239-240). Ухвалою судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( т. 3 а.с.26-28). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.04.2015 задоволено клопотання позивача [PERSON] за зустрічним позовом , призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою при виділі майна в натурі згідно ідеальних часток двох груп співвласників : [PERSON] і [PERSON] - 57/100, [PERSON] , [PERSON] 43/100. Проведення експертизи доручено експерту ПП «Галаексперт».Провадження у справі зупинено. 07.08.2015 ухвалою суду відновлено провадження у справі ( т. 3 а.с. 92,105). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 липня 2016 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Харківському НДІ судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса.На час проведення експертизи провадження по справі зупинено та було відновлено після надходження висновку 08.08.2017 ухвалою суду ( т. 3 а.с. 131,190-191, 240-241). У задоволенні клопотання позивача [PERSON] про забезпечення доказів шляхом їх огляду за їх місцезнаходженням на підставі ст. 85 ЦПК України, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.12.2018 відмовлено. Також відмовлено ухвалою суду від 21.09.2020 у задоволенні клопотання [PERSON] -позивача за зустрічним позовом про призначення судової будівельно-технічної експертизи ( т. 4 а.с. 53). [PERSON] подала уточнення до зустрічної позовної заяви 07.12.2017 про проведення розподілу домоволодіння, виділивши їй і відповідачеві [PERSON] будинок Б1, сарай «Е», льох «Д», навіси «З», «К», каналізаційний колодязь № 7, водогін № 6, ворота з хвірткою № 4, огорожу № 12, частина № 2, встановити порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, яке склалося між двома групами співвласників, враховуючи площу користування та стягнути з позивачів компенсацію на відшкодування моральної та матеріальної шкоди ( т. 4 а.с. 3-6). [PERSON] , [PERSON] надали заперечення на уточнену зустрічну позовну заяву, стверджуючи, що не існує натепер ніякого порядку користування земельною ділянкою, тому як йде самовільний захват землі [PERSON] , з встановленням забору, який порушує права співвласників, а також санітарні, пожежні норми, обмежує доступ позивачів до надвірної будівлі, якою вони користуються, сараю «В». Посилається на те, що розподіл земельної ділянки має здійснюватись за первісними ідеальними частками, які були утворені у 1963 році, коли вперше виділено частину домоволодіння в натурі при дарування [PERSON] 21/100 частину, до якої перейшло право користування 21/100 земельної ділянки, а решта 79/100 залишалася в користуванні батьків [PERSON] , [PERSON] У 1969 році [PERSON] побудовано будинок літ. Б-1, батьками [PERSON] здійснена прибудова до житлового будинку літ. А-1 у 1971, що у 2015 добудована позивачем згідно дозвілу виконавчого комітету Жовтневої районної ради № 23-9 від 01.04.2008, що тягне перерозподіл ідеальних часток, а тому, враховуючи первісні долі, 79/100 домоволодіння та відповідно така частина земельної ділянки має залишатися позивачам, 21/100- [PERSON] і [PERSON] . Щодо відшкодування моральної та матеріальної компенсації вважає, що така компенсація повинна стягуватись з [PERSON] за незаконний захват та використання земельної ділянки на протязі багатьох років , а також на відшкодування витрат на проведення судово-будівельної експертизи. ( т. 3 а.с. 14-15, т. 4 а.с. 13-15). Позивачі [PERSON] , [PERSON] також уточнили свої позовні вимоги 02.02.2018, просили встановити, що їх ідеальна частка власності на домоволодіння буде становити 62/100 частини ( по 31/100 кожному), виділити [PERSON] житловий будинок літ. А-1, прибудову А1-1, по надвірним будівлям-сарай літ. «В», вбиральню літ. «Ж», ворота № 4, паркан № 8, хвіртку №9, ворота № 10, особисто зведені прибудову літ. «а1», ганок літ. «а2», паркани №№ 11,13. Встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши у користування [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку пл. 559,8 кв.м., у тому числі під будинком 146,3 кв.м., під двором і садом-276,9 кв.м.Границі меж земельної ділянки визначити по П варіанту експертизи ( т. 4 а.с. 20-22). [PERSON] надала заперечення на уточнені позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , пояснивши, що позивачі мають право власності на 43/100 частки домоволодіння, а 79/100 частин, як вони стверджують, у них ніколи не було. У 2015 [PERSON] зробив незаконну прибудову до будинку без згоди співвласників, захопивши частину державної землі, тому на даний час площа земельної ділянки відповідачів не співпадає з офіційно виділеною у користування, тобто є більшою, ніж 983 кв.м. Зробивши прибудову, [PERSON] може вимагати збільшення своєї частини.Висновки експерта 12372/9833, на які посилається позивач, [PERSON] вважає хибними, бо не відповідають дійсним часткам співвласників: [PERSON] і [PERSON] по 57/200, [PERSON] і [PERSON] -по 43/200.На думку [PERSON] , експерт мала вести розрахунки відповідно до часток співвласників-57/100 та 43/100, тобто з площі 983 кв.м., [PERSON] і [PERSON] треба виділити 560,31 кв.м., позивачам-422,69 кв.м.( т. 3 а.с. 123-124, т. 4 а.с. 28-32). У своїх письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] зазначили, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.10.1992 встановлено розмір земельної ділянки, якою повинні користуватись сторони.На той час власниками домоволодіння і користувачами земельної ділянки були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . До позивачів перейшла у користування земельна ділянка пл. 574 кв.м., [PERSON] виділено 109 кв.м., що більше від ідеальної її долі на 203 кв.м. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є відповідачі.У разі набуття права власності на житловий будинок, його частину, до нового власника переходить і право власності або право користування на земельну ділянку у тому розмірі і на умовах, що належала попередньому власнику згідно ст. 120 ЗК України. Позивачі пояснюють, що відповідачі намагаються встановити порядок користування відповідно до самовільно встановленої ними в період розгляду справи огорожі, хоча при проведенні експертиз вона була відсутня. Через такі дії відповідачів та вкрай неприязні стосунки між сторонами, позивачі стверджують, що вони позбавлені можливості обслуговувати свої надвірну будівлю та проводити її ремонт, оскільки [PERSON] не залишила проходу до сараю, пересуває паркан, захоплюючи частину земельної ділянки позивачів, посадила дерево біля сараю Стеріоні, яке тривалий час спору набуло великих розмірів, руйнує стіну надвірної будівлі, з`явились тріщини, а доступу для проведення ремонтних робіт не має. Крім того, [PERSON] біля сараю зробила звалище для сміття, стіна будівлі мокра, що стало також причиною додаткового руйнування. Звертає увагу на те, що експертом не запропоновано варіантів користування земельною ділянкою, який просять встановити відповідачі, оскільки він буде порушувати права інших співвласників ( т. 4 а.с.66-68). [PERSON] надала письмові заперечення 15.08. 2019, 26.11.2019 , аналогічні раніше поданим, просить не брати до уваги висновки експертизи, на яку посилаються позивачі в уточненій позовній заяві від 02.02.2018 та врахувати лист Департаменту земельних резурсів про допущення проведення межі земельних ділянок натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками на бажання власника ( користувача) вздовж господарських споруд ( сараїв) ( т. 4 а.с. 79-84, 96-101,104-105). У відповіді на заперечення [PERSON] , [PERSON] зазначають, що судовою будівельно-технічною експертизою № 12372/9833, призначеною ухвалою суду від 16.09.2015, запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою, в яких відповідачам відходить земельна ділянка у значно більшому розмірі, ніж розмір, що належить їм на праві спадкування. У висновку експертизи одним із питань, поставлених експерту, є можливість з технічної точки зору розподілити домоволодіння у відповідності до фактичного користування та відповідно до часток кожного з співвласників. Експертом встановлено, що розділити домоволодіння у відповідності до ідеальних часток співвласників у розмірі 57/100 та 43/100 частин неможливо. Запропонована [PERSON] мирова угода про розділ земельної ділянки у варіанті, наближеному до фактичного користування, а саме від краю паркану № 11 на пряму до кута сараю В, відповідачем не прийнята ( т. 4 а.с. 112-115). 17.02.2020 [PERSON] подала доповнення до уточненої зустрічної заяви та просила зобов`язати [PERSON] , [PERSON] прибрати незаконно встановлену огорожу та відновити межі земельної ділянки у домоволодінні згідно технічної документації . 17.07.2020 відповідач звернулась з письмовими поясненнями, пояснивши, що у свідоцтві про право власності від 09.04.2002 зазначено усе майно домоволодіння, господарські споруди та земельна ділянка площею 983 кв.м., якою [PERSON] може користуватися згідно її долі 57/100 частинами ( т. 4 а.с. 102-124, 126-133). У запереченнях на доповнення до уточненої зустрічної позовної заяви [PERSON] позивачі вказують, що рішеннями виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області № 142-46 від 04.09.1990 закріплено за домоволодінням [ADDRESS] площу земельної ділянки 983 кв.м., в тому числі самозахват-24 кв.м. Межі земельної ділянки на даний час відповідають інформації, що міститься у технічному паспорті на садибний ( індивідуальний) житловий будинок від 03.09.2015, виконаного КП «Харківське міське БТІ), тому доводи [PERSON] щодо самозахоплення [PERSON] земельної ділянки є безпідставними. Просить відмовити у задоволенні доповненої зустрічної позовної заяви . [PERSON] і [PERSON] надали також заперечення на пояснення [PERSON] ( т. 4 а.с. 150-151, 157-162). Суд, вислухавши вступне слово , а також пояснення сторін , перевіривши та дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Спірне домоволодіння [ADDRESS] первісно належало діду позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого його дружина [PERSON] та донька [PERSON] успадкували по Ѕ частини домоволодіння . Висновок про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою пл. 959 кв.м. зареєстровано за [PERSON] і [PERSON] по Ѕ кожній згідно свідоцтва про право на спадкування, видане Харківським облнарсудом 05.11.1937 (т. 2 а.с. 50-54,64). У складі домоволодіння [ADDRESS] є два житлових будинки літ. А-1, літ. Б-1. 02.09.1963 році [PERSON] подарувала племінниці- [PERSON] , що не мала в місті Харкові свого житла, 21/100 від своєї Ѕ частини домоволодіння з надвірними будівлями, яке складалось з буд. Літ. «А» на три комнати, кухні, другого будинку літ. «Б» на одну кімнату, одну кухню. Таким чином, у власності [PERSON] залишилось 29/100 частин домоволодіння ( т. 2 а.с. 55-56). У зв`язку з перебудовою та будівництвом нового житлового будинку літ. Б-2 [PERSON] , рішенням виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 103-3 від 15.04.1969, перерозподілені ідеальні долі співвласників і доля [PERSON] збільшилась за рахунок перебудови, до 57/100 частин замість 21/100 частин. Відповідно доля [PERSON] склала 16/100 частин замість 29/100 частин, доля [PERSON] склала 27/100 частин замість Ѕ частини домоволодіння. Після смерті [PERSON] за спадкоємцем 1 черги [PERSON] у 1974 році зареєстровано в порядку спадкування право власності на 16/100 частин, а всього її ідеальна доля становила 43/100 частин ( т. 2 а.с. 57-58, 65-68). Статтею 91 Земельного кодексу Української РСР 1970 року визначалось, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу. На теперішній час спадкоємцям [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.05.1985 року посвідченого старшим державним нотаріусом 5-ої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстровим номер 3296/0208, належить по 43/200 частин домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] ( т.1 а.с. 9). На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ою Харківською державною нотаріальною конторою 12.04.2002, за реєстровим № 4-435 [PERSON] належить 57/200 частин домоволодіння після смерті [PERSON] ( т. 1 а.с. 45). За договором довічного утримання , складеного [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 05.06.202, реєстровий номер [NUMBER] , інша 57/200 домоволодіння належить [PERSON] ( т. 1 а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 04.09.90 № 142-46, за заявою [PERSON] ,проведено обмір площі земельної ділянки, яка складала 963 кв.м., з урахуванням самозахвату пл. 24 кв.м. та площа 24 кв.м. була закріплена за домоволодінням [ADDRESS] ( т. 2 а.с. 59-60). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.1992 року визначений порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] . Остання повністю визнала позов та не заперечувала проти визначення порядку користування за висновком експертизи від 04.10.1992. Рішенням встановлено, що на ідеальну долю [PERSON] приходиться 206 кв.м. площі земельної ділянки. Відповідно до висновку додаткової технічної експертизи від 04.08.1992 року, рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова виділено у користування [PERSON] частина земельної ділянки з ізольованим виїздом у двір, що розташований з боку домоволодіння [ADDRESS] пл. 409 кв.м. , з урахуванням жилих та службових приміщень, що знаходяться у її користуванні, що більше площі, яка повинна бути на її ідеальну частку на 203 кв.м. У користування співвласника [PERSON] , [PERSON] виділено частина земельної ділянки з ізольованим виїздом у двір, розташованим зі сторони домоволодіння [ADDRESS] площею 574 кв.м з урахуванням жилих та службових приміщень, що перебувають у їх користуванні, що менше площі, яка повинна бути виділена на їх ідеальну частку на 203 кв.м. (т.1 а.с.12, т. 2 а.с. 61-63). Між співвласниками склався фактичний порядок користування будівлями і спорудами, а саме [PERSON] і [PERSON] користуються основною частиною житлового будинку літ. "А-1" (приміщення "1-2", "1-3", "1-4", "1-5") пл. 36,1кв.м , житловою прибудовою літ «А1-1» (приміщення "1-І", "1-6", "1-7") площею 35,7 кв.м., відповідачі [PERSON] , [PERSON] користуються житловим будинком літ. "Б-1" (приміщення "2-2", "2-3", "2-4", "2-5","2-6", "2-7","2-8", "2-9") пл. 71,5 кв.м , прибудовою літ."б2" пл. 1,7 кв.м. З метою визначення можливих варіантів розділу домоволодіння у відповідності до фактичного користування та ідеальних часток кожного із співвласників, а також варіантів визначення земельної ділянки у відповідності до первісної ідеальної частки кожного із співвласників та можливості обслуговування надвірних будівель судом призначалась судова будівельно-технічна експертиза. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №№12372/9833 від 26.06.2017, враховуючи об`ємно-планувальне рішення житлових будинків та прибудов, розміри та площі приміщень, розташування та вартість надвірних будівель та споруд, розділити домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , у відповідності до ідеальних часток співвласників у розмірі 57/100 та 43/100 частин не надається можливим. Виходячи з розташування і розмірів приміщень житлових будинків літ."А-1", літ. "Б-1" та прибудов, їх конструктивних елементів, розташування надвірних будівель, розмірів і конфігурації земельної ділянки, ідеальних часток співвласників будинку, наданих документів, запропонувати один варіант розподілу домоволодіння з урахуванням фактичного користування, з відступом від ідеальних часток співвласників (т. 3 а.с. 216-238).ё, Позивачам [PERSON] , [PERSON] за висновком експерта, можливо виділити на 43/100 частин домоволодіння житловий будинок А-1( приміщення 1-2, 1-3, 1-4, 1-5) з житловою прибудовою літ. «А1-1» ( приміщення 1-1, 1-6, 1-7) загальною площею 71,8 кв.м., надвірні будівлі-сарай літ. «В», вбиральня літ. «Ж», ворота № 4, паркан № 8, хвіртка № 9, ворота № 10, а також особисто зведені-прибудова літ. «а1», ганок літ. «а2», паркан № 11 , паркан № 13 , а всього виділити у власність майна на суму 222 209 грн., що складає 62/100 частин домоволодіння ( по 31/100 кожному із співвласників). Відповідачам [PERSON] , [PERSON] на належну їм 51/100 частин домоволодіння ( по 57/200 частин кожній) можливо виділитижитловий будинок Б-1(приміщення 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-1) загальною площею 73,2 кв.м., надвірні будівлі-ганок літ. «б1», льох літ. «Д», сарай літ. «Е», паркан № 2, водогін № 6, вигрібна яма № 7, особисто зведені- навіс літ. «К», паркан № 12 , а всього виділити у власність майна на суму 138 641 грн., що складає 38/100 частин домоволодіня ( по 19/100 кожній). Сторони не заперечують проти такого варіанту виділу ідеальних часток в натурі домоволодіння [ADDRESS] . При такому варіанті виділу позивачам виділяється майна на суму 222 209 грн., що складає 62/100 частин домоволодіня ( по 31/100 кожному), відповідачам виділяється майна на суму 138 641 грн., що складає 38/100 частин домоволодіння ( по 19/100 кожній). Основний спір між сторонами стосується визначення порядку користування земельною ділянкою, зокрема незначної по площі ( декілька метрів) земельної ділянки з тильної сторони сарая «В», що належить позивачам, для обслуговування надвірної будівлі. При цьому, позивачі згодні, що площа земельної ділянки, яка буде виділена відповідачам буде більше, ніж на 200 кв.м., ніж припадає на їх долю. За даними технічного паспорту , загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 998 м2. Відповідно геодезичної зйомки домоволодіння, складеного у 2016 році, фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 1018 м2. При обстеженні земельної ділянки встановлено, що її лінійні розміри та конфігурація співпадають з наведеними в геодезичній зйомці. З урахуванням цього, при розробці варіантів визначення порядку користуванням земельною ділянкою розглядалась тільки частина земельної ділянки, зареєстрована за домоволодінням. Експертом встановлено, що первісними ідеальними частками, згідно з якими необхідно визначати порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні по [ADDRESS] , є: для частини земельної ділянки площею 959 м. : [PERSON] та [PERSON] -79/100 ( 50/100 належало матері [PERSON] , 29/100- бабусі [PERSON] ); [PERSON] та [PERSON] - 21/100 (подарована частина [PERSON] - [PERSON] ) Саме зазначену частину домоволодіння 21/100 складав за розрахунком бюро технічної інвентаризації від 09.08.1963 житловий будинок літ. Б-1 при оформленні договору купівлі-продажу ( т. 2 а.с. 54). Разом з тим, для частини земельної ділянки площею 24 м. (самозахоплення) : [PERSON] та [PERSON] - 43/100 ( тобто станом на вересень 1990 р.); [PERSON] та [PERSON] - 57/100. Отже, від загальної площі земельної ділянки співвласникам [PERSON] та [PERSON] припадає земельна ділянка площею 767,9 м2 , співвласницям [PERSON] та [PERSON] - площею 215,1 м . Експертом роз`яснено, що границі користування земельними ділянками не повинні проходити ближче, чим на 1м від глухих стін основних або службових споруд (для обслуговування і здійснення поточного ремонту будівель) (п.5.25 ДБН 360-92 «Містобудування.Планування і забудова міських та сільських поселень»). Враховуючи розміри і конфігурацію земельної ділянки, розташування та площі житлових та надвірних будівель, запропонувати варіант порядку користування земельною ділянкою у відповідності до первісних ідеальних часток співвласників не надається можливим. На розгляд суду запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою з відступом від первісних часток співвласників: два варіанти з встановленням сервітуту для можливості обслуговування надвірних будівель (1, П варіанти) , два варіанти з ділянкою спільного користування (Іа, Па варіанти). З жодним із запропонованих варіантів [PERSON] не погодилась. Виходячи з того, що за двома вариантами (1а, Па) земельна ділянка залишається у спільному користуванні співвласників, а при напружених відносинах між сторонами це не є прийнятним, суд вважає за можливо з двох варіантів з встановленням сервітуту обрати варіантом П, оскільки по перегородці між сараєм літ. «В» та навісом літ «К» ділянка має чітку пряму форму, а не ламану, як в іншому варіанті, що може в подальшому ускладнити на місці встановлення межі. Відповідно до такого варіанту виділяється у користування [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку № 1 площею 559,8 кв.м., що на 208,1 кв.м. менше, ніж припадає на 79/100 частин домоволодіння, в тому числі 148 кв.м.- під будовами, 415 к.в.м- під двором та садом, в користування [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку № 2 площею 423,2 кв.м., що на 208,1 кв.м. більше, ніж припадає на 21/100 частин домоволодіння, в тому числі: 146,3 кв.м.- під будовами, 276,9 кв.м.- під двором та садом. Необхідно встановити земельні сервітути для обслуговування надвірних будівель [PERSON] та [PERSON] площею 5,8 кв.м. ( лінійними розмірами 5,8 м.х 1 м) на земельній ділянці, що виділяється в користування [PERSON] і [PERSON] . Границя користування земельною ділянкою по П-му варіанту вказана в додатку №7 до висновку судовоїбудівельно-технічної експертизи №12372/9833 від 26.06.2017,червоним кольором. Для здійснення запропонованих варіантів порядку користування земельною ділянкою необхідно виконати наступне переобладнання перенести паркан N12 , що виділяється відповідачам, у відповідності до розташування межі між земельними ділянками №1 та №2 за запропонованим варіантом порядку користування ними. Доводи [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою по фактичному, що існує натепер, суд відхиляє, оскільки при зіставленні технічних паспортів на домоволодіння, межі земельної ділянки, якою користується [PERSON] збільшуються, проти чого заперечують позивачі . Лінія розділу земельної ділянки пролягала вздовж навісу, потім перенесена до кінця тильної частини сараю літ. «В», в подальшому на 1,8 м. відступлено від краю сараю (т. 1 а.с. 155, т. 2 а.с. 85, т. 3 а.с. 51 зв.). Згідно з вимогами ст. 79, 80 ЦПК України, надані позивачами докази суд визнає достовірними, на підставі яких встановлені дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено частиною першою статті 16 ЦК України. За положеннями частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша-друга статті 319 ЦК України). Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. За нормами статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною четвертою статті 357 ЦК України визначено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. За змістом статі 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, що передбачено статтею 361 ЦК України. Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України). Відповідно до статті 87 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Статтею 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. У статті 120 ЗК України зазначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього . [PERSON] заявила також вимогу щодо стягнення компенсації на відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зобов`язання позивача [PERSON] прибрати незаконно встановлену огорожу та відновити межі земельної ділянки у домоволодінні згідно технічної документації. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів тому, що їй спричинена матеріальна або моральна шкода та за яких обставин, не зазначена сума, що підлягає, на її думку , відшкодуванню. Що стосується встановленої огорожі та відновлення межі земельної ділянки згідно технічної документації, то позивачем за зустрічним позовом не конкретизована про яку технічну документацію йдеться, бо питання про порядок користування земельною ділянкою, встановлення її меж між співвласниками вирішується судом. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати , пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, у розмірі половини сплаченої вартості , в сумі 2304 грн. , по 1152 грн.з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial