Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за термін вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона працювала на Українському державному підприємстві поштового зв'язку «Укрпошта» Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 на посаді оператора поштового зв'язку з 2010 року. Згідно наказу № 389 від 24.06.2014 року до неї було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за прогул, що передбачена ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України. Позивач не погоджується з причинами свого звільнення, звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за термін вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні при розгляді позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за термін вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позивачем була уточнена подана заява, а саме у зв'язку з тим, що вона поновлена на роботі та їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, позивач просила тільки стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконним її звільненням. Моральну шкоду позивач мотивувала тим, що незаконне звільнення її з роботи спричинило моральні страждання внаслідок душевних хвилювань, пов'язаних з неправомірними діями керівництва Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 у вигляді її незаконного звільнення. Вона була змушена принижуватися перед керівництвом, просити керівництво Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 поновити її на роботі, так як була звільнена незаконно з посади оператора поштового зв'язку, тобто просити в них те, що вони й так повинні були зробити, їй було соромно перед іншими працівниками пояснювати свої вимоги, принижуватися. Її моральні страждання ще більше збільшилися, оскільки вона загубила віру в справедливість, до даного випадку вона вірила людям, зараз же змушена в зв'язку з протиправними діями керівництва підприємства переглянути свої життєві принципи, більш уваги приділяти недовірі людям. Також, не з власної волі залишившись без засобів до існування, їй довелося зазнати приниження, переступити через власні принципи та піти на вимушений крок, а саме звернутися до послуг ломбарду та закласти дорогі для неї речі (ноутбук та золоті обручки), оскільки їй необхідні були кошти для того, щоб звернутися за допомогою до юристів, проїзд до суду і навіть придбання речей першої необхідності. Більше того, на даний час вона перебуваю на 11 тижні вагітності і їй необхідне посилене харчування, здавати багато аналізів та проводити інші обстеження пов'язані з проходженням вагітності, оскільки їй не байдужий нормальний розвиток та здоров'я майбутньої дитини. Вона постійно переживає, що не зможе викупити дорогі для неї речі, тому що й так з великим зусиллям оплачує великі відсотки за користування так необхідними для неї коштами, що може негативно відобразитись на її кредитній історії і від цього вона приходе у відчай, оскільки не маючи роботи повинна якось забезпечити себе і свою майбутню дитину. Її звичний уклад життя порушений, що завдає також душевні переживання, які призвели до того, що вона втратила спокійний сон, стала знервованою, оскільки вищевказані обставини вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, так як вона навчається, вагітна та ще потребує постійного лікування. Окрім того, незаконне звільнення її з роботи призвело до того, що вона втратила нормальні життєві зв'язки. Втрата нормальних життєвих зв'язків спонукало її шукати додаткові засоби до існування, що ускладнило нормальний уклад життя. Спричинену моральну шкоду незаконними діями Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» Дніпропетровська дирекція Поштамт - ЦПЗ №2 у вигляді незаконного звільнення позивач оцінює у 50 000,00 грн.. Позивач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги від 19.01.2015 року підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд задовольнити уточнений позов та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду завдану незаконним звільненням у розмірі 50 000,00 грн.. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала, просив суд відмовити в їх задоволенні мотивуючи тим, що позивачем не доведено підстави для стягнення моральної шкоди. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги не визнають. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час перебували у трудових правовідносинах. На підставі трудової книжки судом встановлено, що з 04 травня 2012 року позивач прийнята на посаду оператора поштового зв'язку до Поштампу-Центру поштового зв'язку "Укрпошта". 24 червня 2014 року за наказом № 389 від 24.06.2014 року до [PERSON] було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за прогул, що передбачено ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України. Не погоджуючись з даним рішенням про звільнення з роботи позивач звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за термін вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В ході розгляду справи, наказом № 1318-к від 12.12.2014 року [PERSON] була поновлена на роботі на посаді оператора поштового зв'язку 1 класу відділу з укомплектування кадрами з 08 червня 2014 року. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В зв'язку з проведенням незаконного звільнення і порушенням трудових прав, позивач зазнав душевних страждань та хвилювань, зазначені обставини призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків, змінили спосіб її життя, оскільки за час, коли позивач не з власної волі залишившись без засобів до існування, їй довелося піти на вимушений крок, а саме звернутися до послуг ломбарду та закласти дорогі для неї речі. Більше того, позивач є вагітною і їй необхідне посилене харчування, здавати багато аналізів та проводити інші обстеження пов'язані з проходженням вагітності, оскільки їй не байдужий нормальний розвиток здоров'я її майбутньої дитини, а отже суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Стягнення моральної шкоди передбачено ст. 23 ЦК України. Відповідно до ст. 237 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником, або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ефективний засіб норм національного правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору. Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів має важливе значення в реалізації завдань цивільного судочинства - забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з принципів законності, розумності, справедливості для компенсації перенесених позивачем нервових страждань, хвилювань, порушення життєвого укладу пов'язаних з незаконним оголошенням стягнення відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, а також з урахуванням конкретних обставин справи необхідно стягнути на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, які є достатніми та необхідними згідно обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial