Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами в яких вказав, що 23.04.2014 року він передав відповідачу по справі грошові кошти у розмірі 18 000 гривень, на підтвердження позики відповідач склала розписку. На теперішній час борг відповідачем не повернуто. Відповідно до п.4.1. Договору позики у випадку прострочення повернення суми позики позичальник зобов'язується виплатити позикодавцеві штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості, яка залишилась неповернутою за кожен день прострочення. 18 000 грн.* 5% = 900 гривен. (штраф за один день прострочення). Період прострочення з 25.04.2014 року по 31.05.2014 року складає 37 днів. Станом на 01.06.2014 року штрафні санкції за договором позики складають 33 300 гривень (37 днів * 900 грн.). У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 51 300 гривень, та судові витрати у розмірі 513 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення суду, аналогічні в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, с|уд визнав можливим розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів та доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши представника позивача [PERSON] по справі всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. 23.04.2014 року за угодою позики позивач передав відповідачу по справі [PERSON] грошові кошти у розмірі 18 000 грн., про що власноручно написано розписки (а.с.3-4). Згідно зі ст.ст.525, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Виходячи з норми ст.1046 ЦК України, правова природа договору позики полягає у передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками та зобов'язанні позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики ті його умов може бути представлена розписка позичальника. Така розписка позивачем надана. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України "Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором". Відповідно до п.4.1. Договору позики у випадку прострочення повернення суми позики позичальник зобов'язується виплатити позикодавцеві штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості, яка залишилась неповернутою за кожен день прострочення. Як вбачається з пояснень позивача вона неодноразово зверталася з проханням повернути позику, однак позичальником зобов'язання не виконано, грошові кошти не повернуто. Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині несвоєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена як умовами укладеного між сторонами договору, так і вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 51 300 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. Суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved