overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Банк "Демарк", в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти з рахунку № [NUMBER] у розмірі 150000,00 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 258,90 грн., нараховані проценти на залишок на рахунку в сумі 68,50 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 11 серпня 2014 року був укладений договір банківського рахунку № 661470, за яким Банк відкрив їй поточний рахунок № [NUMBER] для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за процентною ставкою з розрахунку 1% річних на залишок вільних коштів на рахунку. Пояснює, що на виконання вимог укладеного договору, 11.08.2014 року нею були внесені грошові кошти в сумі 150000 грн. Зазначає, що 18 листопада 2014 року вона звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою повернути їй грошові кошти, але листом від 25 листопада 2014 року відповідач відмовив у видачі зазначених коштів. Вважає відмову відповідача щодо повернення їй суми з банківського рахунку необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству. Ухвалою суду від 25 грудня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду її представник надав заяву, в якій просить судове засідання провести без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає причини його неявки неповажними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

\~ 08 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 02 лютого 2013 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що вони з відповідачем фактично припинили сімейні стосунки і проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї вказала негідну поведінку чоловіка, який погано до неї ставиться, не виявляє поваги та піклування. Він зловживає спиртними напоями, чинить сварки, та ще й застосовує до неї фізичне насильство. 28 березня 2015 року відповідач змусив її залишити помешкання, де вони спільно проживали. Можливості до примирення позивачка не вбачає. Обстановка у сім"ї негативно відображається на стані психологічного здоров"я її та малолітньої доньки від попереднього шлюбу. Відповідач позовні вимоги визнав. Ствердив, що втратив до дружини почуття, які слугували основою шлюбного союзу. Він не бажає її повернення у сім"ю через вади характеру та поведінки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя юридично зареєструвало шлюб 02 лютого 2013 року у Виконавчому комітеті Новокиївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, про що вчинено актовий запис №1 і видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП №112924 (а.с.3). Від шлюбу подружжя дітей не має. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. \~ В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ При розгляді справи, судом встановлено, що сімейні та подружні стосунки сторони у справі не підтримують. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата почуттів, які були основою шлюбного союзу. Через відсутність взаємоповаги, довіри, між позивачкою та відповідачем систематично виникали сварки та конфліктні ситуації, очевидцем яких була донька позивачки, [INFO]. Обидві сторони заявили, що не бажають примирення на збереження сім'ї. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливими та суперечить інтересам обох сторін, що мають істотне значення, і ухвалює про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції сторін, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття додатково мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення.\~ У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. \~ Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору за квитанцією від 08 квітня 2015 року (а.с.1). \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

08 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 13 жовтня 2006 року у виконкомі Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області , актовий запис за № 12; неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , залишити на\~\~ проживання\~\~ для неї до\~\~ їх повноліття, після\~ розірвання\~ шлюбу\~\~ залишити дошлюбне прізвище\~\~[PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що\~подальше збереження шлюбу з з відповідачем неможливе, оскільки він безвідповідально ставиться до подружнього життя, не дбає про матеріальне утримання сімї, не допомагає по господарству, неодноразово їй зраджував, зловживає спиртними напоями, між ними часто виникають сварки, в результаті чого їй та дітям спричиняються моральні страждання. Позивач більше року не підтримує з відповідачем шлюбні відносини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач \~[PERSON] не \~з"явилась, \~подала \~\~до суду \~заяву \~про \~розгляд \~справи\~\~ у \~\~її \~відсутності, де \~вона \~позовні \~вимоги \~підтримала. Відповідач \~[PERSON]\~в судове засідання \~не \~з"явився і не повідомив суд про причину неявки, , про час \~та \~місце \~рогляду \~справи \~\~\~він \~повідомлений \~належно, що підтверджується \~поштовим \~повідомленням. Тому справа розглядається зачоно, проти такого порядку вирішення справи позивач згідно її заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритись вона не бажає,\~ \~відповідач \~ніяких \~заперечень щодо \~пред"явлених \~вимог \~не \~надав суду,\~\~ \~ тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~\~\~ Так як спір про дітей \~відсутній, суд залишає неповнолітніх дітей:\~ дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO],\~на\~\~ проживання для позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

08 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачка маючи намір вивезти неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на відпочинок до родичів до Республіки Білорусь, звернулась до відповідача з проханням надати письмову згоду на виїзд за кордон дитини, у чому відповідачем було відмовлено. Позивачка в позовній заяві просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд, строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили, з України до Республіки Білорусь [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], паспорт: [NUMBER], виданий Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області 20 жовтня 2004 року, РНОКПП [NUMBER], а також надати дозвіл на оформлення всіх пов"язаних з перетинанням державного кордону України документів, для тимчасового виїзду, строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили, з України до Республіки Білорусь [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], [INFO]. Сторони та третя особа в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачка маючи намір вивезти неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на відпочинок до родичів до Республіки Білорусь, звернулась до відповідача з проханням надати письмову згоду на виїзд за кордон дитини, у чому відповідачем було відмовлено. Суд вважає, що поїздка неповнолітнього [PERSON], [INFO] до родичів до Республіки Білорусь буде мати корисний вплив на розвиток його кругозору, а також на його фізичний, моральний та духовний розвиток, у зв"язку з чим вважає за можливе позов задовольнити. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

08 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], яка просила постановити рішення про стягнення аліментів із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 200 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення\~ нею повноліття . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебували в цивільному шлюбі з 07 грудня 2005 року по лютий місяць 2017 року. Від шлюбу вони мають чотирьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. З березня місяця 2016 року відповідач не проживає з ними та не надає коштів на утримання дітей. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2016 року стягнуто на утримання трьох дітей і відповідач сплачує їх згідно вказаного рішення. Коштів на утримання дочки [PERSON] відповідач не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, передбачених ст. ст. 180, 182 СК України. Відповідач не має постійного місця роботи, однак він працездатний, має тимчасові сезонні підробітки , тому може сплачувати аліменти\~ на утримання дочки в розмірі 200 гривень . В судове\~\~\~\~ засідання\~\~\~\~\~\~\~ позивач\~ [PERSON]О . не\~\~\~\~ з"явилась,\~\~подала до суду заяву\~\~, в якій\~ просить суд\~ розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON]\~ в судове засідання\~\~\~\~ не\~\~\~\~ з"явився\~\~і не повідомив про причину неявки \~\~\~\~ , про\~\~\~\~ час\~\~\~\~ та\~\~\~\~ місце\~\~\~\~ розгляду\~\~\~\~ справи\~\~\~\~\~\~\~ він\~\~\~\~ повідомлений\~\~\~\~ належно,\~ що підтверджується\~ поштовим повідомленням.\~ Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивач згідно письмової заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що\~\~ \~ позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню\~\~ . У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO], батьком останньої вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не оспорює своє батьківство. Неповнолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує належним чином обовязки по утриманню своєї доньки, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати,\~ так\~ як\~ він\~ знаходиться\~ у\~ працездатному\~ віці,\~\~ тому\~\~ має\~ можливість працювати і\~ належно сплачувати\~ аліменти\~ . При цьому також суд враховує, що відповідач ніяких заперечень щодо пред"явлених до нього вимог не подав до суду. \~Докази\~ про наявність постійного місця\~ роботи\~ у відповідача\~ відсутні, а тому\~ суд стягує аліменти\~ у твердій грошовій\~ сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08 травня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості за невраховану електроенергію внаслідок порушення Г1КЕЕН у розмірі 3 922.93 грн., а також судові витрати у розмірі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ - 30 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщався, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ІДПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причини неявки суд не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідача вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] і є споживачем Центрального району електричних мереж ВАТ «Одесаобленерго. Пунктом 42 "Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357. які регулюють відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобовязані забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ін.. 11 липня 2008 року, представниками ЦРЕМ ВАТ "Одесаобленерго при перевірці за адресою [ADDRESS], було встановлено порушення Правил " користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до мереж ВАТ «Одесаобленерго», відсутність прибору обліку електричної енергії, внаслідок чого спожита електрична енергія не враховується, про що був складений відповідний акт № 0067901 від 11.07.2008 р. Відповідач від підпису відмовився, про що був складений відповідний Акт відмови від підпису, що свідчить про обізнаність [PERSON] щодо здійсненого правопорушення. У звязку з порушенням п. 42 Правил, згідно гі. 53 Правил та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних електропоставнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ. відповідачу було виписано додатковий рахунок на суму 1 121 грн. 25 коп., який до теперішнього часу не сплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

09.01.2014 року представник ПАТ «ВТБ Банк» Гончарова У.І. звернулася до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 05.04.2013 року [PERSON] за кредитним договором отримав кредит у розмірі 80000 гривень. Оскільки позичальником порушуються договірні зобов"язання щодо строків та повноти сплати кредиту, то виникла необхідність достро-ково стягнення з [PERSON] кредиту, відсотків та інших зобов'я-зань за договором у розмірі 104 787.48 гривень та понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, представник "ВТБ БАНК" Червінський І.М. просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору № 53400412480В від 05.04.2013 року (а.с.10-12) [PERSON] отримав у «ВТБ БАНК» кредит у розмірі 80000 (вісім-десят тисяч) гривень під 22% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.7.1 Кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту та процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 0,5 процентів від простроченої суми за кожен день. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором № R53400412480В від 05.04.2013 року (а.с.5-9) борг [PERSON] перед позивачем складається із - 80000 гривень боргу по кредиту, 8622.43 гривні - прострочені проценти, 1674.54 гривні - пеня за несплату кредиту, 3332.41 гривні - пеня за несплату процентів, 27.53 гривень - 3% річних за несплату кредиту, 54.79 гривні - 3% річних за несплату процентів, 7715.62 гривень - комісія за управління кредитом, 3360.16 гривень - пеня за несплату комісії за управління кредитом, всього 104 787.48 гривень. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 1047.87 гривень (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

09.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що [PERSON] зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] Дана квартира належить Зеленодольській міській громаді. В червні 2013 року відповідач виїхав з квартири, про що свідчать сусіди, з того часу ніяких відомостей від нього не надходило. З комунальних платежів за вказаною адресою зростає велика заборгованість. Квартира знаходиться без нагляду. Відповідач ніякої участі в утриманні даного житлового приміщення не приймає та ним не користується, її особистих речей у квартирі немає, житлове приміщення знаходиться у жахливому стані, двері та вікна відсутні, система опалення відсутня. Зеленодольською міською радою приймалися міри щодо встановлення фактичного місця знаходження відповідача. Фактичне місце її знаходження не встановлено. Відповідач фактично втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки в дійсності відсутній в ньому більше шести місяців без поважних причин і не виконує обов»язки наймача житла, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, так як на протязі більше 6 місяців відповідач не користувався житлом . Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с.5) Згідно акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 24.02.2014 року, підтверджується факт відсутності відповідача за місцем реєстрації (а.с.6) Відповідно довідки по заборгованості за комунальні послуги, [PERSON] має заборгованість перед комунальним підприємством КП «ЗМВ» за житлово - комунальні послуги станом на 01.04.2014 року у розмірі 7373 грн. 26 коп.( а.с.8) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців, тому відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

09.04.2015р. до суду звернулась [PERSON] з позовом до Погребищенської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги аргументовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який був зареєстрований та до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який позивач має намір успадкувати. З метою провести перебачені нотаріальні дії позивач звернулась до Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області, однак зробила це після передбаченого чинним законодавтсвом шестимісячного строку, встановленого для подання заяви на отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач вказує, що пропустила встановлений законом строк з вказаною заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину з об"єктивних, істотних причин, які на її думку є поважними, а саме: в зв"язку з відсутністю грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов"язані з його смертю. Позивач в судове засідання не з'явилася, але повідомила заявою суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте заявою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України - у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 Цього кодексу. Згідно з ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved