Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 58 471 гривня 34 копійки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.01.2019 року між ним і відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 40 260 гривень 00 копійок із процентною ставкою 67 % річних. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту, станом на 24.10.2019 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача. Протокольною ухвалою суду від 20 січня 2021 року, яку занесено до журналу судового засідання, за заявою ТОВ ФК «Кредит-Капітал», відповідно до вимог статті 55 ЦПК України, замінено позивача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника ТОВ ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 140 - 141). Представник позивача надав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач надав відзив на позов у якому не визнав позов; вважає укладений кредитний договір нікчемним, а приєднання до умов та правил надання банком кредиту, які опубліковані на сайті не є укладенням кредитного договору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправомірність переходу прав кредитора до ТОВ ФК «Кредит-Капітал», оскільки останнє не є фактором відповідно до закону. Також, представник відповідача [PERSON] зазначив про недоведеність позивачем факту надання відповідачу грошових коштів за вказаним кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач дійсно отримав від АТ «УкрСиббанк» грошові кошти за договором кредиту, однак просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач здійснював відповідні платежі на погашення кредиту. Також, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні клопотала про надання часу для підготовки письмового клопотання про проведення судової експертизи для визначення суми заборгованості відповідача, оскільки, на думку відповідача, заявлена позивачем сума заборгованості є завищеною. Натомість, в подальшому, представник відповідача [PERSON] повідомила суд про те, що вони не будуть заявляти клопотання про проведення відповідного виду судової експертизи. Вислухавши вступне слово представників відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 11.01.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 40 260 гривень 00 копійок із процентною ставкою 67 % річних зі строком повернення до 11.01.2023 року (а.с. 21 - 25). Положеннями вказаного договору визначено умови та порядок здійснення позивачем банківського обслуговування відповідача, які також містять умови користування кредитом. Так, відповідно до п. 2.1. договору, банк надає позичальнику кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Відповідно до п. 3.5 договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесенняануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору. Пунктом 4.1. правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Згідно із п. 3.9 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74,00 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед кредитором за укладеним між ними кредитним договором. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.10.2019 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 58 471 гривня 34 копійки, з яких: сума заборгованості за кредитом - 39 844 гривень 41 копійка, заборгованість за процентами за користування кредитом - 15 314 гривень 52 копійки, заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін - 284 гривень 47 копійок, заборгованості за комісією - 1 750 гривень 00 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 108 гривень 11 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 1 085 гривень 44 копійки та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісією - 84 гривні 39 копійок (а.с. 28 - 30). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як вбачається з договору факторингу № 179 від 10.07.2020 року між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ ФК «Кредит-капітал» було укладено договір, за яким право вимоги за кредитним договором № 95093376000 відповідача було відступлено на користь ТОВ ФК «Кредит-капітал» (а.с. 88 - 90). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, в силу наведеної вимоги закону на підставі відповідного правочину, позивач набув право вимоги кредитора за кредитним договором № 95093376000. Таким чином, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед кредитором. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] про неправомірність переходу прав кредитора до ТОВ ФК «Кредит-Капітал», оскільки під час розгляду справи в судовому засіданні не встановлено факту нікчемності укладеного між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ ФК «Кредит-капітал» договору факторингу № 179 від 10.07.2020 року. Твердження представника відповідача [PERSON] про недоведеність позивачем факту надання відповідачу грошових коштів за вказаним кредитним договором, спростовано наданими в судовому засіданні поясненнями представника відповідача [PERSON] , яка підтвердила факт отримання відповідачем від АТ «УкрСиббанк» грошових коштів за даним договором кредиту. Натомість, стороною відповідача не підтверджено обставини здійснення відповідачем відповідних періодичних щомісячних платежів за вказаним кредитним договором. Так, під час розгляду справи, відповідачем і його представниками не надано суд жодного платіжного документу або іншого письмового доказу на підтвердження доводів про здійснення відповідачем погашення кредитної заборгованості. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Крім того, посилання відповідача на нікчемність кредитного договору та недійсність умов і правил надання банком кредиту, які опубліковані на сайті, слід вважати помилковим, оскільки у постанові ВСУ по справі № 6-16цс15 вказано: "Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника". Одночасно, суд також враховує наступні постанови Верховного Суду: - у постанові від 10.04.2019 року по справі № 356/1635/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; - у постанові від 28.03.2019 року по справі № 428/2873/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин"; - у постанові від 06.02.2018 року по справі № 755/2720/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку; при цьому Умови разом із Правилами надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила чинними під час укладення договору; - у постанові від 17.04.2019 року по справі № 666/388/16-ц Верховний Суд у складі колеги суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved