Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.04.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в розмірі 2500 грн. на утримання дитини [PERSON], [INFO], з грудня 2016 року та до повноліття дитини, а також аліментів на її утримання в розмірі 1544 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 24.12.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Син потребує постійної опіки, оскільки є інвалідом дитинства з 2002 року, що підтверджується пенсійним посвідченням. Відповідно до висновку ЛКК (довідка від 27.03.2017 року та 03.04.2017 року) [PERSON] перебуває на «Д» обліку у невролога з діагнозом ДЦП і потребує постійного догляду матері. Тому позивач на даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача заперечували проти позову та зазначили, що відповідач надає допомогу на утримання дитини, до липня 2017 року щомісячно надсилав по 2000 грн., з березня 2017 року відповідач не має постійної роботи, надає допомогу в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO] та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Син [PERSON] навчається в спеціалізованій школі № 64 з поглибленим вивченням іспанської мови, дитина може обходитить без постійного стороннього догляду. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 24.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано В судовому засіданні встановлено відповідно до висновку ЛКК Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Солом»янського району від 03.04.2017 року № 146, що [PERSON], [INFO], має захворювання ДЦП, є інвалідом дитинства з 2002 року. Відповідно до довідки Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог [PERSON] отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1806,90 грн. Відповідно до довідки спеціалізованої школи № 64 від 04.09.2017 року, [PERSON] навчається в 10-А класі. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], мотивуючи це тим, що син проживає з нею, відповідач не надає аліменти в розмірі достатньому для утримання дитини та її утримання. Згідно ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Мінливим дохід вважається в тому випадку, коли його розмір коливається. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Аналізуючи матеріали справи та пояснення позивачки щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітнього сина сторін - [PERSON], [INFO], позивачка несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров»я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини обома батьками. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до висновку ЛКК Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Солом»янського району від 03.04.2017 року № 146 [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом ДЦП, є інвалідом дитинства. В судовому засідання встановлено, що позивач є працездатною. Позивач в судовому засіданні не надала належних доказів, що дитина не може обходитись без постійного стороннього догляду, висновок ЛКК не містить висновку про необхідність постійного стороннього догляду, а висновок ЛКК Дитячої клінічної лікарні № 3 від 27.03.2017 року не підписаний головою ЛКК та не засвідчений печаткою медичного закладу, тому не враховується судом. Суд приходить до висновку, що в задоволені позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано доказів, що вона вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати в зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: partial