Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

12.08.20143 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади міста Вознесенськ в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Позивач вказує, що 14.03.2001 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку площею 0,0720 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] про що уклали договір купівлі-продажу на Універсальній товарно-сировинній біржі "Номінал" за № 286. Істотні умови договору сторони виконали повністю, однак сам договір у нотаріуса не посвідчили. В травні місяці 2014 року позивачу стало відомо, про те, що біржовий договір не є правовстановлюючим документом та не посвідчує право власності на земельну ділянку. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється від нотаріального посвідчення договору, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 286 від 14.03.2001 року, укладеного між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем - останній придбав у власність земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку площею 0,0720 га за 600 гривень. Власником спірної земельної ділянки є [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ІІІ - МК № 043341 від 27.09.1996 року виданим на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради за № 154 від 20.09.1996 року. Згідно з рішенням виконкому Вознесенської міської ради від 13.07.2011 року № 180 земельній ділянці, яка знаходиться в Миколаївській області в місті Вознесенську присвоєно [ADDRESS]. (довідка КП МБТІ від 09.07.2014 р. № 261). Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі - продажу був вчинений у березні 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який передбачав низку правил з приводу купівлі продажу нерухомого майна ( ст. ст. 47, 225) та ЗК України 1990 року. З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізнався лише в 2014 році, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року з урахуванням положень ст. 174 ЦПК України цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. За приписами ч.4, 5 ст.18 ЗК України (1990 року, який діяв на час укладення договору) підставами придбання земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності відбувається за договором купівлі-продажу, який посвідчується в нотаріальному порядку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право власності. Отже, вимога про визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved