Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, яким просить усунути перешкоди у користуванні майном, а саме: квартирою за адресою [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] шляхом виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 14 травня 2019р. їй належить на праві власності майно, а саме: квартира за адресою [ADDRESS] . Це також підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно № 167072074 від 17.05.2019 року. Зареєстрованих осіб в цій квартирі немає. Проте, позивач не може користуватись власним нерухомим майном, оскільки в квартирі проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] .. Позивач не в змозі потрапити до належної їй на праві власності квартири, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 17.12.2020 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, адвокат Рябінін С.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про що свідчать конверти, які повернулися на адресу суду з розписками про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомляли, відзиви на позовну заяву не надходили,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК\~України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. У ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05.07.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. за реєстровим №2967, право власності зареєстроване 06.07.2006 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер майна 4029443, номер запису :П-8-12530, в книзі:1. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №167072074 від 17.05.2019) на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1601, виданий 14.05.2019, видавник : приватний нотаріус ХМНО Сергієнко Н.В. на праві приватної власності [PERSON] належить об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Згідно\~статті 41Конституції України\~ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до\~ст. 317Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України)\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі жилого приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за аналізом вказаних статей слід дійти до висновку, що положення статті\~391ЦК України\~передбачає право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку,\~квартиру тощо, від будь-яких осіб. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Виходячи з приписів статті 109 ЖК України суттєвою умовою, яка визначає необхідність надання чи не надання іншого постійного жилого приміщення громадянам, яких виселяють є інформація щодо джерела придбання жилого приміщення. Якщо жиле приміщення було придбано за власні кошти або у спадщину чи за договором дарування тоді громадян яких виселяють необхідно забезпечити іншим постійним жилим приміщенням. Якщо жиле приміщення було придбано за рахунок кредиту (позики) банку, повернення якого було забезпечено іпотекою накладеною на придбане за рахунок кредитних коштів житлове приміщення, у такому випадку законодавство не передбачає надання іншого постійного жилого приміщення громадянам яких виселяють. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЖК УРСР\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Відтак, суд вважає, що заявлений позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню, а відповідачів необхідно виселити із зазначеного приміщення, вселивши позивача до квартири [ADDRESS] , Таким чином, аналізуючи вищенаведене, об`єктивно оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачі здійснюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном, а тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved