Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії за період з 02.06.07 року по 10.09.2008 року та з 27.08.2013 року по 31.01.2014 року в сумі 2157,05 грн, посилаючись на те, що вказана переплата виникла з вини відповідача, через неповідомлення ним даних про реєстрацію з 10.03.2005 року та набуття статусу фізичної особи-підприємця. Справа розглядалась неодноразово. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2015 року позов було задоволено частково, з [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові було стягнуто за період з 27.08.2013 року по 31.01.2014 року безпідставно отриману пенсію в сумі 1508 грн 15 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові просило скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити вимоги управління, мотивуючи свої доводи тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового рішення про пропущення позивачем строку позовної давності за вимогами за період з 02.06.07 року по 10.09.2008 року, оскільки про порушення права Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові дізналось лише у листопаді 2013 року. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача надміру виплаченої пенсії за період з 02.06.07 року по 10.09.2008 року в сумі 648 грн. 90 коп. заявлено з пропущення строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України і підстави для його поновлення відсутні. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки його зроблено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Положеннями ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим з точки зору повного і всебічного з"ясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених відповідними доказами, та вирішення справи згідно із законом. Зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, оскільки доводи позивача про те, що про переплату пенсії відповідачеві управління дізналось наприкінці 2013 року та строк позовної давності ним не пропущено залишились без перевірки та належної правової оцінки. З копії електронного листа Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 15.11.2013 року встановлено, що вказаною установою до відома управлінь в містах та районах області, одним з яких і є Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, було доведено списки одержувачів пенсій, сформовані Інформаційним центром персоніфікованого обліку за завданням Пенсійного фонду України, по яких виявлено факти надання недостовірних даних про працевлаштування пенсіонерів. Зі штампу вхідної кореспонденції вбачається, що вказаний лист з додатком зі списком пенсіонерів по м. Чернігову, було отримано позивачем 15 листопада 2013 року. З наведеного слідує, що про надання відповідачем недостовірних даних щодо працевлаштування, позивач дізнався лише у листопаді 2013 року та звернувшись з позовом до суду у травні 2014 року, не пропустив загальну позовну давність тривалістю у три роки, встановлену ст. 257 ЦК України, виходячи з правил перебігу позовної давності, прописаних у ч.1 ст. 261 ЦК України. Мотивація суду першої інстанції відносно того, що позивач має доступ до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і з вини власних працівників вчасно не перевірив наявність даних про працевлаштування відповідача не відповідає фактичним обставинам справи та положенням нормативних актів, оскільки відповідно до п. 1.5 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців позивач, як юридична особа, не є користувачем зазначеного реєстру, між тим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що обов"язок повідомляти органи, що призначають і виплачують пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, або припинення її виплати, покладено на особу, яка отримує пенсію. Враховуючи те, що [PERSON] не надав позивачеві відомостей про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, за приписами ст.50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, надміру виплачені внаслідок зловживань з боку пенсіонера, підлягають стягненню в судовому порядку, відтак - позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої пенсії за період з 02 червня 2007 року по 10 вересня 2008 року включно в сумі 648 (шістсот сорок вісім) грн 90 коп. підлягають задоволенню.

Outcome: approved