Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У травні 2015 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича про скасування постанови державного Заявник зазначив, що рішенням Колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 02 квітня 2015 року позивач [PERSON] поновлена на роботі з 22.01.2014 року, з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.04.2015 року. Заявником 10.04.2015 року були подані до ВДВС Солом'янського району м. Києва на виконання рішення суду три виконавчі листи від 10.04.2015 року про поновлення на роботі та стягнення коштів. Постановою від 14.04.2015 року головного державного виконавця - Козака Р.П. відкрито виконавче провадження про поновлення на роботі та постановою від 15.04.2015 року відкрито виконавче провадження про виплату заробітної плати та стягнення моральної шкоди. Однак, виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати зарплати за один місяць, що підлягало негайному виконанню не було здійснено. Неодноразові письмові звернення залишилися без відповідей. Наказ від 03.04.2015 року про поновлення на роботі з 21.01.2014 року (а.с. 4), на який посилається державний виконавець Козак Р.П., засвідчує, що позивач поновлена з 22.01.2014 року та знову звільнена з 31.01.2014 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України, тобто Позивач і досі на роботі не поновлена, кошти в частині виплат за один місяць не надійшли на рахунок Позивача. Рішення Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2015 р. в частині негайного виконання не виконано. Згідно п.1 ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" - Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила: 1. визнати незаконною та скасувати постанову ВДВС Солом'янеького району м. Києва про закінчення виконавчого провадження. 2. зобов'язати держаного виконавця відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 10.000 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року позов [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича, третя особа приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження - задоволено частково. На вказане рішення позивач, 16 березня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду вважає незаконним, просить його скасувати в частині. Також на вказане рішення представником третьої особи приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок», 30 березня 2016 року подано апеляційну скаргу, в якій рішення суду вважає незаконним та просить його скасувати. Згідно з ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року справа з зазначеними апеляційними скаргами, була повернута до Шевченківського районного суду м. Києва для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Через загальну канцелярію суду позивач [PERSON] подала заяву в якій зазначила, що з вини Відповідача Позивач залишився без засобів існування та враховуючи те, що наразі у Позивача немає джерел прибутку та коштів для існування, просить суд усі матеріальні витрати по справі покласти на відповідача та третю особу по справі. Через загальну канцелярію суду надійшла заява від представника третьої особи приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок», в якій зазначено, що оскільки [PERSON] просила стягнути з державного виконавця Козака Р.П. на її користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., то враховуючи положення ЗУ «Про судовий збір», судовий збір за подання позову про відшкодування моральної шкоди складає 1378,00 грн. В судове засідання з"явився представник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, який заперечив проти стягнення витрат з відповідача. В судове засідання [PERSON], державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Роман Павлович, третя особа не з'явились, про час, дату та місце розгляду питання про розподіл судових витрат повідомлені в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. З матеріалів справи вбачається, що при подачі зазначеної позовної заяви позивач [PERSON] не сплачувала судовий збір, так як позов стосується питання щодо поновлення на роботі. Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, тому стягнення судового збору повинно вирішуватися при ухваленні рішення суду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 388 ЦПК України Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Згідно ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов - задоволено частково, то судові витрати: судовий збір в сумі 275,60 грн., слід стягнути з відповідача Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито",

Outcome: approved