Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України. Свої позовні вимоги мотивує ти, що з відповідачем по справі [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 06.11.2003 року. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. відповідач після припинення шлюбних відносин вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дочки, не цікавиться її життям. На сьогоднішній день вона має можливість вивезти дитину на відпочинок за межі України до Чеської Республіки. Однак для виїзду дитини за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Отримати таку згоду від батька дитини вона не може, оскільки відповідач [PERSON], як батько дитини надати нотаріально посвідчену згоду на її виїзд за кордон відмовляється. При цьому не вказує жодної аргументованої причини своєї відмови. Вважає, що діями відповідача, [PERSON] порушуються інтереси дитини на відпочинок за кордоном. Таким чином, приймаючи до уваги, що згідно чинного законодавства України про порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода не це батьків, отримати таку згоду від батька дитини вона не може, оскільки батько дитини відмовляється її надати через неприязні із нею стосунки, при цьому, виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, та оскільки вирішити дане питання іншим правовим шляхом не являється можливим, вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. На підставі наведеного просила надати дозвіл на виготовлення та видачу закордонного паспорта відповідних візових документів, пов'язаних із виїздом за кордон та дозвіл на виїзд за кордон неповнолітній [PERSON], [INFO] без нотаріально посвідченої згоди батька дитини - [PERSON]. Судові витрати просила залишити за нею. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. В своїх показах зазначила, що вона має бажання та фінансову можливість вивезти свою дочку [PERSON] [INFO] за кордон, з метою відпочинку та оздоровлення. Однак, вона не має змоги виготовити проїзний документ дитини та відповідні візові документи, через відсутність нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, відповідача по справі - [PERSON]. При цьому відповідач, не даючи такої згоди, керується виключно своїми егоїстичними намірами. На підставі наведеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання, повторно, не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, рекомендованими листами, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Письмових пояснень та документальних підтверджень про причини неявки до суду не надходило. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 06 листопада 2003 року між ними розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16 червня 2006 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18березня 1999 року. Неповнолітня, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №6131 від 28.11.2014 року, виданою виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та актом обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] від 28.11.2014 року. У відповідності до ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, що на момент винесення рішення неповнолітня дитина [PERSON] не досягла шістнадцятирічного віку. Батько неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] - [PERSON], безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та відпочинку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved