Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

22.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в якому зазначила наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2010 року був частково задоволений її позов до відповідача, працюючого на той час в Комунальному підприємстві по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньою дитини [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Але на даний час відповідач звільнився з останнього місця роботи та немає регулярного доходу. 11.03.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позбавлено відповідача [PERSON] батьківськиї прав відносно доньки, [PERSON]. Позивач на теперішній час знаходиться у декретній відпустці по догляду за іншою її донькою до досягнення нею 3-х років. Самостійно позивачка не може належним чином забезпечити спільну з відповідачем дитину всім необхідним. Крім того, у зв'язку з зміною антропометричних даних ніжок дитини, [PERSON] потребує постійних массажів, відвідуання басейну, постійного носіння ортопедичного взуття. До того ж дитина відвідує дитячий садочок, гурток з образотворчого мистецтва, що також потребує витрат. Просить задовольнити позов, змінити розмір аліментів, стягуючи з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на її користь, на утримання їх доньки [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з зазначених підстав. Відповідач проти позову заперечив. Вважає, що підстав для задоволення позову немає у зв'язку з тим, що він кожного місяця сплачує аліменти на користь позивачки у розмірі 400 грн., оскільки у нього не має можливості сплачувати більше суму, з приводу того що його заробітна плата складає приблизно 2000 грн на місяць, окрім цього на його утримані знаходиться його друга дружина та її донька [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с. 5). Із рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2010 року про стягнення аліментів вбачається, що з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON]на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно пояснень відповідача та доданих до матеріалів справи фіскальних чеків, він сплачує на утримання дитини аліменти в середньому 400 грн. кожного місяця, що не оспорювалось позивачем. Як на підставу своїх вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини позивач посилається на те, що відповідач офіційно не працевлаштований та не є суб'єктом підприємницької діяльності, кошти заробляє шляхом надання разових послуг приватним фізичним особам, отже вважає за можливе стягувати з нього аліменти щомісячно в розмірі 2000 грн. однак, з такими твердженнями позивача з не можна виходячи із наступного. Як вбачається з довідки від 07.10 2015 року №33 виданою ПАТ «Дніпровський ринок» [PERSON] працює на даному підприємстві з 12.05.2015 р, на даний момент займає посаду прибиральника, дохід за період з 12.05. 2015 р по 30.09.2015 року ( п'ять місяців) склав 10051,08 грн (а.с. 15). Суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З часу постановлення зазначеного рішення про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача в бік покращення не змінився Інших доходів, окрім заробітної плати, відповідач немає, що не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Окрім цього суд, надавши правову оцінку письмовим доводам позивача, про те що у позивача збільшились витрати на утримання дитини вважає, що частково такі витрати відноситься до категорії додаткових витрат батьків на утримання дитини, проте позивачем такі вимоги в порядку статті 185 СК України не заявлялися. Таким чином, судом не встановлено підстави, на які посилається позивачка, що могли би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів, а тому підстав для зміни розміру аліментів немає. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed