Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

18 червня 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-548, [PERSON] подарувала позивачу - [PERSON] 19/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями , що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 вказаного вище договору, позивачу в конкретне користування перейшли такі приміщення: 1-8, 1-9,1-10, 1-11, 1-5, 1-6, Ѕ частина прим. 1-7 ж.пл. 39,4 кв.м., 1/3 частини літньої кухні-Г, 1/2 частина погріба-В, колодязь-К. На підставі договору дарування від 01 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1120, [PERSON] подарувала [PERSON] 31/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями , що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 даного договору, відповідачу [PERSON] в конкретне користування перейшли такі приміщення: 1-1, 1-1,1-13, 1-4, 1-5, 1-6, 1/2 частина прим. 1-7 ж.пл. 61,1 кв.м., 2/3 частини літньої кухні -Г, гараж-Б, вбиральня-Д, тротуар-Т, огорожа- №, Ѕ частина погріба -В, колодязь-К. За позивачем та відповідачем зареєстровано право власності на подаровані частини будинку у встановленому законом порядку. Позивач вказує що в повній мірі розпорядитись належним майном вона немає можливості, оскільки при укладенні договору дарування від 27 червня 2006 року була допущена помилка. Перед укладенням договорів дарування, дарувальник [PERSON] звернулась до Броварського БТІ за витягом з реєстру права власності. У примітці до даного документу були вказані приміщення, які відчужували її право користування, а саме: 1-8, 1-9,1-10, 1-11, 1-5,1-6,1/2 частина прим. 1-7 ж.пл. 39,4 кв.м., 1/3 частини літньої кухні-Г, 1/2 частина погріба - В, колодязь-К. Так позивач звернулась до Броварського БТІ за витягом з реєстру права власності для укладення договору дарування на користь відповідача. У примітці даного документу були вказані приміщення, які відчужувались на її користь, а саме: 1-1, 1-1,1-13, 1-4, 1-5, 1-6, 1/2 частина прим.1-7 ж.пл. 61,1 кв.м., 2/3 частини літньої кухні -Г, гараж-Б, вбиральня-Д, тротуар-Т, огорожа-№, Ѕ частина погріба-В, колодязь-К. Таким чином, позивач зазначає, що їй у власність помилково потрапили приміщення 1-5, 1-6, які по факту належать відповідачу, до яких у неї немає доступу і на які вона не претендує. Позивач зазначає, що вона зверталась до Броварської районної державної нотаріальної контори за вирішенням даного питання. Однак листом від 08.01.2020 р. їй повідомили, що внести зміни до договору дарування, згідно яких виключити з договору частини житлового будинку приміщення 1-5, 1-6, можливо тільки через суд, окрім того, дарувальник - [PERSON] - [INFO] померла. Після оформлення договорів дарування, позивачем та відповідачем було проведено переобладнання приміщень будинку, оскільки деякі приміщення виділялись їм у спільну власність по Ѕ частині. На підставі вказаних переобладнань було виготовлено новий технічний паспорт, відповідно до якого, приміщення які належать позивачу, та до яких у неї є доступ позначено як 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, всього по квартирі 1 - 55,4 кв.м, житлова площа 38,6 кв.м. При цьому 1/3 частини літньої кухні -Г, Ѕ частина погріба-В, колодязь (колонка)-К так і залишились у користуванні позивача. Тому зважаючи на вищевикладене звернулася до суду та просила, виділити [PERSON] припинивши право спільної часткової власності на 19/50 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належну їй на підставі договору дарування від 27 червня 2006 року у вигляді квартири [ADDRESS] , до якої входять: частина житлового будинку під літ. А-1, а саме: кухня 1-1 площею 13,7 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,1 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 13,4 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 12,4 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 12,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди 1/3 частини літньої кухні -Г, Ѕ частини погреба - В, колонку-К, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 3047 грн. 80 коп. 24 липня 2020 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03 листопада 2020 року. 03 листопада 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 20 січня 2021 року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви. Просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-548, [PERSON] подарувала [PERSON] 19/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 вказаного вище договору, [PERSON] в конкретне користування перейшли такі приміщення: 1-8, 1-9,1-10, 1-11, 1-5, 1-6, Ѕ частина прим. 1-7 ж.пл. 39,4 кв.м., 1/3 частини літньої кухні-Г, 1/2 частина погріба-В, колодязь-К. На підставі договору дарування від 01 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1120, [PERSON] подарувала [PERSON] 31/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями , що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 даного договору, відповідачу [PERSON] в конкретне користування перейшли такі приміщення: 1-1, 1-1,1-13, 1-4, 1-5, 1-6, 1/2 частина прим. 1-7 ж.пл. 61,1 кв.м., 2/3 частини літньої кухні -Г, гараж-Б, вбиральня-Д, тротуар-Т, огорожа- №, Ѕ частина погріба -В, колодязь-К. [INFO] [PERSON] померла, про що 25 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 74, та виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається із листа з Броварської районної нотаріальної контори Київської області від 08 січня 2020 року за № 19/01-16, позивач зверталась для виправлення допущеної помилки, але їй надана відповідь про те, щоБроварська районна державна нотаріальна контора повідомляє, що для укладення договору дарування частини житлового будинку, а саме 19/50 часток житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , був наданий витяг з Броварського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22.06.2006 року № 11022147, в якому зазначались приміщення, які відчужуються: 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-5, 1-6, Ѕ частина прим.1-7 ж.пл. 39,4 кв.м., 1/3 частина л.кухні-Г, 1/2 частина погріба-В, колодязя-К, що становлять 19/50 часток житлового будинку, на які й був укладений договір дарування 19/50 часток житлового будинку 27.06.2006 року за р.№ 2-548.Внесення змін до вищевказаного Договору, згідно яких виключити з договору дарування частини житлового будинку, приміщення 1-5, 1-6, можливо тільки через судові органи. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого станом на 28 травня 2019 року [PERSON] згідно експлікації приміщень належать приміщення позначені на плані поверх І, позначені кв. 1, а саме: кухня 1-1 площею 13,7 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,1 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 13,4 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 12,4 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 12,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м. Відповідно до вимог ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст. 355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановле на спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб"єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділенемайно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В постанові Верховного Суду № 61-4860 св 18 від 30.05.2018 р. викладена правова позиція, у якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що у силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виділити [PERSON] припинивши право спільної часткової власності на 19/50 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належну їй на підставі договору дарування від 27 червня 2006 року у вигляді квартири [ADDRESS] , до якої входять: частина житлового будинку під літ. А-1, а саме: кухня 1-1 площею 13,7 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,1 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 13,4 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 12,4 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 12,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди 1/3 частини літньої кухні -Г, Ѕ частини погреба - В, колонку-К. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем згідно квитанції за № 31 від 17 червня 2020 року сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., та згідно переказу з карткового рахунку та квитанції від 10.07.2020 року сплачений судовий збір в розмірі 2207 грн. 00 коп., таким чином загальна сума сплаченого судового збору позивачем складає 3047 грн. 80 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved