Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року справа № 372/771/17, а саме просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з частки 1/4 частини усіх видів заробітку в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття, оскільки з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів на даний час змінився його сімейний стан та він одружився, має на утриманні ще одну дитину [PERSON] [INFO] , а його дружина на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має заробітку. До того ж стан пощвиача потребує постійного обстеження та періодичного лікування, що потребує додаткових витрат. У зв`язку з викладеними обставинами, просить змінити розмір аліментів, зменшивши їх та встановити в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач подав до суду письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на ті обставини, що позивач має можливість сплачувати аліменти в визначеному рішенням розмірі і не довів в своєму позові обставин, які є підставами для їх зменшення та повинен рівнозначно з відповідачем утримувати дитину сторін, але він всіляко намагається уникнути сплати аліментів в належному розмірі необхідному для сина. Суд, вислухавши думку сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року справа № 372/771/17 стягнуто з [PERSON] [INFO] , уродженця м. Кагарлик, Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , працюючого майстром ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2018 року, позивач [PERSON] 16.11.2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] та від подружнього життя в них народилась: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2019 року. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як зазначив в своєму позові позивач, підставою зміни розміру аліментів з 1/4 частини в тверду грошову суму на 2500 грн. є те, що змінився його сімейний стан, оскільки він має на утриманні доньку від іншого шлюбу та на дружину, яка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища, оскільки як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, зокрема копії довідки про доходи від 04.04.2019 року позивач офіційно працевлаштований та працює майстром ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» та має стабільний офіційний дохід, який з урахуванням сплачених аліментів становить більше ніж встановлена мінімальна заробітна плата по Україні. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів це створення сім`ї та народження дитини, погіршення стану здоров`я суд бере до уваги, проте позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився, суду надано не було. Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено таких змін матеріального становища, сімейного стану та фактичного погіршення стану здоров`я позивача, які б впливали на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, розмір вже стягнутих аліментів, навіть при наявності ще двох дітей та дружини, не є завищеним, обставини, на які посилається позивач у поданій заяві, не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Враховуючи те, що у задоволені позову [PERSON] було відмовлено, а також положення ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed