Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 28815 грн 92 коп. заборгованості за договором б/н від 22 травня 2012 року, з якої: 4926 грн. 98 коп. заборгованості по кредиту, 8317 грн. 84 коп. заборгованості за процентами, 11594 грн. 30 коп. пені, 3976 грн. 80 коп комісії. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач, як фізична особа-підприємець, відповідно до умов договору банківського обслуговування, який складається із заяви про відкриття поточного рахунку від 22 травня 2012 року, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», отримала 10000 грн. кредиту на поточний рахунок 26003060785618 в електронному вигляді. 30 вересня 2016 року відповідач припинила господарську діяльність. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05 квітня 2017 року утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Згідно клопотання до позовної заяви представник позивача [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України через розміщення інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України 19 січня 2018 року, відповідач, яка не повідомила суду іншої адреси, не зявилась в судове засідання без повідомлення причин і не подала відзиву, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Із врахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до довідки ЄДРПОУ [PERSON], місце проживання в [INFO], мала статус фізичної особи-підприємця з часу проведення державної реєстрації 15 лютого 2012 року по дату зняття з обліку 30 вересня 2016 року. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому\~Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV\~"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Відповідно до ст.ст.51, 52, 598609 ЦК України, ст.46 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осібпідприємців однією з особливостей підстав припинення зобовязань для ФОП є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. 22 травня 2012 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], укладений договір банківського обслуговування, який складається із заяви про відкриття поточного рахунку від 22 травня 2012 року, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», відповідно до яких відповідач отримала 10000 грн. кредиту на поточний рахунок 26003060785618 в електронному вигляді, відповідач відповідно до умов договору зобовязана повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, пеню та комісії. Згідно довідки позивача від 05 липня 2017 року відповідачу встановлені кредитні ліміти: 22 травня2012 року-2500 грн., 04 лютого 2013 року-8000 грн., 04 березня 2013 року-10000 грн., 01 березня 2014 року-10000 грн., 02 березня 2014 року-9999 грн. 50 коп.. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Докази про визнання договору недійсним, спростування належності та допустимості вищезазначених доказів,-станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за договором станом на 05 квітня 2017 року становить: 4926 грн. 98 коп. заборгованості по кредиту, 8317 грн. 84 коп. заборгованості за процентами, 11594 грн. 30 коп. пені, 3976 грн. 80 коп комісії. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобовязань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобовязання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~ У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено вище відповідач не надала суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, повязаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 28815 грн. 92 коп заборгованості за договором. Понесені позивачем судові витрати- 1600 грн. судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved