Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 25.06.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №1074. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у шлюбі 7 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Останні 4 роки шлюбу між сторонами постійно виникали суперечки, що змусило позивача разом з дитиною переїхати до іншого місця проживання, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. З 2009 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та подружніх відносин не пітримують. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання з відповідачем не можливо, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально позивачу та сину допомагає недостатньо. Участі у вихованні та розвитку дитини не бере. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина. Відповідач зобов'язаний брати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Він має задовільний стан здоров'я, інших дітей та утриманців немає. Наведені обставини змусили позивача звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів. Позивач надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач надав заяву про визнаня позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 25.06.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №1074. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у шлюбі 7 років, вели спільне господарство. Останні 4 роки шлюбу між сторонами постійно виникали суперечки, що змусило позивача разом з дитиною переїхати до іншого місця проживання за адресою : [ADDRESS]. З 2009 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення та відновлення сім"і не можливе, шлюб триває формально, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Син, [PERSON], [INFO], залишається проживати разом із матір'ю, позивачем в справі. Відповідач зобов'язаний брати участь у матеріальному забезпеченні сина. Він має задовільний стан здоров'я, інших дітей та утриманців немає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Позовні вимоги про стягнення аліментів суд вважає доведеними, і ухвалює рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття.

Outcome: approved