Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що 08.03. 2003 р. померла його баба [PERSON], а 30.01.2007 р. помер його дід [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина в порядку спадкування за заповітом на належне йому домоволодіння та земельні ділянки.19.02.1997року дідом був складений заповіт, який був посвідчений секретарем Тесівської сільської ради за №1. Згідно заповіту спадкоємцями в рівних частках були визначені [PERSON] та [PERSON] 20.07.2011 року, ним було подано до Острозької ДНК заяву про неприйняття спадщини. Зазначає, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав разом з ним, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. 04.10.2014 року, [PERSON], який був його дядьком помер. За життя, 03.07.2012 року, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого єдиним спадкоємцем усього належного померлому майна був вказаний племінник - [PERSON], який в свою чергу здійснив догляд та поховання [PERSON] 21.10.2014 року, він звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини за цим заповітом та наслідками заяви після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №244/2014 в якій було зазначено, що він є спадкоємцем за заповітом. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Він є спадкоємцем за заповітом і на даний час доглядає за житловим будинком, обробляє земельну ділянку, користується усім майном. Станом на 1991 рік, садибний житловий будинок з надвірними будівлями відносився до колгоспного двору. Відповідно до погосподарської книги № 1 с. Тесів Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області, особовий рахунок № 0033-1, садибний житловий будинок з надвірними будівлями рахувався за [PERSON] 09.07.2014 р. державним нотаріусом Острозької ДНК була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Вказує, що через смерть спадкодавця [PERSON] на даний час здійснити державну реєстрацію права власності на його імя на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Тесів вул. Незалежності,9 Острозького району є неможливо, оскільки за життя [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями, а тому на нього відсутні правовстановлюючі документи, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та в свою чергу порушує його права та законні інтереси, як спадкоємця за заповітом, що змусило звернутись до суду. В суді представник позивача підтримав позов з підстав викладених в позовній заяві. Представник Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не з'явився подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. ( а.с.29) Суд вислухавши сторону, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтв про смерть 1-ГЮ №032692, 1-ГЮ № 125186,1-ГЮ № 162816 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли: 30.01.2007 року, 08.03.2003 року та 04.10.2014 року. (а. с.9-10) 09.07.2015 року, державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори позивачу, як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. ( а.с. 18) Із технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться в с. Тесів по вул. Незалежності,9 Острозького району Рівненської області, довідки ТзОВ "Землевпорядна фірма "Приватна справа" № 263 від 10.07.2015 року вбачається, що він рахувався за [PERSON] та не був зареєстрований. Його інвентаризаційна вартість з надвірними будівлями станом на 10.07.2015 року складала 57 553 грн. Загальна площа 64,7 кв.м., житлова 39,9 кв.м. ( а.с. 11-14) Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 с. Тесів Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області, особовий рахунок № 0033-1, довідок цієї ж ради, садибний житловий будинок з надвірними будівлями рахувався за [PERSON] Станом на 1991 рік садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та належав до колгоспного двору. В житловому будинку по зазначеній адресі, були зареєстровані та проживали [PERSON] та його син [PERSON], який на момент своєї смерті проживав один. ( а.с.14-15) В довідці № 476/01-16 від 09.07.2015 року Острозької районної ДНК зазначено, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 244/2014. Спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], є [PERSON] Відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній державній нотаріальній конторі відсутні. ( а.с.17) Із заповіту від 03.07.2012 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів своєму племіннику [PERSON] ( а.с. 16) Відповідно до статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Відповідно до ст.ст.17, 18 Закону України Про власність, до правовідносин, що виникли до введення в дію зазначеного закону, застосовується діюче на той час законодавство і спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Отже, право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні та згідно ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин, що регулювали майно колгоспного двору) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, а тому позивачам як членам колгоспного двору житловий будинок належав в рівних частках. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на садибний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що за покійним [PERSON] рахувався садибний житловий будинок, що розташований по вул. Незалежності,9 в с. Тесів Острозького району Рівненської області. В матеріалах справи відсутні обставини, які підтверджують неправомірність володіння померлим цим майном. Право позивача отримати у власність садибний житловий будинок з надвірними будівлями після смерті дядька підтверджується положеннями ст. 549 ЦК УРСР, ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає чинному законодавству. Отже, вимога позивача про визнання за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті дядька [PERSON] права власності на садибний житловий будинок в с. Тесів, вул. Незалежності,9 Острозького району є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно частини 4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за позивачем права власності на майно, однак відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, ст.123 ЦК УРСР він має право на спадщину після смерті дядька [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved