Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про виділ належної їй 5/12 частки [ADDRESS] (далі-спірна квартира), з посиланням на те, що сторони є співвласниками спірної квартири: позивач-5/12 частки, відповідач [PERSON]-1/12 частки, відповідач [PERSON]-1/2 частки, через неприязні відносини сторін спільне користування квартирою неможливе, угоди про виділ 5/12 частки між сторонами в добровільному порядку не досягнуто. Відповідно до заяви від 02 квітня 2014 року позивач згідно ч.2 ст.364 ЦК України просить стягнути із відповідачів грошову компенсацію вартості 5/12 частки спірної квартири у розмірі 101875 грн., припинити право позивача на дану частку квартири та визнати право власності на неї за відповідачами, з посиланням на те, що виділ належної 5/12 частки частки згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 12 березня 2014 року неможливий, спільне користування спірною квартирою неможливе через довготривалі неприязні відносини сторін, відповідачі чинять перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. В судовому засіданні позивач підтримала позов про стягнення грошової компенсації за вищевикладених обставин, не заперечувала проти отримання грошової компенсації та припинення її права власності на 5/12 частку спірної квартири. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила стягнути із відповідачів в рівних частках на користь позивача вартість 5/12 частки спірної квартири, що становить 101875 грн., припинити право власності позивача на 5/12 частку спірної квартири, визнати за відповідачами в рівних частках право власності на належну позивачу 5/12 частку спірної квартири-по 5/24 частки за кожним, та стягнути понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що у неї з позивачем є суперечності щодо користування спірною квартирою, ключі від якої перебувають у [PERSON], не має можливості сплатити грошову компенсацію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що неодноразово пропонувала позивачу здійснити обмін належних часток житлових об"єктів, через неприязні відносини з позивачем обмін неможливий, між сторонами існують суперечності щодо користування спірною квартирою, домовленість щодо порядку користування нею між сторонами відсутні, ключі від спірної квартири перебувають у неї, ключі від спірної квартири не може надати, оскільки позивач "...все забрала і поламала...", грошову компенсацію не може сплатити через неналежний рівень матеріального забезпечення. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони є співвласниками [ADDRESS], позивач є власником 5/12 частки, відповідач [PERSON]- ? частки, відповідач [PERSON]-1/12 частки. В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно висновку №С-34 будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 12 березня 2014 року ринкова вартість спірної квартири становить 244500 грн. (вартість 5/12 частки-101875 грн., 1/12-20375 грн., ?-122250 грн.), поділ квартири із врахуванням часток співвласників та варіанту 5/12 та 7/12 часток з обладнанням ізольованих однокімнатних квартир не вбачається можливим, тобто виділ позивачеві 5/12 частки спірної квартири неможливий, дана квартира є неподільною річчю. Сторонами в судовому засіданні не заперечується наявність спору щодо вищезазначеної квартири та неможливості спільного володіння нею, згідно пояснень відповідачів останні не спроможні сплатити грошову компенсацію, позивач в судовому засіданні надала згоду на грошову компенсацію вартості належної частки у спірній квартирі. Виходячи з аналізу ст.364 ЦК України та враховуючи положення ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року по справі №6-4ц14 та судом касаційної інстанції в рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року. Докази на підтвердження зловживання позивача, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, порушення прав інших осіб внаслідок реалізації цього права,-відсутні. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для стягнення із відповідачів в рівних частках на користь позивача вартості 5/12 частки [ADDRESS], що становить 101875 грн., по 50937 грн. 50 коп з кожного, припинення права власності позивача на на дану частку, та визнання за відповідачами в рівних частках права власності на дану частку-по 5/24 частки за кожним. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню із відповідачів судовий збір у розмірі по 509 грн. 37 коп з кожного, витрати за проведення судової експертизи у розмірі по 1008 грн. з кожного.

Outcome: approved