Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] в с. Оленівка Вінницького району. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається: - з земельної ділянки площею 2.30 га в межах згідно з планом, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування на території Вінницька область Вінницький району Оленівської сільради, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН №020523 від 2 липня 2003 року. (копія державного акту додається). Ринкова вартість складає: 61090 грн.; - з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Ринкова вартість складає: 84879 грн.. Згідно заповіту від 3 жовтня 1986 року все своє майно з чого б воно не складалось заповіла позивачу [PERSON] по справі. Цей заповіт посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі №36. Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні не має. Вказує, що він спадщину прийняв відповідно ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, шляхом вступу в управління спадковим майном зробив в будинку поточний ремонт, обробляв присадибну земельну ділянку. Спадщина відкрилась на будинковолодіння, яке відносилося до колгоспного двору. Згідно виписок з погосподарських книг по Оленівський сільській раді Вінницького району членами колгоспного двору є позивач по справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки були зареєстровані станом на 1991 рік. Згідно закону ст.123 ЦК УРСР частки членів колгоспного двору є рівними, враховуючі норми права, розмір часток складає кожного із членів двору, становить по 1\\4 за кожним. Таким чином позивача частка після смерті матері [PERSON] в спадковому будинковолодінні складає 1\\2 (1\\4+1\\4) зокрема, як члена колгоспного двору 1/4 і 1/4 в спадковому майні. Оскільки частки відповідачів [PERSON] і [PERSON] є мінімальними тому він сплатив кожному по 22000 грн. грошової компенсацію за 1\\4 і 1\\4 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а також державний акт на право приватної власності на землю IV-ВН №020523 виданий 2 липня 2003 року після смерті спадкодавця. В зв`язку з викладеним вище, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Змін та доповнень не має. Відповідач по справі [PERSON] - позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Претензій до [PERSON] не має. Відповідач по справі [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Претензій до [PERSON] не має. Представник третьої особи Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в особі голови Штурми М.О.- позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] в с. Оленівка Вінницького району, Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2003 року (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2.30 га в межах згідно з планом, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування на території Вінницька область Вінницький району Оленівської сільради, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН №020523 від 2 липня 2003 року. (а.с.35-36); житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.22-27). Згідно заповіту від 3 жовтня 1986 року все своє майно з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] по справі. Цей заповіт посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі №36 (а.с.8). Спадщина відкрилась на будинковолодіння, яке відносилося до колгоспного двору (а.с. 28-34). Згідно виписок з погосподарських книг по Оленівський сільській раді Вінницького району членами колгоспного двору є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка померла [INFO] ), [PERSON] , оскільки були зареєстровані станом на 1991 рік. Згідно закону ст.123 ЦК УРСР частки членів колгоспного двору є рівними, враховуючі норми права, розмір часток складає кожного із членів двору, становить по 1\\4 за кожним (а.с.28-34). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 п.6 при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі [PERSON] не має можливості оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а також державний акт на право приватної власності на землю IV-ВН №020523 виданий 2 липня 2003 року після смерті спадкодавця (а.с.9). Відповідно до довідки № 30 від 29.01.2020 року виданої Оленівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що земельна частка (пай) 2,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на )території Оленівської сільської ради за межами населеного пункту, належала померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] вступив в управління спадковим майном, зробив у будинку поточний ремонт, обробляв присадибну ділянку померлої [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адрсеою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.15). Згідно даних Оленівської сільської ради, [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , що підтверджується довідкою Оленівської сільської ради № 28 від 29.01.2020 (а.с.16). Померла [PERSON] з 13.11.1980 року до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). За життя померла [PERSON] і до дня смерті володіла, користувалася, розпоряджалася житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved