Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк", приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Тульчинський районний відділ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 07.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвм А.А. вчинено виконавчий напис з приводу стягнення з позивача, за не виконання умов кредитного договору від 20.03.2006 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 грошових коштів в сумі 62 259,37 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 9563,40 грн., заборгованості за відсотками 49255,05 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам 2940,92 грн. Стягнення здійснюється за період з 20.03.2006 по 31.05.2017. Старшим державним виконавцем Тульчинського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 06.11.2017 відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим написом. Про відкриття виконавчого провадження позивач дізналася лише після отримання поштового листа. Приватним нотаріусом Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис з перевищенням строків допустимих при стягненні суми грошових коштів, тобто більше як за три роки, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не був обізнаний чи було позивачем отримано розрахунок заборгованості, оскільки в нього відсутнє поштове рекомендоване повідомлення про вручення, також нотаріусом не було враховано всіх грошових сум, якими позивач погашала кредитну заборгованість, нотаріус допустив стягнення за період самого укладання кредитного договору а саме: з 20.03.2006 по 31.05.2017 та розрахунок заборгованості підготовлено із порушенням сум погашення, а тому він є невірним. Позивач вважає, що нотаріусом для вчинення виконавчого напису належним чином не здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред'явлених для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджують безспірність зазначеної заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки боржник повинен бути повідомлений не менш ніж як за тридцять днів до вчинення виконавчого напису. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 07.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. таким, що не підлягає виконанню та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, однак надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій вказали, що позов підтримують і просять його задовольнити. Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на дорогу у сумі 72, 95 грн. та судовий збір. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницької області у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 07.07.2017, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20.03.2006 та розрахунку заборгованості станом у сумі 62259,37 грн. (а.с. 8). У відповідності до постанови ВП № 55067547 від 06.11.2017, винесеної державним виконавцем Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницької області, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. відкрито виконавче провадження (а.с. 13). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України (далі - ЗУ) «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»). Пунктом 2 Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 19.06.1999, передбачено вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно матеріалів справи під час вчинення виконавчого напису нотаріус керувався: заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.06.2017, розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 20.03.2006, письмовою вимогою (а.с. 42 - 49). Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ, а також Вищим Господарським судом України в ухвалі ВССУ від 15.06.2011 за № 6-4882св11 та в постанові ВГСУ від 27.10.2011 за № 5015/1965/11. Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992, при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови, передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач отримувала від банку вимогу про усунення порушення із зазначенням у ній стислого змісту порушених зобов'язань та тим самим вона позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Долучені до матеріалів справи описи та реєстри поштових відправлень (а.с. 50 - 51) не є належним підтвердженням вручення вимоги позивачу, оскільки не містять жодних відомостей про такі обставини, що свідчить про те, що нотаріусом не перевірено факту отримання [PERSON] вказаної вимоги. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172 від 19.06.1999, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє наявність необхідних документів (такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 20.05.2015 прийнятій у справі № 6-158цс15). За таких обставин, суд вважає, що у нотаріус на момент вчинення виконавчого напису не мав підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, комісії, відсотків, штрафів зазначених у написі, є безспірними. Крім того, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис від 07.07.2017 та стягуючи з [PERSON] заборгованість за період з 20.03.2006 - 31.05.2017, нотаріус не врахував положення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Право примусового стягнення боргу у відповідача стосовно щомісячних платежів виникло після несплати відповідного чергового платежу, а щодо повернення кредиту в цілому - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в ході розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. У зв'язку з чим, аналізуючи все вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що вчиняючи виконавчий напис № 6032 НМЕ 669162 від 07.07.2017, нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не встановив факту безспірності вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та не врахував вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», що у свою чергу свідчить про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи 72,95, які документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved