Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3-я особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, мотивуючи тим, що відповідач є її сином, а відповідачка являється матір»ю малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, оскільки батьки дитини самоусунулися від виконання батьківських обов»язків. Онука проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батьки дитини - життям, здоров»ям, вихованням дитини не цікавляться, матеріальної допомоги на її утримання не надають, не відвідують дитину у дитячому садочку, бродяжать та пиячать. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, батьки ведуть аморальний спосіб життя, без поважних причин не виконують батьківських обов»язків, а тому доцільно їх позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON]. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що фактично дитиною опікується особисто позивачка, просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та стягнути з обох відповідачів на утримання дитини аліменти в розмірі 1/ 4 частини всіх видів їх заробітку з кожного. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач хоч і зареєстрований з нею в одному будинку, але своїм сином не цікавиться, бродяжить, зловживає спиртними напоями. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 3-я особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради в особі представника за довіреністю, надала письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки, представника 3-ї особи, думку прокурора та покази свідка, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що матір»ю малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідачка [PERSON], а його батьком є відповідач по справі [PERSON], що повністю підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим відділом РАЦС Білоцерківского міськрайонного управління юстиції Київської області згідно актового запису про народження № 990 в Книзі реєстрації народжень від 16.06.2009р. Малолітній [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але постійно проживає з бабусею - позивачкою по справі - [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов від 30.05.2013р., складеного з участю вихователів та психолога ДНЗ №15 «Теремок». Згідно зазначеного акту, за місцем проживання малолітнього [PERSON] створені всі умови для виховання, розвитку дитини, санітарно - гігієнічні умови повністю відповідають встановленим нормам. Відповідно до довідки ДНЗ №15 «Теремок» дитина [PERSON] відвідує дитячий дошкільний заклад з 22.08.2012р., а згідно з довідкою про висновки комісії ДНЗ комбінованого типу №15 «Теремок» яка обстежувала житлово - побутові умови неповнолітнього [PERSON], [INFO] встановлено, що за час відвідування дитиною садочку, його батьки [PERSON], [PERSON] жодного разу не привели та не забрали сина із садочку, не відвідували його на свята, не були присутні на зборах, самоусунулися від виконання своїх батьківських обов»язків щодо дитини. Вихованням та утриманням дитини займається виключно позивачка - його бабуся. Відповідно до характеристик за місцем проживання відповідачів, вони негативно характеризуються, ведуть бродяжий спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не працюють, схильні до вчинення злочинів. В судовому засіданні позивачка, як на підтвердження позовних вимог послалася на те, що відповідачка протягом часу з одного року дитини ухилялася від виконання своїх батьківських обов»язків, залишила хвору дитину, яка потрапила до лікарні і з якою вимушена була перебувати в лікарні бабуся дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради мати та батько неповнолітнього [PERSON] на протязі всього часу з дня народження дитини не приймають участі у вихованні та утриманні сина, не цікавляться його життям та здоров»ям, коштів на його утримання не виділяють. Опікунська рада вважає за доцільне позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO] Дані обставини повністю підтверджуються показами свідка [PERSON], яка є рідною сестрою відповідачки [PERSON] та показала в судовому засіданні, що сестра повністю самоусунулася від утримання та виховання свого сина, залишила дитину у бабусі, не цікавиться ним протягом останніх років. Також, поведінка матері дитини свідчить, що вона не бажає займатися своїм сином, після виходу з лікарні в м. Сквирі на початку березня 2014р. відразу стала зловживати спиртними напоями, до сина в м. Білу Церкву не приїхала, на цей час знову бродяжить, хоч перед цим була побита та перебувала на лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2 протягом місяця - у січні - лютому 2014р. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо, вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських обов»язків відносно їх сина [PERSON], [INFO] відповідає інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого засобом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов»язки стосовно дитини, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав в даному випадку є захистом прав дитини і вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст.. 182 кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вимог закону та наданих позивачкою доказів, суд вважає ці докази такими, що беззастережно засвідчують про потребу у матеріальній допомозі малолітнім сином відповідачів з боку батьків.

Outcome: approved