Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.07.2016 року по 01.09.2020 року в сумі 51181 грн. 17 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію, позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 5963 грн. 28 коп. та 3 % річних в сумі 3280 грн.81 коп.. Всього просив стягнути 60425 грн. 26 коп., посилаючись на те, що відповідач за адресою [ADDRESS] користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язаний оплачувати отримані послуги, але покладені зобов`язання відповідач не виконує. Ухвалою від 04 березня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 30.04.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву,відповідно до якого зазначив, що він не укладав договору з позивачем про надання відповідних послуг. Зазначив, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів надання йому перелічених послуг. Крім того, зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що відповідач \~користуються послугами з теплопостачання, які\~\~надаються йому ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року\~за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Як передбачено п.5 ч.2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.ст.\~9,10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Нормою\~статті 67 ЖК Української РСР\~ \~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами\~ст. 68 ЖК Української РСР\~\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст..26\~\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність укладеного між сторонами відповідного договору не звільняє відповідача від сплати послуг. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі\~статтею 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13, від 07 лютого 2018 року справа № 521/6969/15-ц. Вирішуючи заяву [PERSON] про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] сплачував заборгованість 07.2016 року у розмірі 200 грн., після якої не здійснював оплату. Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 07.2016 року, коли у відповідача виникло прострочення оплати за одержані послуги. Відповідно до\~ст.267 ЦК України\~ сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 липня 2016 року по 01 вересня 2020 року позивач звернувся 15 лютого 2021 року, в межах трирічного строку позовної давності перебувають позовні вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з 01 серпня 2019 року. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року подані до суду поза межами строків позовної давності, а їх задоволенні необхідно відмовити. Залишок заборгованості за послуги теплопостачання, отримані відповідачем, в межах строку позовної давності, за період 01 серпня 2019 року по 01 вересня 2020 року становить 11\~734 грн. 23 коп.. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Таким чином в межах строку позовної давності станом на 01 вересня 2020 року борг відповідача за послуги теплопостачання становить 11734 грн. 23 коп. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 945 грн. 26 коп. та 3 % річних в сумі 1399 грн.94 коп.. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (23,3 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 528,91 грн. (2270/100*23,3), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial