Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього 6 235 грн. 11 коп страхового відшкодування в порядку регресу. Посилається на те, що 28 січня 2006 року, близько 15 години 15 хвилин в м. Києві по вул. Мішуги, 1 з вини відповідача [PERSON], який керував Автомобілем «Шкода», д/н [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Опель», д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» згідно Полісу № ВА/4037386. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Солом'янського районного судам Києва від 4 лютого 2006 року. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач. Розмір завданих збитків згідно Висновку № А001005 від 20 квітня 2006 року, складений спеціалістом ТОВ «Планета Україна», склав 7 482 грн. 13 коп., в т. ч. ПДВ 1 247 грн. 02 коп. 16 листопад 2011 року потерпілий звернувся до позивача з метою отримання відшкодування, яке було виплачене останньому в розмірі 6 235 грн. 11 коп. відповідно до платіжного доручення №5771 від 21 грудня 2011 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а страхове відшкодування було виплачено саме позивачем, останній просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 січня 2006 року, близько 15 години 15 хвилин в м. Києві по вул. Мішуги, 1 з вини відповідача [PERSON], який керував Автомобілем «Шкода», д/н [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Опель», д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» згідно Полісу № ВА/4037386. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Солом'янського районного судам Києва від 4 лютого 2006 року. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розмір завданих збитків згідно Висновку № А001005 від 20 квітня 2006 року, складений спеціалістом ТОВ «Планета Україна», склав 7 482 грн. 13 коп., в т. ч. ПДВ 1 247 грн. 02 коп. 16 листопад 2011 року потерпілий звернувся до позивача з метою отримання відшкодування, яке було виплачене останньому в розмірі 6 235 грн. 11 коп. відповідно до платіжного доручення №5771 від 21 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 22.1 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. А п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved