Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона в період з 2004 року по 2011 підтримувала шлюбно-сімейні відносини з відповідачем [PERSON], у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Від вказаних відносин, сторони маєть спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження [NUMBER]), яка проживає зпозивачкою та знаходиться на її утриманні. З 2011 року, відповідач з родиною не проживає, участі у вихованні дочки не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні успіхами у навчанні. Жодної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Ні якої матеріальної допомоги [PERSON] не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Також, позивачка зазначила, що Жовтневим районним судом м. Харкова відповідача [PERSON] у 2008 році було позбавлено батьківських прав відносно його дитини від першого шлюбу. Таким чином, відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання дитиною освіти. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснила обставини викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити, пояснивши, що відповідач покинув позивачку, не відвідує доньку, не надає відповідної матеріальної допомоги та не виявляє батьківської турботи, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти. Позивачка зазначала, що ніколи не перешкоджала батькові спілкуватися із донькою. Також просила суд за відсутності відповідача ухвали заочне рішення з урахуванням інтересів дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до правил ст.74 ЦПК України, неодноразово поштою викликався у судове засідання за наявними у справі даними про його місце проживання, однак всупереч своїх процесуальних обов'язків повістки не отримував і при цьому ніяких заяв щодо зміни свого місця проживання до суду не надав, що свідчить про його відсутність за цією адресою, внаслідок чого за змістом абз. 5 ч.5 вказаної статті ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином. Тому суд, у світлі вимог ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" і положень ст.157 ЦПК України, для забезпечення належного балансу процесуальних прав та обов'язків сторін у справі вважає за можливе розглянути позов за відсутності відповідача. Також відповідач повідомлявся про слухання справи шляхом подання оголошення у газету «Слобідський край» № 92 (22056) від 2 серпня 2014 року. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Ананченко Л.Б. не з*явилася про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги позивачки, просить слухати справу за її відсутності. У судовому засіданні прокурор прокуратури Фрунзенського району м. Харкова Ляпін Д.Б. підтримала позовні вимоги. В судовому засіданні допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона рідна сестра позивача. Свідку відомо, що з 2004 року по 2011 рік сторони мешкали разом однією родиною, у 2009 році у них народилась дитина - [PERSON]. У 2011 році [PERSON] пійшов з родини, змінив телефонні номери, не допомагає у вихованні дитини. Все утримання дитини проводить позивач по справі. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з лютого 2012 року допомагає позивачу у вихованні дитини. Відповідача по справі ніколи не бачила, ніякої допомоги також від відповідача не бачила. Свідок допомагає у вихованні дитини, відводить її до садку, коли дитина хворіє сидить разом з дитиною вдома. Дитина дуже любить маму, а батька навіть не пам'ятає. Суд, вислухавши позивача, прокурора, який вважав, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] відповідає інтересам дитини, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК України та п. 16, 18 Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого 17.06.2009 року відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 2657. Відповідно довідки, виданої комунальним підприємством „Жилкомсервіс" дільниця № 54 від 18.02.2014 р. № 658 за адресою: [ADDRESS], мешкають позивачка разом з донькою [PERSON]. Як вбачається з довідки про доход виданої ТОВ «Вога» 20.02.2014 р. № 13 та характеристики з місця роботи виданої ТОВ «Вога» 20.02.2014 р. № 12 - [PERSON] працює у ТОВ «Вога» спеціалістом по маркетингу з 13.09.2004 р. За період роботи проявила себе як старанний, ініціативний та відповідальний співробітник. До роботи відносить сумлінно, працелюбна та користується повагою серед співробітників. Загальна сума доходу з 01.08.2013 р. по 31.01.2014 р. становить 10262,38 грн. Судом вивчався висновок департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей № 297 від 09.07.2014 року про доцільність позбавленні відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та таким, що відповідає інтересам дитини. При цьому посилаються на те, що дитина проживає разом зі своєю матір'ю. [PERSON] із родиною не мешкає, участі у вихованні малолітньої дочки не бере, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, жодного разу не з'являвся в дошкільному навчальному закладі та не відвідував батьківські збори, що підтверджується інформацією наданою адміністрацією Харківського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 223, головним лікарем КЗОЗ «Харківської міської дитячої поліклініки № 15». Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням ,визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини . Вислухавши позивача, свідків по справі, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні малолітньої дочки не бере. Відповідач має змогу виконувати, але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої дитини [PERSON], тобто ухиляється від їх виконання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в вихованні дитини, відповідачем суду не надано. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини, суд враховує також інтереси неповнолітньої дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов для його нормального розвитку. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, суд приходить до висновків про доцільність позбавленні відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 166 ч.2 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, в зв*язку з чим з нього підлягають стягненню на користь [PERSON], [INFO], (ІДН [NUMBER]) аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат судом обчислюється відповідно до ст. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved