Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , мотивуючи свої вимоги тим , що відповідно до умов кредитного договору № KGDLG101580046 від 20.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 80000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.08.2037 року . Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати . В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між сторонами 20.08.2007 року укладено договір іпотеки № KGDLG101580046 . Згідно з вказаним договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно -будинок загальною площею 112,90 кв.м., який розташований по [ADDRESS] , та належить йому на праві приватної власності . В порушення умов кредитного договору зобов'язання належним чином не виконано , в зв"язку з чим склалася заборгованість. У судовому порядку звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, у зв'язку з чим просять виселити відповідача та інших осіб з даного будинку знявши їх з реєстрації. Представник позивача в судове засідання не з'явився , до суду надано письмову заяву , в якій просять провести розгляд справи без участі їх представника , позовні вимоги підтримують в повному обсязі , згодні на винесення заочного рішення . Відповідач у судове засідання не з"явився по невідомим причинам , про час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно в установленому законом порядку . За таких підстав , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Представник органу опіки та піклування та прокурор у судовому засіданні проти пред'явлених вимог заперечили, вважають, що задоволення позову порушить права дітей, просять відмовити у позові. Вивчивши матеріали справи , суд дійшов наступних висновків. Копією кредитного договору № KGDLG101580046 від 20.08.2007 року підтверджено, що [PERSON] дійсно отримав кредит у розмірі 80000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.08.2037 року , свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі ( а.с. 7-8 ). Копією договору іпотеки № KGDLG101580046 , підтверджується, що [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно -будинок загальною площею 112,90 кв.м., який розташований по [ADDRESS] ( а.с. 10-12 ) . Копією ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2012 року підтверджено звернення стягнення на даний предмет іпотеки - жилий будинок з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS]. Копією довідки Маловодянської сільради від 28.03.2013 та від 14 лютого 2014 року підтверджено реєстрацію у [ADDRESS] - [PERSON], її неповнолітнього сина [INFO] [PERSON], та малолітньої доньки [INFO] [PERSON]. Пунктом 1 Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей визначено, неприпустимість зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень та передбачено здійснення органами опіки та піклування контролю за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Крім того встановлено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, постановою Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 визначено , що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. В той же час позивачем не надано підтвердження відмови відповідача добровільно звільнити житловий будинок. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин примусове виселення дітей та їх матері з житла без дозволу органу опіки та піклування за відсутності підтвердження відмови від добровільної зміни місця проживання, буде грубо порушувати права дітей та суперечити вимогам наведених законодавчих актів, а отже позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed