Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки від усіх доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення цього позову і досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Свій позов аргументувала тим, що 13.07.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жмеринського міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 127, про що було видано свідоцтво про шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не розірваний, вони проживають як одна сім'я, проте відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, хоча працює сторожем у ВЧД-4 та має постійний заробіток. Проживаючи однією сім'єю, відповідач не надає їй на утримання дитини жодних коштів, не купує продуктів харчування та одягу для дитини. Не піклується про стан здоров'я дитини, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком дитини. Заробітна плата, яку позивач отримує працюючи старшою медсестрою в Жмеринській ЦРЛ, не дає їй можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, інших утриманців у відповідача не має. Відповідач являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки саме в розмірі 1/2 частини його доходу та пояснила, що останнім часом відповідач не надавав гроші на утримання дитини для її повноцінного розвитку, так як потрібно купувати продукти харчування, одяг, засоби гігієни та різні приладдя для школи. Вони проживають усі разом, вихованням дитини вона займається одна і дитина знаходиться повністю на її утриманні, за комунальні послуги платять майже пополам, також відповідач купує деякі продукти харчування та допомагає по будівництву їх спільного будинку. Вона працює старшою медсестрою у Жмеринській ЦРЛ, середня заробітна плата її складає 1600 грн., яких їй не вистачає на утримання дитини та себе. Відповідач [PERSON] повідомив, що позовні вимоги визнає частково, а саме, що позивач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів щомісячно на утримання доньки. Додатково пояснив, що на даний час працює сторожем у ВЧД-4, дохід складає 1700 грн. та додатково отримує пенсію по інвалідності ІІІ-ї групи у сумі 900 грн., в даний час він відкладає кошти на операцію, яку збирається зробити найближчим часом. Коли він міг то купував продукти харчування, які просила дружина, сплачував комунальні послуги. В основному вихованням дитини займається дружина. Не заперечував, що дитина знаходиться на утриманні дружини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково враховуючи таке. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13.07.2003 перебувають в шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.6); від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7), яка проживає разом з батьками (позивачем та відповідачем по справі), що стверджується довідкою квартального комітету (а.с.8). Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 180, ч.3, 181, ч.1 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Законів "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить - 1373 гривні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дитини в частці від доходу відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що стан здоров'я дитини добрий, мати є працездатною, працює, але грошей не вистачає для забезпечення дитині повноцінного матеріального становища. Стан здоров'я платника аліментів посередній, сторони власним житлом забезпечені, інших неповнолітніх дітей на утриманні не мають. Судом враховано те, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, є працездатною людиною, його матеріальний стан надає можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, проти чого він не заперечував у судовому засіданні. Судом також беруться до уваги встановлені обставини про те, що відповідач працював та працює офіційно на час розгляду справи та має намір працювати офіційно надалі, а тому вважає його дохід стабільним та регулярним у вигляді отримуваної ним заробітної плати, а також бере до уваги отримувану ним пенсію. Також при визначені розміру аліментів суд враховує і те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 04.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, так як позивачкою не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своєї вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки доходів відповідача. Даний розмір аліментів є справедливим, обґрунтованим та достатнім. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial