Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» (далі - КП «ШКЗ «Зірка») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 32437 грн 32 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по день ухвалення рішення по суті та відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн 00 коп. В обґрунтування позову зазначила, що Наказом №286-к від 08.07.2019 була звільнена 09 липня 2019 року за власним бажанням з роботи на КП "ШКЗ "Зірка", у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (ст.38 ч.3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). При звільненні відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі, яка становила 32437 грн 32 коп. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заробітну плату у розмірі 32437 грн 32 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по день ухвалення рішення по суті. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у сумі 2000 грн., яка полягає у тому, що не виплата заробітної плати призвело до вимушених змін у життєвих зв`язках та звичному укладі її життя, так як вона опинилася у важкому матеріальному становищі, повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя родини, що призвело до моральних страждань. 02 грудня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. (а.с.18) Станом на 30 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача КП «ШКЗ «Зірка» до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] позивач [PERSON] з 08 квітня 2015 року працювала на КП «ШКЗ «Зірка» (наказ №257 від 08 квітня 2015 року) та 09 липня 2019 року була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України (наказ №286-к від 08 липня 2019 року). (а.с.7) З копії довідки, виданої КП «ШКЗ «Зірка» за №222-ВГБ від 20 серпня 2019 року, вбачається, що заборгованість з виплати остаточного розрахунку [PERSON] станом на 20.08.2019 становить 32437 грн 32 коп. (а.с.8) Згідно довідки, виданої КП «ШКЗ «Зірка» за №221-ВГБ від 20 серпня 2019 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 201 грн 04 коп. (а.с.9) Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи або організації чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним органом і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, відповідно до п. 21 вищезазначеної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 28346 грн 64 коп. із розрахунку затримки виплати заробітної плати за 141 робочий день за період з 10 липня 2019 року по 30 січня 2020 року (день винесення судом рішення) та середньоденної заробітної плати у розмірі 201 грн 04 коп. (141 х 201,04 грн). Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №4 від 31.03.1995 (з наступними доповненнями та змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачу заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, свого матеріального забезпечення та забезпечення сім`ї, що завдавало позивачу моральних страждань. Тому, суд визнає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та враховуючи ступінь моральних страждань, їх тривалості, засад розумності та справедливості, суд вважає стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн, визначаючи такий розмір достатнім для відшкодування моральних страждань позивача. Беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не здійснив їй виплату заробітної плати, а також ця виплата не виплачена і по теперішній час, тому, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути з КП «ШКЗ «Зірка» на користь [PERSON] , нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 32437 грн 32 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.07.2019 по 30.01.2020 (день винесення рішення) в сумі 28346 грн 64 коп., та моральну шкоду в сумі 2000 грн 00 коп. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн 40 коп. за позовну вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та 1536 грн 80 коп. на користь [PERSON] за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральну шкоду. На підставі наведеного,

Outcome: approved