Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

05.11.2015 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № LGH1AN02000611 від 26.01.2007 у розмірі 50 094,25 доларів США, що за курсом 21.69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.10.2015 складає 1 086 544,28 гривень та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та відповідачем 26.01.2007р. було укладено кредитний договір № LGH1AN02000611, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10 328,00 доларів США до 26.01.2012, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Позивач виконав своє зобов'язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.10.2015 становить 50 094,25 доларів США і складається з такого: - 8632,13 доларів США - заборгованість за кредитом; - 7851,06 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 535,02 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 33076,04 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив додатково стягнути з відповідача витрати понесені ним на розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у газеті "Урядовий курєр" в розмірі 420,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 28.01.2016, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановлено наступні обставини та відповідно до них визначено правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки.(а.с.13-16). ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний\~ Банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого Акціонерного Товариства Комерційний\~ Банк «ПриватБанк», на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК (а.с.16). 26.01.2007 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) та відповідачем було укладено кредитний договір № LGH1AN02000611, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит готівкою через касу банку у вигляді поновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в сумі 10 328,00 доларів США на строк до 26.01.2012. Період сплати є з «25» по «1» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 245,07 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Для виконання даного договору Банк відкрив позичальнику відповідні рахунки. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися кредитні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно п. 3.2. Договору, при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 2,45% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно з п.4.1 Договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання, банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов,язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед Банком виникла з 02.09.2008р. та станом на 16.10.2015 становить 50 094,25 доларів США і складається з такого: - 8632,13 доларів США - заборгованість за кредитом; - 7851,06 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 535,02 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 33076,04 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Згідно ч.2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. За ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Станом на 28.01.2016 НБУ встановлено офіційний курс гривні за 100 (сто) доларів США - 2487/0474 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 17 018,21 доларів США і складається з такого: - 8632,13 доларів США - заборгованість за кредитом; - 7851,06 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 535,02 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; підлягають задоволенню, що в перерахунку на гривні становить відповідно - 423250,95 гривень. Щодо вимоги про стягнення пені за вказаним договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Позов пред'явлено до позивача який зареєстрований в м.Луганськ, а згідно з розпорядженням КМУ №1053-р від 30.10.2014 року місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Із розрахунку заборгованості відповідача перед Банком вбачається, що станом на 14.02.2014 була нарахована пеня в сумі -17 727,01 доларів США, (далі нарахування пені відбувалося після 14.04.2014), з якої згідно цього ж розрахунку погашено пені в т.ч. списано - 220,46 доларів США, а тому залишок заборгованості за пенею нарахованої до 14.04.2014 повинен складати 17506,56 долар США (17 727,01 дол. США -220,46 дол.США списаної пені). Таким чином, вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 17506,56 долар США, що в перерахунку на гривні становить 435396 гривень 45 копійок виходячи з курсу валют станом на 28.01.2016 (день винесення рішення). Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № IHN91B19XC від 21.10.2015 позивачем сплачено судовий збір в сумі 16298,16 грн (а.с.1), та 16.11.2015 згідно платіжного доручення № ІНВ96В163L в сумі 224,62 грн (а.с.28), а всього сплачено судового збору -16522,78 грн , тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 13057,95 гривень (858647,40 : 1086544,28 х 100 = 79,03% : 100% х 16522,78 грн). Крім того позивачем здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача до суду в сумі 420 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial