Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 29.09.2016 року звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути на його користь з [PERSON] 13731.56грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378грн. При цьому вказувало, що 16.08.2011 року [PERSON] уклала з банком договір № б/н та отримав кредит в сумі 300грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з подальшим його збільшенням або зменшенням, із сплатою процентів на позитивний залишок у розмірі 30 % на рік, з щорічною комісією у розмірі 100грн за обслуговування основної картки, 2.3% +30грн пені за кожен день прострочення кредиту + 50грн за кожне виникнення прострочення по кредиту та процентам на суму від 100грн та 2.3% : 30+ 100грн при кожному факту виникнення прострочення по кредиту та відсоткам на суму від 100грн впродовж двох місяців та більше. Свої зобов»язання позичальник належним чином не виконував, через що станом на 31.08.2016 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 13731.56грн,яка скаладається з боргу за тілом кредиту в сумі 517,68грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9094.54грн, заборгованості за пенею та комісією в сумі 2998,27грн; а також нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00грн, штраф 5% (процентна складова) в сумі 630.07грн, на стягненні яких наполягав позивач. В судове засідання представник позивача не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа, в якому позов підтримував і прохав його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору, погоджувався на заочний розгляд справи, зазначав, що сума боргу визначена вірно та підлягає стягненню у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позову не визнала, та показала, що 22.11.2013 року вона закрила картковий рахунок, сплативши залишок боргу та отримала нову кредитну картку «Голд» та про існування боргу не була обізнана до пред»явлення до неї позову. В ході розгляду справи намагалась розшукати документ, що підтверджує погашення нею боргу, але позивач не надав їй інформації про надходження коштів в касу банку, а свою квитанцію вона не зберегла. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно договору №б/н від 16.08.2011 року про відкриття карткового рахунку позивач видав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з лімітом 300,00грн з подальшою його зміною, яким остання користувалась та зобовязувався сплачувати відсотки на позитивний залишок у розмірі 30 % на рік та інші платежі за встановленими тарифами за користування кредитом ( аркуші 5 - 29). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу начислено до сплати борг в сумі 13371,56грн, який складається з боргу за кредитом в сумі 517,68грн, на який нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 9094.54грн, пеня та комісія в сумі 2989.27грн; а також нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксована частина 500,00грн та процентна складова в сумі 630.07грн (аркуш 3-4 ). Із інформації про рух коштів на рахунку з 16.08.2011 року по 31.12.2016 року вбачається, що відповідач користувалась платіжною карткою та сплачувала платежі до 22.11.2013 року, після чого залишився борг в сумі 517,68грн, який не погашений до цього часу та на який нараховувались відсотки, комісія, пеня та штрафні санкції ( аркуші 111-115). Згідно даної інформації з 22.11.2013 року відповідачу нараховувались щомісячні штрафи в сумі 100грн. Строк дії платіжної картки «Універсальна», виданої при укладанні договору за № 5577212707134717 закінчився в лютому 2015 року, а картки № 4149437112251051, виданої 26.04.2012 року, у січні 2016 року ( аркуш - 110). Протягом 2011- 2013 років кредитний ліміт змінювався позивачем. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківський послуг: у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображання у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання. Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежів з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов»язань. Відповідно до п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та /або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов"язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов»язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за цим договором. Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов»язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов»язків та інших обов»язків за цим договором. За ст.1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату процентів, якщо інше не передбачено договором. У зв»язку з недотриманням відповідачем зазначених вимог закону та умов кредитного договору відповідач станом на 31.08.2016 року має заборгованість - 12601.49грн, яка складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 517,68грн, відсотками за користування кредитом в сумі 9094.54грн, пені та комісії в сумі 2989.27грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, ззобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і відповідно до ст.1049 ЦК України відповідач повинен сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст.625 ЦК України і умовами договору. Не виконуючи належним чином зобов»язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Враховуючи вимоги закону, умови договору укладеного між сторонами спору суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в сумі 12601,49грн. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із змісту ст.11 ЦПК України, справа розглядається у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів. Позовні вимоги в частині стягнення 500грн штрафу (фіксована частина), 630.07грн штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про повне погашення боргу, так як письмовими доказами відповідачем не підтверджені зазначені обставини, доведення яких покладено в обов»язки сторони, про що їй роз»яснено судом. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Задовольняючи позов на суму 12601.49грн, тобто на 91.55 % з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1261.54грн витрат по сплаті судового збору (1378грн х 91.55%:100 = 1261.54грн). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625, 1047- 1052 ЦК України, ст.ст.5-14, 208 214, 215, ЦПК України суд,-

Outcome: partial