Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Чорновола,22 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, вартість якого 73622 грн., та на земельні ділянки: - земельну ділянку площею 0,4040 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0109, розташовану на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 21812 грн.; - земельну ділянку площею 0,3624 га, кадастровий номер 2621683700:08:002:0236, розташовану на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 19566 грн.; - земельну ділянку площею 0,2250 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0110, розташовану на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 12147 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 березня 2015 року померла бабка позивача [PERSON], а 19 квітня 2015 року помер його дядько [PERSON]. Родичі позивача проживали у будинковолодінні по вул. Чорновола, 22 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку А, літньої кухні Б, стодоли В, стайні Г, сараю Д, вбиральні Ж, огорожі N 1-2. Спадкове будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст.121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 15.04.1991р. у даному колгоспному дворі проживали однією сімєю: голова двору [PERSON] та її син [PERSON], свого права на частку в зазначеному майні вони не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині кожен. Право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Раковецької сільської ради, однак, реєстрація права власності в ОКП Коломийському бюро технічної інвентаризації" не проводилась, а тому належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті 20.03.2015 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: 1/2 частину будинковолодіння по вул. Чорновола, 22 в с. Семенівка та земельну ділянку площею 0,4040 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0109, розташовану на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй згідно Державного акту від 05.02.2006 року, оригінал якого втрачено. Після смерті бабки спадщину прийняв дядько позивача [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, він не встиг оформити свої спадкові права, так як помер через місяць після смерті своєї матері. Після смерті 19.04.2015 р. дядька [PERSON], відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майна, а саме: будинковолодіння по вул. Чорновола, 22 в с. Семенівка (1/2 частина якого належала дядькові на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору і 1/2 - у порядку спадкування за законом після померлої матері) та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з яких: земельна ділянка площею 0,4040 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0109, успадкована дядьком після смерті матері і належні [PERSON] згідно Державних актів, оригінали яких втрачені, дві земельні ділянки, відповідно, - площею 0,3624 га, кадастровий номер 2621683700:08:002:0236, площею 0,2250 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0110. Після смерті дядька позивач являється єдиним спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення відповідно до вимог ст.ст.1262, 1266 ч.3 ЦК України, оскільки його батько - [PERSON] помер 18.01.2009 року, тобто задовго до смерті свого рідного брата [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після смерті дядька, у порядку ст.1269 ЦК України звернувся з заявою про прийняття спадщини до Городенківської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, на підставі чого 09.10.2015 року зареєстрована спадкова справа. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, інвентаризаційна вартість вищезгаданого будинковолодіння на даний час становить 73622 грн. Загальна вартість спадкових земельних ділянок відповідно до наданої відділом Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області нормативної грошової оцінки складає 53 525 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує повністю. Раковецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Раковецької сільської ради. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою № 1273 від 13.12.2016 року із погосподарських книг Раковецької сільської ради по господарству за адресою вул. Чорновола, 22 с. Семенівка доводиться, що згідно погосподарських книг за № 6 за 1991-1995рр., за 1996-2000рр., за 2001-2005рр., за 2006-2010рр. та за 2011-2015рр. з згаданому господарстві, яке з 1991 року і до дня смерті [PERSON] - бувший колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], 20.08.1941р.н., та її син [PERSON], [INFO] Згідно погосподарської книги № 6 за 2016 рік особовий рахунок № 0388-1 в господарстві ніхто не проживає, за господарством закріплено земельні ділянки загальною площею 0,95 га, а саме: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд 0,18 га; для ведення особистого селянського господарства 0,77 га. Судом встановлено, що на день набрання чинності Законом України «Про власність» в с. Семенівка по вул. Чорновола,22 були зареєстровані та проживали два члени колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 22 по вул. Чорновола в с. Семенівка, складеного 21.07.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований у 1939 році, господарські будівлі збудовані в 1939, 1970 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 73622 грн. Голова колгоспного двору [PERSON] померла 20 березня 2015 р. у віці 73 років в с. Семенівка, актовий запис № 9 від 20.03.2015 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 206499, виданого 20 березня 2015 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки на час смерті [PERSON] разом з нею проживав її син [PERSON], він вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] помер 19 квітня 2015 р. у віці 47 років, актовий запис № 11 від 21.04.2015 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 209708, виданого 21 квітня 2015 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить: будинковолодіння по вул. Чорновола,22 в с. Семенівка ( 1/2 частина якого належала дядькові на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору і 1/2 - у порядку спадкування після померлої матері) та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з яких: земельна ділянка площею 0,4040 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0109, успадкована дядьком після смерті матері, і належні [PERSON] згідно Державних актів, оригінали яких втрачені, дві земельні ділянки відповідно площею 0,3624 га, кадастровий номер 2621683700:08:002:0236 та площею 0,2250 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0110. Копією спадкової справи № 252/2015, наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] стверджено, що позивач [PERSON] є родичем спадкодавця [PERSON] і що він прийняв спадщину за законом після смерті дядька [PERSON], подавши 09.10.2015 року до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Про те, що позивач є родичем спадкодавця [PERSON] свідчать: копія свідоцтва про народження [PERSON], серії ІІІ-НМ № 305085, виданого 08.10.1992 р., за яким його батьком є [PERSON], копія свідоцтва про народження [PERSON],[INFO], та копія актового запису про народження № 5 від 16.02.1968 р. [PERSON], [INFO], де зазначено, що їх батьком є [PERSON]. Батько позивача - [PERSON] помер 18.01.2009 року у віці 48 років, актовий запис № 5 від 19.01.2009 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 082941 виданого 19.01.2009 року виконкомом Підпечерівської сільської ради Тисменицького району. Про те, що позивач [PERSON] на час смерті дядька [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO], свідчить відмітка в його паспорті серії СЕ 480685, виданому 17.11.2008р. Тисменицьким РВ УМВС в Івано-Франківській області. Витяг № 41757574 від 09.10.2015 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданий Першою Снятинською державною нотаріальною конторо підтверджує, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58047675 (номер у нотаріуса 252/2015), спадкодавець [PERSON], дата смерті 19.04.2015р. Наведене свідчить про те, що позивач [PERSON], як спадкоємець пятої черги прийняв спадщину за законом після смерті дядька [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1057/02-31 від 29.07.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON], померлого 19.04.2015 року, на житловий будинок по вул. Чорновола, 22 в с. Семенівка Городенківського району та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,3624 га, 0,2250 га, 0,4040 га, що знаходяться на території Раковецької сільської ради Городенківського району, які належали померлому та його матері [PERSON], яка померла 20.03.2015 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у звязку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вище згадані житловий будинок та земельні ділянки. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7723 від 18.07.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Чорновола, 22 в с. Семенівка Городенківського району не зареєстровано. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 22 по вул. Чорновола в с. Семенівка, складеного 21.07.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1939 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1939, 1970 роках. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 071028, виданого 05.02.2006 р. Городенківською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Городенківської райдержадміністрації від 29.07.2005р. № 271, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,4040 га, кадастровий № 2621683700:09:002:0109, розташована на території Раковецької с/р Городенківського району Івано-Франківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області № 03-10/00 1300 від 19.07.2016 р. слідує, що нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 21811,60 грн. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 071029, виданого 07.02.2006 р. Городенківською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Городенківської райдержадміністрації від 29.07.2005 р. № 271, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2250 га, кадастровий № 2621683700:09:002:0110, розташована на території Раковецької с/р Городенківського району Івано-Франківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області № 03-10/00 1299 від 19.07.2016 р., нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 12147,55 грн. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 070786, виданого 07.02.2006р. Городенківською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Городенківської райдержадміністрації від 29.07.2005 р. № 271, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,3624 га, кадастровий № 2621683700:08:002:0236, розташована на території Раковецької с/р Городенківського району Івано-Франківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області № 03-10/00 1298 від 19.07.2016 р., нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 19565,67 грн. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на житловий будинок та земельні ділянки позивач не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом пятої черги спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved