Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Роганську селищну раду Харківського району Харківської області скасувати реєстрацію відповідача з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 05 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ним 05 грудня 2012 року в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, його дружина [PERSON], донька [PERSON] та колишній чоловік його доньки відповідач по справі [PERSON] Останній в квітні 2015 року добровільно покинув зазначене місце проживання, забрав свої речі і виїхав на постійне місце проживання до с. Новоральськ Береславського району Херсонської області. Перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не вчиняв. Позивач посилається на те, що відповідач житлом не цікавиться, участі в його утриманні та поточному ремонті не приймає, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації [PERSON] у квартирі порушує право власності позивача на користування квартирою. Позивач посилається на те, що йому доводиться сплачувати за відповідача всі комунальні послуги. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 27/, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував та просив судові витрати з судового збору залишити за його рахунок. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, через оголошення у газеті "Слобідський край" та шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надав. Представник третьої особи Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 05 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., належить трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування та копією витягу про державну реєстрацію прав /а.с. 9, 10/. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 19 травня 2017 року /а.с. 14/. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 3 ЦК України встановлено, що одними із основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], 1981 року народження, є колишнім чоловіком доньки позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] /а.с. 22/ та копією рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року про розірвання /а.с. 21/. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї, складеним 24 квітня 2017 року комісією у складі інспектора відділу з питань дітей, сім'ї та молоді Роганської селищної ради Макаренко В.М., депутата Роганської селищної ради Харківського району Харківської області Аліпової Н.В., діловода Роганської селищної ради Харківського району Харківської області Зацаренко Н.М., складеного у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з квітня 2015 року /а.с. 13/. Порушене право власника жилого приміщення, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад два роки судом не встановлено. Відповідач не надав суду доказів на право користування спірним жилим приміщенням. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою суд відмовляє, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим. Відповідно до ст. ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року, органом реєстрації, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради" є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). На підставі викладеного,

Outcome: partial