Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2016 року, який був зареєстрований Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач проживає окремо. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені близько трьох місяців тому, через несумісність характерів та різні погляди на життя. З цієї підстави позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору немає. Після розірвання шлюбу зазначити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позов пітримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Первомайським міським віділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , актовий запис № 98, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2016 року . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.07.2016 року виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис № 314. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім"і не можливе.

Outcome: approved