Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

03 грудня 2015 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] в шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] про, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 15 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №618. 19 серпня 2015 року Рівненським міським судом шлюб розірвано. Батько ж дитини є фізичною особою - підприємцем і має нерегулярний дохід, розмір якого на сьогоднішній день встановити не можливо. Таким чином, вважає за потрібне стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Підприємницька діяльність [PERSON] підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з мережі Інтернет. Оскільки з січня місяця з колишнім чоловіком (відповідачем) не проживали разом утримання малолітньої дочки здійснюється виключно за її рахунок. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліментні зобов'язання на дитину. Однак, до цього часу її колишній чоловік не приймає участі в утриманні нашої малолітньої дочки. Таким чином, враховуючи ухилення відповідача від сплати аліментних зобов'язань на утримання нашої малолітньої дочки, а також його матеріальне становище, вважає за необхідне стягнути з мого колишнього чоловіка аліментні зобов'язання на утримання нашої малолітньої дочки в розмірі 1000грн. з січня 2015р. до досягнення нею повноліття. Крім того малолітня дочка [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад ясла - садок №47 в м. Рівне з 01.09.2012 року, що підтверджується відповідною довідкою, виданою 18.11.2015р. вих.№127 Дошкільним навчальним закладом ясла-садок №7 управління освіти Рівненського міського виконавчого комітету. Таким чином за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року додаткові витрати на утримання малолітньої дочки за навчання в дошкільному закладі та харчування склали грошову суму в розмірі 2 744,80грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, в кінці жовтня та на початку листопада дочка, [PERSON], перебувала на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого на медикаменти було понесено витрат на загальну суму 221,33 грн. (чек №124696 від 04.11.2015р. на суму 69,03грн.; фіскальний чек №1716009654 від 09.11.2015р. на суму 41,25грн.; фіскальний чек №1716009654 від 28.10.2015р. на суму 46,50грн.). Вона до розірвання шлюбу перебувала у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем [PERSON]. 27.02.2015р. її (на прохання колишнього чоловіка) було звільнено з займаної посади, внаслідок чого трудовий договір з нею було розірвано за згодою сторін, що підтверджується трудовим договором від 15.07.2013р. №22131300204. На сьогоднішній день вона перебуває на обліку в Рівненському МЦЗ з 30 квітня 2015 року по даний час, що підтверджується довідкою №01-40/8620 від 12.11.2015 року виданою Рівненським МЦЗ. Просить суд стягнути з [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з січня 2015 року; та стягнути з [PERSON], додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а саме: в зв'язку з перебуванням її в дошкільному навчальному закладі ясла - садок №47 за період з лютого місяця 2015 року по грудень 2015 року, кошти в розмірі 2979,20 грн.; кошти за лікування в розмірі 404,32 грн.; додаткові витрати на одяг в розмірі 11387,41грн. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином. Однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлений у відповідності до ч.6 ст. 79 ЦПК України, що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи, однак письмових пояснень чи заперечень з приводу заявленого позову не надав. У відповідності до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України, за згодою позивача вважається можливим заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 19 серпня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] актовий запис №618, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 15 березня 2010 року, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої являється [PERSON], а матір'ю [PERSON]. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилалася на те, що з січня місяця з відповідачем не проживали разом утримання малолітньої дочки здійснюється виключно за її рахунок. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліментні зобов'язання на дитину. Однак, до цього часу її колишній чоловік не приймає участі в утриманні нашої малолітньої дочки. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за певних умов, а саме якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч. 2 ст. 191 СК). Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази того, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обо в'язків щодо утримання дитини. Факт навмисних дій відповідачем щодо невиплати аліментів стороною позивача не доведений. Крім того, не долучені докази вжитих заходів, які були спрамовані на одержання аліментів. У зв"язку з викладеним суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів в частині строку їх стягнення слід задоволити з моменту звернення до суду, а саме з 03.12.2015 року. Щодо решти позовних вимог позивачки, слід зазначити наступне: Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дочки у розмірі однієї тисячі гривень, починаючи з дня пред»явлення позову до суду, а саме з 03.12.2015 року. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дочки та реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Крім того, згідно довідки виданою Міністерством соціальної політики України Державним центром зайнятості Рівненським МЦЗ від 12.11.2015 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Рівненському МЦЗ з квітня 2015 року по даний час. Згідно довідки від 18.11.2015 року вих.. №127, яка видана [PERSON] про те, що її дитина [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад ясла - садок №47 м. Рівне з 01.09.2012 року. Вартість перебування дитини в дошкільному закладі з вересня по листопад оплачено позивачем 1020 гривень Позивач надала суду копії фіксальних чеків за покупку засобів для лікування малолітньої [PERSON] у сумарному розмірі 404, 32 гривень та копії фіксальних чеків за покупку одягу для малолітньої [PERSON] у сумарному 11387, 41 гривень. Доводи позивача та її представника, що до стягнення додаткових витрат за покупку одягу та засобів для лікування малолітньої [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті та в силу ст. 60 ЦПК України ними не доведені, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути додаткові витрати на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1489, 60 гривень. При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує положення ст. 141 СК України, згідно якої мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а тому з заявленої суми слід стягнути половину її розрахунку. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,

Outcome: partial