Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 28 листопада 2011 року померла її бабуся - [PERSON]. Згідно заповіту від 27.02.2007 року, посвідченого посадовою особою Дзвониської сільської ради Тиврівського району, усе своє майно за свого життя в рівних частинах вона заповідала своїм синам - її батьку [PERSON] (Тодосійовичу) та її дядьку [PERSON]. Її батько відмовився від своєї частки у спадщині на користь свого брата - [PERSON] (інші спадкоємці, які б мали раво на обов'язкову частку у спадщині відсутні). Спадщину за заповітом від бабусі прийняв [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину від 21.11.2012 року, до складу якої ввійшло право власності на земельну ділянку площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іншу частину спадщини (житловий будинок з господарськими спорудами у с. Дзвониха) її дядько не оформив через відсутність правовстановлюючих документів бабусі. [PERSON] помер 25 грудня 2014 року, спадщину за законом після нього прийняв та оформив її батько [PERSON]. 25 лютого 2016 року помер її батько. У встановлений чинним законодавством термін вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття від нього спадщини за законом. Її бабусі належав будинок №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) у с. Дзвониха Тиврівського району, проте оскільки у бабусі були відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, то ні її дядько, ні її батько хоч і прийняли усю спадщину (до складу якої входив і будинок з господарськими будівлями), право власності на нього в порядку спадкування не оформили. Вважає, що вона як єдиний спадкоємець за законом після свого батька, має право на спадкування будинку №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) в с. Дзвониха Тиврівського району, належного її покійній бабусі, в подальшому успадкованого (прийнятого але не оформленого) її дядьком [PERSON], а потім успадкованого (прийнятого від дядька але не оформленого) її батьком [PERSON]. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок А (площею 78,3 кв. м.), літню кухню Б (площею 20,3 кв.м.), погріб П/Б (площею 15,8 кв.м.), сарай В (площею 13,5 кв.м.), що знаходяться за адресою: с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області, вул.Сонячна 2. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач представник Дзвониської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 28 листопада 2011 року померла [PERSON], що стверджується її свідоцтвом про смерть (а.с. 5). 27.02.2007 року вона все своє майно за свого життя в рівних частинах заповіла своїм синам - [PERSON] (Тодосійовичу) та [PERSON] (а.с. 6-7). Спадщину прийняв [PERSON] відповідно до заяви №98 від 14.03.2012 року та отримав свідоцтво про право на спадщину від 21.11.2012 року (а.с. 10), до складу якої ввійшло право власності на земельну ділянку площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іншу частину спадщини (житловий будинок з господарськими спорудами у с. Дзвониха) він не оформив через відсутність правовстановлюючих документів у його матері. [PERSON] помер 25 грудня 2014 року, що стверджується його свідоцтвом про смерть (а.с. 11), спадщину за законом після нього прийняв та оформив батько позивачки [PERSON], що стверджується заявою про прийняття спадщини від 23.07.2015 рку подана до Тиврівської державної нотаріальної контори у спадкові справі №74-15, отримав свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2015 року (а.с. 13). 25 лютого 2016 року [PERSON] помер, що стверджується його свідоцтвом про смерть (а.с. 17). У встановлений чинним законодавством термін позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом післі смерті свого батька (інші спадкоємці за законом відсутні), однак на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Будинок №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) у с. Дзвониха Тиврівського району, належав бабі позивачки що стверджується випискою з по господарської книги від 10.03.2017 року (а.с. 15), проте оскільки у баби були відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, нотаріус постановою від 24.01.2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок (а.с. 16). Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/321-а/2 від 30.03.2016 р., записи імені по-батькові "Феодосійович" і Тодосійович" є ідентичними (а.с. 19), а тому на переконання суду дані обставини не потребують встановлення факту що має юридичне значення.

Outcome: approved