Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON], 2009 року народження та [PERSON], 2010 року народження такими, що втратили право користування однокімнатним житловим приміщенням [ADDRESS]., мотивуючи тим, що йому належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрована відповідач разом з малолітніми дітьми. Зазначив, що перебував у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з ним. Разом із тим, відповідач має двох позашлюбних дітей, оскільки стосунки він з колишньою дружиною підтримує через доньку, а саме за її проханням 26.08.2016 року він дозволив відповідачу зареєструватись в належній йому комніті разом з дітьми, у зв'язку з труднощями, які у неї виникли при працевлаштуванні. Після реєстрації у спірній кімнаті, відповідачка з дітьми не користується вказаною кімнатою, не проживає в ній та не сплачує комунальні послуги Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 31 жовтня 2017 року позов підтримала, просила його задовольнити. В останнє судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась - про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Допитана в судовому засіданні 31 жовтня 2017 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідача [PERSON] у спірному приміщенні бачила перед Новим 2017 роком. Допитаний в судовому засіданні 31 жовтня 2017 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] у спірному приміщенні проживала в осени 2016 року, намагань вселитись у кімнату відповідач не робила. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Однокімнатне житлове приміщення [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві [PERSON]., що підтверджено договором купівлі-продажу житлового приміщення від 10.08.2016 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №65682801 від 12.08.2016 р. Відповідно до довідки №263 від 07.02.2017 р. виданої КП "Дніпровський", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно акту обстеження умов проживання №1628/07-16 від 11.12.2017 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Костик-Устенко Н.А., головним спеціалістом служби у справах дітей Фаніною І.В., [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON], 2009 р.н., [PERSON]., 2010 р.н. за адресою: [ADDRESS], встановлено, що обстежити умови проживання не вдалось, оскільки приміщення було зачинено, опитано сусідів по гуртожитку, які пояснили, що [PERSON] разом з дітьми за вищевказаною адресою довготривалий час не проживає. Відповідно до листа Служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради від 08.12.2017 року, спеціалістом сектору з питань опіки та піклування 07.12.2017 року було відвідано родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS], однак застати вдома не вдалось, залишено запрошення до служби. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] з дітьми [PERSON], [PERSON]. проживає, але сусіди не спілкуються та бачать їх періодично. З висновку Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-42/95 від 12.01.2018 року вбачається, що виконавчий комітет проти задоволення вимог [PERSON] заперечує, оскільки з пояснень, наданих відповідачем [PERSON] органом опіки та піклування з'ясовано, що на даний час вона з дітьми мешкає у орендованому житлі за адресою: [ADDRESS], власного житла не має, близьких родичів, які б мали змогу зареєструвати постійне мсісце проживання дітей у м. Херсоні не має. Визнання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом з подальшим зняттям з реєстрації постійного місця проживання, призведе до виникнення перешкод для переоформлення соціальних виплатах в органах соціального захисту, у наданні медичної допомоги та освітніх послуг. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2011 року, виключено відомості про [PERSON] як батька дитини - [PERSON] з актового запису про його народження. Рішення набуло законної сили 05.12.2011 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.06.2012 року, виключено відомості про [PERSON] як батька дитини - [PERSON] з актового запису про її народження. Рішення набуло законної сили 09.07.2012 року. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред"явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації відповідачів у будинку за вище вказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно визнання малолітніх дітей, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. За приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] не є батьком малолітніх дітей, що встановлено рішеннями судів, та окрім цього, суд прийшов до висновку, що [PERSON], яка є матір'ю малолітніх дітей [PERSON]., [PERSON], втратила право користування житловим приміщенням, відповідно і малолітні діти також втратили право користування житловим приміщенням. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved