Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

10 липня 2015 року [PERSON].(далі позивач) звернулася до суду з позовом до Бахмацької міської ради Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, у зв'язку із чим вона звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд без його участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до договору про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 05 лютого 1969 року (а.с.6-7) померлому [PERSON] на підставі рішення виконкому Бахмацької міської ради Чернігівської області № 214 від 22 вересня 1969 року була відведена земельна ділянка в безстрокове користування по [ADDRESS], для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями. Також, 31 грудня 1970 року Бахмацькою міською радою Чернігівської області було надано дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку з надвірними будівлями (а.с.10), з терміном закінчення вказаних робіт 31 грудня 1972 року. Довідкою Бахмацької дільниці Прилуцького МБТІ від 27 травня 2015 року (а.с.11) підтверджується, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно із технічним паспортом на будинок [ADDRESS] (а.с.8-11), дане будинковолодіння збудоване у 1972 році на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 144 723 гривень. Відповідно до інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 09 червня 2015 року № 1160/02-14 (а.с.12). З встановленого випливають наступні висновки. На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 15, 16, 20 ЦК та статтями 3, 4 ЦПК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Окрім іншого, згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування": „у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження". За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у 1972 році. Зокрема, частиною четвертою статті 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон від 1 липня 2004 року № 1952-IV) передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Зокрема, необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки на час виникнення спірних правовідносин регулювалася підзаконними нормативними актами, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5. Виходячи з наведених нормативних актів вони передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом від 1 липня 2004 року № 1952-IV. Отже, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого чоловіка, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Спір про право власності на зазначений жилий будинок з надвірними будівлями підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved