Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» звернувся до суду із заявою про перегляд рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року у справі № 335/8680/13-ц за нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 25.06.2015 року відкрито провадження за вказаною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 10.08.2016 року справа передана у провадження судді Апаллонової Ю.В. Слухання заяви ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» неодноразово призначалося судом до розгляду, однак розгляд справи неодноразово відкладався через надходження до суду апеляційних скарг [PERSON], ЗКБУ «Машбуд», [PERSON], [PERSON] 06.02.2017 року вказана справа надійшла до суду із ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.02.2017 року, судове засідання призначено на 16.02.2017 року на 09-30 год. Позивач [PERSON], його представник, а також представник відповідача ЗКБУ «Машбуд» у судове засідання не зявились, про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, в матеріалах справи наявні розписки в отриманні судових повісток від [PERSON] особисто та від ЗКБУ «Машбуд» уповноваженою особою [PERSON], жодних процесуальних заяв чи клопотань з приводу неявки, заяв про відкладення слухання справи від цих осіб до суду не надходило. Відповідно до ст. 365 ЦПК України, неявка заявника та інших особи, які беруть участь у справі не є перешкодою для розгляду заяви. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, забезпечує право на судовий розгляд протягом розумного строку. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини критеріями для визначення розумності строку є складність справи (щодо її предмета), поведінка сторін (позивачів і відповідачів), поведінка органів судової влади (а також адміністративних органів, що втрутилися в процес) і важливість предмета спору для зацікавленої особи. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лигун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "[PERSON] проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. За змістом пункту 17 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 4 перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 364-1, 365 ЦПК та загальних засад цивільного судочинства. Відкривши провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами, суддя постановляє ухвалу, якою призначає дату, час і місце судового засідання, про що повідомляє осіб, які беруть участь у справі, надсилає їм копії заяви про перегляд. Виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Таким чином, враховуючи викладене, заслухавши думку представника заявника, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви ТОВ «Знамянський меблевий комбанат» по суті за відсутності належних чином повідомлених [PERSON] та ЗКБУ «Машбуд». ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» в обґрунтування заяви послався на п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, зокрема, що підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду. Підставою для ухвалення у даній цивільній справі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року у справі № 335/8680/13-ц стало рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Рибалко Н.І.) від 14 липня 2004 року по справі № 2-2877/2004, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу від 17.02.2003 р., за умовами якого [PERSON] є покупцем Будівлі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Рибалко Н.І.) від 14 липня 2004 року у справі № 2-2877/2004 скасовано, а справу передано на новий розгляд. Таким чином, рішення від 14 липня 2004 року, яке стало підставою для ухвалення у даній цивільній справі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року по справі № 335/8680/13-ц, скасовано. Зважаючи на викладене, фактично на даний час у позивача - [PERSON] не існує законної підстави, яка підтверджує набуття ним права власності на Будівлю, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. Заявник просить суд скасувати Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року по справі № 335/8680/13-ц за нововиявленими обставинами і ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У судовому засіданні представник заявника ТОВ «Знамянський меблевий комбінат», представник ТОВ «Багіра» -[PERSON] заяву підтримав у повному обсязі і просить її задовольнити на підставах викладених у позові та просить скасувати рішення суду і у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Особи, які беруть участь у справі, повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви і, як вже зазначалося раніше, у судове засідання не зявилися. Заслухавши пояснення представника заявника ТОВ «Знамянський меблевий комбінат», представника ТОВ «Багіра», дослідивши матеріали справи № 335/8680/13 у 5 томах та заяву про перегляд судового рішення у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1,2 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. На підставі матеріалів справи судом встановлені наступні обставини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014 року у справі № 335/8680/13-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до ЗКБУ «Машбуд», ТОВ «Багіра», ТОВ «Знамянський меблевий комбінат», а саме: визнано за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю літ. А-3 розташована по вул. Перемоги, 2 у м. Запоріжжі (далі Будівля) та витребувано із володіння ТОВ «Багіра» на користь [PERSON] нежитлову адміністративну будівлю літ.А-3 та замощення1 , розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.2.(т. 2 а.с. 71-75). Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року по справі № 335/8680/13-ц набрало законної сили 26.06.2014 року (т.3 а.с.33-40). Підставою для ухвалення у даній цивільній справі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) від 19.02.2014 року у справі № 335/8680/13-ц стало рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Рибалко Н.І.) від 14 липня 2004 року по справі № 2-2877/2004, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу від 17.02.2003 р., за умовами якого [PERSON] є покупцем Будівлі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року у справі № 2-2877/2004 (номер провадження 6-43562ск14) рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Рибалко Н.І.) від 14 липня 2004 року у справі № 2-2877/2004 скасовано, а справу передано на новий розгляд. В подальшому за наслідками нового розгляду вказаної справи рішенням Орджонікідзевського районного суду від 18.02.2016 року у справі №335/6264/15-ц у позові [PERSON] до ЗКБУ «Машубд» про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 17.02.2003 року відмовлено повністю. Судом у справі №335/6264/15-ц встановлено, що ЗКБУ «Машбуд» (продавець) не був власником будівлі літ. А-3, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 2, на момент підписання із [PERSON] (покупець) договору купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року та акту прийому-передачі вказаної будівлі від 19.02.2003 року, а сам Договір від 17.02.2003 р. № 20-НФ, що має просту письмову форму, підлягав і нотаріальному посвідченню і реєстрації (істотні умови необхідні для дійсності правочину), а тому цей договір не може бути визнаний дійсним з підстав, передбачених ні ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, ні ст.. 220 ЦК України, та є неукладеним (недійсним в силу закону). Недійсний в силу закону правочин не породжує для сторін жодних правових наслідків. Рішення суду від 18.02.2016 року у справі №335/6264/15-ц залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.05.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.09.2016 року. [PERSON], звертаючись до суду із позовом до Запорізького колективного будівельного управління „Машбуд, Товариства з обмеженою відповідальністю „Багіра, Товариства з обмеженою відповідальністю „Знамянський меблевий комбінат про визнання права власності та витребування із чужого володіння, аргументував свій позов тим, що він є законним власником майна, в обґрунтування чого посилався на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (суддя Рибалко Н.І.) від 14 липня 2004 року у справі № 2-2877/2004, та просив суд повернути майно у його володіння. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого права на майно. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених їм правовстановлюючих документів, показань свідків, а також будь-яких інших доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 11.05.2012 у справі №6-11085св12 зазначив, що рішення про визнання права власності, прийняте в порядку ст. 392 ЦК України, не породжує право власності, а підтверджує право власності, яке вже виникло на підставі закону або договору. У даному випадку [PERSON], звернувшись до суду, вказав на те, що він є власником на підставі договору від 17.02.2003 р. № 20-НФ, який визнаний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року у справі № 2-2877/2004 дійсним. Скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015 року вказане рішення скасовано, а за наслідками нового розгляду цієї цивільної справи, встановлено, що договір від 17.02.2003 р. № 20-НФ є недійсним в силу закону, та не породжує жодних правових наслідків. З огляду на наведене, [PERSON] на даний час не є власником спірного майна, оскільки відсутні для цього відсутні підстави, встановлені статтею 11 ЦК України. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Суд вважає, що наведені в заяві істотні обставини, які існували, але не були відомі суду спростовують факти, які покладено в основу судового рішення від 19.02.2014 року, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення та зважаючи на те, вказані обставини (відсутність права власності у позивача на спірне майно) не були і не могли бути відомі на час первісного розгляду справи, оскільки є наслідком скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014 року у справі № 335/8680/13-ц. Слід також звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 листопада 2004 року «Праведная проти Росії» зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, погоджується, що нововиявлені обставини на які посилається заявник є істотними та такими, що не були відомі сторонам на час розгляду справи № 335/8680/13-ц у зв'язку з тим, що вони прямим чином впливають на висновок суду. За таких обставин суд вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. А-3 та замощення 1, розташовані по вул. Перемоги, 2 у м. Запоріжжі. Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. (пункт 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5). Основною умовою задоволення віндикаційного позову є наявність права власності у особи, яка витребовує майно. У разі відсутності у позивача права власності на майно віндикаційний позов не може бути задоволено. Відтак, враховуючи те, що [PERSON] не є власником спірного майно, оскільки у нього відсутні відповідні підстави, вимога щодо витребування цього майна на його користь також не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Враховуючи вищенаведене, в суду є всі підстави для скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та прийняття нового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved