Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], в подальшому збільшила розмір позовних вимог (а.с.27), остаточно просила стягнути на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 500 грн щомісячно, з дати розірвання шлюбу з 11.02.2014 року до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається на ІІ курсі у Запорізькому державному медичному університеті, у зв'язку з чим потребує сторонньої матеріальної допомоги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Зазначив, що триває судовий процес про стягнення з нього аліментів на утримання також неповнолітньої дитини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений. Суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст..199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що в період з 18.11.1990 року по 24.06.1996 року та в період з 17.07.2006 року по 29.01.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3-5). Від шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Крім того, сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою від 22.09.2014 року (а.с.57), [PERSON] навчається на ІІІ курсі в Запорізькому державному медичному університеті, за денною формою навчання, на бюджеті, термін закінчення навчання 30.06.2018року. [PERSON] отримує стипендію у розмірі 730 грн (а.с.57). [PERSON] проживає разом з матір'ю (а.с.8). Позивачка працює у КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради (а.с.33-35), середній розмір її заробітної плати становить 6 291,75 грн (а.с.36). Крім того, позивач знаходиться на обліку в УПФУ в м. Чернігові та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи у розмірі 1 666,82 грн (а.с.48-49), знаходиться на обліку ендокринолога, яким встановлено обмеження фізичних навантажень для позивача (а.с.32). Відповідач мешкає окремо (а.с.37), працює водієм ФОП [PERSON] (а.с.40), зареєстрований як фізична особа - підприємець (а.с.29). Згідно довідки про доходи від 19.09.2014 року (а.с.39) середній розмір його заробітної плати становить 609 грн. Згідно довідки ДПІ у м. Чернігові від 18.02.2014 року податкова звітність відповідачем не подавалась (а.с.38). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Вказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою, але не вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу синові та не позбавляють його обов'язку утримувати повнолітню дитину у зв'язку з його навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, позивач в силу закону також зобов'язана утримувати повнолітнього сина, крім того сторони не заперечують щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 500 грн щомісячно. Крім того, приписами ч.1 ст.191 ЦК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем не надано суду доказів, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. За вказаних обставин, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позову, тобто з 01.09.2014 року (а.с.13), але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до [INFO]. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial