Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою до Голосіївської РДА в м. Києві про виділення частки квартири та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування позову вказує на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1994 року вищевказана квартирра належить на праві власності [PERSON] та членам його сім"ї : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. На теперішній час позивач позбавлений права вільного володіння та розпорядження квартирою, оскільки між ним та третіми особами по справі склалися складні стосунки тому і звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просили суд постановити рішення, яким виділити [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку вищевказаної квартири . Представник відповідача: Голосіївської РДА в м. Києві до суду не з"явилися. Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином та у встановлений законом порядок . Треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що дійсно між ними та позивачем склалися складні та напружені стосунки. Просять винести рішення у відповідності до чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи. Судом встановлено наступне. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів . При зверненні до суду позивач повинен довести,які його права чи охоронювані законом інтереси порушені.У разі недоведеності порушених прав чи інтересів, у позивача не виникає права на зверення до суду, наслідком чого є відмова в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Як в позовній заяві так і в ході розглдяду справи не встановлено в чому саме полягають порушення охоронюваних законом прав та інтересів з боку Голосіївськоїрайонної в м. Києві державної адміністрації. При цьому дії чи бездіяльність відповідача не оскаржуються . Як встановлено судом між позивачем та третіми особами по справі існує спір щодо права власності на спірну квартиру . При цьому слід відмітити, що Свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1993 року засвідчує, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON]на праві спільної приватної власності в рівних долях . Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином , в даному випадку має місце саме спільна часткова власність на чотирьохкімнатну квартири [ADDRESS], оскільки всі володіють квартирою в рівних долях ( по 1/4 частці). Позиція позивача [PERSON] про те, що позивач не має відповідних правовстановлюючих документів також не відповідає дійсності. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності ,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа,який засвідчує його право власності. В судовому засіданні не встановлено та не доведено позивачем, що відповідач Голосіївська РДА в м. Києві оспорювала чи порушувала право власності позивача на спірну квартиру. Тому правові підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Outcome: dismissed