Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариство шахтоуправління «Покровське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську\~ про відшкодування моральної шкоди, у звязку із втратою працездатності на виробництві. Позивач вказує, що у періоди з 14 квітня 1993 року по 18 лютого 2000 року та з 19 квітня 2010 року до 21 лютого 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та згідно наказу № 116 від 22 лютого 2012 року був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Позивач вказує, що під час роботи в шахті отримав професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 03 серпня 2015 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора - вугільним пилом, виробничим шумом, важкістю праці, згідно лабораторно-інструментальних досліджень запиленість повітря робочої зони згідно атестації робочих місць складала 8,6 мг/м.куб. (ГДК - 4 мг/м.куб.), виробничий шум 90 дБА при ГДР 80 дБА, потужність зовнішньої праці при роботі за участю м,язів нижніх кінцівок і тулуба 142Вт (ПДР-90Вт), теж саме, при роботі з переважною участю м,язів плечового поясу 88,5Вт (ПДР 45Вт). Через вказані пошкодження здоровя позивачу встановлено діагноз: «Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст. ( першого - другого ст.). Захворювання професійне, встановлене вперше 144,8. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху IV ст. (четвертий ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - Захворювання професійне, встановлене вперше Н 90.3. Дефартроз колінних суглобів: справа 1-2 ст., зліва 1 ст. - захворювання професійне М 19.8» та медичний супутний діагноз: «ІХЗ ( дифузний пневмосклероз ). Гіпертонічна хвороба 2 ст., ст. З, ризик 3.». Позивач вказує, що 24 листопада 2015 року, згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної далі йому було встановлено 70 % втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні та 2 групу інвалідності з 11 листопада 2015 року, безстроково. Позивач зазначає, що у зв'язку з професійним захворюванням постійно змушений лікуватися, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що потягли за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Періодичні дуже сильні напади кашлю, задуха, почуття нехватки повітря, болі в грудній клітці, в попереку, ногах та руках та глухуватість, не дають позивачу і можливості почувати себе повноцінною людиною, заважають спілкуванню з родиною. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично не має, він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому, усі турботи по будинку лягли на його рідних. Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, в нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. У даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров'я. Заподіяну\~\~ моральну\~\~шкоду\~\~позивач\~\~оцінює в\~\~70 000\~\~гривень,\~\~яку\~\~просить стягнути з відповідача у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечила у повному обсязі надавши письмове заперечення, що міститься в матеріалах справи. Заінтересована особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила позов розглянути за відсутності її представника, щодо ухвалення рішення поклалася на розсуд суду. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 14 квітня 1993 року до 18 лютого 2000 року, та з 19 квітня 2010 року до 21 лютого 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач працював з повним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті [PERSON] отримав професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 03.08.2015 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора - вугільний пил, виробничий шум, важкість праці, згідно лабораторно-інструментальних досліджень запиленість повітря робочої зони згідно атестації робочих місць складала 8,6 мг/м.куб. (ГДК - 4 мг/м.куб.), виробничий шум90дБА при ГДР 80 дБА, потужність зовнішньої праці при роботі за участю м,язів нижніх кінцівок і тулуба 142Вт (ПДР-90Вт), теж саме, при роботі з переважною участю м,язів плечового поясу 88,5Вт (ПДР 45Вт). Через вказані пошкодження здоровя позивачу встановлено діагноз: «Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст. (першого - другого ст.). Захворювання професійне, встановлене вперше 144,8. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху IV ст. ( четвертий ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - Захворювання професійне, встановлене вперше Н 90.3. Дефартроз колінних суглобів: справа 1-2 ст., зліва 1 ст. - захворювання професійне М 19.8» та медичний супутній діагноз: «ІХЗ ( дифузний пневмосклероз ). Гіпертонічна хвороба 2 ст., ст. З, ризик 3.». Згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної позивачу було встановлено 70 % втрати професійної працездатності по професійним захворюванням та потребу в медикаментозному лікуванні та 2 групу інвалідності з 11.11.2015 року, безстроково. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, \~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно\~ст. 153 КЗпП України,\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до\~загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 ЦК України\~та\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам\~статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що позивачу згідно довідки МСЕК від 24 листопада 2015 року було встановлено втрати професійної працездатності 70 % по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні та 2 групу інвалідності з 11 листопада 2015 року безстроково. З огляду на вищенаведене, позивач 27 січня 2016 року звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до розяснень № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 70% працездатності в звязку з роботою на виробництві, визнаний інвалідом другої групи. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2001 року) «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на відшкодування цієї шкоди з відповідача, однак з урахуванням того, що позивач не забажав залучити до участі у справі в якості співвідповідачів інші підприємства, на яких він працював до поступлення на роботу до відповідача, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням часу роботи на підприємстві відповідача та часу коли вперше позивач звернувся до медичної установи з даним захворюванням. Ураховуючи вищенаведене, ступінь втрати працездатності, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, погіршення стану здоров"я позивача, а також те, що професійна працездатність позивача в звязку з професійним захворюванням втрачена на 70%, інвалідність встановлена безстроково, суд вважає за можливе стягнути на його користь суму 35 000 гривень, яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду. Згідно\~ст. 268 ЦК України\~позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. \~

Outcome: partial