Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 4410.53 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн., заподіяної внаслідок шахрайських дій. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.07.2012 р. між нею та [PERSON], який діяв як приватний підприємець, укладено договір №1 індивідуального замовлення про виготовлення металопластикових вікон та дверей та за що оплачено 3176 грн., для отримання яких вона 17.07.2012 р. уклала із ПАТ «ОТП Банк» Договір про надання споживчого кредиту №2000239525. На виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором вона сплатила банку заборгованість по тілу кредиту та відсотках на загальну суму - 4410.53 грн. Після перерахування [PERSON] грошових коштів, металопластикові вікна та двері виготовлено не було та коштів перерахованих в якості оплати за виготовлення зазначеного товару відповідач їй не повернув, незаконно заволодівши, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством), грошовими коштами. Тому, просить стягнути з відповідача 4410.53 грн. в якості заподіяної відповідачем матеріальної шкоди, так-як саме таку суму вона сплатила ПАТ «ОТП Банк» в якості погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2000239525, який власне укладався для погашення вартості замовленого у відповідача [PERSON] товару. Крім того, позивач вважає, що йому спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 8000 грн. та полягає у емоційних та психологічних стражданнях внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача, що зумовило погіршення стану її здоров»я та порушення звичного ритму її життя. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача на 22.09.2014 р. повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №75 від 13-17.09.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 23.07.2012 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір індивідуального замовлення №1, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов»язувався надати послуги індивідуального замовлення та передати замовнику товар, згідно додатку 1 до цього договору, а замовник зобо»язувався оплатити товар на умовах встановлених договором. Вартість товару без урахування доставки та монтажу становить 3176 грн. Крім того, відповідно до п.2.1 зазначеного договору, виконавець зобов»язувався в строк 60 днів з моменту підписання договору передати товар замовнику. Судом встановлено що 17.07.2012 р. [PERSON] уклала із ПАТ «ОТП Банк» Договір про надання споживчого кредиту №2000239525, відповідно до умов якого цільовим використанням кредиту є придбання товарів у продавця - ФОП [PERSON] та з метою контролю за цільовим використанням кредитних коштів, банк перераховує відповідну частину суми кредиту на користь продавця. Судом встановлено, що на виконання Договору про надання споживчого кредиту №2000239525 від 17.07.2012 р., ПАТ «ОТП Банк» перерахував [PERSON] 3876 грн. Позивач [PERSON] сплатила ПАТ «ОТП Банк» в якості погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2000239525 від 17.07.2012 р. 4410.53 грн. ( арк. 23-27) Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі ; за ч.2 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено [PERSON] остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Як зазначено у вироку Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 р. 23.07.2012 р. [PERSON] використовуючи невстановлених слідством найаних працівників, яким не було відомо про протиправні дії [PERSON], які перебували у офісному приміщенні по [ADDRESS], діючи від імені ФОП [PERSON], уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши її, що ФОП [PERSON] будуть виконанні умови договору та буде наданий товар (металопластикові вікна та двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов»язки та про що не було відомо найманим працівникам, а замовник у свою чергу повинна оплатити кошти у сумі 3176 грн. [PERSON] шляхом укладання договору про надання споживчого кредиту оплатила кошти у сумі 3176 грн., які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті своїх злочинних дій, [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 3176 грн., чим спричинив останній шкоду на вказану суму. Із довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Денисів Созівського районного центру первинної медико - санітарної допомоги №3 від 11.04.2014 р. вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку сімейного лікаря з 2003 року та потребує медичного лікування. З 09.10.2012 р. по 16.10.2012 р. знаходилася на амбулаторному лікуванні. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За нормами ст.1166 ч.1 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За наведених обставин суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача - 3176 грн., матеріальної шкоди, так-як таку суму грошових коштів було перераховано відповідачу в оплату не виготовленого товару та 3000 грн. моральної шкоди. Згідно положень п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач [PERSON] не отримавши замовленого та оплаченого за рахунок кредитних коштів, товару ( металопластикових вікон та дверей), додаткові незручності в організації її життя, що зумовлені шахрайськими діями відповідача по відношенню до позивача . Тому, з врахуванням викладених обставин, вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, розмір якої слід визначити у сумі 3000 грн. Крім того, зважаючи на вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь держави слід стягнути 487,20 гривень судового збору та в користь позивача 25 грн. понесених останньою витрат пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача ( квитанція до прибуткового касового ордера №1427 від 15.09.2014 р.)

Outcome: partial