Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач керівник Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубровицької районної державної адміністрації та Комунального закладу охорони здоров'я "Дубровицька центральна районна лікарня" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на користь Дубровицької районної державної адміністрації 3605,14 грн. витрат за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18.02.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено відповідне покарання. Вказаном вироком встановлено, що [PERSON], будучи раніше засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України до одного року позбавлення волі та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, що виразилось у грубому порушенні вимог п. 1.3, п. 1.5, п. 2.1 "а", п. 2.3 "б", "д", п. 2.9 "а", "в", п. 12.1, п.12.3 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме 26 липня 2015 року біля 09:40 години, [PERSON], керував технічно справним мотоциклом марки "Viper Safari 125", незареєстрованим у встановленому законом порядку, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та достатніх навичок керування, в світлу пору доби, рухався в межах населеного пункту по вул. 17-го Вересня в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області в напрямку центру села зі швидкістю біля 60 км/год. Через свою неуважність та втрату пильності, які були викликані перебуванням у стані алкогольного сп'яніння, не вибравши безпечної швидкості руху, [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку біля правого краю проїжджої частини. В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім'яної ділянки волосистої частини голови справа, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №215 від 27.08.2015 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров'я. Потерпілою від кримінального правопорушення визнано [PERSON], [INFO]. Згідно відомостей (розрахунку витрат), наданих КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" від 28.07.2017 року за №1595/01-16/17, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" з 26.07.2015 року по 07.08.2015 року (12 ліжко-днів). Отож, оскільки КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня", було понесено витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 3605,14 грн., просить стягнути їх з відповідача. До початку розгляду справи від прокурора до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.24, 27). Відповідно до\~ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні із копії вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 18.02.2016 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України встановлено, що [PERSON], будучи раніше засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України до одного року позбавлення волі та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, що виразилось у грубому порушенні вимог п. 1.3, п. 1.5, п. 2.1 "а", п. 2.3 "б", "д", п. 2.9 "а", "в", п. 12.1, п.12.3 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме 26 липня 2015 року біля 09:40 години, [PERSON], керував технічно справним мотоциклом марки "Viper Safari 125", незареєстрованим у встановленому законом порядку, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та достатніх навичок керування, в світлу пору доби, рухався в межах населеного пункту по вул. 17-го Вересня в с. Селець, Дубровицького району Рівненської області в напрямку центру села зі швидкістю біля 60 км/год. Через свою неуважність та втрату пильності, які були викликані перебуванням у стані алкогольного сп'яніння, не вибравши безпечної швидкості руху, [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на велосипедиста [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку біля правого краю проїжджої частини. В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім'яної ділянки волосистої частини голови справа, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №215 від 27.08.2015 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров'я (а.с.6-8). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка- розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. При цьому, розмір відшкодування фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння визначається виходячи з кількості ліжко- днів, проведених потерпілим в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. З розрахунку витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] за №1593/01-16/17 від 28.07.2017 року, проведеного КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня, вбачається, що [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 26.07.2015 року по 07.08.2015 року - 12 ліжко-днів з діагнозом: струс головного мозку. Закритий перелом акроміального кінця правої ключиці. Забій грудної клітки. Забійно-рвані рани волосистої голови справа. Згідно вищезазначеного розрахунку, всього на лікування потерпілої [PERSON], закладом охорони здоров'я було витрачено 3605,14 грн. (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України та ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.\~ \~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], у зв'язку із спричиненням [PERSON] середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, зобов'язаний відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати за лікування потерпілої [PERSON], яка перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня, з 26.07.2015 року по 07.08.2015 року, позов слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved