Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач 05 грудня 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, на обґрунтування вказавши, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2013 року було розірвано. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.06.2013 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 400 гривень щомісячно. Згідно рішення суду від 07.05.2018 року розмір аліментів збільшено до 1000 гривень щомісячно. Вказує, що на даний час розмір стягнення аліментів є недостатнім, синові майже 13 років, він проживає разом з нею, ходить до школи, вона мусить придбати усі необхідні речі для нього до шкоди, одяг, взуття, забезпечити харчуванням, ліками і т.д. Зі слів відповідача, він постійно їздить на роботу за кордон, отримує немалі доходи, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі більшому, аніж 1000 гривень. . З огляду на наведене просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги зменшила та просить стягувати з відповідача по 1500 грн аліментів щомясічно. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позовної заяви визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1500 гривень. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.04.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.05.2018 року постановлено збільшити розмір аліментів з 400 грн та стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по 1000 грн аліментів щомясчно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.05.2018 року розмір аліментів є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, лікування, які несе лише позивач. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 1500 гривень щомісячно на утримання дитини, оскільки такий розмір не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини, проти чого не заперечував відповідач. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved