Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на наступні обставини. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. За час перебування в шлюбі в них народилася донька, [PERSON] [INFO] року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив рішення, яким постановив стягувати з позивача аліменти на користь [PERSON] на дитину в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно. [INFO] року на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист за №2-2195/2011 року, який було передано до виконання за місцем праці позивача . Позивач стверджує, що з того часу обставини суттєво змінилися. Малолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Незважаючи на це, з позивача на користь відповідача продовжують стягуватися аліменти на утримання дитини. Позивач вважає, що це суперечить інтересам дитини, оскільки відповідач добровільно надає незначні кошти для задоволення щоденних, побутових потреб дитини, і робить це не регулярно. Мирне врегулювання спору є не можливим через небажання відповідача добровільно, регулярно та в достатньому розмірі надавати аліменти на дитину. Тому позивач змушений звернутися з таким позовом до суду. Просить суд звільнити його від сплати аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі із підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила. Стверджує, що їхня спільна з позивачем неповнолітня донька [PERSON] з кінця 2013 - початку 2014 року проживала не з позивачем, а з його батьками. З 2017 року і до теперішнього часу дитина періодично проживає з матір'ю. Разом з тим, за відсутності матері, дитина деякий час проживає з батьками позивача. Станом на початок листопада 2018 року [PERSON] проживає з відповідачем на орендованій квартирі у місті Львові, відповідно, на час розгляду справи в суді, утриманням та вихованням дитини займається відповідач. Просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні проти цього не заперечував і підтвердив, що дитина справді проживала з його батьками, оскільки в місці його постійного проживання відсутні належні умови для проживання малолітньої дитини. Окрім цього, позивач не заперечує, що на даний час його донька справді проживає з матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, яке набрало чинності 22.03.2011 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). За час перебування в шлюбі народилася донька, [PERSON], [INFO] - свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 30.03.2006 року (а.с. 12). [INFO] року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). [INFO] року на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист за №2-2195/2011 р., який передано до виконання за місцем праці позивача, на підставі чого він щомісяця сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини (довідка про доходи від 18.07.2018 року № 166) (а.с. 9). Відповідно до акта-довідки №3 від 04.10.2018 року, виданого на ім'я батька позивача [PERSON], Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Вихователь-Львів" [PERSON] станом на цю дату фактично проживала у [ADDRESS] В характеристиці дитини як учениці 6-А класу Львівської державної комунальної загальноосвітньої школи №3 від 18.06.2018 року №02-07/238 зазначено, що участь в навчально-виховному процесі бере батько, дідусь та бабуся дитини, а мати лише була присутня на святі першого дзвоника (а.с. 11). Проте, як встановлено в судовому засіданні, на даний час дитина проживає з матір'ю, яка й займається її вихованням і утриманням. Позивач проти цього не заперечив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про відмову в задоволенні позову на підставі наступного. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" гарантує кожній дитині право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій формі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. При цьому ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Виходячи з наведеного, а також враховуючи те, що позивач в судовому засіданні не заперечив, що дитина на даний час проживає з відповідачем, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] Неповнолітня [PERSON] на даний час проживає з відповідачем і перебуває на утриманні та вихованні матері. Окрім цього, з кінця 2013 року дитина справді більшість часу не проживала з відповідачем. Як було встановлено в судовому засіданні, дитина проживала з батьками позивача. У зв'язку з цим, а також за відсутності інших істотних обставин, які впливали б на необхідність звільнення позивача від сплати аліментів чи стягнення аліментів з відповідача, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі. Щодо прохання позивача про застосування аналогії закону за ст. 8 ЦК України про право звернутися до суду із питанням про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дитина за ст.ст. 183, 184 СК України, оскільки питання звільнення від сплати аліментів у зв'язку зі зміною місця проживання дитини не врегульовано законом, то суд вважає, що оскільки позивач не підтвердив факт проживання з ним неповнолітньої дитини, то дане прохання судом відхиляється. Таким чином, з'ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed