Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009 р. по 25.09.2012 р., від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею. Рішенням суду від 19.09.2012р. з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача. З 2011р. відповідач не проявляє батьківською турботи, не бажає займатися вихованням дитини, зовсім не спілкується з дитиною, не відвідує дитячий заклад, де знаходиться остання, не піклується про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, зловживає спиртними напоями, що суперечить інтересам дитини. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 23.04.2015р. складає 16651 грн. 63 коп. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Додатково пояснила суду, що на теперішній час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який разом з нею виховує дитину, забезпечує останній медичне обслуговування, харчування, догляд та бажає усиновити дитину та виїхати разом з сім'єю за кордон для постійного проживання. Також пояснила суду, що дитина не бажає зустрічатися з батьком та не пам'ятає його. Просила суд задовольнити позов. При цьому пояснила суду, що після розірвання шлюбу та переїзду з дитиною на інше постійне місце проживання, вона не повідомляла відповідачу - батьку дитини адресу фактичного проживання останньої та який дитячий заклад відвідує дитина. Також пояснила, що на теперішній час заборгованість відповідача по аліментам значно зменшилась. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно він останній час не бачить дитину, не спілкується з останньою через те, що позивачка та її чоловік чинять перешкоди йому у побаченнях з дитиною та прийнятті участі у її вихованні. Позивачка приховувує від нього місце знаходження дитячого садка, який відвідує син. Адресу дитячого садка, який відвідує син, він дізнався лише в судовому засіданні під час розгляду справи. На його постійні вимоги надати можливість зустрічатися з дитиною, позивачка та її чоловік [PERSON] відповідають відмовою, взагалі уникають з ним телефонних розмов, при цьому [PERSON] вимагає від нього відмовитися від дитини. У зв'язку з перешкодами, які чинить йому позивач зі своїм чоловіком у спілкуванні з дитиною, участі у її вихованні, 17.07.2015 р. він звернувся до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про усунення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з сином та забезпеченні йому права на спілкування з дитиною шляхом визначення часу побачень з сином. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 813р від 22.12.2015 року був встановлений час побачень [PERSON] з дитиною, але [PERSON] продовжувала ігнорувати його батьківські права. У зв'язку з перешкодами у спілкуванні з сином, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про усунення перешкод у вихованні сина та про визначення часу для участі у вихованні сина. Провадження у справі відкрито, справа не розглянута, знаходиться в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Крім того, відповідач пояснив суду, що заборгованість по аліментам дійсно має місце у нього утворилась з тих підстав, що він втратив роботу та тривалий час не мав можливості працевлаштуватися, перебував на обліку в Центрі зайнятості населення з причини відсутності роботи, але він по можливості надсилав гроші для дитини у різних сумах, які хоча і не відповідали необхідному розміру, але, з урахуванням того, що він сам знаходився на утриманні у родичів, були доволі регулярними. На теперішній час він офіційно влаштувався на постійну роботу, в результаті чого аліменти на утримання дитини перераховуються через бухгалтерію підприємства згідно з виконавчим листом, заборгованість по аліментам на теперішній час значно зменшилась. Також зазначив, що у травні 2016 року [PERSON], під час розгляду справи, позивачка двічі дозволила йому поспілкуватися з дитиною у її присутності. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він не підтримує раніше наданий суду Висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки представник Органу опіки та піклування в процесі розгляду справи дійшов висновку, що позивачка та її чоловік перешкоджають відповідачу приймати участь у вихованні дитини, а звернення до суду позивачки із зазначеним позовом пов'язане з бажанням її теперішнього чоловіка всиновити дитину та забезпеченням можливість вивезення останньої для проживання за кордон без згоди батька дитини. Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав недоведеності останнього. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], 19.05.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження останнього, Свідоцтвом про зміну імені [PERSON] на [PERSON] від 26.03.2014 року, Свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] від 21.09.2013 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили суду, що відповідач не піклується про сина, його вихованням займається виключно позивачка, мати. Свідок [PERSON], допитана за клопотанням відповідача, повідомила, що відповідач [PERSON] який є її сином, після розлучення з позивачкою позбавлений можливості бачити свого сина [PERSON], але позбавлений можливості бачитись з ним та приймати участь у його вихованні, оскільки йому у цьому перешкоджає [PERSON], яка приховує місце проживання дитини, перевела його в інший дитячий садок та не повідомила у який саме, не бажає розмовляти по телефону з відповідачем, відмовляється від надання останньому можливості спілкуватися з сином. Також свідок повідомила, що її син тривалий час не міг знайти роботу і тому у нього були складнощі з виплатою аліментів, спиртними напоями її син не зловживає. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ч. 1 ст.164 СК України у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як вбачається з довідок медичних установ, відповідач не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 67, 68). Відділом по Комунарському районі Служби у справах дітей Запорізької міської ради 22.04.2016 року було обстежено місце проживання відповідача за адресою його проживання та реєстрації: [ADDRESS]. Згідно висновків комісії: стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання [PERSON] задовільні, в квартирі створені необхідні умови для відпочинку, розвитку та виховання малолітньої дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд звертає увагу, що поняття ухилення від виконання обов'язку та невиконання обов'язку не є тотожними. Лише тоді можливо стверджувати про ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, коли батько мав реальну юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, за наявності його вини. Суд приймає до уваги той факт, що позивач після розлучення приховувала від відповідача фактичне місце проживання дитини, місце його перебування у дитячому садку, обмежувала доступ відповідача до дитини. Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідача [PERSON] та позивача [PERSON], показаннями свідків. Суд також враховує, що відповідач [PERSON], як батько дитини, у зв'язку з обмеженням його права на спілкування із власною дитиною, намагався захистити свої права як батька, звернувшись з відповідною заявою до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини та з позовом до суду про усунення перешкод у вихованні сина та про визначення часу для участі у вихованні сина. Судом встановлено, що [PERSON] має значну заборгованість по сплаті аліментів на дитину, що підтверджується довідками-розрахунками заборгованості по аліментам. Разом з цим, судом встановлено, що [PERSON] докладає зусиль до зменшення заборгованості, про що свідчать надані ним квитанції про перерахування аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с. 69-71, 80), довідка про працевлаштування. Суд враховує, що [PERSON] працевлаштувався за направленням центру зайнятості від 19.08.2015 року на ПАТ „Агромаш", позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем корінцем направлення на працевлаштування від 19.08.2016 року, довідкою з місця роботи, побутовою характеристикою від 21.07.2015 року та характеристикою з місця роботи від 19.10.2015 року. Виходячи з наведеного, судом не встановлені обставини які б, згідно ч. 1 ст.164 СК України були підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Комунарської райдержадміністрації від 01.12.2015 року року № 1769/01-26/05, орган опіки та піклування Комунарської райдержадміністрації вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На думку суду, висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина не містить переконливих доказів умисного нехтування відповідачем своїми обов'язками і обставин, з якими закон пов'язує позбавлення батьківських прав. Підтвердженням цього було пояснення представника органу опіки і піклування, яким не підтримано раніше наданий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, пояснення позивача [PERSON], якою зазначено, що звернення до суду пов'язане з бажанням її теперішнього чоловіка всиновити дитину та забезпеченням можливості вивезти дитину для проживання за кордон без згоди батька дитини. Таким чином, суд встановив факт, що відповідач прикладає належні зусилля для участі у вихованні сина, але для нього існують об'єктивні перешкоди у здійсненні батьківських прав, створені позивачем, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed