Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду\~Луганської області з уточненим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь страхове відшкодування у розмірі 49490,00 грн., 5000,00 грн. моральної шкоди. Також стягнути з відповідача на свою користь починаючи з 16.01.2014 року по день винесення рішення пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, стягнути на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних та за період з 16.01.2014 року по день винесення рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 вересня 2013 року о 16-10 год. на перехресті вул. Леніна пров. Колгоспний в смт. Новопсков з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталося зіткнення з належним йому автомобілем SkodaOktavia A5, державний номерний знак [NUMBER], якому внаслідок зіткнення як власнику транспортного засобу було завдано матеріальних збитків. Оскільки транспортний засіб ЗАЗ 110307 застрахований в ВАТ НАСК „Оранта", і дана ДТП визнана страховим випадком, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн., пеню в розмірі 4936,00 грн., неустойку в розмірі, встановленому договором, 5000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. Згодом позов був уточнений, згідно уточненого позову позивач просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 49490,00 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних за період з 16.01.2014 року по день винесення рішення; 5000,00 грн. моральної шкоди; пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, на який нараховується пеня, починаючи з 16.01.2014 року по день винесення рішення. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2016 року частину позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишено без розгляду. В судове засідання позивач\~ не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначає, що страхове відшкодування у сумі 49490,00 грн. позивачу було сплачено та просять в цій частині припинити провадження, не заперечують сплати частину судових витрат, пропорційно сплаченій сумі страхового відшкодування. Решту позовних вимог не визнає, вважає, що моральна шкода підлягає сплаті страховиком лише у випадках спричинення шкоди здоровю, яку зазнав потерпілий під час дорожньо-транспортної пригоди, та зазначає, що пеня сплачується з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, на який нараховується пеня. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 27.09.2013 року о 16-10 год. на перехресті вул. Леніна пров. Колгоспний в смт. Новопсков з вини водія [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ 110307, держаний номерний знак [NUMBER], сталося зіткнення з належним позивачу автомобілем SkodaOktavia A5, державний номерний знак [NUMBER], якому внаслідок зіткнення як власнику транспортного засобу було завдано матеріальних збитків. Транспортний засіб, яким керувала особа, винна в ДТП, застрахований в ВАТ НАСК «Оранта». Як вбачається з постанови Новопсковського\~ районного суду Луганської області Новопсковського\~ районного суду Луганської області у справі про адміністративне правопорушення №420/1213/13-п Новопсковського\~ районного суду Луганської області від 07.10.2013 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення\~Правил дорожнього руху\~України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, [PERSON] було визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. 23.01.2013 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АЕ/0759556 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного Полісу (страхувальник [PERSON]) забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду завдану життю і здоров'ю потерпілого складає 100\~000 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 50 000 грн., франшиза 510 грн., термін дії договору з 23.01.2013 року по 22.01.2014 рік. Таким чином, ліміт відповідальності страхової компанії складає 50 000 грн. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] сплачено страхове відшкодування у розмірі 49490,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 49761 від 08.09.2015 року. Як регламентує\~ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON]. ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки SkodaOktavia A5, державний номерний знак [NUMBER]. Як зазначає\~ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. В процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми майнової шкоди, суд встановив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобілю марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована НАСК «Оранта» та даний автомобіль був забезпеченим транспортним засобом. Пунктом 9.2 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяному життю та здоровю потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Протягом розгляду даної цивільної справи позивач отримав 49490 гривень, оскільки страховою компанією було вираховано франшизу в розмірі 510,00 гривень.\~Також позивачу в рахунок часткового відшкодування шкоди [PERSON] було сплачено 500 грн. \~ В силу ст.36 п.36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Як встановлює ст. 36 п.36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 35.1\~ст. 35 Закону\~для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку (ч. 35.2 ст. 35 Закону). Статтею 36 Закону\~передбачено, що після розгляду страховиком наданих йому визначених у\~статті 35 цього Закону\~документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому\~законом\~порядку. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у\~статті 35 цього Закону\~документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня (ч., ч. 37.1, 37.2\~ст. 37 Закону № 1961-IV). Позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування за період з 16 січня 2014 року по день винесення рішення виходячи з простроченої суми виплати страхового відшкодування, кількості днів прострочення та показників облікової ставки НБУ. При розрахунку заборгованості за порушення виплати страхового відшкодування, суд приймав до уваги те, що страховою компанією Публічним акціонерним товариством «НАСК Оранта» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 49\~490 грн. на рахунок позивача 08.09.2015 року, тобто пеню необхідно стягувати за період з 16 січня 2014 року по 08 вересня 2015 року. При розрахунку пені за порушення строків виплати страхового відшкодування суд користувався формулою: Розмір пені = сума боргу*(облікова ставка НБУ*2)%/кількість днів у році*кількість днів прострочення. Кількість днів у 2014, 2015 роках складає 365 днів. Кількість днів прострочення страхового відшкодування складає 600 днів. Облікові ставки НБУ складають: з 13.08.2013 року 6,5%, з 15.04.2014 року 9,5%, з 17.07.2014 року 12,5%, з 13.11.2014року 14,0%, з 06.02.2015 року 19,5%, з 04.03.2015 30%, з 28.08.2015 року 27%. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно вимог\~ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і відповідно обов'язком страховика у разі настання страхового випадку, внаслідок якого було пошкоджено майно третіх осіб, зводиться до здійснення страхової виплати відповідної суми грошових коштів постраждалій особі. І оскільки дане зобов'язання є грошовим, то в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення. Дані види стягнень не є санкціями за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу. Оскільки судом встановлено, що відповідач ПАТ «НАСК «Оранта»\~ прострочив виконання зобов'язання за договором позовні вимоги в частині стягнення пені, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних, також підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог позивача від 30.04.2015 року, з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача підлягає стягненню: - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ з суми страхового відшкодування в розмірі 27808,25 грн. за період з 16.01.2014 року по 08.09.2015 рік; - інфляційні втрати в розмірі 37913,60 грн., розраховані відповідно до офіційних даних індексу інфляції в газеті «Урядовий курєр» за 2014 рік (індекс інфляції 1,249) та за січень-липень 2015 рік (індекс інфляції 1,393) та рекомендацій відповідно до листа ВСУ N 62-97 року від 03.04.97 року; - розмір 3% річних від простроченої суми боргу який становить: 49490 грн. х 3% /100% /365 днів х 600 днів = 2440,60 грн. Відповідач в своїх поясненнях до позовної заяви наводить доводи, що сплата пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі і така позиція сформована Верховним Судом України при розгляді справ про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (26 вересня 2012 року у справі №3-41гс12). Проте суд не може погодитися з вказаними доводами відповідача, оскільки предметом розгляду Верховним Судом України у вказаній справі було стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та пені однією страхової компанії з іншої. В силу\~ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до\~ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як розяснюють п.п. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року\~(в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, в силу ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,\~МТСБУ) відшкодовується потерпілому\~фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача ПАТ НАСК «Оранта». Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як наводить\~ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене та у звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з ПАТ «НАСК Оранта» на користь держави пропорційну суму необхідного для сплати судового збору, а саме : 93,16 % від ціни позову, що складає 681,58 грн.

Outcome: partial