Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2017 року по 02 квітня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 серпня 2017 року була звільнена з роботи, в день звільнення остаточний розрахунок з нею не проведено. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 10309,63 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24 серпня по 05 жовтня 2017 року в розмірі 8236,58 грн. Стягнуті за рішенням суду кошти надійшли на рахунок позивача 03 квітня 2018 року. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34650,63 грн. з за період з 06 жовтня 2017 року по 02 квітня 2018 року. В судове засідання позивач не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в їх задоволенні. Заслухвши представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що наказом №2189-ВК від 23.08.2017 року позивач була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю з 23.08.2017 року. Розрахунок з позивачем не проведено. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року на користь [PERSON] з ПрАТ "Рівнеазот" стягнуто нараховану, але не виплачену суму заробітної плати у розмірі10309,63 гривеньта середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 серпня 2017 року по 05 жовтня 2017 року включно в розмірі 8236,58 гривень. Як вбачається із виписки по картці рахунку № [NUMBER] за період з 01.04.2018 року-03.04.2018 року на рахунок [PERSON] 03.04.2018 року було зараховано 18546,21 гривень. За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається із роз»яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У зв»язку з викладеним посилання представника відповідача на цю обставину, як на обставину, що виключає вину відповідача у не здійсненні розрахунку не приймається судом до уваги. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статі 117 цього кодексу. Аналіз наведених положень ст.117 КЗпП України свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 03.04.2018 року. Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області встановлено середньогодинний заробіток позивача у розмірі 35,5027 грн. Кількість робочих днів, на які відповідачем затримано повний розрахунок з [PERSON] згідно із розрахунком позивача становить 122 робочих дні. Таким чином середньоденна заробітна плата при восьмигодинному робочому дні становить 35,5027*8= 284,0216 грн. Отже, за період з 06 жовтня 2017 року по 03 квітня 2018року (день фактичного розрахунку) розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 34650,63 гривні. (122 робочих дні*284,0216 грн) Заперечень щодо здійсненого розрахунку відповідача позивач не висловив, а отже суд приймає вказаний розрахунок до уваги. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті нею судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved