Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, котрого підтримав у судовому засіданні та пояснив, що відповідач [PERSON] є його знайомий і в травні 2009 року останній попросив , його позивача позичити йому гроші. 07 травня 2009 року він, позивач уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого позичив відповідачу 4 530 дол. США , які на той час в еквіваленті в гривнях становили 34881 грн., котрі [PERSON] отримав та зобов'язався повернути до 31 грудня 2010 року. На підтвердження даного договору відповідач написав власноручно розписку. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. Вказує, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому кошти, однак відповідач [PERSON] вищезазначених коштів не повернув по сьогоднішній день. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 39 551,56 грн, а саме : інфляційна сума з суми боргу 34 881 грн. становить : ( 34 881 грн. х4,39 : 100) =1 531,27 грн., розрахунок трьох відсотків річних з простроченої суми за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року : сума боргу 34 881 грн. Сума трьох відсотків річних становить : ( 34 881 грн х 3% х3 роки) = 3 139,29 грн. Також, просить суд стягнути моральну шкоду в розмірі 2500 грн. так як зазнав моральних страждань, душевних переживань, нервових потрясінь, а також стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору . Відповідачу надсилались судові повістки по місцю проживання, однак в судові засідання 22 січня 2014 року та 07 лютого 2014 року він не з'явився. Крім того, у газеті "Галичина" від 30 січня 2014 року № 14-15(4767 - 4768) надруковано оголошення про день і час розгляду даної справи. Однак, відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи пояснення позивача та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного . У відповідності до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Згідно ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розписки від 07 травня 2009 року (а.с.4) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] як фізичної особи в присутності [PERSON] позику в сумі 4 530 ( чотири тисячі п'ятсот тридцять ) дол.. США, що в еквіваленті становило 34 881 ( тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. В даній розписці зазначено, що відповідач зобов'язується повернути дану суму до 31 грудня 2010 року , та повертати буде частинами кожного місяця не менше ніж 210 (двісті десять) дол.. США. Зазначено, що розписка написана без фізичного та морального тиску. Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 14 від 20 грудня 2013 року курс долара США до гривні по курсу НБУ станом на 20 грудня 2013 року становив - 7,9930000 грн. (а.с.5) Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що отриману від позивача відповідно до договору позики від 07 травня 2009 року суму в розмірі 4530 дол. США , що на час розгляду справи в еквіваленті становить 36 208,29 грн., слід стягнути з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних ( суму боргу 34 881 грн. х 3% х 3 роки = 3139,29 грн. ) в сумі 3 139,29 грн. підлягає до задоволення, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором. Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Тому, суд не вправі нараховувати індекс інфляції на суму заборгованості, яка згідно договору позики отримана відповідачем в валюті. Позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2500 грн. , однак позивач [PERSON] не представив переконливих доказів заподіяння такої шкоди і , що моральна шкода завдана йому у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань. Крім того правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, то в цій частині позову слід відмовити. На підставі наведеного та ст.ст. 625,1046,1047,1049,1050,1051,1167 ЦК України,

Outcome: partial