Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] в лютому 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення виплати страхового відшкодування в розмірі 14 761,80 грн.; пеню за договором (подвійна облікова ставка НБУ) у розмірі 934,24 грн., суму заборгованості відповідно індексу інфляції у розмірі 914,20 грн. та три відсотки річних у розмірі 93,42 грн.; пеню за згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (3%) у розмірі 34 099,45 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.; моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 22 листопада 2013 року між ним та відповідачем укладений Договір № 35-04/00018102/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, згідно з умовами Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання виплачувати страхові відшкодування за страхові ризики на користь позивача. 03 листопада 2014 року сталася подія, яка призвела до ушкоджень застрахованого згідно Договору транспортного засобу позивача, про що відразу були сповіщені органи МВС. 06 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий Договір до Договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування в результаті настання події 03.11.2014, згідно з умовами якого (п. 1) відповідач визнав подію, яка сталася 03.11.2014р., страховим випадком, що передбачений Договором. Крім того сторони домовились, що сума страхового відшкодування складатиме 14 761,80 грн., при цьому відповідач зобов'язався здійснити виплату страхового відшкодування протягом 20 робочих днів з дня укладення цього Додаткового Договору, що не виконав належним чином. Вважаючи дії публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» щодо відмови йому у здійсненні страхового відшкодування протиправними [PERSON] звернувся до суду та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 38), причини неявки в судове засідання не повідомив, однак 10 квітня 2015 року надав заперечення на позовну заяву [PERSON], яке мотивував тим, що 22.11.2013 року між позивачем та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладено договір № 35-04/00018102/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» погоджується щодо заявленої вимоги про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 14761,80грн. по події, яка сталася 03.11.2014 із забезпеченим транспортним засобом «Лексус», р/н [NUMBER], однак не погоджується з посиланням позивача на норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Таким чином, навіть в разі порушення страховиком умов договору страхування, розрахунок штрафних санкцій має здійснюватись у відповідності до спеціального законодавства (Закон України «Про страхування» та умов договору, зокрема п. 31.4.2 Договору). Також представник відповідача не погоджується в наданому запереченні з вимогою про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди при невиконанні зобов'язання за договором, можливо тільки у випадку, якщо умови такого відшкодування чітко прописані в укладеному договорі, а також у випадках, прямо передбачених законом. Відповідно до п.28.4.1 договору добровільного страхування № 35-04/00018102/1.1.2.00 не підлягають відшкодуванню штрафи, пеня та інші стягнення, витрати на відшкодування моральної шкоди, тому а ні чинним законодавством України, а ні укладеним договором добровільного страхування транспортного засобу не передбачено відшкодування страхувальнику моральної шкоди у зв'язку із невиконанням зобов'язань. Щодо заявлених вимог, з приводу компенсації витрат на правову допомогу, ПАТ «УСК «Гарант Авто» в заперечені зазначили наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України № 4191 від 20.12.2011р «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» відповідно до якої встановлений граничний розмір компенсації витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, який складає 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на вищезазначене, просили позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» задовольнити частково. За наведених обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 35-04/00018102/1.1.2.00 (а.с. 5-13). 03 листопада 2014 року слідчий СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенант міліції Іванов Є.В. надав довідку [PERSON] про прийняття і реєстрацію зави про пошкодження автомобіля (а.с. 15). 06 листопада 2014 року між ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО" та [PERSON] укладено додатковий договір до договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування у результаті настання події 03.11.2014 року (а.с. 17). Відповідно до п. 1 додаткового договору до договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування у результаті настання події 03.11.2014 року, по події, яка сталась 03.11.2014 року та визнана ПАТ «УСК «Гарант Авто» страховим випадком, що передбачений договором страхування № 35-04/00018102/1.1.2.00, сторони домовились, що сума страхового відшкодування складає 14 761,80 грн. Страхових виплачує страхове відшкодування протягом 20 робочих днів з дня укладення даного додаткового договору, згідно з п. 2 додаткового договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У результаті події, яка сталася 03.11.2014р. транспортний засіб позивача отримав пошкодження на загальну суму 24 603,00 грн. підтвердженням чого є рахунок фактура № 1080 від 05.11.14 року виданий ПП «Компанія «АВТОДОК», що здійснювало ремонт транспортного засобу позивача (а.с. 16). Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 даного Закону страховик,

Outcome: partial