Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], що діє також як законний представник неповнолітнього [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просить: - визначити частку [PERSON] у праві спільної власності на квартиру № 452 по вул. Амосова в м. Харкові у розмірі 1/3 частки; - визначити, що [PERSON], померлому 22 травня 2015 року, на час смерті належала 1/3 частка квартири [ADDRESS]. - визнати поважними причини пропуску [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 22 травня 2015 року. - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири № 452 по вул. Амосова в м. Харкові, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 травня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] (колишня назва - Корчагінців) в м. Харкові зареєстрована на праві спільної сумісної власності за позивачем, батьком позивача [PERSON] та братом позивача [PERSON] Між співвласниками спірної квартири не було домовленості щодо встановлення розміру часток, також, не було судових рішень якими визначалися частки співвласників у праві спільної власності на квартиру, а тому розмір часток співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вважаються рівними - по 1/3 частки за кожним. Позивач постійно проживав та був зареєстрований у спірній квартирі до 2003 року, з 2003 року він постійно проживав та був зареєстрований за іншою адресою. Батько позивача - [PERSON] помер 22 травня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є сини померлого - позивач [PERSON] та його рідний брат [PERSON], тобто спадкоємцями померлого [PERSON] має бути успадковано по 1/6 частці спірної квартири. Брат позивача [PERSON] помер 13 липня 2015 року, тобто до спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця, його частку спадкує дружина та син померлого, як спадкоємці першої черги спадкування. Дружина померлого [PERSON] та неповнолітня дитина - [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначив, що у встановлений ст. 1272 ЦК України строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у звязку з поганим станом здоровя. Позивач має цілий ряд важких хронічних захворювань, але звертається за медичною допомогою лише в останній час, після обстеження йому призначено інвалідність II групи. Позивач намагався отримати від дружини свого брата оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, щоб оформити спадкові права після смерті батька, але відповідач відмовила йому у наданні цього документу. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої ХДНК [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 22 травня 2015 року. [PERSON], також посилається на те, що у теперішній час відповідач та її неповнолітня дитина проживають у спірній квартирі, відповідач не визнає за позивачем прав ані на частку в майні, що належить йому у порядку приватизації, ані на частку, яка успадкована після смерті батька. Відповідач утримує у себе оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, та не надає можливості позивачу оформити свої спадкові права. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. При цьому позивач пояснив, що він є співвласником спірної квартири, яка належала також батьку та брату. Після смерті батька він в спірній квартирі не мешкав, до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини, так як у нього не було правовстановлюючих документів, які йому не давала дружина брата. Крім того, він хворів, але до лікарні став звертатись тільки в 2017 році. Також зазначив, що не звертався до нотаріальної контори в 2015 році, так як не мав часу, бо працював. На даний час він має намір розподілити квартиру, так як йому потрібні гроші на лікування. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що в спірній квартирі мешкає вона та її неповнолітня дитина. Батько чоловіка помер в травні 2015 році, її чоловік помер в липні 2015 році. Вона в інтересах дитини звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка. Від своєї частки спадщини відмовилась на користь дитини. Також зазначила, що вона не перешкоджала позивачу у прийомі спадщини після смерті його батька. Була домовленість з позивачем, за життя батька та її чоловіка, що позивач відмовиться від спадку на користь її неповнолітнього сина, так як позивачу залишився у спадок будунок бабусі, а ця квартира мала залишитись її сину. У позивача є ключі від спірної квартири, вона йому не перешкоджала у прийнятті спадщини та отриманні правоустановлюючих документів. За документами на квартиру він звертався до неї у стані алкогольного сп"яніння. В листопаді 2015 року вона особисто подзвонила до позивача та запропонувала зустрітись з ним у нотаріуса, але він не прийшов. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2000 року квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради № 1026556 від 10 листопада 2017 року, повідомлено, що згідно з матеріалів інвентаризаційної справи реєстрацію права власності квартири [ADDRESS], станом на 31 грудня 2012 року проведено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 грудня 2000 року УКМтаП Ц(В)ПДЖФ р. № 8-00-199697. Першою сесією Харківської міської ради 7 скликання прийнято рішення від 20 листопада 2015 року № 12/15 «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова», яким вул. Корчагінців перейменовано на вул. Амосова. Згідно ст. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Померлий [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АВ № 558511, видане 04 грудня 1970 року Палацом реєстрації новонароджених Виконкому Харківської міської Ради депутатів трудящих УРСР, актовий запис № 1217; свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 412439, видане 13 березня 1974 року Палацом реєстрації новонароджених Виконкому Харківської міської Ради депутатів трудящих УРСР, актовий запис № 2105). [PERSON] помер 22 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 496368 від 26 травня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 8342. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його сини [PERSON], [PERSON]. До спливу шестимісячного строку після смерті [PERSON], 13 липня 2015 року помер його син [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 507994 від 13 липня 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 10601). Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 144170, виданим 29 вересня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 935, та свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 250530, виданим 06 серпня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2579. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У листі Дванадцятої ХДНК № 4012/01-16 від 20 грудня 2017 року зазначено, що після [PERSON], померлого 13 липня 2015 року, який мешкав в [ADDRESS], 17 жовтня 2015 року заведено спадкову справу № 939/2015, яка містить: - заяву про прийняття спадщини від 17 жовтня 2015 року [PERSON], що мешкає за адресою: м. Харків, вул. Шаумяна, буд. 20, та яка діє від імені свого малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який також є сином спадкодавця; - заяву від 17 жовтня 2017 року дружини спадкодавця [PERSON], що мешкає за адресою: м. Харків, вул. Шаумяна, буд. 20, про відмову від спадщини на користь малолітнього сина спадкодавця, [PERSON], [INFO] Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини по вказаній спадковій справі до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після [PERSON], померлого 22 травня 2015 року, який мешкав [ADDRESS], 17 жовтня 2015 року заведено спадкову справу № 938/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON], що мешкає за адресою: м. Харків, вул. Шаумяна, буд. 20, та діє від імені свого малолітнього сина [PERSON] [INFO], який є онуком спадкодавця. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини по вказаній спадковій справі до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Представник [PERSON] [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, звернулася до Дванадцятої ХДНК з заявою для оформлення спадщини після смерті [PERSON], який помер 22 травня 2015 року. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої ХДНК [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 липня 2017 року, відмовлено [PERSON], яка діє від імені [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому 22 травня 2015 року [PERSON] Підставою відмови стало те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, проте вони надані не були, а також те, що спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тому він вважається таким, що не прийняв її. Позивач зазначає, що не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у звязку з поганим станом здоровя. Позивач має цілий ряд важких хронічних захворювань, але звертається за медичною допомогою лише в останній час, після обстеження йому призначено інвалідність II групи. На підтвердження цього позивач надає виписку з амбулаторної карти № 4-2032 хворого [PERSON], де зазначено, що згідно з записами амбулаторної карти він вважає себе хворим близько двох років, за медичною допомогою не звертався до квітня 2017 року. 24 квітня 2017 року був оглянутий дільничним терапевтом ХМЛ та направлений до 13 ХМКЛ, де знаходився з 27 квітня 2017 року по 12 травня 2017 року у гастроентерологічному відділенні. Повторно знаходився на стаціонарному лікуванні з 01 червня 2017 року по 19 червня 2017 року. З 23 липня 2017 року по 29 серпня 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у 12 ХМКЛ. Після цього неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого. З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 696258 від 18 жовтня 2017 року, виданої Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією, вбачається, що [PERSON], [INFO], встановлена ІІ група інвалідності з 10 жовтня 2017 року на строк до 01 листопада 2018 року, підстава акт огляду МСЕК № 1571. Враховуючи викладене, слід зазначити, що позивачем не надано будь-яких доказів захворюваності на час смерті його батька [PERSON], померлого 22 травня 2015 року, що б завадило йому звернутися у встановлений законом шестимісячний строк до Дванадцятої ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини , невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Таким чином, суд дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання частки позивача, його померлого батька [PERSON] у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], а саме визнати, що частка [PERSON], померлого 22 травня 2015 року, що належала йому на час смерті, у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], а його синів [PERSON],[PERSON] в розмірі по 1/3 частки кожному, так як співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що в приватизації спірної квартири приймали участь [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що між ними була інша домовленість щодо часток належним їм в квартирі, в судовому засіданні встановлено не було. Що стосується позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на 1/6 частину спірної квартири ,то в цій частині позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] та мав право на спадок після його смерті. Але в судовому засіданні встановлено, що позивач на час смерті [PERSON] з ним не мешкав. Позивач зареєстрований та мешкає з 23.12.2003 року за адресою:м. Харків, пров. Устинової, 4, у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що було підтверджено нотаріусом. Суд не приймає за поважну причину, як зазначив позивач у позові, що він хворів та не міг звернутись до нотаріуса та у нього не було правоустанавлюючого документа, так як згідно наданих позивачем медичних довідок та виписок із історії хвороби, хворів він в 2017 році, а його батько помер в 2015 році. Суду не було надано доказів того, що позивач за станом здоров"я в період з 23.05.2015 року по 22.11.2015 року не міг звернутись до нотаріальної контори. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив, що він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як працював та вирішив оформити спадщину в 2017 році, коли захворів. Відсутність у позивача правовстановлюючих документів також не є поважною причиною для пропуску строку звернення до нотаріуса, так як дана заява приймається і без наявності правоустанавлюючого документа. Визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, за умови прийняття спадщини. Так як в судовому засіданні встановлено, що позивач не прийняв спадкове майно, а суд, згідно ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому його вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial