Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] 28.03.2012 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її втратившею право користування квартирою [ADDRESS]. По справі 05.07.2012 р. постановлено заочне рішення. Ухвалою суду 28.11.2013 р. заочне рішення скасоване. В ході нового судового розгляду (у зв'язку зі смерттю [PERSON]) проведена заміна позивача та в якості позивачів да справі залучені [PERSON], [PERSON], які позовні вимоги підтримали, вказавши в обгрунтування наступне. Наймачем згаданої квартири був [PERSON]; з 1993 р. в квартирі зареєстрована його онука [PERSON], яка з 1993 р. в квартири не проживає, своїх речей не має. Тому, просять визнати її втратившею право користування житлом. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, заявила зустрічний позов, вказавши в обгрунтування: - Вона з дитинства зареєстрована та проживає в спірній квартирі; [PERSON] її батько, [PERSON] та [PERSON] її дід та баба, [PERSON] рідний дядя. За цієї адресою вона отримала паспорт, обмінювала паспорт у 2011 році та реєструвала шлюб, а у подальшому зареєстровувала народження дитини. Крім того, вся кореспонденція за час навчання в Харківської Академії міського господарства приходила теж сюди; весь цей час вона наглядалась в медичному закладі за даною адресою. В квартирі фактично проживало троє: [PERSON], [PERSON] та вона; її батько уклав новий шлюб та тривалий час проживає зі своєї сім'єю за іншою адресою; [PERSON] проживає з жінкою в іншому місці. Але, коли дід з бабкою дізнались, що вона завагітнила, стали створювати нестерпні умови для проживання, вимагати від неї знятися з реєестрації та виселитися з квартири. За станом здоров'я, з метою уникнути сварки, (вона чекала дитину, потім нарожувала та вимушена була знаходитись поруч з народженою дочкою) тимчасово переїхала жити до родичів, оскільки, іншого житла, ніж ця спірна квартира, вона не має. Відповідачі скористувались ситуацією, замовчуючи її місцезнаходження, втайні від неї, визнали її втратившею право користування житлом, зняли з реєстрації, одразу приватизували квартиру на свої ім'я, поміняли замки та, таким чином, позбавили її житла. Вона ніколи не втрачала зв'язок з квартирою, в квартирі знаходяться її особисті речі та вона є єдиним її житлом. Її тимчасова відсутність викликана поважними причинами: неправомірною поведінкою родичів та її життевою ситуацією, пов'язаною з народженням дитини. Просить суд вселити її в квартиру,поновити реєстрацію, визнати незаконними та скасувати розпорядження Управління комунального майна та приватизації про передачу у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] і свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Позивачи зустрічний позов не визнали. 3 особа- Крамаренко В.В. первісний позов підтримав і просив його задовольнити; зустрічний позов не визнав. 3 особи: представник Московського РВ у м.Харкові Головного Управління ДМС, представник Управління комунального майна та приватизації ХМР до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і суд розглянув справу у їх відсутності, на підставі наданих документів. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. За правилом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В квартирі [ADDRESS] на час звернення [PERSON] з позовом були зареєстровані 5 осіб (сторони по справі); особистий рахунок відкритий на ім'я [PERSON] [PERSON], звертаючись до суду зі зустрічним позовом стверджувала, що її житлові права порушені; що її відсутність у квартири тимчасова та була викликана поважними причинами і неправомірною поведінкою діда з бабкою. Дані пояснення вона підтвердила як свідок. Свідки, що були допитані судом: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] проживала в спірній квартири, що до теперішнього часу відноситься до неї як до свого житла; іншого житла не має; що їм особисто відомо про те, що стосунки між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] погіршились після того, як позивачі дізнались про вагітність онуки: вони стали чинити їй перешкоди в користуванні квартирою; вимагати знятися з реєстрації та в подальшому не пускали її до квартири. Їх пояснення узгоджуються з іншими письмовими доказами по справі. 02.10.2010 р. відповідачка уклала шлюб з [PERSON], а [INFO] р. народила дитину - дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З фотозображень, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що відповідачка дійсно проживала в спірній квартири. З довідки, виданої УСЗН Московського району м.Харкова впливає, що [PERSON] перебуває на обліку за адресою спірної квартири, починаючі з 01.12.2012 р. до теперішнього часу. З витягу медичної картки та відповіді КЗОЗ вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в міській поліклініки №11 за адресою: [ADDRESS]. Листом Харківського національного університету міського господарства підтверджується, що листування з відповідачкою здійснювалось теж на адресу спірної квартири. За правилом ст. 71 ЖК України право користування житловим приміщенням за особою зберігається протягом 6 місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У урахуванням викладеного, суд має правові підставі для задоволення зустрічного позову та вселення [PERSON], тому, що остання в квартирі була відсутня тимчасово, з причин, які суд визнає поважними, зв'язку з житлом не втрачала. Одночасно, суд приймає до уваги і поведінку позивачів по первісному позову, які, зловживаючі своїми правами, при розгляді справи в заочному режимі у 2012 році не повідомили суд про місцезнаходження [PERSON], хоч їм було достеменно відомо де остання перебуває; знаючи про смерть [PERSON], яка сталася [INFO] року, довели цей факт до відома суду лише в травні 2014 р. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, які надані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Піддаваючи твердженням позивачів по первісному позову правову оцінку про те, що [PERSON] втратила право користування житлом, суд звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів відсутності [PERSON] за спірної жилої площі не надано. Так, стверджуючі, що відповідачка з 1993 року взагалі не проживає в квартирі жодного акту, складеного мешканцямі будинку та затвердженого ЖЕКом за цей період суду не надано. [PERSON], [PERSON] фактично проживають зі своїми сім'ями в іншому місці, що в суді сторонами не заперечувалось. Фактично, на підтвердження своїх вимог позивачі посилаються лише на показання двох свідків: [PERSON] та [PERSON], які пояснили в суді, що в квартири фактично проживали дід з бабою, [PERSON] в квартирі не проживає та вони її не бачили, та на рішення Московського районного суду м.Харкова про розірвання шлюбу між батьками відповідачки. Разом з тим, свідки [PERSON], [PERSON] обставин сімейного життя сім'ї [PERSON] не знають, про справжність їх відносин між собою цим свідкам не відомо. Позивачі своєю поведінкою до дати звернення до суду (тобто, до 28.03.2012 р.) фактично визнавали за [PERSON] її право користування цією жилою площею та стали оспорювати це право лише під час вагітності останньої. Анализуючі надані докази по справі у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову. Після набуття заочним рішенням чинності, 04.04.2013 р. квартира [ADDRESS] була приватизована та передана у спільну приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради видано свідоцтво про право власності від 04.04.2013 р. за №5-13-301873. [INFO] р. [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть. Після смерти [PERSON] 11-ою Харківською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №1122/2013. Як випливає зі змісту спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] (дружина померлого),[PERSON] (син померлого); [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалось, що впливає з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2014 р., винесеної 11 ХДНК. Згідно зі статетю 5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" №2482 від 19.06.92 р. з подальшими змінами і доповненнями, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло. Відповідно до приписів Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. За положенням ст. 65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть ... придбати займані ними приміщення у власність... Отже, на час здійснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] свого права на приватизацію комунального житла, право прийняти участь в приватизації житла мала і [PERSON], але, цього права була неправомірно позбавлена. Тому, суд має підстави для задоволення позову та визнання незаконним і скасування як розпорядження відділу приватизації житлового фонду про передачу у спірної квартири у власність, так і свідоцтва про право власності реєстраційний №5-13-301873 від 04.04.2013 р.

Outcome: approved