Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом, право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] крім самовільно збудованих споруд, які не входять до спадкового майна та вказані під літерами "В", "Г", "Д", "Е", мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що обов'язкова частка позивача [PERSON] в спадковому майні повинна бути зменшена та позивачу повинно бути відмовлено в оформленні права власності на 1/8 спадкового будинка, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя мав чотири корови та іншу домашню худобу, яку вже після смерті спадкодавця позивач [PERSON] продала і отримала таким чином відповідну вартість у спадковому майні. Внаслідок чого, просила суд зменшити розмір обов'язкової частки [PERSON] в спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], з урахуванням вартості корів та іншої домашньої худоби і відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], дослідженої в судовому засіданні, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. До самовільно збудованих споруд відносяться літ. "В", "Г", "Д", "Е", які до суми спадкового майна не були включені нотаріусом при оформленні спадкового майна. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], крім самовільно збудованих літ. "В", "Г", "Д", "Е". Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 11.10.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON], усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Згідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До осіб, які мають право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.01.1996 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпаним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховується всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником будо зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Отже, обов'язкова частка розраховується наступним чином, враховуючи спадкоємців за законом першої черги, які могли б бути закликані до спадкування після смерті [PERSON], якщо б порядок спадкування не було змінено заповідачем, а саме доньку [PERSON], дружину [PERSON], сина [PERSON] та доньку [PERSON] і таким чином, враховуючи кількість спадкоємців, обов'язкова частка у спадковому майні складає 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги, після смерті [PERSON] у передбачений строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. В свою чергу, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо зменшення обов'язкової долі оскільки виходячи із загальних засад цивільного законодавства, яким є справедливість та розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України) відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України не встановлено підстав для обґрунтованого зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, відповідач [PERSON] не зверталась до суду з позовними вимогами щодо усунення від спадщини [PERSON] згідно до вимог ст. 1224 ЦК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved