Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна та встановлення порядку користування ним, в якій просить визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі, який 10.07.2012 року розірвано ВРАЦС Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 185. Від шлюбу дітей не мають. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу № 3-723, 11.03.2003 року була придбана квартира [ADDRESS]. Спільної згоди щодо поділу вищевказаного спільного сумісного майна та порядку його користування між сторонами немає. 16.01.2015 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на 1/4 частину житлового будинку № [ADDRESS], придбаного по договору купівлі-продажу № 3-723 від 11.03.2003 року. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] вони уклали шлюб 28.10.1998 року, зареєстрований Менським ЗАГС. Придбання на його ім'я 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] по договору купівлі-продажу № 3-723 від 11.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Чернігівської нотаріальної контори [PERSON] Згідно п.3 договору купівлі-продажу № 3-723 від 11.03.2003 року, відповідно до відомостей, викладених у витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 06 березня 2003 року дійсна вартість вищезгаданої частини будинку на час укладення договору купівлі-продажу становила 10000 грн., а придбав цю частину будинку за 18550 грн. Вартість 1/4 частини житлового будинку № 81 на даний час визначено в сумі 50000 грн. [PERSON] вважає, що вказана 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що вона була придбана виключно за кошти, які належали йому особисто (власні збереження, які були заощаджені ще до шлюбу з [PERSON] та частина коштів, яка була передана сестрою відповідача-позивача за частину будинку, яка залишилась їм у спадщину від батьків та знаходиться у м. Фастів Київської області), а не за спільні кошти з [PERSON] про що достовірно було відомо останній. Крім того [PERSON] до травня 1999 року ніде не працювала, не мала будь-якого доходу. З травня 1999 року [PERSON] стала працювати, заробітна плата була незначна, а тому придбати спірну частину будинку за кошти сімейного бюджету [PERSON] не міг. 19.01.2015 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, в якій просить визнати 1/4 частину будинку [ADDRESS] спільним майном, визнати за нею право власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] В судовому засіданні [PERSON] первісний позов підтримала та просила його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Пояснила, що кошти на будинок вони збирали разом, коли не вистачало 1000 доларів, привіз її брат. Оскільки відповідач-позивач був головою сім'ї, тому будинок оформили на нього. З сестрою відповідач - позивач з 1998 року по 2007 рік не спілкувався, не зустрічався, говорив, що будинок залишився сестрі, оскільки вона доглядала батьків. Про розписки та про гроші позивач-відповідач нічого не знала. Представник позивача-відповідача в судовому засіданні пояснила, що будинок було придбано за спільні кошти. Будинок придбали в 2003 році, в період чинності КЗпШС. Частину коштів на будинок давали батьки позивача-відповідача перед купівлею будинку. Зустрічний позов обґрунтований сімейним кодексом України, хоча спірні правовідносини регулюються КЗпШС, який не визначав поняття особистої приватної власності. [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний позов просив задовольнити. Пояснив, що спірна частина будинку була придбана на кошти, які він отримав від сестри [PERSON] в рахунок переуступки спадкового майна після смерті батьків, на суму близько 13000-15000 грн. В порядку доповнення пояснив, що частина будинку, яка куплена за його особисті кошти є його особистою власністю, а решту потрібно поділити між сторонами. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримала. Пояснила, що придбане майно за гроші, отримані від спадкового майна. Обґрунтування [PERSON] в порядку доповнення підтримала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач-відповідач його сестра, вона разом з чоловіком довгий час збирали гроші на придбання житла. На початку 2003 року його сестра звернулася з питанням про надання коштів і він разом з батьками надали 1000 доларів США. Сестра казала, що частину будинку придбали за 3000 доларів США. В його присутності питання про те, за ким буде зареєстровано право власності на майно не обговорювалося. Про те, що будинок зареєстрований на [PERSON], дізнався коли сторони розлучалися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будинок сторони купували разом. Зі слів позивачки -відповідачки свідок знала, що вони вели спільне господарство, був спільний бюджет, збирали гроші на житло. Гроші в сумі 1000 доларів США привіз брат позивачки-відповідачки від батьків і передав у присутності свідка. Відповідач-позивач з сестрою не спілкувався, вона з'явилася, коли йому було 48 років. Купили сторони будинок в 2003 році за 3000 доларів США, до цього часу знімали житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що після смерті батьків у неї та [PERSON] відносини були не дуже гарні. Після смерті батьків залишилася спадщина - будинок в м. Фастові. Через деякий час до свідка приїхав [PERSON], сказав, що хоче купити житло. Свідок і [PERSON] домовилися, що вона сплатить [PERSON] його частину у спадковому майні, тому уклали договір, грошові кошти передавалися частинами, згідно розписок. Після того, як [PERSON] придбав житло, розписки не писалися, але свідок кошти передавала і далі. Згідно розписок свідок передала [PERSON] 15500 грн., які були використані на придбання частини будинку, про що свідок знає зі слів [PERSON] Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюбу, який 10 липня 2012 року було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану ( а. с. 32). 11 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу частини будинку ( а. с. 35). Згідно умов даного договору [PERSON] купив 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. Продаж вчинено за 18550 грн.. З інформації реєстру прав власності на нерухоме майно ( а. с. 19-20) вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] З копії розписок ( а. с. 49-52) вбачається, що 05.05.2001 року [PERSON] отримав від [PERSON] 2500 грн., 24.11.2001 року отримав 3000 грн., 19.10.2002 року отримав 7000 грн., 01.03.2003 року отримав 3000 грн.. Визначаючи характер спірних правовідносин судом встановлено, що між сторонами виникає спір визначення майна - 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю. Враховуючи, що майно набуто до набрання чинності Сімейного кодексу України, тому до даних правовідносин застосовуються норми матеріального закону - Кодексу про шлюб та сім'ю України. Хоча [PERSON] не вірно визначив норми матеріального права обґрунтовуючи позовні вимоги по зустрічному позову, проте суд застосовує ті норми матеріального права які регулюють правовідносини, в тому числі і норми визнання права власності кожного подружжя у порядку визначеному ст. 24 КпШС України. Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст. 24 КпШС, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" надані роз'яснення, що якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 28 КпШС). Враховуючи, що 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] була придбана [PERSON] 11 березня 2003 року в період перебуванню у шлюбі з [PERSON], тому дане майно в силу положень ст. 22 КпШС України належить до спільного сумісного. Проте визначаючи частки сторін у спільному майні подружжя суд бере до уваги грошові кошти отримані [PERSON] в сумі 3000 грн. згідно розписки від 01 березня 2003 року, які відповідно до положень ст. 24 КпШС України є його особистою власністю, що становить 16/100 частин від придбаного майна ( 3000*100/18550=16) і 4/100 частини від всього будинку. Суд визнає 3000 грн. отриманих 01.03.2003 року від [PERSON] особистою власністю [PERSON], оскільки вони отримані в рахунок сплати частки вартості спадкового майна, право на яке виникло у [PERSON]. Враховуючи незначний проміжок часу між отриманням грошових коштів і укладенням Договору купівлі-продажу частини будинку, суд визнає, що дані грошові кошти були вкладені у придбання частини будинку, яке є предметом позовних вимог. Доказів в обґрунтування заперечень вкладення даних коштів у придбання частини будинку [PERSON] не надала. Надані копії розписки від 05.05.2001 року на суму 2500 грн., від 24.11.2001 р. на суму 3000 грн., від 19.10.2002 року на суму 7000 грн. судом не приймаються, як належні та допустимі докази вкладення даних грошових коштів у придбання частини будинку, що є предметом позовних вимог, тому позовні вимоги [PERSON] по зустрічному позову підлягають задоволенню частково. Враховуючи, що судом визначений розмір частки власності [PERSON] відповідно до положень ст. 24 КпШС України, тому суд відповідно до ст. 22 КпШС України визнає, що 21/100 частин житлового будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. ( 1/4= 25/100 - 4/100 = 21/100). Відповідно до вимог ст. 28 КпШС України частки сторін у спільному сумісному майні є рівними, тому на кожного припадає 10,5/100 частин будинку ( 21/100 / 2 = 10,5/100). Загальна частка [PERSON] в будинку № [ADDRESS] складає 14,5/100 частин, а [PERSON] 10,5/100 частин. [PERSON] визначена вартість 1/8 частини будинку [ADDRESS] в сумі 84000 грн., [PERSON] доказів в обґрунтування заперечень визначення вартості ціни позову не надав, тому вартість 1/4 частини будинку [ADDRESS] суд визначає в сумі 168000 грн.. Пред"являючи зустрічний позов [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 245 грн. 00 коп. ( а. с. 22) і згідно ст. 82 ЦПК України просив відстрочити сплату судових витрат до ухвалення судового рішення ( а. с. 24). Враховуючи, що [PERSON] не здійснив доплату судового збору в дохід держави в сумі 1435 грн. ( 1680-245=1435), тому дана сума підлягає стягненню за рішенням суду. Згідно ст. 88 ЦПК України з урахуванням взаємозарахування сум судового збору необхідного до стягнення зі сторін, пропорційно до задоволеної частини їх позовних вимог, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 84 грн. 00 коп. ( 352-268=84). З [PERSON] на користь [PERSON] підлягав стягненню судовий збір в сумі 352 грн. ( 840 грн. *42% / 100%=352 грн.). З [PERSON] на користь [PERSON] підлягав стягнення судовий збір в сумі 268 грн. ( 1680 грн. *16% / 100%=268 грн.)

Outcome: partial