Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У червні 2017 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] 36780,00 грн. страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рідна» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, №АТ/230/16, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначає, що 11 січня 2017 року на вул. 9-го травня у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з замовленням - нарядом фізичної особи - підприємця [PERSON] №000000039 від 09.03.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER] склала 36780,00 грн. У зв'язку з цим, відповідно до умов договору страхування позивачем було визнано зазначену подію страховим випадком, проведено розрахунок розміру страхового відшкодування в розмірі 36780,00 грн. Також зазначив, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто порушенні вимог правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася вказана ДТП та було пошкоджено автомобіль «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, позивачем у травні 2017 року було направлено відповідачу вимогу про відшкодування завданих збитків з проханням сплатити відшкодування збитків, завданих з вини відповідача у зв'язку з пошкодженням внаслідок вказаної ДТП автомобіля «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER], однак відповідні вимоги позивача відповідачем у добровільному порядку не виконані. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рідна» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, №АТ/230/16, відповідно до якого був застрахований транспортний засіб марки «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності до умов договору страхування, ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхувальником, на користь якої укладено договір, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3.1 зазначеного договору страхування пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП належить до страхових випадків. 11.01.2017 року вна перехресті вул. 9 травня - пр. Корольова у м. Києві, відбулась дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої транспортний засіб «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Іншим учасником ДТП був транспортний засіб марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] 13.01.2017 року власник наземного транспортного засобу «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] повідомив позивача про факт пошкодження автомобіля. У зв'язку з цим, відповідно до умов договору, позивачем було визнано дану дорожньо - транспортну пригоду страховим випадком. Відповідно до рахунку на оплату №0000000141 від 09.03.2017 року відновлювальний ремонт транспортного засобу «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER] становить 36780,00 грн. Згідно з платіжним дорученням №22546 від 17.03.2017 року позивачем було проведено розрахунок розміру страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 36780,00 грн. У відповідності до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 року [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі про притягнення [PERSON] було закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст.38 КУпАП. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, в якій був пошкоджений автомобіль «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER], за наявності вище приведеної постанови суду доказуванню не підлягає. 19.05.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» направило на адресу відповідача вимогу про відшкодування завданих збитків, завданих транспортному засобу «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, яка сталася 11.01.2017 року, оскільки до ПрАТ «СК «Рідна» перейшло право на отримання від [PERSON] відшкодування збитків в розмірі 36780,00 грн. Встановлено, що відповідач жодним чином не відреагував на вимогу позивача та не відшкодував завдану шкоду в добровільному порядку. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як випливає зі ст.58,57 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суму завданих збитків в розмірі 36780,00 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 1600,00 грн.

Outcome: approved