Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 17.01.2008 року між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 11700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2018 року має заборгованість в сумі 221550,89 грн., яка складається з: 11674,49 грн. заборгованість за кредитом; 205426,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4450,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Однак, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 115042,56 гривень, яка складається з: 11674,49 грн. заборгованість за кредитом; 103368,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору 1762,00 грн. За клопотанням позивачки ухвалою суду від 29 листопада 2018 року з АТ КБ «ПриватБанк» були витребувані докази: відомості щодо строку дії кредитної картки, виданої [PERSON]; оригінали заяв про тримання [PERSON] кредитної картки; докази на підтвердження перевипуску картки та їх видачі, відомості про зміну кредитного ліміту та розрахунок заборгованості за відсотками. 19 грудня 2018 року на електронну адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази, а саме: виписка з рахунку, довідка про видачу картки [PERSON], довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справу за відсутності представника ПАТ КБ ПриватБанк, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачка в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та що не визнає позовні вимоги позивача, вважає, що нараховані їй відсотки завищені, про зміну відсоткової ставки банк її не повідомляв. Їй була видана лише одна кредитна картка № 4149605356037192, строк дії якої до 10/15. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.. 263 ЦК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованими є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом досліджені докази, наданих позивачем, з яких встановлено, що 17.01.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 11700,00 грн., що підтверджується заявою позивальника /а.с. 8/ та розрахунком заборгованості /а.с. 5-7/, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно копії заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, обумовивши пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент (а.с. 9, 10-15). Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дій визначений в заяві і в памятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При розгляді справи встановлено, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем і надав відповідачу платіжну кредитну картку «Універсальна», номер картки: 4149605356037192, строк дії якої до 10/15, та вказана картка не пере випускалася, інших карток [PERSON] не видавали, що підтверджується довідкою, наданою позивачем на виконання ухвали суду від 29.11.2018 року. Тобто в даному випадку, сторонами був погоджений строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобовязання. Судом встановлено, що 17.01.2008 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки № 4149605356037192, тобто до жовтня 2015 року (термін дії картки № 4149605356037192 відповідно до довідки наданої позивачем). Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами до 25 числа місяця наступного за звітним, про що свідчить довідка про умови кредитування с використанням кредитки «Універсальна»./ а.с. 9/. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобовязання. Так, у межах строку кредитування до жовтня 2015 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з листопада 2015 року, відповідач мав обовязок незалежно від предявлення вимоги позивачеві повернути всю заборгованість за договором. Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. В даному випадку, у межах погодженого сторонами строку кредитування. Прово кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В таких правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Такі висновки зроблені [PERSON] Палатою Верховного Суду за результатами розгляду справи № 444/9519/12, у п.54 Постанови [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року. Таким чином, відповідно до п. 91 Висновку про правильне застосування норм права Постанови [PERSON] Верховного Суду за результатами розгляду справи № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно до 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з наведеного, позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору\~б/н\~від 17.01.2008\~року. Тому\~у стягненні\~нарахованих відсотків\~після закінчення\~строку кредитування,\~тобто з\~листопада 2015\~року, слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з відповідача до жовтня 2015 року (включно), суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~ \~\~\~ \~\~\~Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду. Згідно до\~ст. 80 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 17.01.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч. 1ст. 634 ЦК України). Згідно умов цього договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит Банком надано відповідно до заяви клієнта, відповідно до умов якої, сторони погодили, що процентна ставка за кредитом\~складає 36,00 %. Частиною першою\~статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). [PERSON], підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка приєдналася до договору приєднання та погодилася з їх умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Стаття 633 ЦК України\~передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитом становить 11674,49 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 12384,33 гривень. Відповідачем погашень заборгованості не здійснювалося. За таких обставин, суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 11674,49 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного: За змістом частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Згідно\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155\~(далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц. Відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість зміни розміру банком тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта на умовах, зазначених в пункту 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умов договору процентна ставка за кредитом\~складає 36,00 %. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 1 січня 2013 року в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку за користування кредитними коштами: з 01 січня 2013 року з 36,00 % до 30%; з 01 вересня 2014 року до 34,8 %; з 01 квітня 2015 року до 43,20 %. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57цс12, боржник вважається належним чином повідомлений про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачці під розписку повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому такі зміни є незаконними. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами за період з 17.01.2008 року по 31.12.2012 рік, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки -36,00 % та наданого розрахунку у розмірі 357,22 гривні, заборгованість по процентам за період з 01.01.2013 року по 31.10.2015 року згідно процентної ставки 36,00 % річних, що становить 11954,68 грн. (розрахунок (11674,49 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 36,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1024 (дні прострочення з 01.01.2013 року по 31.10.2015 року) = 11954,68 грн.)). Тому, розмір заборгованості по процентам за кредитним договором станом на 31.10.2015 року становить 12311,90 грн. (розрахунок 357,22 + 11954,68 = 12311,90 грн.), яка і підлягає стягненню. \~ \~ \~ \~ \~ Крім\~того,\~на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 367 грн. 38 коп..

Outcome: partial