Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

18 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 1988 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З 22 серпня 1997 року у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], як член сім'ї власника. Відповідач не проживає у житловому будинку та не має в ньому особистих речей понад один рік. У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачеві оформити субсидію, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 22 лютого 1988 року, право власності на будинок, розташований по [ADDRESS] має позивач [PERSON] (а.с. 6-7) У відповідності до домової книги, сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11 ). У відповідності до акту обстеження житлового приміщення, виданого керівником комітету мікрорайона "Лимани" від 15 вересня 2014 року, за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає та особистих речей не має понад один рік (а.с. 5). Наведені обставини відповідачем не спростовані. На момент проживання спільно з позивачем відповідач [PERSON] був членом сім'ї, зазначене відповідає приписам ч.2 ст.64 ЖК УРСР, в якій зазначено, що до членів сім'ї наймача належать чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, також ст.. 3 СК України,зазначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оскільки відповідач проживав разом з позивачем та був членом сім"ї, то згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач не проживає у будинку, розташованому по [ADDRESS], стверджується актом обстеження(а.с.28) Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки дана особа не проживає у будинку, який належить на праві власності позивачу, понад один рік.

Outcome: approved