Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в обґрунтування якого вказує, що він є співвласником земельної ділянки загальною площею 5.0672 га, яка розташована на території Кривенської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з розміром частки - одна друга. Право власності на вищевказану земельну ділянку набуто ним в порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] На іншу одну другу частку земельної ділянки, право на яку має відповідач, право власності не оформлено, так як відповідач з незрозумілої для нього причини, не оформляє свої спадкові права. В зв'язку з тим, що відповідач не зважаючи на те, що прийняв спадщину після смерті брата, проте, не оформляє належне йому право на одну другу частку вищевказаної земельної ділянки, а тому, створює для позивача перешкоди у вільному володінні та розпорядженні земельною ділянкою, в той час, як будь-які дії з приводу володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою ними має здійснюватись спільно. Через відсутність співвласника земельної ділянки позивач не має можливості передати в оренду земельну ділянку, а орендар, в свою чергу, не має можливості зареєструвати право оренди на земельну ділянку. Крім того, позивач не має можливості і укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна у нотаріальному порядку, через не оформлення відповідачем своїх прав на частку земельної ділянки. На підставі вищевикладеного позивач просить, визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 2.5336 га, яка розташована на території Кривенської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в результаті виділу в натурі одної другої частки із спільної часткової власності. Позивач в судове засідання не з"явився в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, судові витрати покладає на себе. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду відзив на позовну заяву в якому просила справу слухати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на розгляд його справи судом. З аналізу статті 1 Першого протоколу Конвенції вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правова позиція ВСУ у справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року: Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] є співвласником земельної ділянки загальною площею, 5,0672 га, яка розташована на території Кривенської сільської ради, Попільнянського району Житомирської області, право власності на вищевказану земельну ділянку набуто ним в порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 16 листопада 2018 року Пилипчук Л.А., державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром 1732, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16 листопада 2018 року № 54105688. Належне [PERSON] право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.11.2018 року, номер запису про право власності 28946616, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1695464918247, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145587567 виданим 16.11.2018 року. Також співвласником одної другої вищевказаної земельної ділянки є [PERSON]. [PERSON] звертався до [PERSON] з письмовою пропозицією звернутися до державного нотаріуса та вступити в спадкові права на право власності на одну другу ідеальну частини вищевказаної земельної ділянки, проте його вимоги залишені без уваги. Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 97-6-0.31-140/176-19 від 18.01.2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 96383.94 грн. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 05 лютого 2018 року № 157/01-16, в зв'язку з відсутністю згоди іншого співвласника земельної ділянки площею 5,0672 га, яка розташована на території Кривенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснити посвідчення договору про виділ в натурі (поділ) належних [PERSON] одної другої частини вищевказаної земельної ділянки не має можливості в зв'язку з тим, що посвідчення договору має відбуватися між всіма співвласниками. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому

Outcome: approved