Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] («Відповідачі»), трет особа Житлово-будівельний кооператив №21 про визнання за [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в цілому право власності на квартиру загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею - 17,2 кв.м., яка розташована на 6 поверсі, дев"ятиповерхового будинку, повна вартість - 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч 00 коп.), розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій - [PERSON] , як члену житлово-будівельного кооперативу № 21. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачами, [PERSON] та [PERSON] подано до суду заяви про визнання позову. Представником треої особи подано заяву, в якій зазначено, що зважаючи на характер спірних правовідносин Житлово-будівельний кооператив №21 не заперечує щодо задоволення заявленого позову, і підтверджує факт повної оплати пайових внесків [PERSON] за придбання квартири [ADDRESS] , загальною площею 39,3 кв.м. в повному обсязі, просив проводити розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2014 р., серія [NUMBER] ., яка була матір`ю [PERSON] ( свідоцтво про народження від 11.05.2000 р., серія [NUMBER] ), [PERSON] ( свідоцтво про народження від 20.10.1992 р., серія [NUMBER] ) та [PERSON] (свідоцтво про народження від 30.07.1996 р., серія [NUMBER] ). [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 20.07.1991 року. Пісдя смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею - 17,2 кв.м., яка розташована на 6 повесі, 9-ти поверхового будинку, повна вартість - 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч 00 коп.), розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій як члену житлово-будівельного кооперативу № 21. [PERSON] набула права власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків, що підтверджується квитанціями про сплату внесків та довідкою, виданою житлово-будівельним кооперативом № 21 від 02.01.2019 року, про те, що [PERSON] сплатила повну вартість квартири, проте свідоцтва про право власності на спірну квартиру за життя не одержала. Після смерті дружини - [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частки квартири (оскільки 1/2 належала чоловікові - [PERSON] , як учаснику спільної сумісної власності подружжя). Після смерті матері, [PERSON] був неповнолітнім і порядку ч.4 ст.1268 ЦК України прийняв 1/4 частки квартири. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.02.2018 р., серія [NUMBER] , який був батьком [PERSON] (надалі - Позивач), [PERSON] (надалі - Відповідач-1) та [PERSON] (надалі - Відповідач-2). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями за законом. Позивач [PERSON] , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцсм першої черги за законом померлої матері та має право на успадкування її майна, в зв"язку з чим звернувся 28.02.2018 року до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної із заявою про прийняття спадщини. До спадкового реєстру внесено відповідний реєстраційний запис номер - 62082139, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори - Антонюк Л. І. 21.03,2019 року видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 958/02-31. Даною постановою Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом . У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на нерухоме майно Позивач змушений визнати право власності на спадкове майно у судовому порядку. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його і власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в пункті 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз"яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Крім того у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесенного паю чи інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Пікшо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і ггпмінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до кладу спадщини. Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що [PERSON] була законним власником вищевказаної квартири. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За ч.1,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі по справі позов визнали. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності квартиру в порядку спадкування за законом, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved