Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом звернулась [PERSON] , яка в позові зазначила , що в селі Великі Трояни Голованівського району Кіровоградської області проживала її матір - [PERSON] , яка мала спадкове майно, а саме: земельну ділянку, площею 1.3998 га. в межах згідно плану, що розташована на території села Великі Трояни Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю, кадастровий номер земельної ділянки № 3525580800:02:000:5060. [INFO] спадкодавець - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20 травня 2019 року. За життя спадкодавець склала заповіт на ім`я чоловіка позивача - [PERSON] , та заповіла йому земельну ділянку кадастровий № 3525580800:02:000:5060, площею 1.3998 га. в межах згідно плану, що розташована на території села Великі Трояни Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №421315. Після смерті спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Хлопчанюк Р.В. Благовіщенського районного нотаріального округу, що підтверджується заявою [PERSON] від 24 липня 2019 року. [INFO] [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , являється дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Позивач є спадкоємцем за законом, яка заявила про свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] та має намір прийняти спадщину за законом. Після звернення позивача до нотаріуса з приводу реалізації її спадкових прав, їй було відмовлено у заведені спадкової справи у зв`язку з тим, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на нерухоме майно спадкодавця. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день слухання справи повідомлений. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що позов відповідачем визнано в повному обсязі та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали позову, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб »спадкоємців). Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від ЗО травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих, до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.3.І). Окрім того, зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у "нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що реалізувати своє законне право спадкування в позасудовому порядку позивач не змогла, вона вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого документу їй було відмовлено, а тому позивач вимушена звернутись до суду для реалізації своїх спадкових прав, які мають бути судом захищені. Позов також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Визнати позов може відповідач або його уповноважений представник. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (п. 24 постанови Пленуму ВС України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. N 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved