Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що відповідач є колишнім чоловіком його дружини [PERSON], шлюб між ними розірвано в 2010 році. Фактично з цього часу, не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я дітей, їх навчанням, фізичним, духовним розвитком, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей. Крім того, просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. [PERSON] частково змінив позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотання про розгляд справи у його відсутності, не подав. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Львівської області, Бучко Н.Р. позов підтримала повністю, додавши що Орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавлення відповіча батьківських прав відносно дітей, про що подали відповідний висновок. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2006 року. Від подружнього життя у них народилися донька [PERSON], 2006 року народження та син [PERSON], 2008 року народження. Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11.10.2010 року, шлюб між ними розірвано. Рішення не оскаржувало ся та вступило в законну силу. [PERSON] 15.11.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом, виданим Виконавчим комітетом Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області 15.11.2011 року, актовий запис № 6. Прізвище після одруження «[PERSON]». Від подружнього життя мають сина [PERSON], 2014 року народження. Ухвалою судді від 11.11.2015 року направлено судове доручення до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для проведення допиту відповідача, оскільки останній проживає в м. Сміла Черкаської області. Згідно протоколу судового засідання Смілянського міськрайонного суду від 08.12.2015 року, [PERSON] позов не визнав, заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей, також стягнення аліментів на їх утримання, оскільки ніде не працює. Судом встановлено що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з матір»ю, відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує на свята, дні народження, не дарує подарунків, не виявляє бажання брати участь у вихованні дітей, хоча жодних перешкод матір»ю та позивачем для спілкування з дітьми відповідачу не створювалося. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки № 190, виданої 16.03.2015 року виконавчим комітетом Боложинівської сільської ради вбачається, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. До складу його сім»ї входять: [PERSON] - дружина, [PERSON] - падчерка, [PERSON] - пасинок, [PERSON] - син. Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON], відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, їх вихованням не займається, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бачиться з дітьми, не шукає зустрічей, якщо й телефонує їм, то перебуває в стані алкогольного сп»ягніння. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «,Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Згідно ст.155ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації № 04-08/635 від 31.03.2016 року вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських по відношенні до неповнолітніх дітей, також стягнення аліментів на їх утримання, та таким що відповідає інтересам дитини. За ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вище наведене, з врахуванням всіх обставин, матеріального становища сторін, того, що відповідач проживає окремо від дітей, участі в їх утриманні, вихованні, не приймає, а тому, виходячи з наявних обставин, приходить до висновку, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків, що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити його батьківських прав відносно таких, та з відповідача в користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини із всіх видів їх заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 19.06.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В сил ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved