Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач в червні 2012 року звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 05 жовтня 2011 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем «БМВ 528», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Висновком автотоварознавчої експертизи №101004 від 24 жовтня 2011 року визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля „VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП складає 241 107 грн. 08 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «ЕЙЕМДЖИ ГРУП». Ліміт страхової виплати за винятком франшизи складає 49 000 грн. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 134 927,91 грн., що складає різницю між загальною сумою матеріальної шкоди та сумою, що підлягає виплаті ПрАТ «СК «ЕЙЕМДЖИ ГРУП» в межах ліміту відповідальності. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 134927 грн. 91 коп. та судові витрати. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» страхове відшкодування в розмірі 134 927 грн. 91 коп., а також судовий збір у розмірі 1349 грн. 28 коп., а всього 136 277 грн. 19 коп. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2013 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року цивільну справу передано по підсудності для розгляду до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Цивільна справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 07 жовтня 2013 року. Оскільки відповідно до ст.117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються то ухвалою судді від 10 жовтня 2013 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Відповідачем [PERSON] 10.01.2014 року було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року. Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2014 року Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року залишено без змін. Апелянтом [PERSON] 24.07.2014 року було подано апеляційну скаргу на Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року. Ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області Демченко Е.Л. від 29 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] в прийняття апеляційної скарги на ухвалу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року та апеляційну скаргу повернуто останній. Відповідно до листів позивач просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача. Просив суд задовольнити позовні вимоги позивача, та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення на судові засідання. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем були двічі на судові засідання надавалися клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання його представника [PERSON]. Однак як вбачається із нотаріально посвідченої довіреності від 13 грудня 2012 року відповідач уповноважив представляти свої інтереси трьох представників: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.175), тому суд приходить до висновку про неодноразову неявку відповідача в судове засідання відповідача без поважних причин, що призводить до порушення розумного строку судового розгляду, також суд бере до уваги, що відповідачем не надано суду жодного доказу по справі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.10.2011 року в м. Дніпропетровськ по вул. Макарова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та автомобіля «БМВ 528», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Згідно з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2011 року [PERSON] визнано винним в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 400 грн. ( а.с.12). Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль „VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано згідно договору страхування наземного транспорту №888/10-Т від 20 грудня 2010 року від ризику автоаварії (а.с.5-9). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 101004 від 24 жовтня 2011 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля „VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак [NUMBER], склала 241107 грн. 08 коп. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Згідно платіжних доручень № 764 від 03 листопада 2011 року та №766 від 04 листопада 2011 року позивач здійснив виплату страхових відшкодувань страхувальнику на загальну суму 183 927,91 грн. (а.с.32,33). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «ЕЙЕМДЖИ ГРУП». Ліміт страхової виплати за винятком франшизи складає 49 000 грн. Таким чином до позивача перейшло право вимоги на суму 134 927,91 грн. (183927,91 грн. -49000грн.). Згідно до ст.1194 ЦК України « Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 134 927 грн. 91 коп., перейшло право вимоги, яке [PERSON] мав до відповідача. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1349,28 грн.

Outcome: approved