Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, виконуючого обов'язки начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON], начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] про визнання наказу неправомірним та його скасування з тих підстав, що як стверджує, 25 квітня 2016 року до Бершадського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи надійшла телефонограма, згідно із якою відповідач [PERSON] рекомендував йому з'явитися до обласного бюро в м.Вінницю 27 квітня 2016 року на 11:00 год до юрисконсульта [PERSON] для надання пояснень з приводу доповідних співробітника Бершадського міжрайвідділення судово-медичної експертизи [PERSON] від 11 та 12 квітня 2016 року. Оскільки телефонограма носила рекомендаційний характер, наказу про відрядження не було, а також приймаючи до уваги, що він, як завідувач відділенням, згідно з посадовими обов'язками та положенням про завідувача відділенням підкоряється виключно начальнику обласного бюро та заступнику з експертної роботи, він у Вінницю вирішив не їхати та цього ж дня попросив надіслати йому електронною поштою доповідні лікаря [PERSON] для ознайомлення та дачі пояснень. В наданні доповідних для ознайомлення йому безпідставно та незаконно було відмовленою. 23 травня 2016 року до Бершадського МРВ СМЕ надійшла телефонограма про те, що в зв'язку з його неявкою для дачі пояснень 24.05.2016 р. до Бершадського міжрайвідділення СМЕ буде здійснено виїзд комплексної комісії з проханням забезпечити його особисту присутність під час роботи комісії та надання нормальних умов для плідної та результативної роботи комісії. 24 травня 2016 року приблизно біля 10:00 ранку до Бершадського МРВ СМЕ прибули завідуючий відділом потерпілих, обвинувачених та інших осіб Вінницького ОБ СМЕ [PERSON] юрисконсульт Вінницького ОБ СМЕ [PERSON] та експерт відділу експертизи трупів Вінницького ОБ СМЕ [PERSON] Зазначені особи в робочому кабінеті Бершадського МРВ СМЕ в присутності співробітників Бершадського міжрайвідділепня [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали йому наказ Вінницького ОБ СМЕ №29/1 від 24.05.2016 р. під заголовком «Про вирішення виробничих питань. Про виконання обов'язків». В пункті 1 наказу зазначалося: «1.[PERSON], лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів, [PERSON], завідувача відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб, та [PERSON] юрисконсульта направити до м.Бершадь, Бершадське міжрайонне відділення 24.05.2016 р. для вирішення виробничих питань.» Під час його ознайомлення з наказом завідувач відділом ВОБ СМЕ [PERSON] привітав працівника Бершадського МРВ СМЕ [PERSON] з ювілеєм, вручив їй грамоту та наказ по бюро про преміювання [PERSON] з нагоди ювілею. Після цього юрисконсульт [PERSON] запропонував йому надати комісії документи відділення для проведення перевірки, яка за словами [PERSON] та інших прибулих з ним осіб, являлася основною метою приїзду т.з. «комісії» у складі трьох чоловік. Одночасно на його вимогу йому були передані доповідні лікаря-експерта відділення [PERSON] від 11 та 12 квітня 2016 року, які, зі слів «прибульців» явилися підставою проведення перевірки. З доповідних ним були зроблені ксерокопії. Ознайомившись зі змістом наказу та доповідних, він відмовився надавати будь-які документи відділення для перевірки, відмовився від надання будь-яких роз'яснень та заявив про те, що не допускає до проведення перевірки, оскільки в наданому йому наказі №29/1 немає жодного слова про створення будь-якої комісії, її статус та повноваження, не зазначений голова комісії та немає жодного слова про перевірку взагалі, а також про вид перевірки, її межі, план перевірки тощо зокрема. Після цього було складено акт перевірки, до якого він написав свої зауваження. 1 червня 2016 року лаборантом Бершадського МРВ СМЕ [PERSON] в Бершадському райвузлі поштового зв'язку був отриманий конверт рекомендованого поштового відправлення, в якому знаходився наказ №30/1 від 26.05.2016 р. про дисциплінарне стягнення, згідно з яким йому була оголошена догана за невиконання наказу №29/1 від 24.05.2016 р. Вважає цей наказ протиправним, юридично безграмотним, безпідставним, таким що містить перекручені, надумані, не відповідаючі дійсності, відверто брехливі відомості, та таким, який підлягає скасуванню з тих підстав, оскільки наказом №29/1 від 24.05.2016 р. ніяка комісія з метою перевірки фактів порушення чинного законодавства з боку завідуючого відділення не створювалася, ніякої перевірки 24.05.2016 року у відділенні не проводилось, в цьому наказі жодним словом не згадується про створення комісії для перевірки та про проведення самої перевірки, вже не говорячи про те, що не зазначений вид перевірки (планова, позапланова, цільова тощо), не зазначена дата проведення перевірки, не вказані межі перевірки, її підстави та не зазначено багато іншого, що передбачається правилами діловодства для подібних наказів. Наказ є абстрактним, неконкретним, в ньому жодним чином не зазначено яку норму внутрішнього трудового розпорядку або яку норму своїх посадових обов'язків він порушив, що суперечить змісту ст.ст. 147, 148, 149 КЗпП України, а також вимогам п. п. 29.30.31 «Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ та організацій», які затверджені Постановою Державного комітету СРСР по труду та соціальним питанням №213 від 20.07.1984 р. «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ та організацій». Всупереч ч.1 ст. 149 КЗпІІ України відповідачі чи будь-хто інший ніяким чином письмових пояснень стосовно будь-яких порушень з його боку у нього не вимагали. Всупереч вимозі ч.4 ст.149 КЗІІП України цей наказ під розписку ніхто йому не оголошував. Просить визнати накладення дисциплінарного стягнення незаконним та скасувати наказ по Вінницькому обласному бюро судово-медичної експертизи №30/1 від 26.05.2016р. про дисциплінарне стягнення у вигляді оголошеної йому догани та стягнути з Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи на його користь судові витрати у сумі 551.21грн., внесені ним у якості судового збору. Представник відповідачів [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими вважає позов безпідставним, надуманим та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що надання позивачу доповідних лікаря судово-медичного експерта Бершадського МРВ СМЕ [PERSON] згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється. Позивач не вказав, у чого полягає протиправність наказу. Всупереч положенню про завідувача позивач не виконав службове завдання відповідача щодо надання можливості здійснення перевірки виробничих питань Бершадського МРВ СМЕ. Відповідачами дотримані вимоги ст. 148 КзПП України. Типові правила внутрішнього трудового розпорядку, на які посилається позивач, теж мають рекомендаційний характер і можуть бути змінені, доповнені у відповідності до конкретних умов праці на кожному окремому підприємстві, в установі чи організації. Позивачу було оголошено лише одне дисциплінарне стягнення за недопущення співробітників до вирішення виробничих питань та не виконання завдання відповідача. Позивачем порушені вимоги ст. 150, 222-230 КЗпП України, тобто, позовна заява подана без попереднього розгляду спору комісією з трудових спорів, тобто суд повинен був взагалі відмовити у відкритті судового провадження. Вважають, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] проти позову заперечують. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи двічі в судове засідання не з'явився. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.1980 року згідно наказу № 86 від 25.08.1980 року працює завідувачем Бершадського МРВ СМЕ, що підтверджується його трудовою книжкою, цього факту ніхто із сторін не заперечує. Судом встановлено, що наказом по Вінницькому обласному бюро судово-медичної експертизи №30/1 від 26.05.2016 р. за невиконання наказу №29/1 від 24.05.2016 року, тобто за порушення пунктів 2,5,8.16 Положення про завідуючого відділенням судово-медичної експертизи позивач підданий дисциплінарному стягненню у вигляді догани, що підтверджується самим наказом, цього факту також ніхто не заперечує. Відповідно до п 4.2.4 Інструкції з діловодства у Міністерстві охорони здоров'я, затвердженої наказом МОЗ України №20 від 05.02.1998 р., п.п.5.19, 5.21 Державної уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 заголовок до тексту документу повинен містити короткий виклад змісту документу, він має бути максимально о коротким і ємним, точно передавати зміст документу, заголовок повинен граматично узгоджуватися з назвою документа, формуватися за допомогою віддієслівного іменника і відповідати на питання "про що?", "чого?". Якщо у документі йдеться про кілька питань, заголовок може бути узагальненим. Заголовок до тексту документа повинен бути узгоджений з назвою документа і містити короткий виклад його основного смислового аспекту. Заголовок відповідає на питання "про що?", "кого?", "чого?". Текст документа містить інформацію, заради зафіксування якої було створено документ. Як видно з тексту наказу №29/1 від 24.05.2016 р. він не відповідає вимогам вищевказаних нормативних актів. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено в ознайомленні з доповідними співробітника Бершадського міжрайвідділення судово-медичної експертизи [PERSON] від 11 та 12 квітня 2016 року, чим порушене його право, передбачене ч.3 ст. 32 Конституції України, згідно з якою кожний громадянин має право знайомитись в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Щодо застосування до правовідносин, що виникли між сторонами Закону України «Про звернення громадян», суд виходить з того, що відповідно до ст.12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», звернення заборонено направляти для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, тобто для вирішення по суті, а не для ознайомлення.Тому посилання відповідачів на цей Закон при відмові позивачеві в його праві на ознайомлення з доповідними є необґрунтованим, незаконним і безпідставним. Відповідно до ч.3 ст. 8 Конституції України, п.1 Перехідних положень норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується,закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечать Конституції України. Тому посилання відповідачів на порушення позивачем порядку вирішення трудового спору, як і на неправильність відкриття провадження в цій справі без попереднього вирішення спору в комісії по трудових спорах є надуманим, таким, що не відповідає вищевказаним вимогам Конституції України. Строки і порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачено ст. ст. 148, 149 КЗпП України. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується з наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків, причому характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення. У наказі має бути обов'язково зазначено конкретний вид дисциплінарного проступку, із зазначенням дати його вчинення та інших обставин. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов'язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов'язково містити нормативне посилання, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Між тим, як вбачається з тексту наказу №30/1 від 26.05.2016 року, останній містить посилання на невиконання позивачем наказу №29/1 від 24.05.2016 року, котрий, як встановлено судом, не відповідає вимогам нормативних актів, тобто за порушення п.п. 2,5,8.16 «Положення про завідуючого відділенням судово-медичної експертизи», шо затверджене наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби» без будь-яких вказівок на конкретні порушення функціональних обов'язків позивача. Тобто, накладаючи дисциплінарне стягнення, відповідач в наказі не зазначив конкретний вид дисциплінарного проступку із зазначенням дати його вчинення. Посилання в наказі про оголошення догани на порушення позивачем вимог п.п.2,5,8.16 «Положення про завідуючого відділенням судово-медичної експертизи» не давали відповідачеві підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки носять загальний характер. Крім того, в порушення ст.149 КЗпП України відповідачем не було відібрано письмового пояснення від позивача до застосування дисциплінарного стягнення, з якого можна б було зробити висновки про наявність чи відсутність його вини. Про накладання дисциплінарного стягнення позивач не повідомлявся під розписку, а дізнався про оскаржуваний наказ шляхом отримання його по почті. Суд також враховує, що внаслідок перевірки, котра була проведена у Бершадському МРВ СМЕ на підставі наказу № 32/1 від 21.06.2016 року для перевірки доповідних лікаря судово-медичного експерта [PERSON] ніякі заходи дисциплінарного стягнення до позивача [PERSON] застосовані не були, чого ніхто не заперечує. За таких обставин, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову, оскільки дисциплінарне стягнення було накладено з порушенням порядку, передбаченого ст. 149 КЗпП України, що є безумовною підставою для скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] ніяких дій по притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності не вчиняв, позов до нього є безпідставним і необґрунтованим. Тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі ч.3 ст.8, ч.3 ст.32, п.1 Перехідних положень Конституції Укораїни, ст.ст. 148, 149 КЗпП України,

Outcome: partial