Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за період з 27 листопада 2009 року по 01 лютого 2018 року в розмірі 32 541, 66 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 09.06.2010 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частин від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2009 і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач без поважних причин ігнорує обов»язок по сплаті аліментів на утримання дітей, зокрема з 2010 року лише один раз відбулося примусове стягнення з нього коштів, в результаті чого виникла заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 97 551,48, що підтверджується розрахунками заборгованості станом на 01.02.2018, виданими Сихівським відділом ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 27 листопада 2009 року по 01 лютого 2018 року складає 32 541,66 грн. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 21.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, за змістом якої позов підтримала в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати без участі позивача та у її відсутності, при цьому проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву (заперечень) не поступало, а тому, в силу положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником позивача заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов"язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 16.08.2007 та серії [NUMBER] від 22.05.2008, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відтак, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.06.2010 задоволено позов [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],аліменти у розмірі 1/3 частин від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2009 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із положеннями ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно довідки Сихівського ВДВС м.Львів 12.02.2018 боржником [PERSON] аліменти не сплачувались за період з листопада 2009 року по лютий 2018 року на виконання виконавчого листа №2-1818/10 виданого 04.04.2016 Франківським районним судом м.Львова про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частин від його заробітної плати (всіх доходів) , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісячно, починаючи з 27.11.2009 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від суми прострочення за період з 27.11.2009 по 01.02.2018 загальна сума неустойки становить 32 541,66 грн. У відповідності до позиції, яка містяться в постановах Верховного Суду України від 25.11.2015р. в справі № 6-2022цс15, від 03.02.2016р. в справі № 6-1477цс15, оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений розрахунок заборгованості по аліментах, складений у відповідності до вимог чинного законодавства та погоджується з методикою нарахування позивачем неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст.196 СК України, а тому з урахуванням загальної кількості днів, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 27.11.2009 по 01.02.2018 складає 32 541,66 грн. Згідно роз'яснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що відповідач у судове засідання повторно не з'явився, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачкою вимогам (не надав відзив), не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому із вищезазначених підстав суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за прострочення аліментів є повністю підставними і такими, що підлягають до задоволення. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду. На підставі ст.ст. 180, 182, 196 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. за № 3 та

Outcome: approved