Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

11.10.2017 року [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про встановлення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання, просить суд: визначити місце проживання малолітніх дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір`ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]; стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду, до досягнення сином - [PERSON], [INFO] повноліття, тобто до [INFO] року; стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду, до досягнення донькою - [PERSON], [INFO] повноліття, тобто до [INFO] року; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1300 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого народила двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили з січня 2017 року, з того часу стали проживати окремо один від одного, а діти син та донька проживали з матір`ю та знаходились на її повному утриманні. В провадженні суду знаходиться її позовна заява про розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач декілька разів висловлювався з погрозами, що забере у матері дітей до себе, чи вивезе їх кудись, маніпулюючи цим лише з ціллю, щоб повернути дружину, вона почала підгодовувати пакет документів для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. Дізнавшись про вказане, відповідач одразу, без будь-якої згоди шляхом омани забрав їх меншу доньку - [PERSON], [INFO], до себе в м. Одесу, та не хоче її віддавати назад. Окрім того, через деякий час намагався забрати документи на доньку із КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №1 «Малятко», однак йому відмовили та попросили написати заяву про збереження за дитиною [PERSON] місця у КЗ ДНЗ №1 «Малятко» на період її тимчасової відсутності за сімейними обставинами. Відповідач фактично викрав в неї дитину, та на даний час не дає з нею бачитись взагалі. В інтересах дітей проживати саме з матір'ю, а не з їх батьком, вона на даний час працює викладачем у Білгород-Дністровському Державному Аграрному технікумі, її робочий графік повністю дозволяє відводити дітей до дитячого садочка, та до «Крошка Ру» (Центру раннього розвитку), займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватись про них, має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом із бабусею, яка знаходиться на пенсії, яка має сили і бажання їй допомагати з дітьми. В той же час, відповідач займається сумнівною незаконною лікарською діяльністю, а саме нетрадиційними методами лікування, у тому числі із застосуванням гіпнозу, та мешкає у квартирі з якимись незрозумілими людьми, у зв'язку з чим не може забезпечувати умови для нормального розвитку дітей та їх навчання. Вона проживає у комфортабельному житловому будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В зазначеному будинку також обладнані окремі кімнати для дітей, щоб вони могли мати здоровий сон, навчатися, гратися. Таким чином має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вказує, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені батьківського піклування. Вона спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до своїх дітей. За вказаних вище підстав позивач просить її позовні вимоги задовольнити. 15.01.2018 року [PERSON], звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], про визначення місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку спілкування з дитиною, у якому просив: визначити місце проживання дитини - сина [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON], визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON]; встановити порядок спілкування батька [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] шляхом: перебування дитини разом із батьком щотижнево в суботу та у неділю з 10:00 години по 20:00 годину, перебування дитини разом із батьком протягом місяця в період літніх канікул /л.с.56-58/. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2018 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку спілкування з дитиною об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради про встановлення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання /л.с.108-109/. 21.02.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу, згідно якої клопотання представника позивача [PERSON] про залучення третьої особи до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання - задоволено. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 134 /л.с.92-94/. Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги щодо встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю та стягнення аліментів на їх утримання підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] частково заперечував, на полягавши на задоволенні його зустрічних позовних вимог. Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судовому засіданні просила винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник органу опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди учасників справи, суд розглядає справу за відсутність представника третьої особи належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та представників позивача та відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей /л.с.11-12/. 25.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /л.с.10/. Шлюбні відносини між ними не склалися, та сторони почали проживати окремо один від одного. У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 159 від 27.02.2017 року, [PERSON], 1984 року народження проживає в [ADDRESS]. До складу її сім`ї входять: син - [PERSON], 2012 року народження та донька - [PERSON], 2013 року народження. Діти знаходяться при матері /л.с.13/. У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 21.03.2017 року, під час обстеження виявлено, що сім'я складається з: мати - [PERSON], сина - [PERSON] та доньки - [PERSON]. Інші члени сім'ї, що проживають разом з дитиною або про яких стало відомо: бабуся - [PERSON] (пенсіонер) та тітка [PERSON]. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,2 кв.м., житловою 45,2 кв.м. Житловий будинок належить [PERSON], охайний, доглянутий. Діти мають окремі кімнати, мають все необхідне для проживання, навчання. В кімнатах чисто. Мати - [PERSON] характеризується добре, веде здоровий спосіб життя, створює належні, необхідні умови для проживання, навчання та виховання дітей. Згідно висновку, комісією встановлено, що для дітей створені необхідні та належні умови проживання /л.с.14/ Позивач [PERSON] у своєму позові зазначає, що відповідач [PERSON] декілька разів висловлювався на її адресу з погрозами, що забере у матері дітей до себе, чи вивезе їх кудись. Взагалі поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю, він емоційна, не врівноважена та схильна до фізичних образ особа. Не врівноважена поведінка на очах дітей, перетворює дітей у свідків аморальних вчинків батька. Так, вказує, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача, що підтверджує заявою про вчинення кримінального правопорушення (за наявності ознак злочину, відповідальність за який передбачена ст.ст. 125, 129 КК України) від 14.03.2017 року та листом-відповіддю з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 21.03.2017 року /л.с.19-22/. Більш того, [PERSON] у своєму позові зазначила, що відповідач одразу, як дізнався про те, що позивач планує подати до суду позов про визначення місця проживання дітей, без будь-якої згоди шляхом омани забрав їх меншу доньку - [PERSON], [INFO], до себе в м. Одесу на постійне місце проживання. У відповідності до характеристики на [PERSON], 1984 року народження, видану з Білгород-Дністровського державного аграрного технікуму, [PERSON], яка працює у Білгород-Дністровському державному аграрному технікумі з 01.09.2006 року по теперішній час на посаді викладача, проявила позитивне ставлення до колег та студентів. В порушенні трудової дисципліни не помічена. В колективі проявила себе надійним товаришем, готовим дати допомогу співробітникам та студентам та підтримати їх в будь-якій ситуації. Є людиною з високими моральними якостями. Не палить і не вживає спиртні напої, сторониться конфліктних ситуацій. При спілкуванні відкрита, здатна на прийняття обдуманих самостійних рішень. Відповідальна за прийняті рішення і виконані дії /л.с.16/. Згідно довідки про доходи, виданої Білгород-Дністровським Державним Аграрним технікумом, [PERSON] у вересні місяці 2017 року отримала заробітну плату у розмірі 6307,57 грн. /л.с.17/. У відповідності до довідки, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №1 «Малятко» №65 від 29.09.2017 року, [PERSON] дійсно опікується своїми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які відвідують комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №1 «Малятко» з травня 2017 року. За період перебування дітей КЗ ДНЗ №1 і теперішній час мати постійно цікавиться їх вихованням та успіхами, приймає активну участь у розвитку особливості дітей, приводить до дитячого садка та забирає їх додому. Заслуговує на увагу той факт, що батько дітей [PERSON] на початку вересня місяця 2017 року написав заяву на збереження за дитиною [PERSON] місця у КЗ ДНЗ №1 «Малятко» на період її тимчасової відсутності за сімейними обставинами. Зі слів батька, дитина тимчасово перебуватиме з ним у м. Одеса. [PERSON] врівноважена, уважна до потреб доньки та сина, розсудлива, має позитивні моральні якості, виховуючи дітей на високих моральних засадах. Діти завжди охайні, доброзичливі, дуже люблять свою матусю, яка є для них авторитетом. Протягом перебування дітей у КЗ ДНЗ №1 «Малятко» батько відвідував їх, та іноді забирав до себе. Педагоги закладу засвідчують той факт, що тільки мати відвідувала батьківські збори, дитячі свята та розваги, приймала участь у житті дитячого садка /л.с.15/. Усі ці докази позивач надала в якості обґрунтування своїх вимог. З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку спілкування з дитиною. Його вимоги обґрунтовані тим, що в інтересах доньки буде проживати саме з батьком, а не з матір'ю, оскільки він є працездатною особою, характеризується позитивно, отримує постійну заробітну плату, має задовільні умови проживання, для малолітньої [PERSON] створені усі належні та необхідні умови проживання, обладнано місце для розвитку дитини. Він має час відводити свою дитину до дитячого садка, займатися із нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дитину, проживає у комфортабельній квартирі [ADDRESS] з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Крім того, має земельну ділянку та садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Бажає дати дитині освіту і добробут, донька також хоче жити разом з ним. За таких умов доньці буде краще проживати з батьком. Більш того, зазначає, що дуже любить свого сина, хоче його бачити та спілкуватись з ним , приділяти йому увагу та дбати про нього, однак колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з сином /л.с.56-58/. Так, матеріалами справи встановлено, що дійсно на підставі договорів дарування від 02.11.2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належать: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка площею 0,062 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]/л.с.59,60, 62,63/. Крім того, на підставі договору дарування від 27.10.2016 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 278/1000 часток квартири під [ADDRESS] та складається в цілому з восьми житлових кімнат, житловою площею 166,8 кв.м., загальною площею 223,6 кв.м. 278/1000 часток квартири під №6 складаються з 2 житлових кімнат, житловою площею 37,7 кв.м. /л.с. 61,64/. У відповідності до характеристики на [PERSON], [INFO], складеної 31.01.2018 року ФОП [PERSON], [PERSON] працює на посаді адміністратора в ФОП [PERSON]. В період перебування на робочому місці в якості адміністратора по теперішній час, зарекомендував себе позитивно, як незамінний фахівець. Ділові якості проявив на високому рівні, постійно прагне самовдосконалення. По характеру спокійний, врівноважений, комунікабельний. Від обслуговуваних клієнтів жодної скарги не надходило, тільки позитивні відгуки. Користується повагою і авторитетом. Серйозно ставиться до виконання посадових обов'язків /л.с.82/. Згідно довідки, виданої 31.01.2018 року ФОП [PERSON], [PERSON] дійсно працює в ФОП [PERSON] на посаді адміністратора по теперішній час відповідно до трудового договору. /Заробітна плата складає 10 000 грн /л.с.83/. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], в квартирі проживають власник квартири [PERSON] та його дочка [PERSON], 2013 року народження. Квартира охайна, тепла, зроблений новий ремонт у 2017 році. В квартирі є все необхідне для повноцінного розвитку дитини /л.с.84/. У відповідності до довідки №4 від 06.02.2018 року про місце проживання та склад сім'ї, виданої ОСББ «Грецька 45», [PERSON] проживає у [ADDRESS]. Склад сім`ї: дочка - [PERSON], 2013 року народження, що проживає разом з батьком без реєстрації /л.с.85/. Також, в якості обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом, надав до суду характеристики сусідів за місцем свого проживання, згідно яких [PERSON] за час проживання за адресою свого мешкання зарекомендував себе з позитивної сторони. Приблизно з вересня 2017 року з ним проживає донька. Вбачається, що раніше їй приділялось мало уваги, дівчинка боялась спілкування, не розмовляла, часто капризувала, була замкнутою та нервозною дитиною. Поступово дівчинка сильно змінилась, зник страх спілкування, дівчинка дуже активна та життєрадісна. Батько слідкує за тим, щоб його донька росла слухняною та здоровою дитиною /л.с.75-79/. Згідно довідки-характеристики, [PERSON], 2013 року народження , з вересня 2017 року по теперішній час, відвідує групові заняття в кружках дитячого центру «Симба», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 19 з 09:00 години до 18:00 години - 5 днів на тиждень. Батько особисто приводить та забирає своєчасно дівчинку, регулярно сплачує її перебування у центрі. Дитина займається у кружках: «почемучки» (розвиток навиків читання, письма та рахування), «розвивалочка» (розвиток пам'яті, логики та мислення), англійська мова, музично-танцювальний кружок, «юний художник». Батько регулярно цікавиться розвитком дитини, її успіхами, дослуховується до рекомендацій педагогів-вчителів, відвідує усі заходи, де приймає участь [PERSON]. Дитина чиста та акуратно вдягнена, гігієнічні норми батьком дотримані повністю. За минулий період участі матері у житті дівчинки під час перебування її у дитячому центрі не виявлено. На протязі 4 місяців, два рази на тиждень, [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з психологом центру /л.с.80/. У відповідності до оцінки психо-емоційного стану [PERSON] встановлено, що за результатами психологічного тестування [PERSON] на момент вступу до дитячого центру «Симба» (вересень 2017), її інтелектуальний розвиток повністю відповідав віковим нормам та еквівалентний високому рівню. Емоційний стан [PERSON] вимагав корекційної роботи, у зв`язку з тим, що були деякі комунікативні труднощі як зі ровесниками та і дорослими, виявлено зажатість, відслідковувалась деяка негативна реакція на осіб жіночої статі. У зв`язку з наведеним, батько [PERSON] прийняв рішення про необхідність індивідуальної роботи дитини з психологом з метою максимально ефективної нормалізації її емоційного стану. В результаті проведеної роботи психоемоційний фон значно покращився, але ще необхідні корективи. Індивідуальна робота з дитиною продовжується /л.с.81/. Згідно довідки, виданої громадською організацією «Шляхи єднання», виданої [PERSON], його донька [PERSON], 2013 року народження в теперішній час відвідує Одеську громадську організацію «Get in touch», де проходить психологічну корекцію з волонтером організації - психологом [PERSON] /л.с.148/. Згідно висновку психологічного експертного дослідження № ЕD-2521-4-966.18 від 02.04.2018 року, [PERSON], [INFO] прив'язана до батька. Рівень психологічного розвитку дитини відповідає віковій нормі. Однак їй потрібна психокорекційна робота з психологом, консультації логопеда та невропатолога. [PERSON], [INFO], з урахуванням свого віку та особливостей психічного розвитку, індивідуально-психологічних властивостей, стійка до чинення тиску, хоча і піддається впливу «дорослого авторитету», що характерно для дітей віком випробуваної. Повною мірою дитина у віці випробуваної не здатна до вироблення та прийняття самостійних рішень, вільних від впливу батьків та третіх осіб. З огляду на вікові та індивідуально-психологічні властивості дитини [PERSON], [INFO], особливостей її психічного розвитку, індивідуально-психологічні властивості батька, відносини і прихильність дитини до батьків, психологічно більш доцільно постійне проживання дитини з батьком, [PERSON]. Його поведінка здійснює (може здійснювати) позитивний вплив на психічний стан і розвиток [PERSON], [INFO]. Батько, [PERSON], з урахуванням його індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості, має необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. У нього немає властивостей особистості, які могли б вплинути на належне виконання ним обов'язків по відношенню до малолітньої [PERSON] /л.с.149-156/. Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з метою повного та об'єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу від 02.05.2018 року, відповідно до якої клопотання представника позивача [PERSON] про зобов'язання надати висновок по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання; зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку спілкування з дитиною - задоволено. Витребувано з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24 письмовий висновок щодо доцільності проживання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24, надати на адресу суду письмовий висновок щодо доцільності проживання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Так, згідно наданого на запит суду висновку «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]» № 01-39/2512 від 25.06.2018 року, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] біля матері [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] /л.с.132-135/. У вказаному висновку зазначено, що п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого поставною КМУ від 24.09.2008 року № 866, визначено, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки ОСББ « Грецька 45» встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Тому враховуючи вищевикладене, питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] повинно вирішуватись за територіальною належністю. Так, 15.06.2018 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було також складено висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO]». Згідно вказаного висновку вирішено визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] із батьком, [PERSON] /л.с.145-146/. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, та вбачається конфлікт щодо існуючих прав та обов'язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи [PERSON] виповнилось 4 роки, при підготовці висновку органу опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації не з'ясовувала думку дитини щодо тієї обставини з ким дитина бажає проживати, навіть при спілкуванні з психологами (у висновку не відображено думки дитини). Згідно висновку психологічного експертного дослідження № ЕD-2521-4-966.18 від 02.04.2018 року, [PERSON], [INFO], з урахуванням свого віку та особливостей психічного розвитку, індивідуально-психологічних властивостей, стійка до чинення тиску, хоча і піддається впливу «дорослого авторитету», що характерно для дітей віком випробуваної. Повною мірою дитина у віці випробуваної не здатна до вироблення та прийняття самостійних рішень, вільних від впливу батьків та третіх осіб. Суд позбавлений можливості запитати дитину в судовому засіданні про її бажання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки їй ще не виповнився вік, з якого вона може об'єктивно висловити таку думку. Враховуючи вік малолітньої [PERSON], [INFO], вона не може дати об'єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої [PERSON], з матерю буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв'язку з фізіологічними особливостями, мати позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. В судовому засіданні на даний час встановлено, що проживання дитини з батьком позитивно сприятиме розвитку дитини, проте усі характеристики сусідів та висновки експертів свідчать про те, що коли батько дитину забрав від матері вона пережила стрес, вона капризувала, боялась спілкування, не розмовляла була закритою та нервозною дитиною /л.с.75-79/, виявлено закритість, комунікативні труднощі з ровесниками та дорослими /л.с.81/. Матеріалами справи встановлено, що батько дитини регулярно цікавиться розвитком дитини, доглядає та піклується про неї, має стабільний дохід та нерухоме майно у власності. Проте, слід зазначити, що [PERSON], мати дитини, також характеризується позитивно, має стабільний заробіток та роботу, місце проживання з відведенням дитячої кімнати, в період перебування малолітньої [PERSON] в КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 «Малятко» також була уважна до потреб доньки та сина, постійно цікавилась їх вихованням та успіхами, приймала активну участь у розвитку особистості дітей /л.с.14-17/. У відповідності до ч. 2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства, обидва батьки мають рівні права для визначення з ними місця проживання дитини, разом з кожним із них. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов'язком батьків діяти в її інтересах. Згідно ч.1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За принципом "Декларації прав дитини" від 20.11.1959 року, малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Під час судового розгляду не встановлено будь - яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що дитину необхідно залишити з батьком. Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд виходячи з віку та статі дитини, принципу 6 Декларації прав дитини вважає, що проживання дитини з матір'ю забезпечить дитині більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання дитини слід визначити разом з матір"ю. Також, судом береться до уваги і той факт, що між сторонами виник гострий конфлікт після припинення шлюбних відносин, у ході якого [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів особисто та через свого представника. Погрози фізичною розправою колишній дружині можуть негативно вплинути на психіку малолітніх дітей, вказаний факт є компрометуючим для відповідача, який бажає визначити місце проживання малолітньої разом із ним. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO] виповнилось 4 роки. Батько [PERSON] виповнилось 59 років, в той час як матері дітей 34 роки. Матір дітей зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені батьківського піклування. Суд ухвалюючи рішення виходить з того що згідно до ст.ст. 1, 4, 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає - забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Таким чином, оскільки дитина не досягла того віку, щоб бути вислуханою в судовому засіданні та вказати про те, з ким з батьків вона бажає проживати, оскільки думку малолітньої у висновках органах опіки не було досліджено, оскільки вона не здатна приймати рішення самостійно, без впливу «дорослого авторитету», враховуючи те, що матеріалами справи вставлено, що матір дітей обмежена доступу до малолітньої [PERSON], оскільки батько забрав її від матері, позбавляючи їх спілкування та вважає за доцільне проживання його доньки разом із ним, фактично позивач обмежена у наданні доказів того, що дитині краще було б проживання з матір'ю, прийнявши до уваги, що рішення суду має бути об'єктивним, що ґрунтується на всебічному дослідженні доказів, а батьки рівні у своїх правах та обов'язків щодо виховання дитини, прийнявши передусім інтереси дитини, суд дійшов висновку, що малолітній [PERSON], [INFO] року доцільніше проживання з матір'ю до досягнення нею віку, коли вона зможе висловити свою думку, оскільки саме матір забезпечить дитині більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток. В такому випадку, позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місце проживання малолітніх дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] підлягають повному задоволенню, оскільки і батьком дітей у його зустрічному позові не оспорювався факт більш доцільного проживання [PERSON], [INFO] разом з матір'ю, а тому, оскільки цей факт визнається сторонами по справі, тож є усі законні підстави для його задоволення. Стосовно вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.07.2018 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років- 1559 гривень. Таким, чином мінімальний розмір на дітей, що не досягли 6 років не може бути меншим за 779,50 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а мінімальний розмір аліментів на утримання дитини до 6 років не може бути меншим 779,50 грн., виходячи із засад ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме доцільно та в інтересах дітей буде стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду, а саме з 11.10.2017 року, до досягнення сином - [PERSON], [INFO] повноліття, тобто до [INFO] року, потім починаючи з 10.03.2030 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] року включно. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.3 п.1 вищезгаданої статті Цивільно-процесуальнього законодавства, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила за професійну правничу допомогу по вказаній цивільній справі 1300 грн. згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON], суд вважає за необхідне їх частково задовольнити, виходячи з наступних підстав. Так, судом вирішено спір щодо визначення місця проживання дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року разом із матір'ю [PERSON], тому вказані вимоги не підлягають повторному дослідженню. Стосовно вставлення порядку спілкування з сином, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Таким чином, позивач за зустрічним позовом має право спілкування із сином [PERSON], [INFO] шляхом: перебування дитини разом із батьком щотижнево в суботу та у неділю з 10:00 години по 20:00 годину (за домовленістю сторін), перебування дитини разом із батьком протягом місяця в період літніх канікул (за домовленістю сторін). Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині встановлення порядку спілкування [PERSON] із сином [PERSON], [INFO] шляхом: перебування дитини разом із батьком щотижнево в суботу та у неділю з 10:00 години по 20:00 годину (за домовленістю сторін), перебування дитини разом із батьком протягом місяця в період літніх канікул (за домовленістю сторін). В іншій частині в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial