Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

06.12.2017р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обгрунтування вказаного позову зазначила про те, що 20.05.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останнім часом між позивачкою та відповідачем почали виникати постійні конфлікти і непорозуміння. З огляду на зазначене, позивач не бачить сенсу у подальшому підтриманні сімейних відносин та збереженні сім"ї. Крім того, позивач просила суд визначити місце проживання дітей разом з нею, посилаючись на неадекватну поведінку відповідача. В судове засідання позивачка не з'явилась, про розгляд справи була повідомлений судом належним чином, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Представник 3 особи - служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Надали суду висновок про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 20.05.2005року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 403 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.4, 5). Як встановлено судом, спільне життя у сторін не склалось, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач виносить з дому речі, зникають гроші. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню. Як наголошує ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як регламентовано ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована разом з дітьми за адресою: [ADDRESS]. Мати піклується і турбується за стан здоров'я та духовний розвиток дітей, вони перебувають повністю на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним визначити місце проживання дітей з матір'ю, яка має задовільний фінансовий стан, належні житлові умови та вкладає всі зусилля для забезпечення інтересів своїх дітей. Згідно ст.133, 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1280 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачкою при зверненні до суду, що документально підтверджено квитанцією.

Outcome: approved