Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку посилаючись на те, що з 11.10.2011 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON]. На даний час сторони разом не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по досягненню дитиною 3-х років та потребує матеріальної допомоги відповідача, який має постійне місце роботи і регулярний заробіток, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення її донькою [PERSON] трьох років в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про часткове визнання позову, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як було встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2011 року, який наразі не розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір»ю в [ADDRESS]. Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи і стабільний дохід, який, згідно довідки про доходи № 52 від 23.06.2014 року за останні шість місяців ( з грудня 2013 року по травень 2014 року) становить 9520.32 грн., проте, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає, хоча спроможний це робити. Згідно чинного законодавства, позивач є дружиною відповідача, з нею проживає дитина - донька [PERSON], [INFO], вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому має право на утримання відповідно до положень ст.84 СК України. Згідно ухвали судді Бахмацького районного суду від 05.06.2014 року було відкрито провадження у справі № 728/1293/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. За таких обставин вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд вважає обґрунтованими, проте, враховуючи, розмір заробітної плати відповідача, ті обставини, що в провадженні Бахмацького районного суду Чернігівської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказана вимога позивача підлягає частковому задоволенню, тобто, розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на утримання дружини доцільно зменшити з 1/4 частини заробітку відповідача до 1/6. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 150.00 грн. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу в сумі 150 гривень, то дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки, вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial