Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоолександрівської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадщину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року [PERSON], мав право власності на земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. [INFO] року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. 25 квітня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. Померлий є чоловіком бабусі позивачки - [PERSON]. У [PERSON] дітей не було, тому він і заповів все майно [PERSON], яке йому належало, тобто земельну ділянку. Однак, секретарем Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було допущено помилку, і вказано, що померлий заповів позивачці земельну частку (пай) згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.02.2004 року. Звернувшись до нотаріальної контори, нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки в заповіті допущено помилку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До початку судового засідання позивачка надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву про визнання позову та просив справу розглянути у відсутність представника . Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року [PERSON], мав право власності на земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. [INFO] року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. 25 квітня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: [NUMBER], №2: [NUMBER], що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. Померлий є чоловіком бабусі позивачки - [PERSON]. У [PERSON] дітей не було, тому він і заповів все майно [PERSON], яке йому належало, тобто земельну ділянку. Однак, секретарем Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було допущено помилку, і вказано, що померлий заповів позивачці земельну частку (пай) згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.02.2004 року. Звернувшись до нотаріальної контори, нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки в заповіті допущено помилку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини відповідно до вимог ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В аспекті відмови нотаріуса у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем, право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]. Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved