Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патріотична 80-А» про стягнення заборгованості із заробітної плати, в обґрунтування якого зазначив наступне. Позивач займав посаду голови правління у Об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Патріотична 80-А» та був звільнений 31.07.2020 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак у день його звільнення відповідачем не було проведено розрахунку по виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим відповідач має заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати у розмірі 23 443,72 гривень та з компенсації за невикористану відпустку у розмірі 13 034,43 гривень, а всього 36 478,15 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою суду від 09.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та позивачу надано строк на усунення недоліків позову. 30.10.2020 року позивачем на виконання ухвали суду подано уточнений позов та додаткові докази в обгрунтування розміру позовних вимог. Ухвалою суду від 03.11.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 25.11.2020 року через канцелярію суду позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 26 578,58 гривень, з яких: заборгованість по заробітній платі - 23 443,72 гривень та заборгованість з компенсації за невикористану відпустку - 3 134,86 гривень. 27.01.2021 року представником відповідача подано письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів у справі в частині розрахунку розміру заборгованості по заробітній платі, який за даними відповідача становить 26 508,89 гривень. Заяв по суті справи до суду не надходило. Представник позивача суду подав письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника без фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно з якою проти позову заперечує, та при ухваленні рішення просить врахувати наданий відповідачем розрахунок по заявленій до стягнення заборгованості. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом № 1 від 21.12.2016 року був прийнятий на посаду голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патріотична 80-А» (а.с. 55), що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 57-60). Згідно із наказом ОСББ „Патріотична 80-а" № 3 від 31.07.2020 року, позивач [PERSON] звільнений з посади голови правління, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін (а.с. 56). Згідно із наданою відповідачем довідкою за період з березня 2019 року по липень 2020 року розмір нарахованої та невиплаченої у строки, визначені ст. 115 КЗпП України, позивачу [PERSON] заробітної плати, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які відраховано з нарахованої суми, становить 23 374,03 гривень (а.с.110). Розмір заборгованості саме у такому розмірі, в тому числі, підтверджується копіями відомостей розподілу витрат (а.с. 111-118) та заключними виписками АТ КБ „ПриватБанк" (а.с. 119-150). При цьому судом встановлено та відповідачем не спростовано, що заборгованість по заробітній платі позивачу, на теперішній час, залишається непогашеною. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Несвоєчасна або неповна виплата відповідних належних людині виплат, зокрема заробітної плати, порушує конституційний принцип, який гарантує забезпечення державою життєвого рівня достатнього для задоволення необхідних життєвих потреб і порушує право власності громадян на такі виплати, згідно позиції Європейського Суду з прав людини це є прямим порушенням статті першої Протоколу № 1 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено: «Всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, суд виходить з наданих відповідачем даних щодо її розміру станом на 27.01.2021 року, підтверджених належними доказами, що позивачем не спростовано, тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 23 374,03 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки, суд виходить з наступного. Статтею 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. В ході розгляду справи відповідач не заперечував, що після звільнення позивача [PERSON] належна до виплати сума компенсації за невикористану відпустку у розмірі 3 134,86 гривень відповідачем не виплачена, що підтверджується відповідною довідкою, наданою відповідачем (а.с. 110). Тому суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, виходячи з наданих суду доказів, проаналізувавши які суд дійшов висновку про їх належність та допустимість, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 23 374,03 гривні та заборгованість з компенсації за невикористану відпустку у розмірі 3 134,86 гривень, що разом становить 26 508,89 гривень. В іншій частині позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі п. 1.ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, у зв`язку з цим в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень, який розраховано станом на день подачі позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial