Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Заявник звернувшись до суду із вищевказаною заявою посилається на те, що з [INFO] в [ADDRESS], за місцем свого проживання померла його мати, [PERSON], про що державним закладом «Луганська міська поліклініка» 16 вересня 2018 року видано лікарське свідоцтво про смерть за № 503 та Жовтневим відділом записів актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 21 вересня 2018 року свідоцтво про смерть, актовий запис 1646. Оскільки вказані документи не відповідають документам встановленого законодавством України зразка, то і скористатися правом на оформлення спадщини після смерті матері він не має змоги. Встановити факт смерті іншим чином, ніж в судовому порядку, не можливо, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи проти задоволення поданої заяви не заперечила. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник народився [INFO] в м. Луганськ і в свідоцтві про народження виданому 07 серпня 1980 року Палацом Щастя м. Ворошиловград (тепер Луганськ) в графі «мати» вказано [PERSON]. З 2009 року і по даний час заявник зареєстрований в [ADDRESS]. Із довідки виданої Жовтневим районним загсом м. Луганськ вбачається, що в 1998 році [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє попереднє прізвище на прізвище чоловіка. 18 квітня 1997 року шлюб між подружжям було розірвано, про що Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганська внесено актовий запис за № 327 і видано [PERSON] відповідне свідоцтво. Із відомостей, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть № 503 від 16 вересня 2018 року, що видане державним закладом «Луганська міська поліклініка», видно, що [PERSON] [INFO] померла на тимчасово окупованій території України у м. Луганськ. Даний факт також підтверджується і копією свідоцтва про смерть від 21 вересня 2018 року виданого Жовтневим відділом записів актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради від 17.03.2015 року № 254-VII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 р., державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За приписами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також суду враховує при цьому і висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони, а тому виходячи із інтересів заявника, який проживає на території України і встановлення факту смерті матері відіграє ключове значення для реалізації його права на спадкування, то як вийняток з ціллю захисту його прав, суд в порядку ст. 317 ЦПК України бере до уваги документи видані органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України оцінюючи їх в сукупності та взаємозв"язку з іншими доказами і вважає за можливе заявлені вимоги задовільнити. На підставі наведеного та Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved