Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, дії співробітників Акціонерного товариства «Одесаобленерго» щодо припинення з 30.07.2018 року постачання електричної енергії за договором від 07.09.2005 року №610/1533 до квартири [ADDRESS] , що належить позивачу, визнати протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Одесаобленерго» щодо не відновлення з 23.10.2018 року постачання електричної енергії за договором від 07.09.20-5 року №6010/1533 до квартири [ADDRESS] , що належить позивачу. Також, відповідно до уточненої позовної заяви, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Одесаобленерго» щодо не відновлення з 11.09.2020 року постачання електричної енергії до його житлового будинку, зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» в особі Лиманського РЕМ, за власний кошт та за рахунок власних ресурсів відновити постачання електричної енергії за договором від 07.09.2005 року №6010/1533, стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» на користь позивача п`ятикратний розмір вартості невідпущеної споживачу електричної енергії у розмірі 44\~774,40 грн., стягнути з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на користь позивача 100000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в судове засідання не з`явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про поважність причин відсутності не повідомив. Відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України\~за згодою позивача, судом постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні правовідносини. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №312 від 14 березня 2018 року, Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №310 від 14.03.2018 року, Кодексом комерційного обліку (далі -ККО), затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311. Відповідно до частин 1, 2, 6, 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 року (далі Закон) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, Законом, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №312 від 14 березня 2018 року. Відповідно до частин 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо (ч.1 ст.4 цього Закону). Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 цього Закону). Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником (ч.1, 2 ст.56 цього Закону). Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону). Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про захист економічної конкуренції", іншими нормативно-правовими актами (ст.60 цього Закону). Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 цього Закону). Відповідно до умов Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови (п.2 Постанови). Операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п.4 Постанови). До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. Згідно ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини. 07.09.2005 року між [PERSON] , як споживачем, та Комінтернівським РЕМ (район електричних мереж), код ЄДРПОУ 26302336, як енергопостачальником, було укладено письмовий договір №6010/1533 про користування електричною енергією. За умовами договору енергопостачальник зобов`язується надійно поставляти споживачу електричну енергію в необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 кВт до електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості до крапки розмежування балансової приналежності електричних мереж енергопостачальника і внутрішньодомових мереж житлово-експлуатаційної організації, а споживач зобов`язується оплачувати отриману електроенергію по обговорених тарифах (цінах) у терміни, передбачені цим договором. Пунктами 26 та 27 визначений рівень відповідальності сторін на випадок неналежного виконання обов`язків за договором. Згідно пункту 35 договору, договір укладено терміном на три роки, набирає сили з дня його підписання і вважається щорічно продовженим. Згідно частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 30.07.2018 року співробітниками Лиманського РЕМ було проведено відключення електричної мережи на опорі повітряної лінії квартири позивача. Як в своїй позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач зазначав, що вважає, що відповідач провів відключення його квартири від електропостачання без належного попередження про подальше відключення, чим порушив підпункт перший пункту 7.5. розділу VII обумовлених ПРРЕЕ. Так, відповідно до підпункту першого пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи). Відповідно до того ж пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. \~ \~ \~ \~В запереченні проти позовної заяви відповідач зазначив, що 23.10.2017 року Комінтернівський районний суд Одеської області виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги АТ «Одесаобленерго» та стягнув з [PERSON] суму заборгованості необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричної енергії та судові витрати. \~ \~ \~ \~Згідно аб.4 пп.1 п.7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року: «Припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється у разі несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи)». \~ \~ \~ \~04.05.2018 року АТ «Одесаобленерго» направило позивачу рекомендованим листом повідомлення про сплату боргу та відключення. \~ \~ \~ \~Згідно поштового повідомлення вказаний лист був отриманий позивачем 08.05.2018 року. \~ \~ \~ \~До заперечення відповідачем додано копії двох листів від 24.04.2018 року, скерованих на адресу позивача, та копія поштового повідомлення про вручення. Натомість позивач зазначає, що не отримував даної кореспонденції. В судовому засіданні позивач надав суду копію відповіді відповідача від 13.08.2018 року на його заяву від 31.07.2018 року щодо підстав відключення електроенергії до його квартири. До відповіді відповідач, як на підставу для припинення електропостачання, додав копію лише одного листа від 24.04.2018 року про необхідність сплатити заборгованість та можливу її реструктуризацію. Позивач зазначив, що даний лист від 24.04.2018 року не є повідомленням про подальше відключення електроенергії, оскільки не містить такого попередження. Надіслана кореспонденція від 24.04.2018 року, копії якої надані суду відповідачем, не містить поштового опису вкладення (Ф.107), з чого не можна зробити беззаперечний висновок, що обидва листи від 24.04.2018 року дійсно надсилались позивачу і ним були отримані. Суд зауважує, що відповідно до пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, попередження про припинення постачання електричної енергії надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде припинено. З цих обставин суд критично ставиться до доводів відповідача щодо надсилання позивачу іншого доданого до заперечення проти позову листа відповідача від 24.04.2018 року про відключення. Окрім того, суд погоджується із обґрунтуваннями позивача щодо того, що навіть, якщо припустити, що відповідачем дійсно надсилалось повідомлення від 24.04.2018 року про подальше відключення, повідомлення не відповідає вимогам пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, оскільки воно не було окремим письмовим повідомленням, в ньому не зазначено дата і час, з якого електропостачання буде припинено, а також зазначене повідомлення складено на підставі пункту 35 обумовлених Правил, які діяли станом на дату підписання листа 24.04.2018 року, однак даний пункт Правил не містив наявності підстав для вчинення вказаних дій. Вищезазначені Правила, на які посилається у згаданому листі відповідач, втратили свою чинність 26.06.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року №502 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України». 30.07.2018 року представники відповідача мали діяти за Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №312 від 14.03.2018 року, і на підставі попередження, зробленого за цими ж Правилами (ПРРЕЕ). За таких та інших вищенаведених обставин, припинення енергопостачання за адресою проживання позивача не можна вважати правомірним, оскільки відбулося з порушенням вимог пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, тобто без належного попередження споживача. Згідно пункту 7.11 розділу VII ПРРЕЕ, які набрали чинності 11.06.2018 року, період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. Таким чином, ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі після факту відключення споживача була підставою для відновлення електропостачання. Судове провадження у даній судовій справі відкрито ухвалою суду від 23.10.2018 року, яка 31.10.2018 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою https://reyestr.court.gov.ua/ за номером 77449494, та 09.11.2018 року за вихідним №16701 відповідним супровідним листом суду була відправлена на адресу відповідача. Тому на виконання приписів пункту 7.11 розділу VII ПРРЕЕ відповідач мав відновити електропостачання до квартири позивача на період розгляду справи в суді. Заперечення проти позовної заяви відповідачем подано до суду 17.01.2019 року, з чого вбачається, що відповідачу було достеменно відомо про відкриття провадження у цій справі. За цих обставин позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача Акціонерного товариства «Одесаобленерго», код ЄДРПОУ 00131713, щодо невідновлення електропостачання до квартири позивача після відкриття судового провадження у цій справі підлягає задоволенню. За цих самих підстав підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі", код ЄДРПОУ 00131713, щодо невідновлення з 11.09.2020 року електропостачання до квартири позивача, оскільки за час розгляду справи в суді у відповидача відбулась реорганізація і 11.09.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено зміни в частині зміни найменування АТ «Одесаобленерго» та зареєстровано нове найменування Товариства, а саме: АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Оскільки припинення енергопостачання за адресою проживання позивача здійснено відповідачем в порушення ПРРЕЕ та з його вини, суд визначає прийнятним обраний позивачем спосіб захисту та відновлення своїх прав шляхом зобов`язання відповідача за власний кошт та за рахунок власних ресурсів відновити постачання електричної енергії за договором від 07.09.2005 року №6010/1533 до квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . З урахуванням уточнень до позовної заяви позивач остаточно просить стягнути з відповідача п`ятикратний розмір вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії у розмірі 44\~774,40 гривень, що передбачено пунктом 26 договору від 07.09.2005 року №6010/1533 про користування електричною енергією. Згідно положень статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 26 обумовленого договору від 07.09.2005 року №6010/1533 про користування електричною енергією, Електропостачальник несе відповідальність у випадку тимчасового припинення електропостачання з вини Енергопостачальника у розмірі п`ятикратної вартості недовідпущеної Споживачу електричної енергії. Позивачем суду надані копії платіжки за останній період перед відключенням з 28.06.2018 по 28.07.2018 року та квитанції про її оплату, що становить 279,84 гривень (213 кВТ*г). З урахуванням наведеного обсяг недовідпущеної електричної енергії має бути обчислений шляхом перемноження обсягу споживання електричної енергії у попередньому розрахунковому періоді, тобто, за період з 28.06.2018 по 28.07.2018 року (279,84 гривень) і 32 календарні місяці, які вже минули, що становить: 279,84 грн. * 32 місяць = 8 954,88 гривень. В той час п`ятикратний розмір недовідпущеної електричної енергії, яку Електропостачальник має сплатити Споживачу за договором становить 44 774,40 гривень, із розрахунку: 8 954,88 грн. * 5 = 44 774,40 гривень. Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У відповідності до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Позовні вимоги щодо стягнення 100\~000,00 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем на підтвердження понесених витрат суду не надано жодного допустимого доказу. Окрім того, дана позовна вимога заявлена у зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного між сторонами договору від 07.09.2005 року №6010/1533, а рівень відповідальності сторін на випадок неналежного виконання обов`язків за договором був визначений пунктами 26 та 27 договору та був забезпечений шляхом застосування відповідної санкції. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. \~ \~ \~ \~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. \~ \~ \~ \~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. \~ \~ \~ \~ У ході судового засідання, суд вважає, що позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань. \~ \~ \~ \~ В зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі наведеного,

Outcome: partial