Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Житлово - будівельного кооперативу № 251, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач, згідно уточнень, посилається на те, що вона проживає в [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності, є членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 251». 30 вересня 2010 року за участю її сусідів [PERSON] та її доньки [PERSON], які проживають в [ADDRESS] (на наступному поверсі, над належною їй квартири) було залито квартиру, у якій вона проживає. Відповідно до акту комісії Житлово-експлуатаційного підприємства від 05 жовтня 2010 року причиною залиття квартири є втручання мешканців квартири № 9 в роботу системи опалення (відсутні радіатори у великій кімнаті та на кухні). Відповідно до зазначеного акту у квартирі [ADDRESS], що в м. Дніпропетровську залито кімнати: кухню, де пошкоджено стелю площею 2.5 кв.м і стіну на якій пошкоджено шпалери 2 кв.м; велику кімнату, де пошкоджено стелю 4 кв.м. і стіни, де пошкоджено шпалери 3 кв.м.; спальню кімнату, пошкоджено стелю 3 кв.м. і стіну, де пошкоджено стіни і стелю, де пошкоджено шпалери 2.5 кв.м; коридор де пошкоджено стіни і стелю на яких відклеїлись шпалери 6 кв.м., залито кладову, ванну кімнату та туалет. Також, внаслідок залиття, пошкоджено: міжкімнатні двері, піднявся лінолеум в великій кімнаті та на кухні, зіпсувалась проводка у великій кімнаті. В результаті залиття квартири [PERSON], відповідно до висновку № 3063-12 судової будівельно-технічної експертизи від 26 вересня 2012 року, їй завдано матеріальної шкоди на суму 4345,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року встановлено, що вини [PERSON] у залитті квартири [PERSON] немає, оскільки, перед здійсненням ремонтних робіт у системі опалення своєї квартири, вона у встановленому порядку звернулась до адміністрації житлового органу (ЖБК) з проханням перекрити водопостачання до даної системи, її заявка була зареєстрована у журналі, на що головою ЖБК її прохання було задоволено. Однак після цього робітник ЖБК, без попередження жильців будинку, почав виконувати роботи по промивці системи опалення, в результаті чого під тиском прорвала вода у квартирі [PERSON] та залита і квартира [PERSON]." В зв'язку з вищенаведеним Позивач [PERSON] просить суд стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 251» на її користь матеріальну шкоди в розмірі 4345,00 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,48 грн., а також у зв'язку із перенесеними хвилюваннями та моральним стражданням завдану моральну шкоду в розмірі 16395,00 грн. Представником Відповідача «Житлово-будівельного кооперативу № 251» 21 березня 2014 року на адресу суду було надано письмові заперечення на уточнену позовну заяву [PERSON] до Житлово - будівельного кооперативу № 251, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в яких посилався на те, що ЖБК №251 є неприбутковою організацією - об'єднання власників 284 квартир, яке здійснює свою діяльність - комплексне обслуговування об'єктів. Статутом кооперативу передбачено, що кооператив існує виключно для обслуговування, ремонту, реконструкції будинку і утримання прибудинкової території. Позивачка [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS]. Під час залиття її квартири були присутні [PERSON] та її донька [PERSON], натомість заяви гр. [PERSON] з проханням злити воду зі стояку опалення для проведення ремонту до ЖБК №251 не надходило. Відповідно до штатного розкладу ЖБК на 2010 рік була передбачена одна штатна одиниця слюсаря-сантехніка, до посадових обов'язків якого не входило обов'язки по виконанню робіт з ремонту систем водопостачання та теплопостачання безпосередньо у квартирах, за статутом це є обов'язки членів кооперативу, які повинні самостійно шукати виконавця, а також самостійно несуть відповідальність за неякісне проведення ремонту. В обов'язки слюсаря-сантехніка кооперативу входять виключно функції щодо забезпечення умов для проведення ремонтних робіт мешканцям будинку. Мешканкою [PERSON] у відведені три дні не було проведено ремонт, що призвело до залиття квартири №5, яка належить [PERSON] та на момент складання акту - 05.10.2010 року в квартирі № 9 були відсутні радіатори та заглушки, що і призвело до залиття, зазначений акт складався у присутності позивача та був їм підписаний, тобто позивач погодився з висновками комісії. В статуті кооперативу чітко зазначені обов'язки членів кооперативу щодо відшкодування за власний рахунок і в повному обсязі збитків, заподіяних майну інших власників, в зв'язку з чим Відповідач вважає позовні вимоги Позивача не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача Ковтун С.В. та Клименко С.М. позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на уточнену позовну заяву та просили суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що в кінці травня на початку червня 2010 року вона в усній формі звернулася до [PERSON] (Голови правління кооперативу № 251) з проханням злити воду з системи опалювання та відключити саме опалювання. Через деякий час, у червні, вона подзвонила сантехніку [PERSON] з питанням чи відключив він систему опалювання, на що він підтвердив, що вода з системи злита та стояки перекрити. Після чого у червні [PERSON] розпочала ремонтні роботи, проте у липні вона потрапила у лікарню, тому ремонті роботи були призупинені. 30 вересня 2010 року [PERSON] протягом дня вдома не було, при поверненні додому близько 19-20 години квартира вже була залита, після чого [PERSON] звернулася до голови кооперативу, який пояснив, що у цей день відбувалась перевірка системи опалення, проте ніяких оголошень про це не було. Про те як вода опинилась в системі опалення [PERSON] не відомо, так як вона зверталася з проханням про відключення води у її стояку, з проханням включення води вона не зверталася. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надав суду письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] до ЖБК № 251 в повному обсязі, посилаючись на те, що власником будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську є об'єднання власників 284 квартир, а отже і власник кожної квартири окремо взятий, керівним орган є обраний на загальних зборах обслуговуючий кооператив ЖБК №251, який є неприбутковою організацією, у своїй роботі керується безпосередньо Статутом, в якому визначений перелік послуг, до яких зокрема не відносяться проведення ремонтних робіт по квартирних стояках та радіаторів опалення а також виконання послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд тощо. Таким чином власники будинку №9д не визначили виконавця послуг з ремонту приміщень та власного будинку, а отже проведення ремонтних робіт радіаторів опалення у приватних житлових приміщеннях це обов'язки власників таких приміщень. Виконання ремонтних робіт радіаторів опалення супроводжується від'єднанням останніх від централізованих стояків опалення за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, які власниками квартири [ADDRESS] дотримано не було, що і призвело до затоплення квартири №5, в зв'язку з чим ЖБК №251 є неналежним відповідачем по справі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був головою Житлово-будівельного кооперативу №251 в період з травня 2009 року по липень 2010 року. В травні 2010 року до [PERSON], в усній формі без надання письмових заяв, звернулася [PERSON] з питанням про відключення води в системі опалення для здійснення заміни радіаторів опалення у своїй квартирі. На той час сантехніком був [PERSON], якому [PERSON] надав розпорядження про відключення стояків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює слюсарем Житлово-будівельного кооперативу №251 з серпня 2010 року. Перед 28 вересня 2010 року до нього звернулися слюсаря МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» з повідомленням про заповнювання теплових трас 30 вересня 2010 року для перевірки перед початком опалювального сезону. 30 вересня 2010 року розпочали заповнювати траси, цього ж дня [PERSON] близько 17-00 години заходив з перевіркою до підвалу будинку Д-1. Під час цього вияснилось, що в травні 2010 року у квартирі [PERSON] невідомий слюсар здійснив демонтаж радіаторів опалення без їх подальшого заглушення. Додатково [PERSON] зазначив, що в квартирі [ADDRESS] він не був та нічого не робив, натомість до його обов'язків входить ремонт стояків у підвальному приміщенні будинків, а 30 вересня 2010 року промивку системи опалювання у будинку [ADDRESS] він не робив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є одним із членів Житлово-будівельного кооперативу №251. На період залиття квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] він був членом правління ЖБК 251. Після залиття ані [PERSON], ані [PERSON] з цим питанням до [PERSON] не зверталися. Під час зборів правління ЖБК №251 було вирішено відмовити у відшкодуванні збитків заподіяних залиттям, яке відбулося у квартирі №9 та квартирі [ADDRESS]. Відповідно до статуту кооперативу власники квартир зобов'язані попереджувати кооператив про проведення ремонтних робіт. Зі сторони [PERSON] жодних попереджень про проведення ремонтних робіт по заміні радіаторів опалення до кооперативу не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2010 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] під час перевірки системи опалення, в зв'язку з чим також відбулося залиття квартири № 5 та № 2 про що 05 жовтня 2010 року було складено відповідний акт (а.с.8). Встановлено, що власником квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 11.07.2008 року є [PERSON] (а.с.9). Встановлено, що 14 вересня 1977 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було проведено державну реєстрацію Житлово-будівельного кооперативу №251 (а.с.14), який є неприбутковою організацією (а.с.15). Встановлено, що загальними зборами членів ОК «ЖБК» №251 03.11.2009 року затверджено статут ОК Житлово-будівельного кооперативу № 251 у новій редакції, відповідно до якого зазначений кооператив існує виключно для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку і утримання прибудинкової території за кошти членів кооперативу, є неприбутковою організацією (а.с.33-38). Встановлено, що слюсарем ЖБК № 251, відповідно до посадової інструкції, здійснюється відключення тепла по стояку на час проведення мешканцями ремонту квартир у літній час не більше ніж на три дні, за цей час мешканці повинні провести сантехнічні роботи у квартирі за власний рахунок (а.с.39-40). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2012 року було скасовано, у позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям було відмовлено. Проте, посилання позивачки на встановлення апеляційним судом відсутності вини [PERSON] у залитті квартири та спричиненні [PERSON] матеріальної шкоди суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки у зазначеному судовому рішенні суд апеляційної інстанції прийшов до висновків про передчасність висновків суду першої інстанції про доведеність вини [PERSON] у залитті квартири позивачки [PERSON] на необхідність перевірки у судовому порядку її заперечень на позовні вимоги [PERSON] до неї та їх врахування. Натомість, у зазначеному рішенні апеляційного суду відсутні будь-які висновки щодо наявності вини ЖБК № 251 у залитті квартири позивачки [PERSON] та спричиненні їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок цього залиття. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами та доповненнями), про вирішення справ про відшкодування шкоди, заподіяної громадянами жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках (ст. 190 ЖК України), судам слід виходити із загальних норм цивільного законодавства. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями), заподіяна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тобто, за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (ст.ст.1164, 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника (презумпція заподіювача шкоди) коли не позивач повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіяні шкоди, а навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. Згідно правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства житлово-комунального господарства України 10.12.2008 року за №620/378, п.5 гл.4 до 01 жовтня поточного року повинні бути закінчені всі планові роботи на устаткуванні ДТ, ТМ, ТП, системах опалення, вентиляції та гарячого водопостачання та усунуті всі порушення і дефекти, виявлені в період підготовки до опалювального періоду; п.3 гл. 8 зазначено, що після виконання ремонтно-профілактичних робіт системи тепло споживання повинні бути заповненні хімічно очищеною водою з тиском більше статистичного на 0,5 кгс/кв.см, увідні засувки - закриті. Заповнення систем тепло споживання повинно бути завершено до 15 вересня поточного року. З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що тягар утримання санітарно-технічних комунікацій у житловому приміщенні покладається на власника квартири або наймача такого житлового приміщення, натомість як вбачається з позовної заяви позивач [PERSON] звернулась з позовними вимогами до Житлово-будівельного кооперативу № 251 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який не є власником квартири [ADDRESS], оскільки відповідно до Статуту кооперативу - ЖБК №251 об'єднує власників 284 квартир багатоквартирного будинку для утримання та користування майном згідно з Законом України «Про кооперацію», а також існує виключно для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку і утримання прибудинкової території за кошти членів кооперативу та є неприбутковою організацією. Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача - ЖБК № 251 у залитті квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, яка належить позивачці [PERSON], та, відповідно спричинення їй матеріальної та моральної шкоди цим залиттям. У зв'язку з цим, суд вважає, що позов [PERSON] до ЖБК № 251 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям належної їй квартири пред'явлений до неналежного відповідача, у зв'язку з чим, такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « (зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 7 постанови від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами) передбачено, що за змістом норм законодавства, які регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна шкода відшкодовується особі, права якої були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) інших осіб. Натомість позивачем [PERSON] будь-яких доказів того, що внаслідок залиття її квартири вона зазначала чимало переживань та страждань, оскільки на її думку особа яка вина у пошкодженні належного їй майна протягом майже трьох років не має на меті в добровільному порядку відшкодувати збитки, а також те, що постійні хвилювання та думка про те, як відновити свою квартиру, тримала її в постійній нервовій та психологічній напрузі суду не надано, тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 16395 гривень задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що у зв'язку із відмовою в задоволенні позову такі витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок позивача за такими позовами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed