Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а також з вимогою перерахунку аліментів, вказуючи, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08.02.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. З часу ухвалення вказаного рішення розмір витрат на доньку зріс, крім того, розмір стягуваних аліментів становить менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька навчається в гімназії, де мати оплачує їй харчування, навчається також у міському клубі спортивного танцю, відвідує приватні заняття з гімнастики, приймає участь у платних танцювальних конкурсах. Дитина розвивається, тому потреби її ростуть, а стягуваних аліментів недостатньо для забезпечення нормального розвитку дитини. Крім того, дитина часто хворіє. Тому вона звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити аліменти на утримання дитини до 3500 грн., стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини для оплати її навчання у розмірі 800 грн. щомісячно, а також позивач просить перерахувати та стягнути з відповідача аліменти з 01.03.2018, оскільки на той час дитині вже виповнилось 6 років, а розмір стягуваних аліментів не був меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 26.03.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, 02.04.2019 позивач надала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 05.04.2019 справу відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні позивач надала до суду копію медичної довідки, а також квитанції про витрати за місяць як докази на підтвердження своїх вимог. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 27.05.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання з`явилася, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила суд задовольнити їх. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, а саме: не заперечував проти збільшення аліментів до 1600 грн., пояснюючи, що працює водієм таксі і має невисоку заробітну плату, проти інших вимог заперечував. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] у сторін по справі народилась донька, [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08.02.2016 позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено стягувати зі [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, про що видано виконавчий лист. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, стягуваний рішенням Ленінського районного суду м.Харкова розмір аліментів у сумі 800 грн. суперечить ч.2 ст. 182 СК України, яким вказано, що мінімальний розмір стягуваних аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, судом встановлено, що потреби дитини значно виросли, а вказаний розмір аліментів не задовольняє їх належним чином. Так, дитина розпочала навчання у Харківській гімназії №152, внаслідок чого з`явилась потреба в її забезпеченні шкільним навчальним приладдям, відповідним одягом та розвиваючими книгами тощо. З досягненням дитиною 7-річного віку, мати сплачує за неї проїзд у громадському транспорті. На підтвердження оплати витрат на харчування, ліки, придбання канцтоварів та підручників, іграшок, одягу для повсякденного життя - позивач надала копії чеків та квитанцій. Окрім того, встановлено, що донька перебуває під наглядом кардіолога з діагнозом аритмія, внаслідок чого вона потребує більш ретельного догляду та лікування. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення також відображене і в ст. 180 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини, яке полягає в забезпеченні її належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а також те, що потреби дитини зросли, змінився матеріальний стан позивача, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Заявлений позивачем розмір аліментів 3500 грн., на думку суду, є завищеним і непосильним для відповідача. У сукупності наведеного, із врахуванням позиції відповідача, який вважав можливим збільшити розмір стягуваних аліментів до 1600 грн., судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Так, згідно довідки Голови ради Харківського міського клубу спортивного танцю «Альянс» Оксененко А.В. від 28.03.2019, судом встановлено, що дитина, [PERSON] , займається у підготовчій групі Харківського міського клубу спортивного танцю «Альянс» з вересня 2018. Протягом цього періоду мати приводить на заняття дитину та забирає її, сплачує членські внески , які складають 400 грн. щомісяця. [PERSON] приймає участь у конкурсах та змаганнях, за участь в яких окремо також сплачуються внески. Згідно оголошень щодо проведення конкурсів вбачається, що за кожний тур змагання щомісяця сплачується внесок по 120 грн. На підтвердження розвитку спортивних танцювальних здібностей дитини та участь її в конкурсах, позивач також надала копію диплому, яким [PERSON] нагороджена за участь у серії турнірів-змагань по спортивним танцям. Крім того, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що позивач купує спеціальний одяг для танців. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. У даному випадку суд вважає, що відповідач як батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , повинен оплачувати частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком спортивних здібностей дитини: на оплату занять дитини у танцювальному клубі, витрати на участь дитини в чемпіонатах (змаганнях) зі спортивних танців, супутніх витрат на придбання та пошив спеціального одягу та взуття для тренувань та чемпіонатів. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують понесення нею вказаних додаткових витрат, і за таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на навчання дитини у танцювальному клубі «Альянс» у розмірі 800 грн. щомісяця. Щодо вимоги позивача про перерахунок та стягнення з відповідача аліментів, у зв`язку з тим, що останні були меншими 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08.02.2016 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у твердій сумі у розмірі 800 грн. щомісяця. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після відповідних змін у законодавстві позивач, до вказаного позову, не зверталась до суду із вимогою про зміну розміру аліментів, крім того, закон не має зворотної сили в часі. При цьому, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також, при заявлені вимоги про перерахунок розміру аліментів, [PERSON] є неналежним відповідачем, клопотань від позивача про залучення у справі співвідповідача не надходило, при цьому залучення співвідповідача, згідно положень ст. 51 ЦПК України, можливе лише за клопотанням позивача та не може зініціюватись судом. На підставі вищезазначеного, у перерахунку аліментів суд відмовляє позивачу та зазначає, що у новому розмірі аліменти повинні сплачуватися з дня набрання даним рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави у розмірі по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за кожну позовну вимогу.

Outcome: partial