Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

29 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 25.06.1990 року прийнятий в члени колгоспу «Дружба», в подальшому реорганізованого в КСП «Дружба». Із членів колгоспу він не виходив, а тому на момент розпаювання земель КСП «Дружба» перебував в членах цього господарства та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року набув права на земельну частку (пай), однак позивач помилково не був включений до списку додатку до державного акту по КСП «Дружба». У зв'язку з юридичною необізнаністю, позивач не знав про те, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це достовірно відомо лише коли він в 2014 року звернувся до Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, де і дізнався, що його прізвище помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю, в зв'язку з цим, позивач [PERSON] просить: поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) розміром 6,4369 га із земель не витребуваних паїв, розташованих на території Олексіївської сільської ради, за межами населеного пункту, ділянка [NUMBER]. В відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /пай/, але не був включений до списку -додатку до Державного акту, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як був членом колгоспу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Дружба» являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 18-00-000374 по КСП «Дружба», що підтверджується відповіддю Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 7 травня 2014 року за №31-04-840/2-14. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved