Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

22.10.2019 року заявник звернувся до Волноваського районного суду із вказаною заявою. Посилався на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у м.Донецьку Донецької області, померла його мати, [PERSON] , [INFO] . Лікарське свідоцтво про смерть було видане "Республіканським бюро судово- медичної експертизи". Причиною смерті став набряк легенів і головного мозку, атеросклеротична хвороба серця. Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразку. Ухвалою судді Волноваського районного суду Донецької області від 24.10.2019 року заяву було залишено без руху з підстав ненадання заявником доказів родинного зв`язку між ним та померлою [PERSON] , оскільки їх прізвища мають різне написання. 31.10.2019 року заявник доповнив заявлені вимоги вимогами про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою матір`ю, вказуючи, що у його свідоцтві про народження, оформленому російською мовою, прізвища його та матері мають однакове написання: " [PERSON] , [PERSON] ". Через різний переклад українською мовою у паспортах вказані різні прізвища: його прізвище записано- [PERSON] , прізвище матері- [PERSON] . Позасудовим порядком він не має можливості підтвердити родинний зв`язок з померлою матір`ю, тому просив встановити в судовому порядку факт наявності родинного зв`язку між ним та померлою [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явився, у заяві зазначив, що просить розглянути справу без його присутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.8 ч.1ст.315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Ураховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з медичним свідоцтвом про смерть, виданим "Республіканським бюро судово- медичної експертизи", [PERSON] ,\~ [INFO] , померла [INFO] у м.Донецьку Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, через набряк легенів і головного мозку, атеросклеротичну хворобу серця. Заявник звернувся до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак отримав відмову у проведенні реєстрації смерті у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Реалізувати своє право на отримання свідоцтва про смерть заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт її смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Згідно з ч.2\~ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягають задоволенню. З приводу вимог щодо встановлення факту родинного зв`язку з померлою [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно паспорту заявника, його прізвище [PERSON] . На другій сторінці паспорту його прізвище записане російською мовою " [PERSON] ". Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.1964 року, оформленого російською мовою та виданого Петровським Р/ЗАГС на ім`я « [PERSON] , [INFO] ", встановлено, що його матір`ю записано мовою оригіналу « [PERSON] ». З копії паспорту [NUMBER] , виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] , встановлено, що на другому аркуші паспорту, заповненому російською мовою, прізвище власника записане " [PERSON] ". Тобто, російською мовою обидва прізвища мають однакове написання. У письмових поясненнях, що містяться у матеріалах справи, свідок [PERSON] , яка є дружиною заявника підтвердила, що заявник є сином померлої [PERSON] , з якою вона була знайома протягом 27 років,- з часу перебування в шлюбі з заявником. Згідно з п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.\~ Встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та належності правовстановлюючого документу необхідне заявнику для здійснення його спадкового права, яке іншим способом він підтвердити не має можливості. Під час розгляду справи в суді вказані факти були доведені матеріалами справи. Дослідивши зібрані по справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що розбіжності у написанні прізвищ у паспортах заявника та його померлої матері виникли через їх різний переклад різними особами під час їх оформлення, тому суд прийшов до висновку, що заявник є сином померлої [PERSON] . На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню, оскільки встановлення вказаного факту надають заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть матері та здійснити його спадкове право.

Outcome: approved