Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фанчиківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 16.09.2009 року батько позивача-Маргітич [PERSON], належним чином оформив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів позивачу все належне йому майно 24.03.2014 року батько позивача [PERSON] помер. Мати позивача-Маргітич [PERSON], померла 14.09.2009 року. Після смерті батька позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В спадкове майно входить житловий будинок та земельна ділянка 2500 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку розташовані в с. Фанчиково вул. Головна 120. При оформленні спадщини в нотаріальній конторі було виявлено, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку відсутній є тільки його копія. В зв'язку з чим Виноградівська державна нотаріальна контора немає можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку і рекомендує звернутись в суд. На будинок оригінали правовстановлюючих документів є в наявності. Те що вищевказана земельна ділянка належить на праві власності батьку позивача- Маргітич [PERSON], підтверджую копією державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га /2500 кв.м./, яка розташована в с. Фанчиково вул. Головна 120 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010970300084 виданого 31 липня 2009 року. Кадастровий номер земельної ділянки 2121285301:00:001:0028. У звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду його представник [PERSON]-Р. І., подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач представник Фанчиківської сільської ради Виноградівського району, про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2009 року батько позивача-Маргітич [PERSON], належним чином оформив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів позивачу все належне йому майно 24.03.2014 року батько позивача [PERSON] помер. Мати позивача-Маргітич [PERSON], померла 14.09.2009 року. Після смерті батька позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В спадкове майно входить житловий будинок та земельна ділянка 2500 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку розташовані в с. Фанчиково вул. Головна 120. При оформленні спадщини в нотаріальній конторі було виявлено, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку відсутній є тільки його копія. В зв'язку з чим Виноградівська державна нотаріальна контора немає можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку і рекомендує звернутись в суд. На будинок оригінали правовстановлюючих документів є в наявності. Те що вищевказана земельна ділянка належить на праві власності батьку позивача- Маргітич [PERSON], підтверджую копією державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га /2500 кв.м./, яка розташована в с. Фанчиково вул. Головна 120 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010970300084 виданого 31 липня 2009 року. Кадастровий номер земельної ділянки 2121285301:00:001:0028. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (копія заповіту додається). За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (копія відмови нотаріуса додається). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved