Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з даним в позовом, в якому вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема у виді автомобіля марки "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер "[NUMBER]". Однак даний автомобіль був самовільно та незаконно привласнений відповідачем, який є родичем померлого, проте не входить до кола спадкоємців першої черги. Позивач зверталась до правоохоронних органів з приводу повернення даного транспортного засобу, однак їй було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просила витребувати з чужого незаконного володіння вищезазначений автомобіль та передати його їй як спадкоємцю першої черги за законом, а судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні про вручення йому судової повістки про виклик на попереднє судове засідання 23 вересня 2014 р. (а.с.25). Поштовий конверт з повісткою в судове засідання на 07 жовтня 2014 р. 21 жовтня 2014 р. та 04 листопада 2014 р. повернулися до суду з відмітками "за відмовою адресата від одержання", "за заявою відправника" (а.с.27, 31, 33). Згідно довідки адресно-довідкового сектора УДМС України у Вінницькій області, відповідач значиться зареєстрованим за вказаною в позовній заяві адресою (а.с.15). Відповідно до ч.5 ст. 79 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та згідно до ст.169 ЦПК України винести заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Згідно з копією свідоцтва про народження позивача батьком записаний [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] - помер в м. Вінниця (а.с.4). Згідно з копією довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 02 липня 2014 р. після смерті [PERSON] 20 червня 2014 р. була заведена спадкова справа №18-2014 (а.с.5). Відповідно до копії листа начальника Вінницького центру НППзВАЗ УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 09 липня 2014 р. та облікової картки приватного транспортного засобу автомобіль марки "Volkswagen Transporter" державний реєстраційний номер "[NUMBER]" зареєстрований за [PERSON] (а.с.6, 7). Згідно з листом Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області від 10 липня 2014 р. та висновку від 25 червня 2014 р., проведеною перевіркою було встановлено, що відносини, які склались між матір'ю позивача та відповідачем, належать до цивільно-правових, а тому для їх вирішення [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. Крім цього встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с.8, 9). Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON] від 14 серпня 2014 р. позивач є єдиним спадкоємцем, який має право на отримання свідоцтва про право на спадщину щодо майна [PERSON] (а.с.10). Ч.5 ст.1268 ЦК України гарантує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні. З огляду на вищевказане, відповідач користується транспортним засобом без відповідної правової підстави, тобто незаконно, чим порушує майнові права позивача на успадкований транспортний засіб. Згідно ч.1,2 п.2 ч.3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. У відповідності до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.10 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов'язок доказування передбачений також і ст.60 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що вимоги позову обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи, що є підставою для задоволення вимог позивача. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача на судовий збір у розмірі 815,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. підтверджені відповідними квитанціями (а.с.12, 19 на звороті) і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved