Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви представник позивача адвокат Ящук Н. А. зазначила, що позивач є колишнім чоловіком відповідача. Шлюб було розірвано за взаємною згодою подружжя Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області 01.03.2019, актовий запис № 14. Відповідач зареєстрована в будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач. Після розірвання шлюбу відповідач висловлювала намір добровільно знятися з місця реєстрації, однак до цього часу залишається зареєстрованою в будинку, хоча в будинку не проживає та припинила будь-яке спілкування з позивачем. Під час позачергових виборів народних депутатів України на адресу вказаного житла надійшло запрошення на виборчу дільницю, з якої позивач дізнався, що відповідачка вже встигла повторно укласти шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Отже, відповідач вже тривалий час не проживає за адресою своєї реєстрації, не несе будь-яких зобов`язань по утриманню будинку, оплаті за комунальні послуги. У зв`язку з тим, що комунальні платежі нараховуються з урахуванням всіх зареєстрованих осіб, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги, які нараховуються і на відповідача. Крім того, позивач, зважаючи на важкий матеріальний стан в країні, не має змоги нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, ціни на які постійно зростають. Позивач несе значні матеріальні збитки, тому сплата комунальних послуг за відповідача та фактична її відсутність за місцем реєстрації суперечить його інтересам, як власника будинку, а також порушує його права щодо вільного розпорядження та користування майном. Крім того, позивач планує оформити субсидію на ЖКП, однак не може це зробити через те, що відповідач хоча зареєстрована в будинку, однак, фактично в ньому не проживає. Крім того, наразі неможливо витребувати у відповідача необхідні для оформлення субсидії документів. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.09.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 29.10.2019. 29.10.2019 підготовче засідання було відкладено на 26.11.2019. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2019 встановлено представнику позивача адвокату Ящук Н. А. десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, яка не була підписана позивачем або його представником. Продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 12.12.2019. 12.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2020. 21.01.2020, 18.02.2020, 19.03.2020, 28.04.2020 за клопотаннями позивача та його представників судовий розгляд відкладався. 04.06.2020 належним чином повідомлені учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися. 28.04.2020 представник позивача адвокат Ящук Н. А. подала заяву про судовий розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , яка повідомлялася рекомендованими листами, направленими їй судом, що повернулися не врученими з відмітками "за закінченням строку зберігання", (а. с. 34, 45, 50, 64, 81, 114, 123, 131) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 80, 107, 127), не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторного нез`явлення відповідача, яка повідомлялася про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, не надала будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у вигляді будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] , що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 08.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17.10.2012, Витягу про державну реєстрацію прав КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації № 35880644 від 17.10.2012 (а. с. 12, 13, 143, 144). Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 24.07.2014 по 01.03.2019 (а. с. 6, 7, 139). Із запрошення Дільничної виборчої комісії, направленої на адресу: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] запрошувалася узяти участь у позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, включена до попереднього списку виборців на звичайній виборчій дільниці № 630428 (а. с. 14, 140). З довідок Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області № 310 від 06.09.2019 та № 943 від 24.09.2019, Домової книги для прописки громадян, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , крім [PERSON] зареєстрована колишня дружина - [PERSON] (на цей час [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-11, 24, 141-142). З акта обстеження № 124, складеного 30.08.2019 депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області Лимаренко О. В. , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що колишня дружина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.03.2019, дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 01.03.2019 (а. с. 15, 146). З листа Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 2040-15.23-04.05 від 14.09.2019 вбачається, що актового запису про смерть на [PERSON] по Зміївському району Харківської області не виявлено, перевірку проведено за період з 01.01.2012 по теперішній час по первинним та поновленим актовим записам та по даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян, архів за вказаний період по Зміївському району Харківської області (а. с. 28, 38). Допитані в судовому засіданні 21.01.2020 свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дійсно відповідач [PERSON] з 01.03.2019 в буд. [ADDRESS] не проживає. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрована в житловому приміщенні, власником якого є позивач, після розірвання шлюбу у спірному житловому приміщенні відповідач не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за нею права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат між сторонами не вирішувалося. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Пунктом 3 Розділу 12 Прикінцеві положення ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved