Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

04 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 19 вересня 2009 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області , актовий запис №903. Позивач вказав, що за час сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через сімейні непорозуміння різні погляди на сімейні цінності , внаслідок чого з грудня 2014 року припинили подружні стосунки і проживають окремо. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели і не дали позитивного результату. За таких обставин [PERSON] змушений звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить його інтересам . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином , причини неявки повідомив. Представник позивача [PERSON], адвокат Москвіна Т.В. повністю підтримала позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві і прохала позов задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю і не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 19 вересня 2009 року. Шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області , актовий запис №903, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, подружжя втратили взаємопоросуміння, почуття поваги та любові . Сторони не бажають надалі підтримувати подружні стосунки, позивач наполягає на розірвання шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує . Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Щодо проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] , сторони дійшли згоди , щодо визначення його місця проживання разом з матір'ю [PERSON]. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу , що розривається. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час розгляду справи не порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища "[PERSON]". Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved