Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

04.08.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину, до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2013. Від шлюбу мають дитину, яка не досягла трирічного віку: [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я розпалася, дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Позивачка не працює, знаходиться у декретній відпустці та перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Чоловік припинив надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює і має регулярний заробіток. На утриманні у нього дітей немає. Враховуючи зазначене, на думку позивачки, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 11.08.2021 суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, сторони з 10 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільного сина, який не досяг трирічного віку: [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспорту позивачки та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ст. інспектором сектору реєстрації Виконкому Куп`янської міської ради Харківської області від 02.08.2021 за № 15-21/9889 (а.с.3-5). Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, Сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини, передбачене ст.84 СК України, полягає у строковості дії - до досягнення дитиною трьох років. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Подання доказів на підтвердження того, що позивачка перебуває у декретній відпустці також не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері дитини, яка не досягла трьох років. У відповідності до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральні або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачується щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя в (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів на її утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що прожитковий мінімум у 2021 році на одну працездатну особу на день подання позову і розгляду справи становить 2379 грн. Суд враховує, те, що позивачка має ще одну дитину (а.с.3), а також те, що відповідач працевлаштований у Державній прикордонній службі України та суду не було надано відомостей щодо можливого незадовільного стану здоров`я чи інших причин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Суд зазначає, що розлади у сім`ї не звільняють відповідача від утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та необхідності сплачувати аліменти. Крім цього, суд звертає увагу на те, що надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину чи дружину, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20 від 27.05.2020. Підсумовуючи викладене вище, враховуючи потреби позивачки-дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки від чоловіка-батька, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача працездатного віку, відсутності підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дружину-матір до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною - сином [PERSON] трьох років в розмірі 1/4 частини від доходів, щомісячно. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом 04.08.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на позовній заяві, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved