Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] \~ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача\~\~170\~944, 46 грн матеріальної шкоди, 30\~000,00 грн моральної шкоди та 3726,44 грн судових витрат. В обґрунтування вимог позивач\~\~зазначає, що 29.09.2018 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав ушкоджень. Відповідно до висновку експортного дослідження, розмір матеріального збитку, завданого пошкодження автомобіля, становить 275\~672,46 грн. У 2019 році автомобіль позивача було відремонтовано та згідно акту наданих послуг, вартість ремонту становила 270\~944, 00 грн. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у Страховій компанії «Гардіан» та страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування у сумі 100\~000,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичною вартістю ремонту автомобіля та розміром страхового відшкодування у сумі 170\~944, 46 грн. Також позивач вказує, що у зв`язку з ушкодженням автомобіля, що зумовило неможливість його використання, позивачу була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює у 30\~000,00 грн. Ухвалою суду від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 17.08.2020 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому посилався на неможливість явки до суду у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, клопотання відповідача не містить ґрунтовних доводів того, що неможливість його явки до суду зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, отже суд не може визнати поважною причину неявки відповідача у судове засідання. В судові засідання 23.11.2020 та 23.12.2020 відповідач не з"явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.\~211,\~223 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.\~124\~Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.\~124 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] закрито на підставі п.\~7\~ч.\~1\~ст.\~247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Зі змісту постанови вбачається, що 29.09.2018\~року о\~21\~годині 11\~хвилин [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом Audi\~80,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~у м.\~Житомирі\~по вул.\~Покровській,\~124,\~виїхав на\~регульоване перехрестя\~вулиць Покровської\~ Северина\~Наливайка на\~червоний сигнал\~світлофора,\~внаслідок чого\~вчинив зіткнення\~з транспортним\~засобом Mersedes-Benz\~CLS\~250\~CDI,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~який рухався\~на зелений\~сигнал світлофора.\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження (а.с. 8). Власником транспортного засобу Mersedes-Benz\~CLS\~250\~CDI,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 7). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 15.10.2018 року №2062 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mersedes-Benz\~CLS\~250\~CDI,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , на 08.10.2018 року складає 275672,46 грн. (а.с. 9-31). Згідно акту\~наданих послуг\~№56\~від 30.04.2019\~року,\~ФОП [PERSON] \~було виконано\~роботи з\~ремонту автомобіля Mersedes-Benz\~CLS\~250\~CDI,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] .\~Загальна вартість\~робіт склала\~ 270\~944,\~00\~грн. (а.с. 34-36) Згідно з частинами першою-третьою\~статті 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з положеннями\~ст. 1166 Цивільного кодексу України \~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої\~статті 1188 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року № 640/14169/17, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей\~\~позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом №\~1961\~IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як зазначено позивачем у позові, страховою компанією виплачено йому страхове відшкодування у сумі 100\~000,00 грн. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. На підставі оцінених судом доказів, встановлено, що вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений страховою компанією на користь позивача розмір страхового відшкодування, отже з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням, що становить 170 944,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального\~кодексу \~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального\~кодексу \~України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач [PERSON] своїм правом заперечити проти вимог позову та надати докази на спростування розміру завданих збитків не скористався. Натомість, позивачем розмір завданої шкоди підтверджений належними і допустимими доказами.\~ Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] 5000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно акта №2062 від 15.10.2018 року вартість проведення експертного дослідження складає 1700,00 грн (а.с. 32). Позивачем додано належним чином засвідчену копію квитанції №33 від 11.10.2018 року про оплату вартості експертного дослідження в розмірі 1700,00 грн. (а.с. 33). Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 1700,00 грн. На підставі\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу\~\~України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1776,44 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial