Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що вона (позивач) є бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею (позивачем) в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, та батьками якого є її (позивача) донька [PERSON] та відповідач [PERSON], які, в свою чергу, перебували в шлюбі, та який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2012 року було розірвано ( справа № 1111/7606/12), Зазначила, що її (позивача) донька [PERSON] померла [INFO], в свою чергу, відповідач, всупереч нормам сімейного законодавства України, з часу розірвання шлюбу з матір'ю дитини (2012 рік) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини [PERSON], [INFO], взагалі не цікавиться життям сина, жодного разу його не відвідав, не спілкувався з ним, не телефонував, не цікавився його станом здоров'я, розвитком, тобто не виявив жодного бажання, щоб приймати участь у його вихованні, окрім того, питаннями матеріального забезпечення сина батько дитини відповідач також не переймається, та дитина знаходиться на її (позивача) повному утриманні. Окрім того, зазначила, що відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького № 2128/49-05-24 від 08.05.2018 року орган опіки та піклування міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.04.2018 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також позивач зазначила, що відповідач офіційно не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, інших дітей у нього немає, у зв'язку з чим є необхідність, щоб з відповідача стягувались аліменти на її (позивача) користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене вище, та з посиланням на ст. ст. 141, 150, 151, 155, 157, 164-166, 180, 182, 184 СК України позивач просила позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути із [PERSON], на її (позивача) користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.10.2018 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути без її участі. Крім того, будучи присутньою в підготовчому судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS], яка (судова повістка) отримана відповідачем 16.11.2018 року, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Селіванов М.С. в судове засідання подав заяву за вх. № 29468 від 21 листопада 2018 року про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги позивача просив задовольнити. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народився [INFO], про що 06 квітня 2011 року складено відповідний актовий запис № 645, та Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 01.06.2017 року повторно видано свідоцтво про народження [NUMBER], при цьому, батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON], та в графі «мати» - [PERSON]. Також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2012 року (справа № 1111/7606/12) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 20 листопада 2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 599, між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Лобненським відділом РАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області 25 серпня 2017 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 06.06.2018 року № 00020292516 [PERSON] народилася [INFO], про що 01.09.1993 року складено актовий запис за № 2055, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району від 05.06.2018 року № 333 [PERSON] з липня, 2016 року по даний час проживає в селі Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області в господарстві своєї матері [PERSON]. Разом з нею з вересня, 2017 року по даний час проживає її онук [PERSON]. Відповідно до довідки Прибилівського НВК (ЗОШ І-ІІ ст.-ДНЗ) від 05.06.2018 року № 38, з 01.09.2017 року в 1-й клас Прибилівського НВК зараховано [PERSON], 2011 року народження, згідно заяви його бабусі [PERSON]. Учень успішно закінчив 1-ий клас і переведений до 2-го класу Прибилівського НВЕ. За період навчання дитини бабуся постійно відвідувала школу, цікавилася його навчанням. Дитина забезпечена необхідним приладдям для навчального процесу. Крім [PERSON] в школу ніхто не звертався і не цікавився даним учнем. Крім того, відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 24 «Вогник» ім. В.О. Сухомлинського комбінованого типу від 25.09.2017 року № 01-27/10 онук [PERSON] - [PERSON], [INFO], дійсно відвідував дошкільний заклад № 24 з жовтня, 2015 року по серпень, 2017 року. За весь час перебування [PERSON] в ДНЗ № 24 батько в садочку не з'являвся (не приводив і не забирав дитину, не відвідував заходи). Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 08.05.2018 року № 2128/49-05-24, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.04.2018 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому, встановлено, що мати дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Лобненським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області. Дитина [PERSON] з вересня 2017 року проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади від 23.10.2017 р. № 600. Батько [PERSON] зареєстрований і проживає у [ADDRESS], самоухилився від виховання та утримання сина [PERSON]. Згідно з довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 24 «Вогник» ім. В.О. Сухомлинського комбінованого типу від 25.09.2017 року № 01-27/10, дитина [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад з жовтня, 2015 року по серпень, 2017 року. За цей час його батько [PERSON] в дитячому садку не з'являвся, батьківські збори та дитячі заходи не відвідував. Відповідно до інформації Прибилівського навчально-виховного комплексу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади від 13.10.2017 року № 32, [PERSON] зарахований до 1-го класу закладу 01.09.2017 року згідно із заявою бабусі дитини [PERSON] Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям, гр. [PERSON] контролює навчання [PERSON], постійно відвідує школу. Батько [PERSON] не цікавиться навчанням та розвитком свого сина. Спеціалістами служби у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького 13.04.2017 року відвідано гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з метою перевірки умов проживання проведення роз'яснювальної бесіди. Батько дитини пояснив, що син [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], перебуває на її утриманні та вихованні, будь-якої допомоги батько сину не надає, тривалий час дитину не бачив. За місцем проживання гр. [PERSON] відсутні умови для проживання і розвитку малолітньої дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, на підставі чого та враховуючи, що позивач [PERSON] є бабусею малолітньої дитини [PERSON], 2011 року, який з березня, 2017 року проживає разом з нею, суд вважає, що позивач наділена право до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно онука [PERSON], [INFO], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала та не перешкоджає відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дитиною, оскільки такі судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З огляду на викладене вище, а також враховуючи вік малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про недоцільність вислухати думку дитини при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини [PERSON], [INFO], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивачем пред'явлено також вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її (позивача) користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO], які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності,забезпечення дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до положень якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи, що на відповідача покладено обов'язок утримувати дитину, при цьому, проживання батька окремо від дитини, не впливає на обсяг його прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини, приймаючи також до уваги, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, приймаючи також до уваги що, відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача, які (аліменти) слід розуміти як витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку та виховання дитини, реалізації її здібностей, на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи стягнення аліментів з 11.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO]. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, заінтересовані особи не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., та з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165, 180 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved