Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбі у серпні 2006 року подружжям було придбано у [PERSON] житловий будинок із земельною ділянкою по [ADDRESS], який було зареєстровано на відповідача. В 2007 році ними за власні кошти та кошти батьків позивача - [PERSON] та [PERSON] було проведено реконструкцію та перебудову вказаного житлового будинку, збудувавши на його місці магазин з закусочною, які були зареєстровані на відповідача. В 2007 році ними було приватизовано земельну ділянку, на якій знаходяться магазин з закусочною. Вказана земельна ділянка теж була зареєстрована на відповідача. В подальшому, дана земельна ділянка була розділена на дві окремі земельні ділянки: одна з них, площею 0.0498 га, призначена для розміщення магазину з закусочною, інша, площею 0.2002 га, - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вказані магазин з закусочною, земельні ділянки становлять їх спільну сумісну власність. Розділити дане майно в добровільному порядку неможливо, так як відповідач не погоджується на запропоновані позивачем варіанти його розподілу. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд виділити їй у власність ? частину приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS], ? частину земельної ділянки, площею 0.0498 га, яка призначена для розміщення магазину з закусочною, ? частину земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON], представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги уточнили, про що подали до суду відповідну заяву, просили суд винести рішення, яким виділити позивачу у власність 57/100 приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS] - як першому співвласнику згідно ІІ варіанту розподілу відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та висновку експертного дослідження № О-7 від 17.02.2014 року, 53/100 земельної ділянки, площею 0.0498 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та призначена для розміщення магазину з закусочною - як першому співвласнику згідно ІІ варіанту розподілу відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, ? частину земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS], відповідно до виділеної у власність частини приміщення магазину з закусочною. Відповідачу виділити у власність 43/100 приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS] - як другому співвласнику згідно ІІ варіанту розподілу відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та висновку експертного дослідження № О-7 від 17.02.2014 року, 47/100 земельної ділянки, площею 0.0498 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та призначена для розміщення магазину з закусочною - як другому співвласнику згідно ІІ варіанту розподілу відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, ? частину земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS], відповідно до виділеної у власність частини приміщення магазину з закусочною. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали, пояснивши, що вони погоджуються на поділ нерухомого майна згідно І варіанта розподілу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, за яким позивачу виділяється у власність ? частина приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS] - як другому співвласнику, 3/10 частини земельної ділянки, площею 0.0498 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та призначена для розміщення магазину з закусочною - як другому співвласнику, ? частина земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS], відповідно до виділеної у власність частини приміщення магазину з закусочною. Відповідачу слід виділити у власність ? частини приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS] - як першому співвласнику згідно І варіанту розподілу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, 7/10 частини земельної ділянки, площею 0.0498 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та призначена для розміщення магазину з закусочною - як першому співвласнику згідно І варіанту розподілу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, ? частину земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS], відповідно до виділеної у власність частини приміщення магазину з закусочною. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1.10.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20.09.2013 року згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем, перебувають на її утриманні. Відповідачем згідно рішення суду сплачуються аліменти на утримання цих малолітніх дітей. Позивач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи. За час перебування в шлюбі у серпні 2006 року подружжям було придбано у [PERSON] житловий будинок із земельною ділянкою по [ADDRESS], який було зареєстровано на відповідача. В 2007 році за власні кошти [PERSON] та [PERSON], кошти батьків позивача - [PERSON] та [PERSON], сестри позивача - [PERSON] було проведено реконструкцію та перебудову вказаного житлового будинку, збудувавши на його місці магазин з закусочною, які були зареєстровані на відповідача. В 2007 році ними було приватизовано земельну ділянку, на якій знаходиться магазин з закусочною. Вказана земельна ділянка теж була зареєстрована на відповідача. В подальшому, дана земельна ділянка була розділена на дві окремі земельні ділянки: одна з них, площею 0.0498 га, призначена для розміщення магазину з закусочною, інша, площею 0.2002 га, - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вказані магазин з закусочною, земельні ділянки становлять їх спільну сумісну власність. Розділити вказане майно в добровільному порядку неможливо, так як відповідач не погоджується на запропоновані позивачем варіанти його розподілу. Зазначене підтвердили позивач, представники позивача в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем та представником відповідача, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, посвідчення серії [NUMBER] від 20.05.2003 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 1.10.2000 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.02.2005 року, серії [NUMBER] від 13.05.2010 року та серії [NUMBER] від 13.05.2010 року, рішення Старосільської сільської ради Маневицького району № 41 від 25.10.2007 року „Про надання дозволу на реконструкцію житлового будинку під магазин з закусочною", рішення Старосільської сільської ради Маневицького району № 48 від 20.12.2007 року „Про надання дозволу на відкриття магазину - закусочної в [ADDRESS]", державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 547405 та серії ЯГ № 547406 від 12.11.2007 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 347855 від 24.02.2009 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23152217 серії ССО № 908677 від 30.06.2009 року, технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, висновку експертного дослідження № О-7 від 17.02.2014 року. При вирішенні питання про розподіл приміщення магазину з закусочною та земельних ділянок суд враховує як побажання сторін, так і варіанти розподілу вказаного нерухомого майна, вказані у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та висновку експертного дослідження № О-7 від 17.02.2014 року, для влаштування двох функціонально ізольованих частин будівлі та подальшого використання земельних ділянок. При цьому суд бере до уваги, що на утриманні позивача, яка являється інвалідом ІІ групи, залишаються троє малолітніх дітей, спору у сторін щодо поділу земельних ділянок та їх подальшого використання немає, як відповідач, так і позивач заперечують проти ІІІ варіанта розподілу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, а також те, що у відповідача відсутні кошти для виплати позивачу грошової компенсації у відповідності до І варіанта розподілу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, що [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, проти вказаного варіанту розподілу нерухомого майна заперечують позивач та її представники. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На пропозицію суду позивач та відповідач відмовилися заявляти клопотання про призначення по справі судової експертизи для визначення вартості земельних ділянок, що підлягають поділу між ними, а тому при визначенні їх вартості суд бере до уваги представлені позивачем витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 28.08.2013 року. Вказана оцінка земельних ділянок не оспорюється в судовому засіданні відповідачем та його представником. В судовому засіданні відповідачем та його представником відповідно ст. 60 ЦПК України не представлено суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та її представників в тій частині, що саме [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON], сестрою [PERSON] було затрачено більшу частину коштів на проведення реконструкції та перебудови придбаного за період шлюбу житлового будинку на магазин з закусочною. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що саме позивачу підлягає виділенню у власність більша частина приміщення магазину з закусочною та земельної ділянки для його розміщення та обслуговування, ніж відповідачу. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачу [PERSON] підлягає виділенню у власність 57/100 приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS], а саме: запроектоване приміщення 1*, площею 11.3 кв. метри, приміщення 2, площею 46.6 кв. метри, приміщення 3, площею 4.3 кв. метри, приміщення 4, площею 8.4 кв. метри, а всього на загальну суму 99441 гривень 13 копійок. Відповідачу [PERSON] підлягає виділенню у власність 43/100 приміщення магазину з закусочною по [ADDRESS], а саме: запроектоване приміщення 1**, площею 8.8 кв. метри, приміщення 10, площею 21.4 кв. метри, приміщення 9, площею 7.1 кв. метри, приміщення 8, площею 5.8 кв. метри, приміщення 7, площею 3.4 кв. метри, приміщення 6, площею 2.3 кв. метри, приміщення 5, площею 3.8 кв. метри, а всього на загальну суму 74087 гривень 87 копійок. В спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] слід залишити горище, вбиральню зовнішню та каналізаційну місцеву яму. При поділі нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], суд виходить із рівності часток кожної сторони, оскільки інше не було визначено домовленістю між ними і на цьому наполягають позивач та її представники. Оскільки частка приміщення магазину з закусочною позивача на 12676 гривень 63 копійки більша від частки приміщення магазину з закусочною відповідача, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 12676 гривень 63 копійки грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки приміщення магазину з закусочною. Для влаштування двох функціонально ізольованих частин будівлі позивачу та відповідачу слід виконати наступні переобладнання та будівельні роботи: влаштувати перегородку, товщиною 0.20 м, в приміщенні 1 таким чином, щоб утворилися запроектовані приміщення 1* і 1** з розмірами, як показано на плані до висновку будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та висновку експертного дослідження № О-7 від 17.02.2014 року; закласти дверний проріз між приміщеннями 2 і 9; влаштувати автономні мережі електропостачання, опалення, водопостачання і каналізації. Крім того, відповідачу [PERSON] слід влаштувати дверний проріз між приміщеннями 10 і 9. Позивачу [PERSON] підлягає виділенню у власність 53/100 земельної ділянки, площею 0.0498 га, вартістю 6135 гривень 36 копійок, що призначена для розміщення магазину з закусочною, знаходиться по [ADDRESS], а саме: земельну ділянку, площею 0.0227 га, вартістю 3251 гривень 74 копійки, з розмірами, як показано на плані до висновку будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року. Відповідачу [PERSON] підлягає виділенню у власність 47/100 земельної ділянки, площею 0.0498 га, вартістю 6135 гривень 36 копійок, що призначена для розміщення магазину з закусочною, знаходиться по [ADDRESS], а саме: земельну ділянку, площею 0.0204 га, вартістю 2883 гривень 62 копійки, з розмірами, як показано на плані до висновку будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року. В спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] слід залишити земельну ділянку, площею 0.0067 га. Для подальшого використання земельної ділянки позивачу та відповідачу слід на своїй частині земельної ділянки влаштувати проїзди до своєї частини заднього фасаду хліва (Б-1) згідно плану до висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, а також влаштувати спільний проїзд до надвірної вбиральні та каналізаційної ями. Оскільки частка земельної ділянки позивача на 368 гривень 12 копійок більша від частки земельної ділянки відповідача, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 368 гривень 12 копійок грошової компенсації за відхилення від вартості, що приходиться на ідеальні частки земельної ділянки, що призначена для розміщення магазину з закусочною. Позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] підлягає виділенню у власність відповідно кожному окремо по ? частині земельної ділянки, площею 0.2002 га, вартістю 9865 гривень 86 копійок, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться по [ADDRESS], відповідно до виділених у власність частин приміщення магазину з закусочною. Оскільки позивач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи, має відповідне посвідчення, вона згідно п. 9 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" підлягає звільненню від сплати судового збору. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що станом на час розгляду справи та прийняття по ній судового рішення відповідачем [PERSON] не представлено суду документів, що надають право на звільнення від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 31211206700287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 819 гривень 04 копійки судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь відповідача [PERSON] 1059 гривень судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved