Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

30 червня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що з 19 листопада 2014р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі і проживала із ним разом до кінця лютого 2015р. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 03.11.2014р.н, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини і сімейні обов"язки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Це призвело до взаємного відчуження та фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В лютому 2015р. відповідач покинув її із дитиною. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спір про поділ майна, що є їх спільною власністю відсутній. Суперечки про місце проживання дитини із нею немає. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, прохала розглянути справу та пояснила, що у лютому 2015р. були припинені шлюбні стосунки із відповідачем. Просила не надавати час для примирення, оскільки подальше сумісне життя і збереження родини вважає неможливим, так як відповідач пішов із сім"ї і не цікавиться ані нею, ані дитиною. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що у позові необхідно відмовити з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що із 19 листопада 2014р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії І-КИ №293331 (а.с.5). Від сумісного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], 3 листопада 2014р.н. Її народження підтверджено свідоцтвом про народження виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки у лютому 2015р. Із матеріалів справи вбачається, що вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі менше року і менше року їхній дитині. Згідно ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є матір»ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] і на день подачі позову їх донька не досягла віку один рік, то у позові про розірвання шлюбу необхідно відмовити. Із матеріалів справи так і з пояснень самої позивача, не вбачається що будь-який з подружжя вчиняв протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Окрім того, позивачка не довела свої позовні вимоги та не надала доказів про неможливість проживання із відповідачем. У звязку з чим суд приходиться до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 243грн.60коп. необхідно стягнути із відповідача, оскільки він пішов із сім"ї. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed