Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

27 листопада 2017 року [PERSON], як представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08 квітня 2011 року померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Починаючи з 1960 року [PERSON] по 1987 рік була членом колгоспу «Радянська Україна», який знаходився в с. Павлівки Білопільського району Сумської області. Після її виходу на пенсію колгосп «Радянська Україна» був розділений на колгоспи: «Мирний» та «Обрій». У подальшому реорганізація підприємства відбувалась таким чином, що кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього: згідно протоколу № 1 від 04 лютого 1994 року колгосп «Мирний» реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство-колгосп «Мирний»; згідно протоколу № 2 від 23 грудня 1995 року здійснено реорганізацію КСП-колгоспу «Мирний» в АПТЗТ «Мирний»; відповідно до протоколу № 2 від 24 листопада 1998 року прийнято рішення про реорганізацію АПТЗТ «Мирний» в КСП АФ «Мирний»; на підставі протоколу № 3 від 15 березня 2000 року зборами уповноважених членів КСП АФ «Мирний» прийнято рішення про припинення діяльності КСП АФ «Мирний» шляхом реформування в сільськогосподарське підприємство «Павлівське». В 1990-х роках відбулося розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства «Павлівське», правонаступника колгоспу «Мирний». Будучи членом колгоспу «Радянська Україна» [PERSON] при розпаюванні земель мала право на земельну частку (пай), але помилково не була включена до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай) вищевказаного підприємства, у звязку з чим за життя так і не одержала сертифікат на право на земельну частку (пай). Заповітного розпорядження спадкодавець не складала. Позивач зазначає, що він фактично вступив в управління спадковим майном, що залишилось після смерті матері шляхом проживання зі спадкодавцем до дня її смерті. Він є спадкоємцем спадкової маси після смерті матері, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити спадщину на земельну частку (пай), право на яку належало матері [PERSON] Посилаючись на викладене, [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після померлої 08 квітня 2011 року [PERSON], право власності на земельну частку (пай), розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах, із земель резервного фонду або запасу Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яке належало померлій. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не зявились, представник надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а. с. 129). Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа, в якому просив розглянути справу без участі їх представника, з позовом згодні (а. с. 124). Представник відповідача Білопільської районної державної адміністрації надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника та відзив по справі, який мотивований тим, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Також зазначив, що не включення до списку осіб, які мають право на частку землі (паю), не може бути основною підставою для задоволення позову. Також необхідно підтвердити факт, що спадкодавець був членом колективного господарства на момент розпаювання. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ( а. с. 125-126). У судове засідання представник третьої особи відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області не зявився, причини неявки не повідомив (а. с. 53, 123). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Зокрема, статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За приписами ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом і за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯД № 043916, запис якого здійснено російською мовою (а. с. 9). [PERSON] помер 17 червня 2000 року в с. Кіндратівна Сумського району Сумської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП№ 095182 (а. с. 118). 08 квітня 2011 року в с. Кіндратівка Сумський району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 172039 (а. с. 8). [PERSON] починаючи з 1960 року по 1987 рік була членом колгоспу «Радянська Україна» с. Павлівки Білопільського району Сумської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями архівних довідок, що містять відомості про стаж роботи в колгоспі, які стали підставою для призначення пенсії [PERSON] як колгоспнику (а. с. 10-12). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради від 17 лютого 2017 року колгосп «Радянська Україна» був розділений на два колгоспи: «Мирний» та «Обрій». СП «Павлівське» є правонаступником колгоспу «Мирний» (а. с. 13). Із архівної довідки, виданої 04 жовтня 2017 року № 367 вбачається, що у подальшому реорганізація підприємства відбувалась таким чином, що кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього: - згідно протоколу № 1 від 04 лютого 1994 року зборів уповноважених членів колгоспу «Мирний» прийнято рішення про реорганізацію колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство-колгосп «Мирний»; - згідно протоколу № 2 від 23 грудня 1995 року здійснено реорганізацію КСП-колгоспу «Мирний» в АПТЗТ «Мирний»; - відповідно до протоколу № 2 від 24 листопада 1998 року прийнято рішення про реорганізацію АПТЗТ «Мирний» в КСП АФ «Мирний»; - на підставі протоколу № 3 від 15 березня 2000 року зборами уповноважених членів КСП АФ «Мирний» прийнято рішення про припинення діяльності КСП АФ «Мирний» шляхом реформування в сільськогосподарське підприємство «Павлівське», засновником якого виступило ЗАТ «Білопільський сирзавод» (а. с. 15). Крім того, архівними довідками, виданими архівним відділом Білопільської районної державної адміністрації від 10 січня 2017 року за № 7 та 25 січня 2017 року за № 37 встановлено, що згідно протоколів засідань правління та загальних зборів колгоспу «Радянська Україна» с. Павлівки Білопільського району Сумської області за 1987 рік, колгоспу «Мирний» с. Павлівки за 1987-1994 роки, колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу «Мирний» с. Павлівки за 1994-1995 роки, акціонерно-пайового товариства «Мирний» за 1995 рік, рішення про виключення з членів колгоспу [PERSON], не приймалось. Згідно списку громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Мирний» с. Павлівки Білопільського району Сумської області, який є додатком до Державного акту від 28 липня 1995 року № 023 на право колективної власності на землю сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Мирний», [PERSON] в списку громадян, що мають право на земельну частку (пай), не значиться (а. с. 37, 41). Статут колгоспу «Мирний» в архівній установі відсутній, що вбачається з архівної довідки КУ «Білопільський районний трудовий архів» від 10 жовтня 2017 року за № 1766 (а. с. 14). Судом також встановлено, що колгоспи «Обрій» та «Мирний» були правонаступниками колгоспу «Радянська Україна», а підприємство «Павлівське» є правонаступника колгоспу «Мирний», які на час розпаювання земель були розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується Статутами КСП «Мирний», САПТ ЗТ «Мирний», КСП АФ «Мирний» та СП «Павлівське» (а. с. 16-36). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 червня 2017 року № 657 на території сільської ради є землі запасу та резервного фонду (а. с. 38). Довідкою Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 30 січня 2017 року за № 158 встановлено, що заповіт від імені померлої 08 квітня 2011 року [PERSON], на території сільської ради не посвідчувався (а. с. 40). На підставі довідки, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 15 листопада 2017 року за № 249 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. На момент смерті матері [PERSON], яка померла 08 квітня 2011 року, вони проживали разом та вели спільне господарство (без реєстрації). Заповіт від мені [PERSON] виконкомом селищної ради не посвідчувався (а. с. 39). Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 00023 в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Мирний» Білопільського району Сумської області [PERSON], не числиться, що підтверджується довідкою, виданою відділом у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області (а. с. 42). Як вбачається з інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, розмір земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради на час розпаювання в СГАПТЗТ «Мирний» становив 5,57 умовних кадастрових гектари, нормативна грошова оцінка якого складає 108 768 грн. (а. с. 43). Внести зміни у список осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області на даний час неможливо у звязку з ліквідацією підприємства, а також смертю [PERSON] Разом з цим, суд вважає доведеним той факт, що на момент видачі вищевказаного державного акта у [PERSON], як члена колгоспу «Радянська Україна», правонаступником якого в подальшому стало САПТЗТ «Мирний», виникло право на земельну частку (пай). Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після матері [PERSON] у порядку, встановленому ст. 1268 ЦК України. Також відповідно до положень ЦК України він успадкував і майнове право на земельну частку (пай) у розмірі 5,57 в умовних кадастрових гектарах у землях, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Мирний», право на яку мала [PERSON] Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлої 08 квітня 2011 року [PERSON], заведена приватним нотаріусом [PERSON] м. Суми за № 131/2017 (а. с. 56). Згідно копії спадкової справи № 131/2017 після померлої 08 квітня 2011 року [PERSON], вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа та видано свідоцтво про право на спадщину за номером у спадковому реєстрі 61298825 на імя [PERSON], що також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4851 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 64-113, 117). З урахуванням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України 2003 року визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується. Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено, що об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно з ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Аналіз викладених вище норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Крім того, слід враховувати, що строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися, що її право на це майно оспорюється. У відповідності до ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 08 квітня 2011 року, позивач [PERSON] має право на земельну частку (пай), площею 5,57 умовних кадастрових гектари, із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яку належало померлій, а отже суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved