Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 20 травня 2015 року помер її батько [PERSON], спадщину після смерті якого, прийняла вона (позивач). До спадкового майна померлого [PERSON] належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224284000:03:003:0007, площею 3, 08 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯЖ № 215445, який втрачено. Державний нотаріус Ставищенської районної нотаріальної контори [PERSON] 13.06.2017 року винесла постанову, якою відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, з зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує (а. с. 44). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та з проханням розглядати справу у відсутність представника сільської ради (а.с. 43). Представник третьої особи Ставищенської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, до суду від нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори (а.с. 40). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного Матеріалами спадкової справи (а.с. 53-56) встановлено, що 20 травня 2015 року в с. Сухий Яр Ставищенського району Київської області помер [PERSON] (а.с. 54), спадщину після смерті якого за законом прийняла його дочка [PERSON] (а. с. 55, 55 зв.), як спадкоємець першої черги, відповідно до ст. ст. 1261, 1269 ч. 1, 1270 ЦК України, подавши у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини (а. с. 53). Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались (а. с. 53-56). До спадкового майна померлого 20 травня 2015 року [PERSON] належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224284000:03:003:0007, площею 3,0800 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯЖ № 215445, та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 8-10). Згідно довідки ПП „Світлиця від 21 серпня 2017 року вартість даної земельної ділянки становить 59752 грн. (а. с. 23). 13 червня 2017 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на вказану земельну ділянку (а.с. 12). У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Як встановлено ч.1, ч. 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] за життя набув право власності на вищевказану земельну ділянку, проте держаний акт, що посвідчував вказане право спадкодавця на неї було втрачено, а після смерті 20 травня 2015 року останнього право на спадщину за законом на дану земельну ділянку набула його дочка [PERSON], та враховуючи, що вказана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути об'єктом цивільних прав, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, - позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Оскільки [PERSON] сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом та під час розгляду справи не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved