Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території та факту проживання однією сімєю не менше як 5 років зі спадкодавцем. Заяву мотивував тим, що [INFO] в м. Донецьк померла його двоюрідна тітка [PERSON]. Лікарське свідоцтво про смерть видане центром первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Донецьк. Причиною смерті стала атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією. Заявник звернувся у Волноваський районний відділ держаної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак йому було відмовлено у звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого отримання спадщини. Він, як єдиний родич, який має намір приймати спадщину з вересня 2010 року був зареєстрований та постійно проживав разом із тіткою, допомагав їй, доглядав її. Однак звернувшись до нотаріуса за консультацією отримав усне розяснення, що для отримання свідоцтва про право на спадщину він має надати свідоцтво про смерть [PERSON] та рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем не менше як пять років. Тому просив встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Донецьку, яка померла [INFO] та факт постійного проживання з нею не менше як пять років. У судовому засіданні заявник на задоволенні заявлених вимог наполягав з підстав, наведених у заяві. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи військово-цивільна адміністрація м. Волноваха в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно п.8 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з дублікатом медичного свідоцтва про смерть №129, виданим центром первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Донецьк, [PERSON] [INFO] померла [INFO]. вдома, за адресою: [ADDRESS], що є тимчасово окупованою територією України, внаслідок атеросклеротичної хвороби серця з артеріальною гіпертензією, набряку легенів (а.с.8). За життя вона була зареєстрована за зазначеною вище адресою разом із заявником [PERSON] та його неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], що підтверджено штампом у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] від 18.06.1998р. (а.с.4 зворотній бік), штампом у паспорті заявника [PERSON] серії ВС370174 від 17.08.2000 р. (а.с.3 зворотній бік), довідкою про склад його сімї, виданою 15.07.2019р. начальником квартального округу ТОВ «Мастеркласс» м. Донецьк, вул. Кольцова. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання її чоловіка заявника [PERSON] разом із тіткою [PERSON] протягом останніх пяти років. Положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Ураховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та документам про склад сімї, виданим на території м. Донецька. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке заявник має намір приймати. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджено свідоцтвами про смерть чоловіка [PERSON] [PERSON], померлого [INFO] (а.с.10), синів [PERSON], померлого [INFO]. (а.с.11), [PERSON], померлого [INFO] (а.с.13). Ст. 1264 ЦК України передбачена четверта черга спадкоємців за законом, а саме: у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як установлено судом, померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала зі своїм племінником [PERSON] понад пять років. Установлення факту проживання зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, який під час розгляду справи в суді доведений матеріалами справи та поясненнями свідка, необхідне заявнику для здійснення його спадкового права, яке іншим способом він підтвердити не має можливості. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у сукупності, враховуючи відсутність інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні доведено факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території та факт проживання не менше пяти років [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: approved