Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до Кролевецької міської ради Сумської області та [PERSON], яка за клопотанням представника позивача залучена в якості відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS] літ. А-1 з господарськими будівлями ( чотири сараї літ. Б, Г, Е, Ж, дві літні кухні літ. В, З, два погреби літ. пг, пг1, вбиральня літ. У, огорожа літ. №). Загальна площа будинку становить 162,1 кв. м, житлова площа 98,7 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи Кролевецького РБТІ, право власності зареєстровано в реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 553 на ім'я [PERSON] - 44/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кролевецького державною нотаріальною конторою 22.12.2010 року за №1-2247, [PERSON] - 11/400 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кролевецької міськради 17.11.1995 року, [PERSON] - 213/400 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кролевецької міськрад 17.11.1995 року та договору дарування від 07.12.1996 року. Земельна ділянка, на якій розміщений будинок, загальною площею 0,0769 га належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія СМ №146727. [INFO] року [PERSON] померла. Заповіту після своєї смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцями після її смерті є сини: [PERSON] (позивач) та [PERSON] Спадщину позивач прийняв, подавши у визначений законом строк відповідну заяву до нотаріальної контори, його брат [PERSON] від спадщини відмовився. [PERSON] все життя проживала у будинку по [ADDRESS]. Її сім'я завжди користувалась зазначеною частиною будинку. Так, частина будинку, яка належала їй на день смерті, була успадкована нею та її сестрами та братами після смерті їх матері, [PERSON], кожному по 1/5 частині половини будинку по [ADDRESS]. При цьому, свідоцтво про спадкування на 1/5 цього майна ніким не було отримане і тому залишилось рахуватись за [PERSON] Пізніше, три частини зазначеної нерухомості були подаровані [PERSON] її братом та сестрами. На сьогодні, в зв'язку з перебудовами, збільшенням площі нерухомості, частки співвласників перерозподілились таким чином: [PERSON] належить 11/400 частини житлового будинку з господарськими будівлями - на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кролевецької міськради 17.11.1995 року, [PERSON] - 213/400 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кролевецької міськради 17.11.1995 року та договору дарування від 07.12.1996 року. [PERSON], проживаючи в будинку [ADDRESS], користувалась також частиною, яка належала [PERSON] з 1995 року. Вона відкрито володіла частиною нерухомості, як власниця, користувалась належною її покійній матері частиною будинку, підтримувала технічний стан, за необхідності проводила ремонт. За цей час ніхто на нерухомість не претендував і вона повністю знаходилась в розпорядженні [PERSON] У 2013 році позивач вже звертався до Кролевецького районного суду з аналогічною заявою. Під час судового розгляду з'ясувалось, що на зазначену вище частку претендує спадкоємиця покійного брата [PERSON], дружина [PERSON] - [PERSON]. Але, заявивши свої права на нерухомість, [PERSON] не змогла визначити, на яку саме частку вона претендує та з чого ця частка складається. На той час він залишив позовну заяву без розгляду, але до сьогодні питання залишилось не визначеним. Він, як і його померла мати, продовжує відкрито і безперешкодно володіти частиною нерухомості, яка належить покійній [PERSON] Отже, позивач вважає, що [PERSON] після смерті [PERSON], заволоділа належним їй майном - 11/400 частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] і до своєї смерті, [INFO] року, відкрито і безперешкодно володіла ним. Після смерті [PERSON], він, як її спадкоємець продовжує відкрито і безперешкодно володіти зазначеним майном, а тому, посилаючись на положення ч.ч. 1, 2 ст.344 ЦК України, просить визнати за ним право власності на 11/400 частини житлового будинку [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з викладених вище підстав. Представник відповідача - Кролевецької міської ради в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, в попередньому судовому засіданні при визначенні судом фактів, які необхідно встановити для вирішення спору, що вона зазначила, що вважає спірне майно фактично своїм майном після смерті чоловіка і претендує на нього як на спадок. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступних встановлених судом обставин та правовідносини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач є: - майно може бути об'єктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Судом встановлено, що згідно будинкової книги [PERSON] проживала з 1971 року в [ADDRESS], [PERSON] проживав за вказаною адресою з 1991 року (а.с.23-30). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.15). Після її смерті 12 жовтня 2012 року спадщину прийняв її син [PERSON], другий спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.53-55). Згідно інвентаризаційної справи рішенням №7 виконкому Кролевецької міської Ради депутатів трудящих від 26 квітня 1955 року [PERSON] та [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS], площею 600 кв.м. Рішенням виконкому Кролевецької міської Ради депутатів трудящих від 15 травня 1968 року частину вулиці Свердлова найменували бульвар Шевченка, у зв"язку з чим адреса будинку змінилася з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.16). За висновком реєстрації домоволодіння від 23 січня 1957 року за [PERSON] (рос.мова) та [PERSON] (рос.мова) було зареєстровано на праві власності домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору забудови від 12.07.1955 року та акту про закінчення будівництва від 06.12.1956 року. [PERSON] померла [INFO] року (а.с.13). Після її смерті Кролевецькою держнотконторою видано свідоцтво про право спадщини за законом від 2 березня 1960 року, згідно якого спадщину прийняли її діти: син [PERSON] та доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частини (а.с.9). 31 травня 1960 року Кролевецькою державною нотаріальною конторою видане ще одне свідоцтво про право спадщини за законом після смерті [PERSON] [PERSON] на 1/5 частину її майна (інвентарна справа). Відповідно до ухвали судової колегії в цивільних справах Сумського обласного суду від 11 серпня 1960 року рішення народного суду Кролевецького району від 18 липня 1960 року частково змінено, виділено на долю [PERSON] в натурі половину домоволодіння в м.Кролевець по [ADDRESS]. Рішенням районного народного суду Шосткинського району від 20 січня 1961 року, яке залишено без змін ухвалою Сумського обласного суду від 20 лютого 1960 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділені в користування кімнати 2-1, 2-3, розміром 8,13 кв.м та 8,36 кв.м з сіньми, ганком, половиною сараю та воріт, що скадає 3/10 частини загального домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] виділено кімнату 2-2, розміром 16,96 кв.м. і половину сараю, що складає 2/10 частини домоволодіння, розділена земельна ділянка, стягнута компенсація з [PERSON].(інв.справа). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON], вона з чоловіком [PERSON] проживала в належній її чоловіку частині будинку до того часу, коли отримали квартиру, в якій вона проживає і на даний час. 17 листопада 1995 року виконкомом Кролевецької міської Ради народних депутатів видані свідоцтва про право власності на жилий будинок по [ADDRESS] по 11/400 частин [PERSON], [PERSON], [PERSON], померлій [PERSON] та на 45/100 зазначеного будинку [PERSON] (інв.справа). 7 грудня 1996 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували своїй сестрі [PERSON] 33/400 частини будинку за вказаною адресою (а.с.12). Згідно довідки Кролевецького РБТІ від 01.08.2013 р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване на [PERSON]-44/100, [PERSON]-11/400 на [PERSON]-213/400 (а.с.7). [PERSON] - чоловік відповідачки [PERSON] та брат померлої [PERSON] помер [INFO] року (а.с.61). Після його смерті спадщину прийняла його дружина-відповідачка у справі [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору (.с.69-71), тобто заявила свої спадкові права після смерті чоловіка, також як і її чоловік [PERSON] заявив свої спадкові права після смерті своєї матері [PERSON], отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право спадщини по закону (а.с. 53 справи 2013 р.). Зважаючи на те, що відповідно до вимог ст. 344 ЦК України позивач повинен довести, що він добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито і безперервно ним володіти протягом десяти років, тобто довести добросовісність володіння на момент передачі фактичному володільцю майна на початковий момент відліку строку давності володіння, визначеного законом. При цьому незаконний володілець протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Сам по собі факт користування майном не може бути підставою для застосування набувальної власності. Позивач в судовому засіданні не визначився з якого часу, зазначаючи то 1995 рік, коли його матері [PERSON] було подароване майно її братом і сестрами, крім брата [PERSON], який відсужував належне йому майно в судовому порядку, чи з 1971 року, коли [PERSON] зареєстрована в зазначеному будинку. Суд, встановивши обставини справи, проаналізувавши всі надані докази, зважаючи на думку відповідачки, яку вона висловила в попередньому судовому засіданні при визначенні судом фактів, які необхідно встановити для вирішення спору, про те, що вона вважає спірне майно фактично своїм майном після смерті чоловіка і претендує на нього як на спадок та те, що її чоловік [PERSON], отримавши після смерті матері [PERSON] право на спадщину за законом на 1/5 частину нерухомого майна, судився за зазначене майно з іншими спадкоємцями, в тому числі і з [PERSON], жив у зазначеному будинку з сім"єю, після його смерті в 2010 році його дружина заявила про свої спадкові права, в тому числі і на спірне майно, подавши заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка в нотаріальну контору, суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довів обставин, на які посилається. Таким чином, доводи позивача про те, що він добросовісно володіє нерухомим майном по [ADDRESS] цілком і повністю спростовуються зазначеними вище доказами. Крім того, даними доказами і позицією відповідачки підтверджується, що і на той час, на який вказує позивач і на сьогодні на нерухоме майно, яке розглядається позивачем як об'єкт набувальної давності, претендували і претендують інші особи - [PERSON] до 2010 року і з 2010 року [PERSON] (відповідачка у справі). Незаконний володілець, яким заявив себе у пред'явленому позові [PERSON] в силу ч.2 ст.344 ЦК України протягом усього часу володіння майном повинен бути впевненим, що на це майно не претендують інші особи. Як встановлено у справі позивач та його мати до моменту смерті знали про претензії сім"ї відповідачки [PERSON] на вказаний нерухомий об'єкт, а його посилання на те, що на будинок ніхто не претендує спростовуються дослідженими у справі доказами, що свідчить про відсутність і на даний час такої обов'язкової умови для набувальної давності як добросовісність володіння. Право власності належить до суб'єктивних прав, які можуть виникнути за наявності певного юридичного факту або їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено таких обставин як добросовісність володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно, а оскільки наявність зазначених обставин є обов'язковою для набувальної давності, за їх відсутності немає і підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS], в порядку набувальної давності, бо сам по собі факт користування майном не може бути підставою для її застосування. За викладених обставин у задоволенні позову [PERSON]. необхідно відмовити. Відповідно до ст.344 ЦК України,

Outcome: dismissed