Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, вказуючи, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою 27 червня 2009 року. У 2011 році позивач удочерив доньку дружини від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Останні три роки спільне життя з відповідачем не складується, дружина постійно провокує сварки, принижує його перед дитиною. Шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2015 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Примирення між ними неможливе. З питання щодо утримання та виховання дитини спору немає. Вказує, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними набуто таке майно: трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] та автомобіль ЗАЗ Lanos 1,5 SE. А тому, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ Lanos 1,5 SE, державний номер [NUMBER], вартістю 50000грн., припинити за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ Lanos 1,5 SE, державний номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та припинити за ним право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Стягнути з відповідача 551,20 грн. для відшкодування його витрат на сплату державного мита в частині вимог про поділ майна. Позивач до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність і вказала, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 102. У 2011 році позивач удочерив доньку дружини від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, що спільне життя між сторонами не склалося. Сім'я носить формальний характер, тому збереження сім'ї є неможливим. Також, за матеріалами справи в період спільного життя сторони придбали у власність квартиру та автомобіль. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 59839367 від 25.05.2016 власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Підставою виникнення права власності на квартиру є договір купівлі-продажу від 25 травня 2011 року, який завірений приватним нотаріусом Ткаченко І. П. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], власником автомобіля ЗАЗ Lanos 1,5 SE є [PERSON] Дата реєстрації автомобіля 10 вересня 2011 року. За статтею 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63СК України). Як зазначено у ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери. паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. В зв'язку з тим, що частки власності на квартиру за адресою [ADDRESS] та на автомобіль ЗАЗ Lanos 1,5 SE не виділені, суд вважає, що в частині вимоги про припинення права власності необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Також підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача [PERSON] судові витрати в сумі 551грн. 20 коп. в частині вимог про поділ майна. На підставі ст. ст. 57,60, 61, 69, 63, 70 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,

Outcome: partial