Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернувся 19.03.2020 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення Шевченківського районного у м.Запоріжжі відділу ДРАЦС народження дитини [PERSON] зареєстровано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На обліку служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації з 26.03.2015 р. малолітній [PERSON] перебуває як дитина, яка опинилися у складних життєвих обставинах. Мати малолітнього [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] веде кочовий спосіб життя. У зимовий період проживає у знайомих за адресою: [ADDRESS] , влітку - у лісосмузі, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. В ході профілактичного заходу рейд «Урок» 29.08.2019 р. спеціалістами служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації на території Любимівської сільської Ради Вільнянського району виявлено безпритульного та бездоглядного малолітнього [PERSON] , якого було направлено до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Місце перебування матері було невідомо, зі слів сусідів дитина ночувала у сторонніх людей вже декілька тижнів. 03.09.2019 р. до служби у справах дітей звернулась [PERSON] з питанням про отримання соціальних виплат, щоб відвідати свого малолітнього сина. В ході проведення профілактичної бесіди відповідач надала письмове зобов`язання до 01.10.2019 р. знайти належне житло, облаштувати його згідно санітарно-гігієнічних норм, влаштуватися на роботу та отримати довідку лікаря-нарколога про проходження курсу лікування від алкогольної залежності. За період 03.09.2019 р. - 26.02.2020 р. до служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації не надходило більше звернень від [PERSON] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов Любимівської сільської ради від 27.12.2019 р. [PERSON] проживає у сторонніх людей за адресою: [ADDRESS] , опалення пічне, кімнати вмебльовані, але все у занедбаному стані. Згідно повідомлення служби (управління) у справах дітей відділу по Шевченківському району від 27.01.2020 р. спеціалістами було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що будинок візуально не придатний для проживання, споруда покинута, зі слів сусідів за даною адресою ніхто не проживає тривалий час. Згідно інформації голови квартального комітету Шевченківського району м.Запоріжжя від 24.01.2020 р. [PERSON] близько трьох років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Будинок у занедбаному стані, умови проживання відсутні. Місце перебування [PERSON] не відоме. Згідно повідомлення КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 25.02.2020 р. малолітній [PERSON] перебуває в закладі з 29.08.2019 р. За час перебування його мати [PERSON] жодного разу не відвідала, не зателефонувала, не написала листа, не поцікавилася його самопочуттям та навчанням. Комісія з питань захисту прав дитини, засідання якої відбулася 26.02.2020 р. на підставі вищевказаних документів, враховуючи те, що [PERSON] самоусунулася від виховання своєї дитини, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом орган опіки та піклування просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь особи, або установи, в якій будуть утримуватись дитина аліменти на його утримання в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою від 31.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.05.2020 р. 06.05.2020 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 12.06.2020 р. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно повідомлення Шевченківського районного у м.Запоріжжі відділу ДРАЦС, відомості про батька [PERSON] внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9). Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до висновку Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.18-20). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який визначений ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік», обов`язку матері по утриманню дитини, тенденцію збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, присудженню підлягають аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1681,60 грн. (по 840,80 грн. за кожну позовну вимогу) за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial