Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання. Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають в с.Старосілля Городищенського району Черкаської області. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, не працює, постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. До дітей ставиться недбало та агресивно, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток, медичний заклад разом з дітьми не відвідує, без поважних причин навчальні заклади освіти діти відвідували не регулярно, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, які передбачені ст.150 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». З 2018 року дана сім`я перебуває на особливому контролі органу опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей, тому потребує соціальної, психологічної та інших видів допомоги. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області постійно здійснює соціальне інспектування даної сім`ї, по результатам якого встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом з нею, не бере участі у вихованні та розвитку дітей, не цікавиться їхнім життям та успішністю в навчальних закладах, діти часто залишаються самі вдома, без догляду дорослих і це несе загрозу їх життю і здоров`ю. [PERSON] неодноразово було наголошено на обов`язковому відвідуванні медичного закладу в зв`язку з хворобою [PERSON] .. Стосовно [PERSON] було проведено неодноразово бесіди, профілактична робота, попереджено про адміністративну відповідальність. 03 січня 2020 року до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області надійшло повідомлення про те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] без догляду дорослих знаходяться біля водойми по вулиці Набережна в с.Старосілля Городищенського району Черкаської області. На момент приїзду працівників відділу соціального захисту виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області [PERSON] , [PERSON] , дійсно, виявлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходилися біля водойми без догляду дорослих. Зі слів дітей, [PERSON] привела їх до ставка та заставляла купатися, коли на вулиці температура повітря була плюс три градуси тепла. Крім того, діти були одягнені не по сезону, без верхнього одягу, без штанів, чим привернули увагу мешканців вулиці Набережна с.Старосілля. Діти мали занедбаний вигляд. Коли їх було доставлено за місцем проживання матері, то вдома знаходилася баба [PERSON] , матері вдома не було. Дітей обігріли та переодягли в сухий, теплий одяг. Через пів години з`явилася [PERSON] , яка перебувала у нетверезому стані, вела себе неадекватно. Все це відбувалося на очах у малолітніх дітей. В житловому будинку де проживає родина був безлад, брудно та холодно, продукти харчування взагалі відсутні. Оскільки, перебування дітей у такому середовищі разом з матір`ю може призвести до жахливих і непоправних наслідків: затримки розвитку дитини, психічних розладів, каліцтва і навіть смерті, малолітні [PERSON] та [PERSON] були залишені на бабу [PERSON] .. 11 січня 2020 року надійшло повідомлення від вихователя дитячого садочка «Берізка» с.Старосілля Городищенського району Черкаської області [PERSON] про те, що малолітній [PERSON] довгий час не відвідує навчальний заклад, а [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки. Після цього повідомлення негайно був здійснений виїзд за адресою проживання [PERSON] та [PERSON] , [ADDRESS] , спеціалістом першої категорії відділу соціального захисту [PERSON] ., депутатом Мліївської сільської ради [PERSON] , інспектором ювенальної превенції та дільничим офіцером Городищенського районного відділення Смілянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області Корінною А.А. і Волинець В.О .. По приїзду було виявлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходилися на даху житлового будинку. В цей час їх мати [PERSON] перебувала в нетверезому стані та не реагувала на присутніх, в зв`язку з чим стосовно неї складено протокол за ч.1 ст.184 КУпАП, а малолітніх дітей вилучено із сім`ї та направлено для обстеження стану здоров`я до Комунального Некомерційного Підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги імені родини Симиренків» Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. При первинному огляді малолітніх [PERSON] та [PERSON] було направлено на подальше обстеження і лікування в дитяче відділення Комунальне некомерційне підприємство «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради Черкаської області. За рішенням Виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 11 січня 2020 року №101, малолітні [PERSON] та [PERSON] були негайно відібрані із сім`ї у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю і влаштовані до Комунального Закладу «Черкаський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, виникла необхідність вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що і стало підставою звернутися з позовною заявою до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позовну заяву задоволити, зазначивши, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітніх дітей, не забезпечує належні умови їх проживання, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що як мати здійснює догляд за дітьми, створює всі належні умови для їх розвитку, проживання, забезпечує всім необхідним. Із зазначеними обставинами у позовній заяві не погоджується, остільки викладені в ній доводи є надуманими та не відповідають дійсності. На час розгляду справи в суді пройшла курс лікування від алкогольної залежності, відвідує дітей за місцем перебування, зробила ремонт будинку. Обіцяла належно виконувати материнські обов`язки Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши представника позивача, відповідача, свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які посвідчили, що відповідач неналежним чином виконувала свої обов`язки, як мати, стосовно свої малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , але наразі виправила поведінку і є можливість не позбавляти її материнських прав, дослідивши докази у справі вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної Постанови. Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного Кодексу України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається із наданих до суду доказів, відповідач [PERSON] народилася [INFO] , має постійне місце реєстрації в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України Серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] , що підтверджується довідками виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 січня 2020 року №21 та від 13 січня 2020 року №23 (а.с.6,9). Відповідно до довідок виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 січня 2020 року №25 та від 13 січня 2020 року №22, відповідно до даних Погосподарського обліку у малолітніх [PERSON] і [PERSON] , житло, майно та земельна ділянка відсутні (а.с.7,8). Згідно характеристики Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 16 січня 2020 року №6, малолітній [PERSON] навчається у першому класі із 01 вересня 2019 року, за час навчання у школі показав низький рівень знань, не завжди дотримується правил безпечної поведінки під час уроків та ігор, працює повільно, потребує постійного нагляду, допомоги вчителя, але з однокласниками має дружні стосунки, часто допомагає своїм товаришам, чуйний, готовий прийти на допомогу (а.с.11-12). Відповідно до характеристики Комунального Закладу дошкільної програми «Берізка» с.Старосілля Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 15 січня 2020 року №3, малолітній [PERSON] , відвідує заклад дошкільної освіти з 2017 року, нерегулярно, пропускаючи відвідування без поважних причин, зовнішній вигляд має не завжди охайний, спокійний, проявляє зацікавленість, позитивно реагує на дорослих, легко вступає в контакт, працездатність та особливості відповідають віку (а.с.13-14). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї в [ADDRESS] , де проживає відповідач [PERSON] з малолітніми [PERSON] і [PERSON] , відповідач не є власником житлового будинку, земельна ділянка, транспортні засоби, додаткові джерела існування, а саме наявність худоби, теплиці, відсутні (а.с.15). Крім того, у вказаному Акті, зазначено додаткову інформацію про те, що відповідач [PERSON] , зловживає спиртними напоями, про що неодноразово була попереджена, в будинку брудно, речі розкидані, відсутня їжа, в зв`язку з чим, з неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] було вилучено та направлено до Комунального Некомерційного Підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» с.Мліїв Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області (а.с.15). У вказаному Акті зазначено, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово попереджалася про відповідальність, але дані про такі дії в матеріалах справи відсутні, наявне лише посилання у Акті (а.с.15). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї в [ADDRESS] , де проживає відповідач [PERSON] з малолітніми [PERSON] і [PERSON] , житловий будинок не є власністю відповідача [PERSON] , додаткові джерела існування відсутні, згідно додаткової інформації, після повідомлення, яке надійшло до відділу соціального захисту, було встановлено, що малолітні [PERSON] і [PERSON] , знаходилися без догляду дорослих біля ставка та одягнені не по сезону (а.с.16). При цьому в Акті не вказано дату, коли мала місце така подія, лише, що дітей було приведено в будинок за місцем їх проживання та встановлено відсутність продуктів харчування, інших заходів комісією, спрямованих для забезпечення безпеки дітей, вжито не було, остільки такі дані відсутні в Акті (а.с.16). Відповідно до Акту обстеження, 11 січня 2020 року малолітні [PERSON] і [PERSON] були оглянуті в.о. головного лікаря Комунального Некомерційного Підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» с.Мліїв Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, в присутності дільничого офіцера поліції Волинець В.О. та спеціаліста 1 категорії відділу охорони здоров`я та соціального захисту [PERSON] (а.с.27), згідно якого у малолітнього [PERSON] було встановлено діагноз «Хронічний тонзиліт в стадії ремісії, загальне переохолодження» (а.с.28). У малолітнього [PERSON] , під час медичного огляду, встановлено діагноз «Хронічний тонзиліт в стадії ремісії, гострий ларинготрахеїт, баланопростит, фімоз, загальне переохолодження» (а.с.29). На підставі медичних оглядів, малолітні [PERSON] і [PERSON] направлені для подальшого обстеження і лікування в Комунальне Некомерційне Підприємство "Городищенське районне територіальне медичне об"єднання" Городищенської районної ради Черкаської області, дитяче відділення (а.с.28-29). Згідно Акту оцінки потреб дитини та її сім`ї (початкова оцінка) від 04 грудня 2019 року, стосовно малолітнього [PERSON] , а саме висновку, вбачається, що діти не доотримують нормальні потреби для розвитку, здоров`я, навчання, мати [PERSON] має низький виховний потенціал, не реагує на потреби дітей, сім`я не адаптована в соціальному середовищі (а.с.17-19), при цьому зазначено, що малолітній [PERSON] має забезпечений вигляд, чисту постільну білизну, активний, врівноважений, любить та поважає обох батьків, має довірливі стосунки із дідусями, бабусями (а.с.17-19). Слід зауважити, що Акт оцінки потреб дитини та її сім`ї (початкова оцінка) від 04 грудня 2019 року, складено стосовно однієї дитини - малолітнього [PERSON] (а.с.17-19). Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини стосовно малолітнього [PERSON] , дані про стан дитини на момент відвідування не зазначено, вказано лише джерела інформації, як особисте спостереження і висновок спеціаліста, які не долучені до вказаного Акту (а.с.20-22). Також, у Акті наявні коментарі спеціаліста, проте відсутні його прізвище та ініціали, як відсутня у графі дата проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с.20-22). Відповідно до Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини стосовно малолітнього [PERSON] , дані про стан дитини на момент відвідування не зазначено, маються посилання на джерела інформації, як особисте спостереження і висновок спеціаліста, які відсутні при Акті, як і відсутні прізвище та ініціали спеціаліста, який заповнював графу коментар, дата у графі дати проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с.23-26). Дані обставини позбавляють суд встановити період складення вище зазначених актів, надходження джерела інформації стосовно [PERSON] , щоб перевірити, чи дійсно мали місце зазначені обставини, чи відповідають вони дійсності. Як вбачається із рішення Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 11 січня 2020 року №101, вирішено вилучити малолітніх [PERSON] і [PERSON] із сім`ї матері [PERSON] , у зв`язку із загрозою життя та здоров`я дітей із подальшим влаштуванням до Комунального Закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Черкаської обласної ради» та клопотати перед службою у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.30). Дані про звернення з таким клопотанням до Городищенської РДА Черкаської області, в матеріалах справи відсутні. З Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 15 січня 2020 року №102, слід вбачати, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради, дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у судовому порядку (а.с.31). Згідно характеристики, видану виконавчим комітетом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 січня 2020 року №02, відповідач [PERSON] характеризується з негативної сторони, а саме схильна до вживання спиртних напоїв, офіційно не працевлаштована, не проводить належний догляд та виховання своїх дітей, що загрожує їх життю і здоров`ю, діти часто не відвідують навчальні заклади без поважних причин (а.с.10). Як вбачається із листа Комунального Закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Черкаської обласної ради» від 16 червня 2020 року №305, відповідач [PERSON] регулярно відвідувала своїх малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] у вказаному закладі 22 січня 2020 року, 30 січня 2020 року, 06 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 18 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року, 01 березня 2020 року, 03 березня 2020 року, 07 березня 2020 року, при цьому приносила дітям фрукти і солодощі, а після запровадження карантинних заходів на території України, спілкувалася із дітьми в телефонному режимі, цікавилася їх життям та здоров`ям, діти були раді спілкуванню з мамою та бажають повернутися додому (а.с.69). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський Суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Представник позивача в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача, посилається на те, що відповідач не займається їх вихованням та утриманням, але разом з цим не надала суду доказів, що саме на час розгляду справи судом існують обставини, що становлять загрозу життю і здоров`ю малолітніх дітей, неспроможність відповідачем забезпечувати дітей належним харчуванням, одягом, підтримувати належні санітарні умови, належним чином дбати про здоров`я дітей, а також забезпечувати дітям соціальну адаптацію та справляти на них відповідний виховний вплив, і що така ситуація продовжує бути небезпечною для життя, здоров`я та морального виховання дітей. У своїх поясненнях представник позивача зазначила, що відповідач по справі попереджалася про притягнення до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків та зловживання спиртними напоями, проте в підтвердження, суду письмових доказів не надала, як і не надала доказів про те, що відповідач по справі, з приводу алкогольної залежності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, що не дає підстави вважати її поведінку неадекватною, як то зазначено в Актах обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Також, представник позивача не надала доказів, про те, що фахівцем із соціальної роботи постійно проводилась роз`яснювальна, профілактична робота за місцем проживання, а саме бесіди з відповідачем щодо належного догляду, виховання та навчання малолітніх дітей. Відсутні дані про те, що стосовно сім`ї відповідача здійснювався соціальний супровід, що сім`я перебувала на обліку як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, які було вжиті заходи позивачем щодо покращення умов проживання та утримання дітей, стосовно яких стоїть питання про позбавлення батьківських прав. Крім того, у Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 15 січня 2020 року №102, не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо зміни її поведінки, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей. Натомість, під час судового засідання, відповідач надала суду докази про те, що спілкується із дітьми, має з ними контакт, цікавиться їх життям, виправила свою поведінку, підтвердивши це довідкою Комунального Закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Черкаської обласної ради» від 16 червня 2020 року №305. Ці обставини підтвердили і свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. На думку суду, докази відповідача переважають на доказами позивача і заслуговують на відповідну оцінку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, а саме наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] позивачем не надано. Доводи позивача про те, що [PERSON] не піклується про малолітніх [PERSON] і [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення її батьківських прав, остільки в матеріалах цивільної справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про її ухилення від виховання малолітніх дітей. Оцінивши досліджені докази, надані сторонами, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено того, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей, а позбавлення її батьківських прав не забезпечуватиме інтереси самих дітей та може стати психотравмуючим фактором для них. Враховуючи вище наведене, підстав передбачених законом для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] судом не встановлено.

Outcome: dismissed