Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

22 лютого 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Мілоан», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит -Капітал» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] вказав, що між ним та відповідачем ТОВ «Мілоан» 01 листопада 2019 року було укладено Кредитний договір № 3200804, відповідно до якого відповідач (кредитодавець) мав надати позивачу (позичальнику) кошти у сумі 13 000, 00 грн., які останній зобов`язується повернути до 01 грудня 2019 року. Враховуючи, що при укладанні договору працівниками ТОВ «Мілоан» не було надано повної інформації щодо умов кредитування, позивач вважає, що його права, як споживача послуг, було порушено, а тому звертається до суду для захисту своїх прав та визнання вищезгаданого договору недійсним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року цивільну справу № 753/3887/21 передано судді Шаповаловій К.В. Згідно із журналом передачі кореспонденції позовна заява була передана судді Шаповаловій К.В. 25 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 29 березня 2021 року на 10:00 год. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит - Капітал». 12 березня 2021 року на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки відповідачем не були отримані процесуальні документи та позовна заява з додатками. 17 березня 2021 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від третьої особи про відкладення розгляду справи. 22 березня 2021 року вищеназване клопотання повторно було повторно надіслано на адресу суду. 26 березня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Підготовче засідання 29 березня 2021 року було відкладено на 28 квітня 2021 року у зв`язку з неявкою сторін. 28 квітня 2021 року на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву. У підготовче засідання призначене на 28 квітня 2021 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, які повернулося до суду. В прохальній частині позовної заяви позивачем було зазначено, що він просить проводити розгляд справи за його відсутності. В прохальній частині відзиву, який підписаний Генеральним директором ТОВ «Мілоан», було зазначено, що він просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Крім того у відзиві, який надісланий до суду третьою особою, зазначено, що вони просять проводити розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 24 червня 2021 року. У судове засідання 24 червня 2021 року учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. В прохальній частині позовної заяви позивачем було зазначено, що він просить проводити розгляд справи за його відсутності. В прохальній частині відзиву, який підписаний Генеральним директором ТОВ «Мілоан», було зазначено, що він просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача. 11 та 16 червня 2021 року від представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «Кредит-Капітал». Враховуючи те, що учасники справи про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви про можливість розгляду справи у їх відсутність, суд ухвалив провести розгляд справи по суті без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, відзиву на позов та заперечень третьої особи, проаналізувавши надані у справі докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] вказує, що 1 листопада 2019 року між ним та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 3200804, відповідно до п. 1.1 кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та процента за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п. 1.2 кредитного договору сума кредиту становить 13 000 грн. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 1 листопада 2019 року (до 1 грудня 2019 року, відповідно до пункту 1.4 договору). Згідно з п. 1.5 кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 7410 грн. в грошовому виразі та 694% річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 - 1.5.2 кредитного договору. Позивач вважає, що при укладенні вказаного кредитного договору порушені його права як споживача. Зокрема відповідач при видачі кредитних коштів не ознайомив позивача з умовами кредитування та ризиками, чим порушив вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказав, що фактично акцепт ТОВ «Мілоан» укласти електронний договір з ним не був підписаний, в порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а отже прийняття ним пропозиції відповідача укласти договір здійснено з порушенням частини шостої статті 11 Закону. Також позивач зазначив, що згідно із п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору, позивач зобов`язаний сплатити товариству пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2,00% від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення і яка за 30 календарних днів становить 7800 грн. з розрахунку 13 000х(2х365)%/365х30= 7800 грн, тому сума компенсації становить більше 50%, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливою умовою, а тому зазначений в п. 4.1 кредитного договору повинен бути визнаний недійсним. Зауважив, що відсутність у договорі відомостей щодо припинення дії договору та відповідальності відповідача є підставою для визнання договору недійсним. Також відповідач не повідомив позивача про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною, що суперечить вимогам абз. 5,11 пункту 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних». За таких підстав, позивач просить визнати недійсним кредитний договір від 1 листопада 2019 року № 3200804. Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог та подаючи до суду відзив на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вказав, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору, було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Зауважив, що позивач є постійним клієнтом ТОВ «Мілоан», оскільки з лютого 2018 року укладав із відповідачем кредитні договори, а отже добре ознайомлений із всіма умовами договору, процедурою укладання такого договору, процедурою погашення заборгованості та відповідальністю за порушення умов договору щодо своєчасного повернення отриманих коштів. Відповідач зауважив, що позивач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від товариства, тобто останній самостійно для себе визначив необхідний дня нього обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір вступити з товариством в договірні відносини на умовах, визначених правилами. Інформація надана товариством з дотриманням всіх вимог законодавства шляхом викладення їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі. При оформленні позивачем заявки на укладення кредитного договору 1 листопада 2019 року він самостійно надав персональну інформацію, без якої укладення договору було б не можливим (зокрема паспортні дані, номер банківської картки, строк дії банківської карти тощо). Доводи позивача про те, що відповідач здійснював нечесну підприємницьку практику внаслідок надання недостовірної інформації спростовуються матеріалами справи. Відповідач також у відзиві на позов просив суд залучити до участі у справі як третю особу [PERSON] та витребувати у нього документи на представництво інтересів позивача у розгляді справи № 753/3887/21. Судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, з урахуванням того, що відповідно до статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Відповідачем у клопотанні не вказано, яким чином ухвалене у цій справі судове рішення може вплинути на права та обов`язки [PERSON] . Крім того, до суду позовна заява подавалась безпосередньо позивачем, про що свідчить його підпис на позовній заяві та вказана у відзиві особа, не є представником позивача у цій справі. Щодо зауваження відповідача про порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі, оскільки на його думку вказаний позов повинен розглядатись за місцем знаходження відповідача, а саме у Шевченківському районному суді м. Києва, бо на укладений між сторонами кредитний договір не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що він укладений на строк до одного місяця, суд зазначає таке. Відповідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 кредитного договору від 1 листопада 2019 року № 3200804, кредит надається строком на 30 днів з 1 листопада 2019 року та термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 1 грудня 2019 року. Отже умовами договору спростовуються доводи відповідача про те, що спірний кредитний договір було укладено на строк до одного місяця та термін повернення кредиту визначено також до одного місяця (листопад місяць має 30 календарних днів). Отже, судом відкрито провадження відповідно до вимог ЦПК України, а саме за приписами частини п`ятої статті 28 цього Кодексу. Третя особа ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вказавши, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору, було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Доводи позивача не підтверджені належними, допустимим та достатніми доказами. Судом встановлено, що 1 листопада 2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3200804. Згідно з п. 1.1. кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору сума кредиту становить 13000,00 грн. у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 1 листопада 2019 року (п. 1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом визначена до 1 грудня 2019 року (п. 1.4 договору). Згідно із п. 1.5 договору сукупна вартість кредиту складає 7410 грн. в грошовому виразі та 694% річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 - 1.5.2 кредитного договору. Сукупна вартість кредиту розрахована, виходячи із припущення, що кредитний договір залишається чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому договорі. Комісія за надання кредиту - а 1560 грн., що нараховується за ставкою 12% від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 5850 грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Як вбачається зі змісту кредитного договору кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. В додатку 1 до кредитного договору міститься графік розрахунків заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів) Згідно хронології дій щодо укладення кредитного договору від 1 листопада 2019 року № 3200804 вбачається, що позивач акцептував кредитний договір після розміщення індивідуальної оферти відповідачем в особистому кабінеті позивача через 1 хвилину (17:56 год), відповідно об 17:57 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). На виконання умов договору від 1 листопада 2019 року № 3200804 від платника ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] було перераховано кошти в сумі 13 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 1 листопада 2019 року № 2902215. Зі змісту п. п. 6.1, 6.2 кредитного договору вбачається, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно - телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно - цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через Веб-сайт або у СМС повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер [NUMBER] . Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п. 6.3 кредитного договору). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Частинами третьою-шостою статті 11 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно з п. 2 частини першої статті 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 статті 3 Закону «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Укладаючи кредитний договір позивач та відповідач вчинили дії визначені статті 11 Закону «Про електронну комерцію"» хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення наведений у додатку до відзиву відповідача. Позивач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до статті 12 Закону), що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно телекомунікаційної системи позивача. Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов пункту 1.2. кредитного договору на його картку, що підтверджується доданими до відзиву документами. 30 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся із відповідним зверненням до Національного банку України стосовно взаємовідносин між ним та ТОВ «Мілоан». Листом від 30 листопада 2020 року Національний банк України повідомив [PERSON] про те, що НБУ був здійснений запит до ТОВ «Мілоан» щодо укладеного між сторонами кредитного договору від 1 листопада 2019 року № 3200804 та отримано інформацію щодо порядку та умов, укладеного договору. Також у вказаному листі НБУ вказав, що після проведеного налізу кредитного договору було встановлено, що товариством здійснено нарахування непропорційно великої суми компенсації, а сааме пені та процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами (понад 50% вартості продукції). Суд зазначає, що відповідно до умов п. 4. 1 договору сторони визначили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та /або інших платежів згідно з умовами цього договору позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати) вказаної у пункті 1.4 договору зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню в розмірі 2 % від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50% від загальної суми кредиту, одержаного позичальником. Як вбачається із відзиву на позовну заяву та долучених до нього розрахунків, ТОВ «Мілоан», укладаючи із ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» 31 січня 2020 року договір про відступлення прав вимоги № 46-МЛ, у додатку до договору (реєстр боржників) вказав, що борг [PERSON] за кредитним договором № 3200804 від 1 листопада 2019 року становить 37830 грн., з яких 13000 грн. - залишок по тілу кредиту, 16770 грн - залишок за відсотками; 6500 грн. - заборгованість по штрафах та пені, що відповідає умовам п. 4.1 договору та не перевищує 50% від суми отриманого кредиту позивачем (13000 грн). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті цього Кодексу. Згідно із частинами першою, четвертою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як вбачається із наданої роздруківки з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан», позивач [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті позивача та перераховані кошти, відповідно до умов договору на його картку. Нормою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Спірний кредитний договір підписаний сторонами в електронній формі, електронним підписом одноразовим ідентифікатором, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 1 листопада 2019 року № 3200804, був укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не порушують вимог Закону України «Про захист персональних даних. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed