Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] 01.11.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, який під час розгляду справи уточнювала та згідно з останньою редакцією позову, просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 388250 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц (провадження №2/520/5111/14) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Рішення суду набрало законної сили 16.06.2014 року. Позивач зазначила, що у другому Київському відділі Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження ВП 45128864, з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення аліментів з відповідача, на підставі вказаного рішення суду. Однак, відповідач рішення суду не виконує, жодного разу не здійснив виплату аліментів, у зв'язку з чим станом на 31.08.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 50000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. У зв'язку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів, розмір якої за період з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року розмір становить в сумі 388250 гривень 00 копійок. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.11.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено по справі попереднє судове засідання на 26 грудня 2017 року. Під час підготовчого судового засідання до суду надійшла заява від відповідача по справі, в якій останній повідомив суд, що змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим 04 листопада 2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №86 від 04 листопада 2017 року та копією паспорту громадянина України id[NUMBER]. У зв'язку з чим, судом було ухвалено замінити дані щодо прізвища відповідача по справі та вважати [PERSON]. Також під час підготовчого судового засідання представником позивача [PERSON] - [PERSON] було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/39 ? частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме накладено арешт на 1/39 частку від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить на праві спільної часткової власності [PERSON]. Також 11 квітня 2018 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 19 червня 2018 року до суду надійшла заява від громадянина [PERSON] про ініціювання питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17, посилаючись на те, що вданій справі сторони зловживають процесуальними правами та навмисно вводять суд в оману, намагаючись утруднити або перешкодити виконанню іншого судового рішення. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27 червня 2018 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року по цивільній справі №520/13305/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а саме скасовано арешт з 1/39 частки від ? частки (що дорівнює 1/78 частці всього) домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку під літерою «К», загальною площею 192,4 кв.м., житловою 118,3 кв.м., яке належить на праві спільної часткової власності [PERSON]. В судове засідання 11.10.2018 року позивач не з'явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак 10.10.2018 року надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Судом також враховується, що під час розгляду справи, представник позивача зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання 11.10.2018 року повторно не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.12), [PERSON], [INFO], з 25.07.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та саме за цією адресою судом надсилалась судова кореспонденція рекомендованим листом з повідомленням на ім'я відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання», судом вважає, що [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином, не повідомивши суд про причини неявки, не надавши до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому вони мають спільну дитину - сина [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 306. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц, яке набрало законної сили 16.09.2014 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця мешкання дитини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 01 липня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Визначено місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, за адресою: [ADDRESS]. 03 вересня 2014 року Київським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист №520/7855/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 01 липня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Згідно з довідкою про неотримання аліментів за №В20641, виданою 06.08.2018 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підтверджено, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] (на цей час - [PERSON], за період з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року, відповідно до виконавчого листа №520/7855/14-ц, виданого 03 вересня 2014 року Київським районним судом міста Одеси, у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості по аліментам від 06.08.2018 року, виданим головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження ВП№45128864, заборгованість [PERSON] (на цей час - [PERSON] по сплаті аліментів відповідно до виконавчого листа №520/7855/14-ц, виданого 03 вересня 2014 року Київським районним судом міста Одеси, за період з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року становить в сумі 50000 гривень 00 копійок. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що оспорювалися розрахунки розміру суми заборгованості по аліментам, обчислені державним виконавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. У відповідності до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, за період з 01 липня 2014 року по 31.08.2018 року, яка складає 388250 гривень 00 копійок. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, тому пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно із роз'ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому. Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд. Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця. Суд виходить з вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, враховуючи той факт, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2014 року по цивільній справі №520/7855/14-ц, набрало законної сили 16.09.2014 року та підлягає обов'язковому виконанню, однак відповідачем не виконується, суду не представлено доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з вини відповідача, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням вимог ст. 196 СК України та суд погоджується з ним у повній мірі. Таким чином, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог позивача про на її користь з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів за період з 01 липня 2014 року по 31.08.2018 року, в сумі 388250 гривень 00 копійок. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище. Крім того, стягнення пені за несплату аліментів, є заходом відповідальності, спрямованим, насамперед, на забезпечення належного виконання аліментних зобов'язань платником аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі - у справах простягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved