Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа окремого провадження за заявою [PERSON], заінтересована особа Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи.В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що він є сином [PERSON], [INFO] , яка померла у м. Харцизьк Донецької області 02.11.2017 року. Заявник зазначає, що звертався до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою проведення державної реєстрації смерті матері, проте у видачі свідоцтва про смерть заявнику було відмовлено у звязку з тим, що заявником для реєстрації смерті були надані документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою проведення державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка заявник просить встановити факт смерті своєї матері [PERSON], [INFO], яка померла у м. Харцизьку Донецької області 02 листопада 2017 року. Згідно ухвали судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Назаренко Г.В. від 20 червня 2018 року зазначену справу було передано за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області у звязку з тим, що заявник зареєстрований в [INFO], згідно розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 розгляд справ, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, здійснюється Добропільським міськрайонним судом Донецької області. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2018 року було відкрито провадження по справі, залучено в якості заінтересованої особи Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.08.2018 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до судового розгляду. Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, додатково повідомив, що заперечень стосовно заяви про встановлення факту смерті не має (а.с. 67). Представник заінтересованої особи Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, рішення просив винести на розсуд суду (а.с. 68). Заявник [PERSON], якого за його клопотанням було допитано в судовому засіданні в якості свідка, суду показав, що він є сином [PERSON], яка тривалий час хворіла та 02 листопада 2017 року померла у м. Харцизьку Донецької області внаслідок серцевого захворювання. 03 листопада 2017 року мати було поховано на кладовищі в смт. Горне, розташованому в м. Харцизьку. Свідок [PERSON] суду показав, що особисто був присутній на похороні матері і може підтвердити факт її смерті 02.11.2017 року в м.Харцизьку Донецької області. Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог,\~заслухавши заявника, дослідивши письмові докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-ПЯ № 608033, виданого повторно 07 червня 1963 року Красавицькою с/с Климовицького району Могильовської області, відповідний актовий запис № 50 від 15 червня 1955 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть, виданого Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану так званої ДНР 03 листопада 2017 року, [PERSON], [INFO], померла 02.11.2017 року у м. Харцизьку Донецької області, актовий запис № 921 від 03.11.2017 року (а.с. 50). Окрім показань свідка [PERSON]- заявника по справі, факт смерті [PERSON] підтверджується також копією лікарського свідоцтва про смерть № 493 від 06.11.2017 року (а.с. 11), копією свідоцтва про поховання [PERSON] 03.11.2017 р. та фотографіями з місця захоронення померлої [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Втім, згідно консультативного висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Як встановлено ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Суд вважає за необхідне прийняти до уваги\~свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть № 493 від 06.11.2017 року, свідоцтво про поховання [PERSON] 03.11.2017 р., оскільки інформація, яка міститься в них, підтверджується іншими доказами по справі, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме показаннями [PERSON] та фотографіями з місця захоронення померлої [PERSON] Судом встановлено, що заявник [PERSON] раніше звертався до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який своїм листом № 778/15.21-28 від 26.02.2018 р. відмовив йому у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним для підтвердження факту смерті було предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 47). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 ; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року" Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У порядку\~ст. 317 ЦПК\~України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та допомоги на поховання. На підставі викладеного, з урахуванням того, що заінтересовані особи Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не надали заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту смерті, і заява не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зазначеної заяви про встановлення факту смерті [PERSON], тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть своєї матері.

Outcome: approved