Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 31 липня 2014 р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . 26 червня 2017 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб було розірвано. При ухваленні рішення судом було встановлено, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . У 2019 році позивачка з сином змінили місце проживання на адресу: [ADDRESS] . Отримавши згоду власника будинку [PERSON] на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, позивачка звернулася до Управління адміністративних послуг з відповідними заявами, проте відповідач відмовив позивачці у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] за адресою : [ADDRESS] та наданні дозволу на реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З цих підстав позивачка просила суд надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] за адресою : [ADDRESS] та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від відповідача Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. Треті особи Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 76, 77, 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 31 липня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] з перекладом /а.с. 20-21/. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 17-18/. При ухваленні рішення судом було встановлено, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що у 2019 році позивачка разом зі своїм сином змінили адресу фактичного проживання і почали проживати за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 29.03.2007 р. посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] /а.с. 13-14/. [PERSON] надала згоду позивачці [PERSON] на реєстрацію місця проживання [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що позивачка зверталася до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради із заявами про зняття її та її малолітнього сина з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач відмовив позивачці у задоволенні її заяв з підстав відсутності згоди баька на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини. Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Судом було встановлено, що батько дитини [PERSON] проживає у Грузії, від з часу народження хлопчика самоусунувся від обов`язків по його вихованню та розвитку, зв`язок з [PERSON] відсутній, тому позивачка не має можливості отримати згоду батька на реєстрацію дитини за місцем проживання матері. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю [PERSON] суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист та виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved