Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняв, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст.1241 ЦК України та прийняли її немає. Водночас у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть від 18.07.2013р. серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Враховуючи, що заповіт відсутній, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були дружина померлого [PERSON], та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте, заявою від 18 грудня 2013 року, посвідченою державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за №93) [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON], не заперечувала проти видачі свідоцтва про прийняття спадщини на користь її доньки [PERSON] Заявою від 18 грудня 2013 року, посвідченою державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за № 2) [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], не заперечувала проти видачі свідоцтва про прийняття спадщини на користь її сестри [PERSON] Зазначені заяви не були відкликані протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не звернувся. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], подавши 18 грудня 2013 року до Лугинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (зареєстрована в реєстрі за № 92). [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20 квітня 1966 року. Інших спадкоємців за законом, які подали заяву про прийняття спадщини, немає. Постановою № 07 від 20.01.2014р. державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, після смерті [PERSON], оскільки спадкоємець не надав правовстановлювальні документи, які підтверджують факт належності померлому нерухомого майна (житлового будинку), яке знаходиться в [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об"єкта нерухомого майна № 18586096 від 04березня 2014 року вбачається, що даний житловий будинок та право власності на нього не зареєстровані. Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Довідкою Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області від 18.12.2013р. №7060 стверджується, що померлому [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою; [ADDRESS] згідно погосподарської книги №15 за 2011-2015 роки, рік побудови 1969. Як вбачається із свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР №41 [PERSON] надано земельну ділянку під забудову площею 0,05 га та дозволено забудову ділянки згідно рішення Лугинської районної ради депутатів трудящих від 24.08.1967 року №24. Відповідно до державного акту на право власності на землю, зареєстрованого за №246 від 25.12.2002 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лугинської селищної ради №32 від 25.03.1994 року передано у приватну власність земельну ділянку в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до довідки Лугинської селищної ради №6983 від 11.12.2013 року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Згідно із звітом про оцінку майна житлового будинку в [ADDRESS], проведеного 26.10.2013 року ФОП [PERSON], вартість майна становить 121589 грн. Враховуючи, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] був побудований у 1969 році, дані погосподарської книги Лугинської селищної ради, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки під забудову та оформлення права власності на цю земельну ділянку, технічного паспорту на житловий будинок, суд приходить до висновку, що даний будинок належав на праві власності померлому [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК України). Згідно ст.1261 ЦК України позивач, як дитина померлого, відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом і на протязі шести місяців прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved