Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

18.04.2016 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат 14937,48 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 03.11.2012 р. о 18:00 год., відповідач керуючи автомобілем «Opel» д.н.з. 16158ХВ допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті пригоди пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку вищезазначеного автомобіля розмір завданих збитків становить 15303,86 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У звязку з настанням ДТП 15.04.2013 р. позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 14142,48 грн. та відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 795 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання разу не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про час і місце розгляду справи, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 03.11.2012 р. о 18:00 год. в районі буд. 123 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові водій [PERSON] керував автомобілем Опель Кадетт, д.н.з. 16158ХВ, в стані алкогольного спяніння, не вірно вибрав дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з послідуючим зіткненням автомобіля ВАЗ-21103 з автомобілем Форд Фиеста, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що привело до матеріальних збитків. Вина відповідача доведена, однак провадження по справі за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 7). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України " Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей ( наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля ). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо). У звязку з настанням події, відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 14142,48 грн. та 795 грн. Перерахування вказаних сум підтверджується копіями платіжних доручень № 1/1-19298 від 15.04.2013 р. та № 1612 від 11.04.2013 р. (а.с. 27, 28). Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обовязки з відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України "До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,у межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за завдані збитки". МТСБУ 16.04.2013 р. звернулося до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 24), але до цього часу [PERSON] відшкодування не здійснив. Також суд вважає, що понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved