Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~ про\~ стягнення аліментів на малолітню дитину, в обгрунтування якого вказала, що [PERSON], є матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком [PERSON], яка народилась 16 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження Серія І-КЕ №190532 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області від 23.10.2013 року. Відповідач є батьком спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON], але добровільно матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до довідки виконкому Хорольської міської ради Полтавської області від 29.08.2017 року за № 5123, донька [PERSON], проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки змушена самостійно матеріально забезпечувати нормальний фізичний та духовний розвиток їхньої спільної дитини, тоді як її батько - відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає та самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. Угоди про добровільну сплату аліментів на дитину між сторонами не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивачка змушена звертатися до суду з даною позовною заявою, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивачка\~\~ [PERSON] \~ не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з"явився, але подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував, але заперечував проти стягненя з нього витрат на правову допомогу. Суд, з"ясувавши позицію сторін, дослідивши\~ матеріали\~ справи, приходить\~ до\~ висновку,\~ що позов підлягає до задоволення\~ з наступних підстав. Судом встановлено,\~ що згідно наданих доказів - копії свідоцтва про народження дитини Серії І-КЕ № 190532\~ - сторони є батьками \~[PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини\~ відповідач не надає, а доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов»язок по утриманню дитини , а в даному випадку виключно позивачка здійснює догляд і утримання дитини, а тому, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає , що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини слід визначити в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з\~ 30.08.2017\~ року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що крім того позивачкою понесені витрати на правову допомогу. З метою отримання правової допомоги щодо попередньої консультації про характер спірних правовідносин та підготовки процесуальних документів, а саме позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,позивачкою було укладено договір про надання правових послуг № 43/17 від 30.08.2017 року. Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Закону за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у цивільному процесі надав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, відповідно до пункту 48 вказаної Постанови пленуму ВССУ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката становлять 853,33 гривень, що підтверджується договором про надання правових послуг № 43/17 від 30.08.2017 року, актом приймання-передачі виконаних робіт та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги, квитанцією про оплату послуг адвоката. Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на відповідача, у разі задоволення позовних вимог є ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у якій зазначено, шо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. \~ \~

Outcome: approved