Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] зверналась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої фізичною особою, в обґрунтування якого зазначає, що 23 листопада 2015 року близько І7:00годин в селі Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, [PERSON] скоїв дорожньо - транспортну пригоду в результаті якої від отриманих тілесних ушкоджень загинула неповнолітня [PERSON], 2002 року народження, яка є донькою позивача. В результаті протиправних дій [PERSON], що за собою потягнуло смерть її неповнолітньої доньки [PERSON], позивачу було завдано матеріальної шкоди на суму 18 730, 00 грн., що підтверджується відповідними документами та моральну шкоду, що виражається в душевних стражданнях, які вона переживала та переживає до теперішнього часу в зв'язку з втратою єдиної доньки. В зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 18 730,00 грн. та моральну шкоду в зв'язку зі смертю її неповнолітньої доньки в сумі 250 000,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що у нього відсутня можливість відшкодувати шкоду, оскільки він перебуває у скрутному матеріальному становище. Представник відповідача ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» позов не визнав і просив суд в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, в яких зазначив, що до теперішнього часу позивач з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика не зверталася та необхідних документів щодо здійснення такого відшкодування не подавала, у зв'язку з чим не виконала покладених на неї обов'язків для отримання страхового відшкодування. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 23 листопада 2015 року сталась дорожнього транспортна пригода в результаті якої, згідно висновку судово-медичної експертизи № 03-01/911 від 25.11.2015 року [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень від яких вона загинула на місці події. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 р. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, і засуджений до п'яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 18730 грн., та моральної шкоди 250000грн. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.01.2017 року вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 р. змінено в частині розв'язання цивільного позова [PERSON] до [PERSON] скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду. В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 р. залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. (ст. 1201 ЦК України). Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. В обґрунтування розміру своїх вимог позивач надала докази, що підтверджують фактично понесені витрати позивачем на організацію та поховання доньки [PERSON], а саме витрати на труну та ритуальні послуги в розмірі 4220,00грн., що підтверджується накладною від 25.11.2015 року на суму 1420,00 грн., накладною № 255 від 25.11.2015 року на суму 1800,00 грн., забірним листом №7 від 26.11.2015 року в частині катафалку та послуг копачів на суму 1000,00 грн.,забірним листом №7 від 26.11.2015 року в частині поминального обіду на суму 7340,00 грн., забірним листом №8 від 31.12.2015 року в частині поминального обіду на суму 4060,00 грн. Зазначені витрати відповідають звичаям та традиціям поховання, що склалися в Україні, є розумними, а тому підлягають відшкодуванню. Проте, надана позивачем копія списку щодо покупки одягу та продуктів в столову на загальну суму 3050,00 грн. не є належним та допустимим доказом понесення витрат на поховання, оскільки не містить відомостей про покупця та не підтверджує оплату товару в силу ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджених Наказом ДПА України від 01 грудня 2000 р. № 614, та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 р. № 637 , в зв'язку з чим ця сума не підлягає стягненню. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 15620,00 грн. завданої матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. В силу вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевказане суд вважає, що в даному випадку підлягає стягненню з відповідача поряд з майновою шкодою і моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачеві з боку відповідача, суд враховує обставини події ДТП та ступень вини відповідача у настанні її наслідків, поведінку відповідача, ступень душевних страждань позивача, які пов'язані із смертю доньки, моральний стрес, який вона пережила через втрату дитини, реальну можливість стягнення розміру моральної шкоди та майновий стан відповідача. З урахуванням зазначених обставин справи, принципів розумності і справедливості, суд вважає, що позивачеві за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 200 000грн. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК підстав. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 26.10.2016р. №6-954цс16, від 21.12.2016р. №6-2097цс16 і є обовязковою для судів при визначенні правової норми, яка підлягає до застосування до спірних правовідносин. Зазначені вище обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про відсутність підстав для відповідальності відповідача ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» за матеріальну та моральну шкоду, спричинену позивачу внаслідок гибелі [PERSON], оскільки вимоги позивача до ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» фактично не заявлено, а позивач обрала спосіб здійснення свого права, як звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, тобто до відповідача [PERSON], то саме він зобов'язаний відшкодувати позивачеві зазначені витрати. За наведених обставин суд вважає, що заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із задоволення позову частково з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 640 грн., від сплати якого позивач звільнена за законом.

Outcome: partial