Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому в остаточних вимогах просив суд зобов'язати відповідачів, солідарно, повернути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 14125 грн. та проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 1701,58 грн., а всього 15826, 58 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2011 року головою правління Садівничого товариства «Акація» в інтересах якого діяла [PERSON] (далі СТ «Акація») отримано від неї грошові кошти у сумі 125,00 гривень, як оплату вступного внеску, у зв'язку з чим їй була видана книжка про членство в СТ «Акація» та довідка про те, що вона має в постійному користуванні неприватизовану земельну ділянку [NUMBER], площею 0,06 кв.м., що знаходиться на землях Покотилівської сільської ради Харківського району, в СТ «Акація». Вчинення нею дій з передачі голові правління СТ «Акація» в інтересах якого діяла [PERSON] грошових коштів у загальному розмірі 14125,00 грн. було обумовлено її бажанням стати членом СТ «Акація» та використовувати земельну ділянку [NUMBER] для власних потреб. Їй було повідомлено, що головою Харківської районної державної адміністрації від 12 жовтня 2010 року № 6864 видано розпорядження "Про надання дозволу на розроблення містобудівного обґрунтування розташування додаткових земельних ділянок для ведення садівництва на території садівничого товариства "Акація" за межами населеного пункту на території Покотилівської селищної ради Харківського район», а земельна ділянка [NUMBER] входить до складу названих земель і після оформлення технічної документації, земельна ділянка буде закріплена за СТ «Акація», а вона буде мати можливість нею користуватися, як член СТ «Акація». В подальшому їй стало відомо про те, що розпорядження Голови Харківської районної державної адміністрації від 12 жовтня 2010 року № 6864 скасовано, а новим керівництвом садового товариства «Акація» припинені дії з отримання додаткових ділянок для ведення садівництва членами товариства, в зв'язку з чим підстави, згідно яких відповідачем отримано грошові кошти у сумі 14125,00 грн. відпали. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача СТ «Акація» Даценко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що грошові кошти, отримані від позивача, були використані [PERSON] для задоволення власних потреб. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що грошові кошти від позивача отримані головою СТ «Акація» [PERSON] за розробку технічної документації та використані за призначенням, так як [PERSON] діяла від імені товариства. Крім того, вважає пропущеним строк позовної давності, враховуючи його перебіг з дня передачі позивачем [PERSON] грошових коштів голові правління СТ «Акація» [PERSON], тобто з 15 січня 2011 року до звернення до суду з заявою про залучення останньої в якості співвідповідача по справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 87, 88 ЦК України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом, в якому вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Позивач із статутом товариства не був ознайомлений до моменту отримання його копію в ході судового провадження у даній справі. Відповідно до п.4.2 Статуту СТ «Акація», що зареєстрований 14 червня 2005 року, на момент державної реєстрації цього статуту засновниками та членами товариства, є особи, які у встановленому порядку вийшли із СТ «Казка», зареєстрованого рішенням виконкому Харківської районної ради Харківської області від 02 червня 1986 року, одержали у ньому свій пай, виявили бажання брати участь у Товаристві, визнали статут Товариства та передали йому зазначений пай. Відповідно до п.4.3. Статуту СТ «Акація» у подальшому членство у Товаристві можливо лише у разі вибуття (виходу, виключення) з нього особи, яка на час реєстрації цього статуту є членом Товариства, та за умови вивільнення земельної ділянки. Відповідно до п.4.7. Статуту СТ «Акація» вступ до Товариства здійснюється на підставі письмової заяви (а.с. 67). Вступ позивача [PERSON] до членів СТ «Акація» не пов'язано із вибуттям (виходом, виключенням) з нього особи, яка на час реєстрації статуту була членом Товариства, відповідно [PERSON] не мала правових підстав приймати заяву позивача про вступ до членів СТ «Акація» та приймати від неї вступний внесок у сумі 125,00 грн. Крім того, відповідно до п.4.12. Статуту СТ «Акація» попереднє рішення про прийняття особи до Товариства приймається виконавчим органом (правлінням) Товариства простою більшістю голосів. Таке попереднє рішення повинно бути затверджено вищим органом (загальними зборами членів) Товариства у десятиденний термін. У разі неможливості зібрати вищий орган товариства у такий термін допускається застосування опитування членів Товариства (а.с. 67). Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що Голова правління СТ «Акація» [PERSON] 15 січня 2011 року, без винесення попереднього рішення правління, без його затвердження загальними зборами, тобто безпідставно, видала [PERSON], довідку про те, що вона є членом зазначеного товариства та має в користуванні земельну ділянку [NUMBER], площею 0,06 кв.м, що знаходиться на землях Покотилівської селищної ради, а також, що позивач передала їй грошові кошти в розмірі 125,00 грн., як оплату вступного внеску та 14000,00 грн. на розробку технічної документації. Викладене підтверджується довідкою заступника начальника головного управління статистики у Харківській області від 25 вересня 2014 року, відповідно до якої в період з 24 грудня 2009 року по 08 жовтня 2012 року керівником СТ «Акація» числилась [PERSON], довідкою № 3 від 15 січня 2011 року, виданою головою правління СТ «Акація» [PERSON] (а.с. 6), квитанціями до прибуткових касових ордерів №№ 314 та 315 від 15 січня 2011 року (а.с. 5 - 7). Висновок суду про безпідставність отримання грошових коштів Головою правління СТ «Акація» в інтересах якого діяла [PERSON] ґрунтується на наступному. Відповідно до п.4.7. Статуту СТ «Акація» визначено розмір вступного внеску у сумі 25,00 грн., відповідно до п. ж) п.6.5. Статуту СТ «Акація» до повноважень Загальних зборів Товариства віднесено затвердження розміру вступних внесків членських та цільових внесків, визначення розміру, порядку формування та використання фондів Товариства (а.с. 67,69). Крім того, відповідно до п.9.1. Статуту СТ «Акація» Товариство є неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність за рахунок визначених в цьому Статуті внесків членів та асоційованих членів. Внесені членами та асоційованими членами товариства у вигляді внесків грошові кошти які є основним джерелом фінансування Товариства й формування його майна. Згідно з п.9.3. Статуту Садового Товариства «Акація» Джерелами формування майна Товариства є: А) вступні, пайові, членські та цільові внески його членів, Б) майно, добровільно передане товариству його членам, В) грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних, Г) інші надходження, не заборонені законодавством. Відповідно до п.9.11. Статуту СТ «Акація» усі послуги, які надає Товариство своїм членам (асоційованим членам) є безкоштовними (а.с. 71). Голова правління СТ «Акація» [PERSON] прийняла від позивача грошові кошти, як вона власноручно вказала на квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 січня 2014р. «за участок (для оформлення технічної документації» (а.с. 7). Статутом СТ «Акація» не передбачено отримання Товариством грошових коштів «за земельну ділянку» та чітко встановлює, що кошти від членів Товариства можуть надходити тільки як вступні, пайові, членські та цільові внески. В судовому засіданні представник відповідача СТ «Акація» Даценко А.М. пояснила, що Голова правління СТ «Акація» [PERSON], не проводячи загальних зборів членів Садівничого Товариства та отримуючи грошові кошти від [PERSON], вийшла за межи своїх повноважень, так як грошові кошти на банківський рахунок Садівничого Товариства не надходили. Суд вважає, що Голова правління СТ «Акація» [PERSON], діючи від імені Товариства не мала підстав для отримання грошових коштів у сумі 14000,00 грн. як оплату за розробку технічної документації. Сторони не вказували та те, що зазначені кошти є пожертвуванням, благодійним внеском, або такими, які добровільно передавались Товариству. Крім того Голова правління СТ «Акація» [PERSON], діючи від імені юридичної особи, безпідставно прийняла від позивача [PERSON] вступний внесок у розмірі 125,00 грн. Вказані обставини учасниками судового засідання не заперечувались. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що Голова правління СТ «Акація» [PERSON], діючи від імені юридичної особи, незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа належними позивачу [PERSON] грошовими коштами. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частина перша статті 509 ІІК України визначає зобов'язання, як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено що, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння (ст. 1212 ч.3 п.2 ЦК України). За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, грошові кошти були прийняти [PERSON], яка діяла від імені СТ «Акація» хоча і по волі позивача, але без будь яких правових підстав, суд знаходить, що грошові кошти у сумі 14125,00 грн. належать позивачу та повинні бути повернуті їй, як безпідставно набуте майно. Судом досліджувались доводи представника позивача [PERSON] - [PERSON], яка посилаючись на ч.4 ст. 94 ЦК України, вважала, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за незаконне, без відповідної правової підстави заволодіння грошовими коштами. Суд вважає, що органи чи інші особи, які виступають під імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Порушення цього обов'язку призводить до негативних наслідків у внутрішніх відносинах юридичної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 92 ЦК України, члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Ці збитки відшкодовуються за рахунок їхнього власного майна. В судовому засіданні представник відповідача СТ «Акація» Даценко А.М. пояснила, що [PERSON] допустила порушення «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме порушення зберігання готівки, яка на рахунки не зарахована. Отже, [PERSON] не завдала матеріальних збитків юридичній особі - СТ «Акація», що свідчить про відсутність підстав для стягнення з неї грошової суми. До того ж, намір позивача був спрямований на створення правовідносин саме з СТ «Акація», а не з фізичною особою [PERSON], що свідчить про добросовісну поведінку позивача та підтверджується квитанціями, виданими від імені СТ «Акація». Судом враховано доводи позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів з нарахуванням процентів на рівні облікової ставки Центрального банку України за користування ними у сумі 1250,55 грн., що розраховані виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною1 ст.8 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні правовідносини (аналогія закону). Пряме посилання у ч.2 ст. 1214 ЦК України на ст. 536 ЦК України означає, що в силу ч.2 ст.1057, ч.2 ст. 1054 ЦК України розмір процентів при цьому має визначатись відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, отже, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України на день, за який нараховуються проценти. Суд вважає, що проценти мають нараховуватись за період з 11 жовтня 2012 року по дату звернення позивача з позовною заявою до суду, тобто по 08 січня 2014 року. Дата початку нарахування процентів 11 жовтня 2012 року - це дата постановлення ухвали по справі № 2-а-1453/12/2010 Харківського апеляційного суду Харківської області, відповідно до якого було закрито провадження по справі за позовом СТ «Акація» до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської міжрайонної природоохоронної прокуратури. Враховуючи, що облікова ставка НБУ в період з 11 жовтня 2012 року по 08 січня 2014 року складала: з 23 березня 2012 року - 7,5000% (Постанова НБУ № 102 від 21 березня 2012 року); з 10 червня 2013 року - 7,0000% (Постанова НБУ № 209 від 06 червня 2013 року); з 13 серпня 2013 року - 6,5000% (Постанова НБУ № 315 від 09.08.2013 року), суд проводить розрахунок процентів наступним чином: - при сумі боргу 14125, 00 гривень, за період з 11 жовтня 2012 по 09 червня 2013 року (242 дні), розмірі облікової ставки НБУ 7,5000% - складає 702,38 грн. (14125,00 грн. х 242 дні х 7,5000 % : 100 : 365 = 702,38 грн.); - при сумі боргу 14125, 00 грн., за період з 10.06.2013 по 12.08.2013 року (64 дні), розмірі облікової ставки НБУ 7,0000% - складає 173,37 грн. (14125,00 грн. х 64 дні х 7,0000 % : 100 : 365 = 173,37 грн.); - при сумі боргу 14125, 00 гривень, за період з 13.08.2013 по 08.01.2014 року (149 дні), розмірі облікової ставки НБУ 6,5000% - складає 374,80 грн. (14125,00 грн. х 149 днів х 6,5000 % : 100 : 365 = 374,80 грн.). Таким чином, загальна сума процентів у період з 11 жовтня 2012 року по 08 січня 2014 року складає 1250,55 грн. З урахуванням зазначеної суми процентів з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 15375,55 грн. (14125,00+1250,55 = 15375,55 грн.). Необхідність стягнення за зазначеними розрахунками, їх порядок проведення в судовому засіданні не оспорювались. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності починається з 16 січня 2011 року, оскільки в строк до 09 січня 2014 року позивачем не отримано земельну ділянку [NUMBER] для власних потреб та їй не розроблено технічну документацію на цю ділянку, а закінчується 16 січня 2014 року. Однак відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що позивач довідалась про порушення свого права з ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року /а.с. 18-20/, з якої їй стало відомо, що у СТ «Акація» обране нове керівництво, яке не поділяє намагання колишнього голови щодо отримання додаткових ділянок для ведення садівництва за рахунок земель лісового фонду, які використовуються садоводами у рекреаційних цілях, що свідчить про те, що перебіг строків позовної давності починається не з 16 січня 2011 року, а від дня коли [PERSON] могла довідатися про порушення свого права, а саме: з 12 жовтня 2012 року та закінчується 12 жовтня 2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial