Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживала у домогосподарстві заявника за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. Будучи спадкоємцем за законом, заявник вирішив реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримала. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за законом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість спільного проживання вказаних осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 лютого 2004 року. Згідно з довідкою Новоушицької селищної ради №297 від 19 квітня 2019 року [PERSON] з жовтня 2003 року і до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації в домогосподарстві [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 серпня 1991 року заявниця уклала шлюб із [PERSON] змінивши при цьому прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на «Слічна». Даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 листопада 1970 року батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрація народження матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно з повідомленням нотаріуса №200-01-16 від 23 квітня 2019 року заявнику повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з неможливістю встановлення факту спільного проживання. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №507-01-16 від 23 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі справи вбачається, і це підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] являється рідною бабкою [PERSON] і дійсно з жовтня 2003 року і до дня смерті [INFO] [PERSON] проживала без реєстрації у домогосподарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] була похилого віку, хворіла та потребувала стороннього догляду. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] з жовтня 2003 року до дня смерті останнього - 22 [INFO] у [ADDRESS] по [ADDRESS] , Новоушицького [ADDRESS] Хмельницької [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для реалізації спадкових прав. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved