Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] звернулись до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] та його дружина [PERSON] , а також [PERSON] , придбали трикімнатну квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 65,0 кв. м, корисною площею 61,6 кв. м, жилою площею 39,6 кв. м, - в рівних частках, тобто по 1/3 кожному, про що був укладений договір №22472 купівлі-продажу нерухомого майна. Вказаний договір був посвідчений Одеською товарною біржею відповідно до cт. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний №22472 від 19 лютого 1998 року, копія договору додається до позовної заяви. Вказаний договір зареєстрований в Одеському МБТІ ma РОН 23 лютого 1998 року під № кн. 1 доп. к стр 157 р. 246 [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки кв. [ADDRESS] , єдиним спадкоємцем після її смерті є [PERSON] . Звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини. Листом №512/02-14 від 23.08.2019 року нотаріус повідомила [PERSON] , про необхідність звернутися до суду для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку із тим, що на час підписання правочину покупець, [PERSON] , була неповнолітньою і не могла бути членом біржі, а тому договір необхідно було посвідчити у нотаріуса. Згідно ст. 227 ЦК У PCP (у редакції 1963 року) договір купівлі-продажу квартири повинен бути оформлений нотаріально, невиконання чого тягне за собою недійсність угоди, що передбачено ст. 657 ЦК України у редакції 2004 року. Продавець квартири та покупці, виконали всі істотні умови договору: після отримання грошової суми продавець підписала договір, передала ключі від квартири та книжки за сплату комунальних послуг, виписалася з квартири. Позивачі в`їхали в квартиру, зареєструвалися в ній, зробили капітальний ремонт і з того часу добросовісно виконуєють усі обов`язки власників житла. Оскільки в даний час оформити нотаріально договір купівлі-продажу квартири неможливо, позивачі змушені звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачі не з`явилися, згідно клопотання, наданого представником до суду, просили справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення. Ухвалою суду від "15" листопада 2019р. було відкрито провадження по справі. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило.\~ Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~сповіщалась належним\~чином відповідно\~до поштового\~повідомлення. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] та його дружина [PERSON] , а також [PERSON] , придбали трикімнатну квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 65,0 кв. м, корисною площею 61,6 кв. м, жилою площею 39,6 кв. м, - в рівних частках, тобто по 1/3 кожному, про що був укладений договір №22472 купівлі-продажу нерухомого майна. Вказаний договір був посвідчений Одеською товарною біржею відповідно до cт. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний №22472 від 19 лютого 1998 року, копія договору додається до позовної заяви. Вказаний договір зареєстрований в Одеському МБТІ ma РОН 23 лютого 1998 року під № кн. 1 доп. к стр 157 р. 246 [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки кв. [ADDRESS] , єдиним спадкоємцем після її смерті є [PERSON] . Звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини. Листом №512/02-14 від 23.08.2019 року нотаріус повідомила [PERSON] , про необхідність звернутися до суду для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку із тим, що на час підписання правочину покупець, [PERSON] , була неповнолітньою і не могла бути членом біржі, а тому договір необхідно було посвідчити у нотаріуса. Продавець квартири та покупці, виконали всі істотні умови договору: після отримання грошової суми продавець підписала договір, передала ключі від квартири та книжки за сплату комунальних послуг, виписалася з квартири. Позивачі в`їхали в квартиру, зареєструвалися в ній, зробили капітальний ремонт і з того часу добросовісно виконуєють усі обов`язки власників житла. Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.47\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Відповідно до ст.209\~ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання договору\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~дійсним є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved