Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , укладений 11 листопада 2011 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1783, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Ухвалою Рівненського міського суду від 28 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 26 лютого 2020 року в приміщенні Рівненського міського суду. Протокольною ухвалою суду від 20.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 569/6593/20 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу до судового\~розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м.Рівне, вул. Шкільна, 1)\~на 15 квітня 2020 року\~о 10 год. 00 хв. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання, призначене на 01.07.2020 року не з`явилася, однак на електронну адресу суду надіслала заяву про відкладення розгляду справи, через запровадження картантину. Слід зазначити, що раніше відповідачем подавалося клопотання про відкладення судових засідань, призначених на 15 квітня 2020 року, 18 травня 2020 року та 09 червня 2020 року, у зв`язку з введенням по всій території України карантину (COVID 19). Посилання позивача на лист Ради суддів з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, суд не приймає до уваги, оскільки вказаний лист для суду носить рекомендаційний характер. Порядок здійснення цивільного судочинства встановлює Цивільно процесуальний кодекс України, відповідно до якого суд при розгляді справи керується верховенством права та повинен дотримуватися розумних строків розгляду справи та вживати усі можливі заходи для запобігання зловживанню учасниками їх процесуальними правами. Суд вважає, що запровадження карантину не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак відповідач своїм правом не скористалася. Також слід зазначити, що відповідачем не використано право подати відзив на позовну заяву. Суд зауважує, що тричі подані відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, у зв"язку з карантином судом були задоволені, однак відповідач, не скориставшись своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції і те, що з 22 червня 2020 року членами міської комісії з питань ТЕБ та НС виведено на маршрути весь громадський транспорт, що свідчить про послаблення карантинних заходів в м. Рівне, що давало можливість відповідачу з"явитися до Рівненського міського суду, проте остання вчетверте подала на електронну адресу суду заяву про відкладення, у зв"язку з карантином. При цьому суд також враховує, що подані [PERSON] заяви від 13.05.2020 року, 09.06.2020 року та 30.06.2020 року останньою не підписані. Таким чином, суд вважає, що в результаті такої поведінки відповідача, порушується право сторони на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, які гарантовані чинним національним та міжнародним законодавством. За п. 2 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо належним чином повідомлений учасник справи або його представник повторно не з`явилися в судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. За приписами \~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та його представник в судовому засіданні не заперечили проти постановлення заочного рішення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши позицію позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 листопада 2011 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1783, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 січня 2020 року. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача та його представника в судовому засіданні слідує, що сторони з серпня 2019 року не підтримують сімейних стосунків. Спільних дітей від шлюбу не має. Позивач не бажає підтримувати подружніх стосунків з відповідачкою. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе та суперечить інтересам позивача. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не вправі покладати в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя, при наявності на це категоричного заперечення позивача. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин, у них немає спільних дітей, позивач категорично заперечує проти можливості відновлення подружніх стосунків та вказує на те, що тривалий час вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо, наявні правові підстави для задоволення позову, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). На підставі викладеного,

Outcome: approved