Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про встановлення розміру заборгованості за аліментами, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, про визначення аліментів в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] був укладений шлюб від 22.05.2001 р. та від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, напередодні народження дитини відповідач залишив сім"ю і фактичні шлюбні відносини між ними припинились, хоча після цього, вона з ним ще перебувала у зареєстрованому шлюбі. Як зазначає позивачка, відповідач з 28.11.2003 року звернувся із заявою до підприємства, де працював, про стягнення з його заробітної плати аліментів на утримання дитини в розмірі 30 відсотків від нарахованої щомісячної суми. З березня 2004 року відповідач припинив виконувати свої батьківські обов`язки щодо надання коштів на утримання дитини. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2004 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків його заробітку та виконавчий лист на вказаним рішенням був спрямований до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби. Як зазначає позивачка, що після відкриття виконавчого провадження відповідач не став виконувати приписи суду щодо сплати аліментів на дитину. З серпня 2014 року відповідач офіційно ніде не працює. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 03.03.2017 р. було вирішено питання про розшук відповідача. 16.12.2017 року відповідач написав письмове зобов`язаня про обов`язкове прибуття до органу ДВС Голосіївського району м. Києва, однак так і не з`явився. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити заборгованість відповідача за аліментами в розмірі 173 867,30 грн. та стягнути з нього зазначену суму. За прострочення сплати заборгованості за аліментами стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 171055,89 грн. Визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6546,25 грн. 11.08.2020 року ухвалою суду справу направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області (а.с. 100). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 року визначеного головуючого суддю Пінкевич Н.С. (а.с. 106). Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із вагітністю та пологами судді Пінкевич Н.С. (а.с. 136). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020 року визначеного головуючого суддю Волчко А.Я. (а.с. 137). 02.12.2020 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог у справі, у якій позивачка просить стягнути з відповідача на користь дочки заборгованість за аліментами на суму 210686,68 грн. Стягнути з відповідача на користь дочки пеню за прострочення терміну сплати аліментів на суму 210686,68 грн. (а.с. 143-144). 03.02.2021 року ухвалою суду справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 157-158). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 року визначеного головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 171). 26.03.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 172). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 20.05.2001 року укладено шлюб (а.с. 18). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Судом встановлено, що згідно платіжних доручень 05.12.2003 р., 30.12.2003 р., 04.02.2004 р., 04.03.2004 р. на о/р [PERSON] сплачувались аліменти (а.с. 21-24). Рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 22.10.2004 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% заробітної плати до її повноліття, починаючи з 17.09.2004 року (а.с. 25-26). Судом встановлено, що 22.10.2004 року видано виконавчий лист за рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 22.10.2004 року (а.с. 27-28). Судом встановлено, що 12.11.2014 року видано дублікат виконавчого листа за рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 22.10.2004 року (а.с. 29-30). Судом встановлено, що 02.02.2007 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби у Голосіївському районі м. Києва відкрито виконавче провадження №1353 (а.с. 31). Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду від 05.03.2007 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 35). 03.03.2017 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду оголошено розшук боржника [PERSON] (а.с. 41-44). Судом встановлено, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено подання (повідомлення) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів (а.с. 46-47). Судом встановлено, що згідно листа головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заборгованість по аліментам станом на 28.02.2018 складає 133 283,87 грн. (а.с. 55). Судом встановлено, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у 2018 році винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] (а.с. 56). 28.02.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.60), постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 61); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 62). Судом встановлено, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на адресу боржника [PERSON] направлено виклик державного/приватного виконавця для складання адміністративного протоколу (а.с. 63-64). Судом встановлено, що згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, а саме: між Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв» тп [PERSON] для [PERSON] , остання здійснює навчання за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Вартість навчання за рік становить 15 000 грн. (а.с. 65-68). Судом встановлено, що 11.10.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про передачу виконавчого провадження по справі до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 70). Судом встановлено, що 11.10.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника [PERSON] до Єдиного реєстру боржників (а.с. 71). Судом встановлено, що згідно довідки державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.04.2020 року сукупний розмір заборгованості у [PERSON] перед [PERSON] складає 189 132,88 грн. (а.с. 80-81). Судом встановлено, що згідно довідки державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.10.2020 року сукупний розмір заборгованості складає 210686,68 грн. (а.с. 145-146). Судом встановлено, що наданий держвиконавцем розмір заборгованості за аліментами є завеликим, оскільки згідно з виконавчим листом сплата аліментів припиняється з досягненням 18-ліття дочки [PERSON] , яке настало [INFO] . Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, загальна сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 151 610,76грн. Разом з тим, у відповідно до ст. 196 СК України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 151 610, 76 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Сплати відповідачем частково заборгованості по аліментам не впливає на визначення розміру пені (неустойки), оскільки сплата заборгованості не звільняє його від сплати неустойки (пені) за період, в який ця заборгованість мала місце. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, однак, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону. Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результаті інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька 199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, оцінюючи матеріальний стан сторін, їх сімейний стан (відсутність даних щодо офіційного працевлаштування відповідача), та враховуючи, що відповідних доказів на обґрунтування стягнення розміру аліментів саме в сумі 6 546,25 грн. на дитину та доказів того, що відповідач спроможний сплачувати такі аліменти, позивачкою не надано. При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6546,25 грн. та призначає стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто із 06.08.2020 року і до 30.06.2022 року включно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Outcome: partial