Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

16 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.А загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 30,50 кв.м., тамбуру літ. б, сараю літ. Д, голуб"ятні літ.Е, літньої кухні літ.Б, літньої кухні літ.П, навісу літ. Н, вбиральні літ.З, огорожі 2,3,4, споруди 5,6,І,ІІ. В обґрунтування позову позивач вказував, що він є власником 1/3 частини вказаного житлового будинку, власником іншої 2/3 частини будинку є чоловік його померлої бабусі. Позивач зазначав, що з 1994 року проживає, а з 1999 року зареєстрований у [ADDRESS]. У вказаний період власниками будинку була бабуся позивача - [PERSON] та її чоловік [PERSON], яким належало по 1/2 частини спірного будинку. Після смерті [PERSON] позивач став власником 1/3 частини вказаного будинку. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину у виді 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] ніхто не прийняв, через відсутність спадкоємців. Позивач посилається на те, що він більше 10 років володіє спірним будинком, утримує його в належному стані та сплачує комунальні витрати, в зв'язку із чим, просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позову підтримала, просила задовольнити з підстав, викладени у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення на підставі норм діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 09 вересня 2003 року № 1325 позивач [PERSON] є власникои 13 частини житлового будинку [ADDRESS], власником іншої 23 частини є [PERSON], який був чоловіком бабусі позивача. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину, яка складається із 2/3 частини вказаного житлового будинку ніхто не прийняв, у зв'язку із відсутністю спадкоємців. Суд встановив, що [PERSON] проживає у спірному будинку з 1994 року, а з 12 червня 1999 року в ньому зареєстрований (а.с. 5). У вказаному будинку позивач проживає разом зі своєю сім"єю, утримує його більше 10 років, сплачує витрати за комунальні послуги, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджено допитаними свідками - [PERSON]. [PERSON], [PERSON] Стаття 16 ЦКУ передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно (саме право власності та інші речові права підлягають державній реєстрації) у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, оскільки воно виникає на підставі набувальної давності. Реєстрація визначає лише момент виникнення права власності, але не є підставою для його набуття. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України сторони мають право на судовий захист своїх інтересів. Враховуючи те, що у судовому засіданні підтвердився факт добросовісного та безперервного володіння позивачем спірним житловим будинком, а також користування ним понад 10 років, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved