Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

04.09.2020 р. позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 21.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №236. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, тому рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.06.2018 р. шлюб сторін розірвано, та 18.06.2018 р. задоволено позов про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки. З моменту розірвання шлюбу та стягнення аліментів ( червень 2018 р.) відповідач жодного разу не сплатив кошти на утримання доньки. Впродовж останніх трьох років відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у вихованні. Дитина перебуває на повному утриманні та забезпеченні позивача. З приводу ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, вона неодноразово зверталася до служби у справах дітей, однак їх зусилля щодо переконання відповідача відноситись до своїх батьківських обов`язків не дали жодного результату. Тому позивач просить її позов задовольнити. Позивач в судове засідання 03.12.2020 року не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі (ас.51). Представник органу опіки та піклування в особі-виконавчого комітету Мирноградської міської Ради до суду не з"явився, надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутність та надіслав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (ас.41-48). Відповідач двічі в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт Судової влади України, від нього не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, відзив на позовну заяву не надав суду, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач 21.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №236(ас.8 ). Записами в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 06.05.2016 року (а.с.7) встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані сторони по справі. Записами в рішенні Димитровського міського суду Донецької області від 18.06.2018 р. шлюб сторін розірвано, дане рішення набуло чинності 19.07.2018 року(а.с.9-10) і доньку [PERSON] залишено проживати разом із матір`ю. Записами в виконавчому листі Димитровського міського суду Донецької області, виданого 20.07.2018 року , зазначено, що рішенням від 18.06.2020 року позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача на користь останньої аліменти на утримання доньки у розмірі 1\\4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (ас11). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітня донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Проживання дитини з позивачем також стверджується записами в акті обстеження умов проживання (а.с.42-43). Записами з висновку Органу опіки та піклування- виконавчого комітету Мирноградської міської Ради зазначено, що неповнолітня [PERSON] - є вихованкою ДНЗ №7 "Посмішка". ЇЇ мати систематично цікавиться донькою та приділяє належну увагу її вихованню. Батько дівчинки жодного разу у навчальному закладі не з`являвся, не цікавився її навчанням (ас 42). Згідно зазначеного вище висновку , зазначено, що за результатами обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] встановлено, що неповнолітня донька [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю . Матеріально-побутові умови сім`ї задовільні, створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини. Мати піклується про здоров`я дитини, дбає про її добробут, приділяє належну увагу вихованню доньки. . Тому комісія з питань захисту прав дітей прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] та погодила висновок служби у справах дітей, що підтверджується копією висновку про доцільність позбавлення батьківських прав (ас.42-43). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст.141,150,157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст.165-166 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище, є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. А тому в даному спорі, суд вважає за доцільне погодитися з висновком органу опіки та піклування, та встановивши повно і об`єктивно обставини спору, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 141, 164, 180-183, 191, 193 СК України, ст.1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved