Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

23 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у частці 1 / 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; та стягнути з відповідача аліменти на її користь також на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у частці 1 / 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково, та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на двох дітей в розмірі 1 /3 частки від його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони із 10 листопада 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 5). Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після припинення шлюбних стосунків проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач є повнолітньою, працездатною людиною, батьком, який за законом зобов'язаний утримувати своїх дітей до повноліття. Має постійне місце роботи, згідно поданої довідки працює Кіровоградському МВ УМВС, отримує заробітну плату, а відтак є необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу ) відповідача, як і просить позивач, однак, при встановлені розміру аліментів, їх необхідно визначити в частці від заробітку відповідача не на кожну дитину окремо, оскільки заявлені позивачем вимоги суперечать положенням ч.2 ст.183 СК України, а відповідно , якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття , це 1/3 на двох дітей , а надалі ? частка на одну дитину. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial