Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси про захист права власності шляхом звільнення майна з-під арешту, у якому просив скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений Шостою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 18.06.2008 року Першої ВДВС Приморського району м. Одеси зареєстрований в державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за № 7571082 від 15 липня 2008 року та виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис від 15 липня 2008 року № 7571082 від про арешт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений Шостою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 18.06.2008 року Першої ВДВС Приморського району м. Одеси Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 14 листопада 2007 року Приморським районним судом м. Одеси у складі головуючого судді Загороднюка В.І. було прийнято заочне рішення по справі № 2-5993/07. Даним рішенням, Приморський районний суд м. Одеси, задовольнив у повному обсязі позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» та стягнув з [PERSON] суму боргу в розмірі 1953 грн 25 коп., через неналежну оплату послуг з надання теплопостачання до квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У подальшому КП «Теплопостачання міста Одеса» звернулась до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси з виконавчим листом № 2-5993/07 виданим Приморським районним судом м. Одеси. 18.06.2008 року Перший ВДВС Приморського району м. Одеси прийняв постанову про накладення арешту на квартиру [PERSON] що розташована за адресою: [ADDRESS]. 15.07.2008 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, б\\н від 18.06.2008 року Першої ВДВС Приморського району м. Одеси на квартиру [PERSON], що розташована за адресою: [ADDRESS] - було накладено арешт. Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України від 21.04.1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон №606-ХІV) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 13 січня 2018 року [PERSON] отримав відповідь з КП «Теплопостачання міста Одеси» про те, що заборгованість по оплаті комунальних послуг за [PERSON] - відсутня. 14 листопада 2007 року Приморським районним судом м. Одеси заочне рішення по справі № 2-5993/07 було скасовано. 25 січня 2018 року провадження по справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - закрито. Після скасування рішення та закриття провадження, [PERSON] звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, однак позивач 08.05.2018 року отримав відповідь, згідно якої, рекомендовано звернутися до Приморського районного суду м. Одеси для скасування арешту в зв'язку із тим, що матеріали виконавчого провадження були знищені. Суд враховує, що на виконання ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 31/08/2018 року з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси було витребувано належним чином завірені копії виконавчого провадження за виконавчим листом №2-5993/07 виданого Приморським районним судом м. Одеси по справі КП «Теплопостачання м. Одеси» до [PERSON] У подальшому суд отримав відповідь, що виконавче провадження за виконавчим листом №2-5993/07, виданим Приморським районним судом м. Одеси по справі КП «Теплопостачання м. Одеси» до [PERSON] було знищено, у зв'язку із закінченням строку зберігання. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ч.1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, згідно зі статтею 59 чинного ЗУ «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, шо майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.» Частиною 2 ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Такими чином, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту, накладеного на майно, [PERSON] позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому з огляду на те, що інформація про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на вищевказану квартиру, відсутня, підстави для продовження обтяження на майно суд не вбачає та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved