Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною угодою №006-08514-061212 від 06.12.2012 року в розмірі 9663,24 грн., посилаючись на те, що [PERSON], уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-08514-061212 та отримавши ліміт Кредитної лінії у розмірі 10 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] систематично порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 9 663 грн. 24 коп., яку банк просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 13.11.2014 року представник позивача подала до суду клопотання, відповідно до якого просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати за подання оголошення в газету "Галичина" в розмірі 180,00 грн. 15.09.2014 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] в період з 30.10.2006 року по 01.07.2011 року. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.30-33). З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 06.12.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та відповідач [PERSON] шляхом акцептування Банком Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-08514-061212, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 10 000,00 грн. Умовами п.1 ч.3 Договору передбачено, що обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід"ємною частиною Договору. Згідно п.2.1 ч.3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 ч.3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 ч.3 Договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України (а.с. 3-7). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] (а.с. 11). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 22.05.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитною угодою №006-08514-061212 від 06.12.2012 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом в розмірі 9 663 грн. 24 коп., в тому числі: тіло кредиту - 3 619 грн. 27 коп.; прострочене тіло кредиту - 1 380, 73 грн.; заборгованість за відсотками - 1 066 грн. 79 коп., заборгованість за комісіями - 3 596 грн. 45 коп.(а.с. 11). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved