Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 27.11.2008 року позивач перебував в шлюбі з [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2018 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу мають троє доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем було припинені в середині серпня 2017 року, коли вона почала зловживати спиртними напоями, на прохання позивача щодо зміни поведінки в сім`ї та припинення вживати спиртні напої, вона ніяк не реагувала . Після чергового прохання позивача займатися дітьми та припинити вживати спиртні напої, відповідач вигнала позивача з будинку її матері, розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому вони жили сім`єю. Дітей позивач забрав з собою, оскільки їх мати не припиняла зловживання спиртними напоями і не проявляла турботу відносно дітей. З середини серпня 2017 року позивач разом з дітьми постійно проживає у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] , разом з його матір`ю [PERSON] . З зазначеного часу всю турботу про дітей позивач взяв на себе. Після вжитих заходів, стосовно відповідача, вона свою поведінку не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями та своєю поведінкою може зашкодити розвитку дітей, тому позивач звернувся до суду з позовом та просить визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з їх батьком. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до наданого висновку. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2008 року, згідно актового запису про шлюб №745, зробленого 27.11.2008 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №57, зробленого 25.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №717, зробленого 25.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №438, зробленого 27.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб Виконавчого комітету Херсонської міської ради №010 від 25.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Згідно листа Дніпровського відділення поліції ГУНП в Херсонській області від 12.09.2017 року №36.1-2659 вбачається, що за заявою [PERSON] щодо вжиття заходів до [PERSON] з гр. [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї та роз`яснено про відповідальність у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей. Згідно листа Дніпровського відділення поліції ГУНП в Херсонській області від 03.10.2017 року №36.1-2879 вбачається, що гр. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей) та проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення подібних випадків в подальшому. Відповідно до листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» від 01.12.2017 року №01-03/1543, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебували на диспансерному обліку у міському протитуберкульозному диспансері з 2011 року. Догляд за дітьми та супровід їх до медичних закладів здійснювались матір`ю [PERSON] до серпня 2017 року. Після зазначеного періоду діти відвідують поліклініку з бабусею. Згідно характеристики ФОП [PERSON] №04-06 від 29.01.2018 року [PERSON] працював на посаді в ФОП [PERSON] на посаді прибиральника службових приміщень в період з 21.07.2014 року по 12.04.2017 року. За період роботи зарекомендував себе позитивно, як трудолюбивий, відповідальний працівник, успішно справлявся зі своїми посадовими обов`язками, уважний до дрібниць, пунктуальний. За період роботи [PERSON] не мав дисциплінарних стягнень, користувався повагою в колективі. Відповідно до довідки №02-22/69, виданої 09.02.2018 року Херсонським міським центром зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Херсонському МЦЗ з 05.02.2018 року. Відповідно до акту КП Центр» від 26.10.2017 року в кв. [ADDRESS] проживають неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] з батьком [PERSON] , але [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не зареєстровані. Згідно довідки від 19.01.2018 року [PERSON] батько 2-х дітей [PERSON] та [PERSON] відвідують [PERSON] ч/с №26 і користувався з 2016 року пільгами, як багатодітна родина, у 2017 році користувався пільгами, як малозабезпечена родини, з 01.12.2017 року пільга, як багатодітна родина. З кінця жовтня місяця приводе та забирає з дитячого садка [PERSON] та [PERSON] батько [PERSON] . Відповідно до характеристики Антонівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 Херсонської міської ради [PERSON] навчається в першому класі. За час навчання зарекомендувала себе як дуже старанна та активна учениця. Батьки цікавляться навчанням дитини та відповідно ставляться до її виховання. Частіше до школи приводить дитину та цікавиться її навчанням батько. [PERSON] регулярно відвідує школу. Відповідно до характеристики від 30.11.2017 року інспектора ЮП СП Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживає разом з матір`ю, раніше перебувала у шлюбі з гр. [PERSON] , від якого має трьох малолітніх дітей. За місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працює, дружніх стосунків з сусідами не підтримує, схильна до вживання алкогольних напоїв. Гр. [PERSON] в поле зору поліції потрапляла, притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП як особа, що ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 31.10.2018 року №2-49/1951, виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до довідки від 11.11.2019 року видана [PERSON] в тому, що його донька [PERSON] відвідує Антонівський ясла садок №26. Приводить та забираю [PERSON] батько. Дитина завжди чиста, охайна, доглянута. За період з 02.09.2019 року мама дитини не з`являлася в дошкільному закладі. Плату за харчування дитини вносить батько. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , займається позивач, піклується про них та забезпечує всім необхідним. Мати з 2017 року вихованням дітей не займається. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Як зазначено в п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 - під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турбота відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Судом встановлено, що відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він може забезпечити дітям належні умови проживання, піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти - не надав. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також вік дітей, які є малолітніми, які на день ухвалення судового рішення не можуть дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з батьком буде відповідати потребам та інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. В судовому засіданні на даний час не встановлено, що проживання дітей з матір`ю позитивно сприятиме розвитку дітей як психологічному так і фізичному. Тому суд дійшов до висновку, що місцем проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , слід визначити разом з батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved