Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

11.09.2018 року до суду з позовом звернулася позивачка [PERSON], в якому просить суд, визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що залишилося після смерті батька [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року , в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, актовий запис № 342, мотивуючи свої вимоги тим, що державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок, ні батьком, ні братом не була проведена, правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок відсутні, а отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів не є можливим. В підготовче судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує стосовно винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19.07.2013 року виконавчим комітетом Руднє-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] року у віці 77 років. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Олевським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 04.09.2017 року, [PERSON] помер [INFO] року. Із свідоцтва про народження позивачки, виданого 28.03.1962 року, та свідоцтва про народження [PERSON], виданого 29.03.1966 року, копії яких наявні у матеріалах справи вбачається, що їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, судом доведено, що позивачі являються рідними сестрою та братом. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.07.1983 року підтверджується те, що прізвище позивачки після одруження було змінено на «[PERSON]». Довідкою Олевської міської ради Житомирської області від 03.10.2018 року № 1977, підтверджується те, що дійсно житловий будинок в [ADDRESS], рахується за померлим [PERSON], який помер [INFO] року, останній господар двору [PERSON], який помер [INFO] року, будинок зареєстрований в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 46. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], була виділена під забудову [PERSON] , який помер [INFO] року, земельна ділянка не приватизована, орієнтована площа 0,10 га, що стверджується довідкою Олевської міської ради Житомирської області від 03.10.2018 року № 1976. Тобто, [PERSON] на день смерті [PERSON], проживав та була зареєстрований з ним у спірному житловому будинку, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину, але юридично своїх прав оформити не встиг. Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 17.05.2012 року секретарем Руднє-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області, [PERSON] житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], Олевського району, надвірні будівлі та все майно, що є в будинку, заповів своєму сину [PERSON] та дочці [PERSON]. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 20.10.2017 року вбачається, що такий складений на [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON], побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а брат позивачки [PERSON] на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встиг оформити права власності на нього. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 316, 1216, 1223, 1258, 1276 ЦК України, ст.ст.4-5,10, 12, 76-80, 89, 206,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved