Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що [PERSON] має малолітню дочку [PERSON],[INFO]. Відповідач [PERSON] утриманням та вихованням своєї дочки [PERSON] не займається, її життям, станом її здоров'я, духовним та моральним розвитком не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, самоусунувся від їх виконання. За адресою [ADDRESS], де проживав раніше, не проживає з 2011 року, свою дочку не відвідує з того часу, матеріально не утримує. Характеризується [PERSON] негативно, зареєстрований за адресою [ADDRESS] Мати [PERSON] - [PERSON], [INFO] рішенням Миргородського міськрайонного суду від 15 листопада 2004 року внаслідок хвороби визнана недієздатною, опікуном над нею рішенням суду від 24 лютого 2016 року призначена [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS]. На даний час [PERSON] та її дочка [PERSON], проживають в будинку [PERSON], знаходяться під її опікою, вихованням та утриманням [PERSON] займається [PERSON] Всі вищевикладені аргументи є свідченням того, що батько [PERSON] остаточно втратив бажання виховувати та утримувати свою дочку [PERSON] самоусунувся від її утримання та виховання. Така поведінка громадянина [PERSON] порушує статті 150, 152, 155, 157 Сімейного кодексу України, статті 3, 19, 27, 28, 29, 37 Конвенції ООН про права дитини, статтю 12 Закону України "Про охорону дитинства". [PERSON] не виконує батьківські обов'язки відносно своєї малолітньої дочки, що є само по собі підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просили позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття; призначити опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] громадянку [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] (а.с. 49) позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснив, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, виїхав з с. Лещенки, ще до народження дитини в 2012 році. Жодного разу не відвідував її, не цікавиться її життям, станом її здоров'я, духовним та моральним розвитком не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, самоусунувся від їх виконання. Тому просив позбавити відповідача батьківських прав, призначити опікуном [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 43, 47). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила призначити її опікуном малолітньої [PERSON], оскільки дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] в її будинку, де є всі умови для належного проживання, виховання дитини і не потрібно розділяти матір із дочкою, які на даний час проживають разом. Свідок [PERSON]суду пояснив, що він проживає із [PERSON], за адресою [ADDRESS]. яка є опікуном та здійснює догляд за [PERSON] не заперечував проти призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] Повідомив, що середньомісячний дохід сімьї становить близько 5000 гривень. Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що недієздатна [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра, але вона перебуває у стані ремісії і не становить небезпеки для своєї дитини [PERSON], яка проживає з нею в одній кімнаті. Тобто вони і надалі можуть проживати в одній кімнаті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який записаний згідно ст.122 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON]. [NUMBER] видане 13 листопада 2012 року виконкомом Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 5). [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] перебували у шлюбі з 23 грудня 2011 року до 24 липня 2012 року. Шлюб між подружжям розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду 07.07.2012 року (а.с. 7). Мати [PERSON] - [PERSON], [INFO] рішенням Миргородського міськрайонного суду від 15 листопада 2004 року внаслідок хвороби визнана недієздатною, опікуном над нею рішенням суду від 24 лютого 2016 року призначена [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS], що підтверджується копіями рішень суду (а.с. 9-11). На даний час [PERSON] та її дочка [PERSON], проживають в будинку [PERSON], вихованням та утриманням [PERSON] займається [PERSON] Малолітня [PERSON] взята на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом №11 служби у справах дітей від 23.03.2016 року. Відповідно по повідомлення Біликівської сільської ради [PERSON] проживав без реєстрації з грудня 2011 року за адресою [ADDRESS]. В 2012 році він залишив сімю до народження дитини. Коли народилася [INFO] дочка [PERSON] її вихованням займалася бабуся [PERSON], яка померла [INFO] ( а.с.17,24). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. Органом опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації прийнято висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнення аліментів на користь малолітньої дитини (а.с. 19). Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації звернувся до суду з поданням про призначення [PERSON], малолітньої [PERSON]. [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS], характеризується позитивно, яка призначена опікуном над матір'юдитини [PERSON] На даний час [PERSON] та її дочка [PERSON], проживають в будинку [PERSON], вихованням та утриманням [PERSON] займається [PERSON] (а.с. 13-14,25,27). За станом здоров'я може бути опікуном. Згідно довідки управління інформаційного забезпечення ГУНП в Полтавській області не судима та в розшуку не перебуває, має своє житло (а.с. 15, 60,61). Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що відповідач працездатна і спроможний надавати допомогу на утримання дочки, тому підлягають стягненню із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO], з урахування принципу диспозитивності в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 травня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір " від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 1280 гривень 00 копійок судового збору, від сплати якого був звільнений позивач.

Outcome: approved