Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом. У своєму позові позивач вказав, що 30.06.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма права ми та обов'язками виступає публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний догові № 014/17-02/4094-50,за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 330 000 доларів США зі сплатою 12 % відсотків річних на строк по 29 червня 2026року для використання на споживчі цілі. Відповідно до п.3.1. кредитного договору банк надав кредит на умова його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно п.4.1 кредитного договору банк зобов8язаний відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, кредитні кошти видано, відповідачем отримано. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між позивачем та приватним підприємством «Дельта трем» в особі директора [PERSON] було укладено договір поруки від 30.06.2014 року, згідно умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Станом на 19.06.2014 р. заборгованість по кредиту становить 6 275 188,20грн., з яких прострочена сума боргу складає 309 370,61 дол. США ( 3 712 447,32 грн.), заборгованість по сплаті відсотків становить 155 698,99 дол. США ( 1 868 387,88 грн.), пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках - 57 862,75 доларів США, що становить 694 353 грн. У своєму позові позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 6 275 188,20 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн. У судове засіданні позивач не з'явився, але надав письмову заяву, в які просить позов задовольнити, розглянути справу без його участі і згоден на заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені у встановленому законом порядку, заяв та клопотань від них не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справ, суд приходе до висновку, що позов ПАТ «Райффазен Банк Аваль» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного кредитного договору № 014/17-02/4094-50 від 30.06.2006 року [PERSON], як позичальнику, надано кредит в розмірі 330 000 доларів США зі сплатою 12 % відсотків річних на строк по 29 червня 2026року для використання на споживчі цілі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право Позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі п. 1 статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний виплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. Крім того, частиною 2 статті 1050 ЦК встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п. 6.5. Кредитного договору Відповідач-1 зобов'язався достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність Відповідача-1 у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушені зобов'язань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків. Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов'язків забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежною виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, п. 3.1.4. Договору Іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцями зобов'язань за цим або Боржником (Відповідачем-1) за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет Іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до умов ст. 38 Закону України "Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя. він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі п.6.6. Договір іпотеки, у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного договору іпотеки, належить Іпотекодержателю. Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Таким чином, суд вважає, що позовПАТ «Райффазен Банк Аваль» обґрунтований, знайшов своє підтвердження і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved