Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що між ним та [PERSON] 04.09.2008 року було укладено договір кредиту № СNGLA80000139972, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 5593, 64 доларів США та зобов'язалась сплатити кредит та повернути їх в порядку встановленому кредитним договором до 03.09.2013 року. Проте відповідач в порушення умов кредитного договору зобов'язання за кредитним договором не виконувала, таким чином утворилась заборгованість 13557,33 доларів США, що за курсом НБУ 12.95 складає 87 384.00 гривень. Рішенням Чернігівського районного суду від 04 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за період з 10.06.2010 р. по 21.10.2014 року в сумі 4961,24 доларів США, що еквівалентно 64 248,06 грн. та 7198,19 грн. - штрафу (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) 6948, 19 грн. З яких заборгованість за процентами за користування кредитом - 1205,34 доларів США; заборгованість по комісії - 1275,28 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 2480,62 доларів США та 714 грн. 46 коп. у відшкодування сплаченого судового збору. У іншій частині у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду виконується боржником через виконавчу службу, шляхом сплати 20 % щомісячно з заробітної плати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому повторно стягувати як залишок тіла кредиту так і штрафних санкцій за тим самим договором між тими самими сторонами суд першої інстанції не мав права. На думку апелянта суд не виконав вимоги цивільного судочинства та постановив рішення без повно і всебічно з'ясованих обставин справи, без належної оцінки доказів при наданні переваги одних доказів перед іншими без мотивування таких дій. Вислухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню виходячи з наступного. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач [PERSON] порушила взяті на себе договірні зобов'язання і має заборгованість. Сторони письмово визначили вид забезпечення виконання зобов'язань - неустойкою, пенею та штрафом, цей вид забезпечення прописано в договорі [PERSON] і вона погодилась на такі умови, поставивши 04.09.2008 року свій підпис у договорі. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд з наступних підстав. По справі встановлено, що 04.09.2008 року між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір споживчого кредиту № СNGLA80000139972, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 5593, 64 доларів США, з метою придбання автомобілю, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення 03.09.2013 року. Заочним рішенням Чернігівського районного суду від 18 листопада 2010 року з відповідачки на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" було стягнуто 7149, 24 дол. США та 250 грн. заборгованості, яка виникла станом на 31.03.2010 року та складався із 5219, 54 дол. США. заборгованості по тілу кредиту, 772, 44 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, 481,22 дол. США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 335,60 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 481,22 дол. США пені за прострочення платежу та 340,44 дол. США штрафу (процентна складова) та 250 грн. ( фіксована частина). Отже пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором. Застосовуючи ст. 551 ч.3 ЦК України, зменшуючи розмір пені з 8250, 32 доларів США до 2480,62 доларів США та стягуючи штраф в доларах США і визначаючи стягнуті суми в еквіваленті до гривні, суд не звернув належної уваги, що позивачем було заявлено вимогу до суду першої інстанції про стягнення пені, штрафів і комісії в іноземній валюті і не надано розрахунку пені та комісії в гривні, що не передбачено Законом України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", положенням Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю", оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є грошова сума, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання. Тобто, пеня не є грошовим зобов'язанням а є лише фінансовою санкцією за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому на нарахування і стягнення пені не можуть поширюватися положення статей 524, 533 ЦК України. В той же час, попереднім рішенням про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняються правовідносини сторін договору і не звільняється боржник від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, проте до цих правовідносин застосовуються загальні строки позовної давності. Порушенням умов кредитного договору утворилась заборгованість зі сплатою процентів за користування кредитом - 1205,34 доларів США, стягнення яких узгоджується з укладеним договором та ст. 536 ЦК України, а тому з відповідачки підлягає стягненню 1205,34 доларів США, що еквівалентно 28207 грн. 06 коп. за курсом Національного Банку України (1 дол. - 23, 4 грн.)на день розгляду справи апеляційним судом. Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, оскільки висновок суду про стягнення з відповідача пені, комісії та штрафів в доларах США за порушення зобов'язання по валютному кредиту не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону, тому в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити та вирішити питання про повернення сплаченого судового збору відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial