Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з 1/4 на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття. В позові позивач зазначив, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.03.2009 року з нього на користь з відповідача стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Довгий час він намагався дійти з відповідачкою компромісу щодо виховання та утримання дочки, але вона категорично заборонила приймати будь яку участь у житті дитини. Тривалий час він перебував за межами України та не знав про існування рішення суду. При цьому, відповідачка запевнила його, що відмовляється від стягнення аліментів та має намір отримувати державну допомогу.16.09.2014 року він уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] у них народилась дочки [PERSON]. Відповідно до постанови від 09.09.2014 року державного виконавця Заводського ВДВС ММКУЮ заборгованість по аліментам станом на 01.09.2014 року становить 24996,34 грн. та з нього проводиться утримання з його заробітної плати у розмірі 50% до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим він не має можливості утримувати малолітню дитину та дружину, яка не працює у зв'язку з знаходженням у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим просив зменшити розмір стягуваємих з нього аліментів до 1/6 частки. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилась надала о суду заяву, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що підстав для зміни розмірі аліментів не існує. Так, позивач виплачує аліменти тільки 6 місяців після влаштування на роботу, ніколи раніше не допомагав дитині, ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідачка самостійно виховує та утримує дитину, сплачує додаткові витрати на розвиток дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до наданих позивачем документів, у нього з відповідачкою є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.03.2009 року з [PERSON] на користь з відповідача стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач рішення суду виконував не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до постанови від 09.09.2014 року державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ заборгованість по аліментам станом на 01.09.2014 року становить 24996,34 грн., у зв'язку з чим з [PERSON] проводиться утримання з його заробітної плати у розмірі 50% до повного погашення заборгованості. На теперішній час позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуваються з нього на утримання неповнолітньої дочки та стягувати аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, з посиланням на те, що у нього змінилось матеріальне становище, а саме, що після усіх відрахувань із його заробітку (аліменти у розмірі 1/4 частки за рішенням суду та 25% в рахунок погашення заборгованості по аліментам) він отримує дуже низьких дохід, що не дозволяє йому також утримувати ще свою малолітню дитину [PERSON], [INFO] та дружину [PERSON], яка не працює у зв'язку з знаходженням у відпустці по догляду за дитиною,. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено судом, визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця у рішенні від 30.03.2009 року, суд виходив з того, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для створення необхідних передумов для розвитку дитини і забезпечення організації її життя. Після ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], позивач 05.04.2014 року працевлаштувався до ПАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" філії Миколаївський річковий порт та його дохід з 01.06. по 30.11.2014 року становить 27873,92 грн., щомісячна заробітна плата становить більше ніж 4 тис. грн., тобто відсутні підстави вважати дохід позивача зменшеним. При цьому, позивач з 2009 року ухилявся від сплати аліментів, аліменти почали з нього стягувати лише з вересня 2014 року, тобто наявна заборгованість сталася з вини самого позивача та стягнення заборгованості носить тимчасовий характер. Крім того, згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не може перевищувати сімдесяти відсотків. При цьому позивач як батько дитини зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття Таким чином, посилання позивача на зменшення доходу з урахуванням сплати аліментів та заборгованості за ними, є безпідставним, оскільки стосовно саме цих зобов'язань по сплаті аліментів визначається дохід, а заборгованість за аліментами є частиною цих зобов'язань. Не зазначено також підстав вважати, що погіршився стан здоров'я позивача з часу ухвалення рішення. При цьому сам факт появи у платника аліментів інших утриманців не є підставою для зменшення їх розміру. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дочки не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач не обґрунтував та не довів свої вимоги та в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed