Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно кредитного договору №1781/2007 від 08.11.2007 року Банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в сумі 101 750,00 доларів США з терміном погашення до 05.11.2027 року зі сплатою 12,39% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 152 493,83 дол США та 177 630,17 грн. З метою забезпечення виконання позичальником зобов"язань по кредитному договру, між сторонами 08.11.2007 року було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 78,6 кв.м., яка на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Данилів Т.Д. від 08.11.2007 року за реєстровим № Д-1478 та зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ за №5453 в книзі 103 належить [PERSON]. Вартість предмету іпотеки була погоджена між сторонами та становила 664 768,00 грн. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з наведеним позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів наведених в ньому. Крім цього, повідомив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.10.2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1781/2007 від 08.11.2007 року в сумі 132 111,9 дол. США, що еквівалентно 1 539 719,67 грн., однак вказана сума зоборгованості позичальником банку не повернута. Крім цього, наявність судового рішення про стягнення заборгованості по кредитному договору не позбавляє права позивач на пред"явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, у випадку реалізації предмета іпотеки виручена сума буде направлена на погашення заборгованості. Жодного подвійного стягнення зі сторони позивача не буде. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що є прийняте судом рішення про стягнення з нього на користь позивача певної суми заборгованості. З метою її погашення, відповідач здійснює дії дощо продажу предмета іпотеки. Прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог призведе до подвійного стягнення за кредитним договором. На підставі наведеного просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник із кредитного договору, забезпеченого іпотекою, умовами якого передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену вимогу в один із передбачених договором способів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 08.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1781/2007, за яким Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 101 750 доларів США за програмою Житло дітям з терміном погашення до 15.12.2027 року зі сплатою 12,39% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору(а.с.11-13). Внаслідок порушення графіку сплати коштів Банк звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та 12.10.2015 року судом постановлено рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з позичальника 132 111,9 дол. США, що еквівалентно 1 539 719,67 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с.147-149). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.10.2015 року встановлено факт заборгованості та стягнуто заборгованість, яка визначена в розмірі 132 111,9 дол. США, що еквівалентно 1 539 719,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 08.11.2007 року між позивачем та відповідачем 08.11.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно п. 11. якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання Зобов»язання Іпотекодавця, що випливає з Кредитного договору, цим передає у іпотеку, а Іпотекодержатель приймає у іпотеку Предмет іпотеки. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 78,6 кв.м., яка на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Данилів Т.Д. від 08.11.2007 року за реєстровим № Д-1478 та зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ за №5453 в книзі 103 належить [PERSON]. Згідно п. 1.4 договору іпотеки вартість предмету іпотеки визначена сторонами в розмірі 664 768,00 грн. У відповідності п. 5.1.6 договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання Зобов»язання (тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. Іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок Предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Зобов"язання в цілому або в тій чи іншій частині (п.7.1.). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, тому у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Спосіб реалізації предмета застави, іпотеки встановлений ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення в межах суми, яка визначена до стягнення рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.10.2015 року в розмірі 132 111,9 дол. США, що еквівалентно 1 539 719,67 грн. Крім цього, суд звертає увагу що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13). Крім цього, у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 р. у справі № 6-1080цс15, зазначено, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки, домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права. Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, відповідно до 16, 20, 548, 589, 590, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанови Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13, Постанови Верховного Суду України від 03.02.2016 р. у справі № 6-1080цс15, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: dismissed