Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту місця відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є єдиним сином [PERSON] та [PERSON]. В період шлюбу, а саме 27.06.1949 року за Договором на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, його батько [PERSON] безкоштовно отримав земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS], для індивідуального будівництва житлового будинку, договір посвідчено нотаріально. Батьки позивача на вказаній земельній ділянці, на спільні сімейні кошти, збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Згідно Реєстраційного посвідчення від 11.02.1992 року в Харківському міському БТІ на ім'я батька позивача [PERSON] було зареєстровано право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS]. Батьки позивача з 1955 року були зареєстровані та постійно проживали в житловому будинку [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на його ? частину житлового будинку, надвірних будівель та споруд. Мати позивача [PERSON], в установлений законом строк, прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - ? частиною домоволодіння, так як після смерті батька продовжувала постійно проживати в спірному будинку, слідкувати за його станом, доглядати, опалювати, ремонтувати, тощо. Але мати позивача належним чином не оформила у нотаріуса свої спадкові права та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS]. Позивач звернувся до Дванадцятої ХДНК з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, але нотаріус 25.03.2017 року видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що [PERSON], яка була спадкоємицею померлого [INFO] її чоловіка - [PERSON], спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, відсутні документи, які підтверджують місце відкриття спадщини та коло спадкоємців за законом після смерті обох спадкодавців. Через втрату будинкової книги на домоволодіння [ADDRESS], позивач не зміг надати нотаріусу довідку з вуличного комітету про місце проживання його батьків за вказаною адресою на час смерті батька - [INFO]. На запит нотаріуса, щодо видачі копії актового запису про смерть та повного витягу, Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надав 18.02.2017 року копії цих актових записів. Із їх змісту видно, що [PERSON] та [PERSON], кожний на день своєї смерті, мешкали по [ADDRESS]. Крім того, із Генерального плану (схеми) від 28.01.1955 року видно, що користувачем земельної ділянки [ADDRESS] є [PERSON] (квартал [NUMBER]). На цій земельній ділянці станом на 20.10.1954 року знаходився житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, яким також користується батько позивача [PERSON], з правоустанавлюючих документів на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] від 21.09.1991 року вбачається, що вказаний будинок в цілому належить на праві власності батькові [PERSON] Через відмову нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], він змушений звернутися до суду з цим позовом. Просив встановити факт місця відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], як місце знаходження його майна за адресою: [ADDRESS]. Встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні викладені в позові обставини підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали суду заяву, згідно якої, просили справу розглядати за їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Представник третьої особи - Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали суду заяву, згідно якої, просили справу розглядати за їх відсутності. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що будинок за адресою: [ADDRESS], був побудований батьками позивача - [PERSON], [PERSON], які постійно мешкали в цьому будинку. На час смерті [PERSON] в будинку мешкала його дружина [PERSON], позивач по справі постійно відвідував матір. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батьків, який наданий час мешкає в зазначеному будинку. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 29.05.1951 р. бюро ЗАЦС Кагановичського району м. Харкова, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 19.01.1949 р. міським ЗАЦС м. Харкова, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.01.1949 року (а.с. 15). Згідно копії Договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, укладеного 27.06.1949 року р.№ 4265/6, між [PERSON] та Житловим управлінням виконкому Сталінської райради депутатів трудящих, та рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих, [PERSON] безкоштовно отримав земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS], для індивідуального будівництва житлового будинку. Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в Харківському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення р-р № 58305 від 11.02.1992 року (а.с.16-18,20) Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], вбачається, що даний житловий будинок було побудовано [PERSON] в 1951 році та проінвентаризовано на його ім'я в 1965 році. (а.с.21-25,36-43) Згідно ст. 16 Закону України "Про власність"(який діяв в період з 1991 по 2007 рік) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України Згідно ст. 22, 28 Кодекса про шлюб та сім"ю України (в редакції 1969 року) - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» від 04.11.2016 року № 1012768 вбачається, що після обстеження на місці та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] дійсно відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами; літ. Б - сарай; літ. Д - льох; літ.Ж - гараж; літ. ж - оглядова яма; літ. З - вбиральня; № 2, 4,5 - огорожі; № 3 - вимощення; № 6 - трубчатий колодязь (а.с.25). [PERSON] помер [INFO]. (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 18 березня 2000 р., видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану) (а.с. 26). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Дане спадкове майно фактично прийняла дружина померлого - [PERSON], яка була зареєстрована (а.с.49) та постійно проживала в даному житловому будинку, на час смерті [PERSON] та залишилась проживати після його смерті, що підтверджується довідкою з місця мешкання, відомостями адресно-довідкового бюро та копією паспорта [PERSON] зі штампом реєстрації (а.с.50,51). Але документально свої спадкові права на даний будинок [PERSON] не оформила. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 26 квітня 2014 р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 27). Згідно повного витягу № 00017681764 від 18.02.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6151 від 26.04.2014 року [PERSON], місцем її проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с.31,32) Згідно повного витягу № 00017710764 від 24.02.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2936 від 18.03.2000 року [PERSON], місцем його проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с.33) В підтвердження місця мешкання [PERSON] позивачем була також надана особиста переписка померлого [PERSON] та оплата квитанцій за адресою: [ADDRESS] (а.с.35,44-48) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2017 року Синельников І.П., державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори вивчивши документи, подані [PERSON], для оформлення спадщини після смерті матері позивача [PERSON], померлої [INFO], відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила свої спадкові права, відсутні документи, які підтверджують місце відкриття спадщини.(а.с.11) Згідно копії спадкової справи № 776/2014 відкритої після смерті [PERSON], наданої Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, 06.10.2014 року з заявою про прийняття спадщини та іншими документами, звернувся син спадкодавця [PERSON] - позивач по справі [PERSON]. Згідно даної спадкової справи вбачається, що більш ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався. Із Інформаційних довідок зі Спадкових реєстрів встановлено, що заповіти та спадкові договори спадкодавцем [PERSON] не залишались. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено постановою від 25.03.2017 року. Також нотаріальною конторою було повідомлено, що спадкова справа щодо майна [PERSON], померлого [INFO] не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили. Згідно ст. 526 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON], місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Анатолічне положення передбачено ст.. 1221 ЦК України,в редакції 2003 року. Згідно ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічні положення передбачені ЦК України в редакції 2003 року, ст.. 1217, 1261, 1268 ЦК України. Згідно ст.. 256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, із досліджених доказів, що постійне місце мешкання спадкодавця [PERSON] був житловий будинок, який належав йому на праві приватної власності, за адресою: [ADDRESS], який він збудував та мешкав в ньому на час смерті. Після смерті [PERSON], спадщину у вигляді 1/2 частини зазначеного житлового будинку прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в будинку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] - син померлих [PERSON] та [PERSON], які мешкала разом за адресою: [ADDRESS], є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину у встановлений законом строк, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст.. 1217,1218 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши та оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, так як були встановлені факти місця відкриття спадщини та прийняття спадщини та ті обставини, що позивач [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON]К, спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved