Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві в особі Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори про визначення права власності на квартиру в порядку спадкування. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її син [PERSON], його спадкоємцем стала його дочка, відповідно, її онука [PERSON]. [INFO] [PERSON] у віці 24 років померла. Її єдиним спадкоємцем стала вона, як рідна бабася по лінії батька, оскільки інших родичів [PERSON] не мала. За час життя померла набула майно, як спадкоємиця її померлого батька (сина позивачки), проте право власності на квартиру [ADDRESS] у визначеному законом порядку не зареєструвала в КМБІ, оскільки тяжко хворіла на невиліковну хворобу, хоча й отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В грудні 2013 року вона звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою [INFO] [PERSON], проте 20 грудня 2013 року отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що померла за свого життя не зареєструвала своє право власності на вказану квартиру у визначеному законом порядку, посилаючись на ст. 182 ЦК України, вважаючи, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, з роз»ясненням права звернення до суду за захистом порушеного/невизнаного права, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 08 жовтня 2013 року (а.с.20), позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 16 січня 2014 року (а.с.21), позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, покладаючись на рішення суду. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Третя особа в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.17). За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10), який, в свою чергу, є батьком померлої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно, позивачка [PERSON] є рідною бабусею померлої [PERSON] по лінії її батька, тобто судом встановлений прямий родинний зв»язок між померлою та позивачкою, яка є спадкоємицем за законом другої черги згідно ст. 1262 ЦК України. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с.5), його спадкоємцем за законом стала дочка [PERSON] (а.с.6, 23-24), яка [INFO] у віці 24 років померла (а.с.7). Померла заповіту не залишила. У другу чергу право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1262 ЦК України, мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Померла [PERSON] близьких родичів (спадкоємців першої, другої черги), окрім позивачки, немає, її батьки померли, за життя вона не була одружена, дітей не мала. Позивачка претендує на устадкування майна за законом після смерті [PERSON], як спадкоємиця другої черги. За час життя померла [PERSON] набула майно, як спадкоємиця її померлого батька (сина позивачки [PERSON]) (а.с.6, 23-24), проте право власності на квартиру [ADDRESS] у визначеному законом порядку вона не зареєструвала, оскільки тяжко хворіла на невиліковну хворобу, хоча й отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину від 29 грудня 2010 року, виданого нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] успадкувала квартиру [ADDRESS], що належала на праві власності померлому [PERSON], [INFO] (її батьку) (а.с.23-24). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємція за законом одержує право на спадування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що померла [INFO] [PERSON], як спадкоємиця за законом, померла після відкриття спадщини, яка відкрилась [INFO], після смерті її батька - [PERSON], й не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини, якою являється квартира [ADDRESS], переходить до її спадкоємців (спадкова трансмісія), якою являється позивачка як її бабуся. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом, відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України, помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 88 ЦПК України. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ-ї групи (а.с.11), тому судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, ст. 1258, 1262 ЦК України,

Outcome: approved