Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач 25 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], про його вселення до квартири і виселення з цієї квартири мешканців. [PERSON] посилався на свідоцтво про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі яких він - позивач - є власником 1\\2 частини вищевказаної квартири і стверджував, що його брат - [PERSON] - власник 1\\2 частини цієї квартири, перешкоджає у користуванні квартирою, що він- позивач- зареєстрований по спірній квартирі і іншого житла не має. В ході судового розгляду даної справи суд встановив, що 17.11.2014 року [PERSON] належну йому 1\\2 частину квартири [ADDRESS] подарував [PERSON], а 27.03.2015 року [PERSON] зробив відчуження цієї частки квартири на користь [PERSON] шляхом укладання договору дарування. 8 липня 2014 року [PERSON] подарував 1\\2 частину квартири [ADDRESS] синові [PERSON] Суд залучив до участі у справі у якості співвідповідачів [PERSON] і [PERSON], у якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON] і роз"яснив позивачу його право заявити свої вимоги до належного відповідача. [PERSON] позов не змінював. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про час і місце слухання справи сповіщений. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] позов [PERSON] не визнав з тих підстав, що на момент звернення позивача до суду він не був власником 1\\2 частини квартири. Третя особа - [PERSON] - позов батька підтримав. Суд вислухав учасників процесу, вивчив надані до позову документи і встановив наступне: Однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.11.1995 року Управлінням ЖКГ Виконкому ОМР належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Після смерті батьків [PERSON] і [PERSON] спадщину отримали діти - [PERSON] - за законом, [PERSON] - за заповітом. 8 липня 2014 року [PERSON] подарував належну йому 1\\2 частину квартири [ADDRESS] синові [PERSON] - договір нотаріально посвідчено, право власності [PERSON] на 1\\2 частину квартири зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 17.11.2014 року [PERSON] належну йому 1\\2 частину квартири [ADDRESS] подарував [PERSON], а [PERSON] 27.03.2015 року уклав договір дарування 1\\2 частини квартири з [PERSON]- договір посвідчено нотаріально, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості щодо права власності [PERSON] на 1\\2 частину квартири. [PERSON] у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом про захист його права власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] і стверджував, що брат чинить перешкоди у володінні і користуванні квартирою, що перебуває у їхній спільній частковій власності, що брат здав квартиру в оренду без його згоди і позбавив його - позивача - житла. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: свідоцтво про право на житло від 27.11.1995 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2014 року, витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку з місця реєстрації, медичні документи щодо стану здоров"я (позивач є інвалідом 2-ї групи внаслідок трудового каліцтва). Представник відповідачів, не визнаючи позов, пояснив, що позивач з липня місяця 2014 року не є співвласником квартири, що він не має потреби в цій нерухомості, тому як в спірній квартирі не проживає багато років, хоча і має реєстрацію по квартирі, що на сьогодні [PERSON] веде перемови з власником 1\\2 частини квартири - [PERSON]- щодо припинення спільної часткової власності на квартиру. [PERSON], підтримуючи вимоги батька, заявив, що брати повинні між собою домовитись щодо користування спірною квартирою. При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав: згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку позивач не є власником спірної квартири (частки цієї квартири) і у нього відсутні підстави для захисту відсутнього права. Щодо права користування житлом. Позивачу належить визначитися, хто порушує його право на користування житловим приміщенням і звертатися з відповідними вимогами до конкретної особи. У даному випадку позивач не заявив будь-яких вимог до власників квартири, залучених до участі по даній справі з ініціативи суду, не надав доказів, що користувачі квартири відмінні від власників цієї квартири.

Outcome: dismissed