Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про поділ майна, належного на праві спільної сумісної власності, в обґрунтування якого посилається на те, що з 14.11.2004 року до 02.08.2012 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і в цей період придбали нерухоме майно у виді 62/100 частини житлового будинку [ADDRESS] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.07.2005 року, право власності на яке було зареєстроване за відповідачем. Позивач вказує, що, оскільки, нерухоме майно було придбане в період шлюбу, то це майно належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, однак [PERSON] не визнає її право на частину житлового будинку, яка придбана в період шлюбу, а тому просить визнати за нею право власності на половину 62/100 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі рівності часток у майні подружжя, розділивши нерухоме майно в натурі. [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами виник спір, який випливає із цивільних правовідносин про право спільної сумісної власності подружжя, які регулюються главою 8 Сімейного Кодексу України. Згідно оглянутого рішення Сарненського районного суду від 02.08.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 14 листопада 2004 року Стрільською сільською радою Сарненського району Рівненської області, розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 21.07.2005 року, [PERSON] купив у [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], 62/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], які прийняв у власність, та які зареєстровані за ним відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Отже, суд приходить до висновку, що сторони за спільні кошти в установленому законом порядку придбали 62/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], а тому подружжя позивача і відповідача в період шлюбу набули право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно, в зв»язку з чим суд вважає, що дане нерухоме майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, 1/2 частина якого належить на праві власності [PERSON] Згідно повідомлення судово-технічного експерта від 09.07.2014 року поділ в натурі 62/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] є неможливим, так як житловий будинок є спільною частковою власністю, а документи про 62/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] як окремий об"єкт права власності відсутні, в зв"язку з чим ухвала про призначення судової будівельно-технічної експертизи повернута без виконання. Оскільки, поділ нерухомого майна у виді 62/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], яке є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], в натурі є неможливим з технічної точки зору, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, крім того сторони не надали згоду на присудження одному з подружжя грошової компенсації, а тому мають рівні права на користування нерухомим майном. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial