Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Заявник [PERSON] 25 лютого 2021 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту, однією сім`єю та встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке він заповітом залишив заявнику. Заявник зазначає, що він до 25 травня 2018 року протягом восьми років проживав з [PERSON] у храмі м. Донецька, Донецької області, останній був його духовним наставником, якому заявник допомагав у всьому та з яким вони вели спільне господарство по день смерті останнього та заявник займався похованням останнього, інших родичів у померлого немає. Встановлення факту проживання однією сім`єю заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, оскільки він не може отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , так як останній помер на непідконтрольній території. Так, 26 травня 2018 року було видано лікарське свідоцтво про смерть № 60 форми № 106/у, в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO] . Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецька, Донецької області, який помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, Україна та встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , з 2010 року по день смерті [INFO] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2021 року заяву [PERSON] передано на розгляд Селидівському міському суду Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Авдіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, просить вирішити заявлені вимоги на розсуд суду. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.\~317\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року за\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року N 990-УШ "Про внесення змін до\~Цивільного процесуального кодексу України\~щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - За змістом частини першої статті 257-1\~ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Слід зауважити, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України має розглядатися судом за загальними правилами, передбаченими для розгляду заяв про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 часини першої\~статті 256 ЦПК України), у тому числі щодо суб`єктів звернення у такій категорії справ. У контексті порушеного питання слід враховувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутись із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою чоловіка чи дружини з підстави, що вони не були родичами померлого, унеможливить реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням їх конституційних прав. Враховуючи зазначене, а також те, що положення чинного законодавства, зокрема\~Сімейного кодексу України, відносять дружину/чоловіка до членів сім`ї, судам слід розглядати таку категорію справ за заявами чоловіка або дружини померлої особи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1222 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~в судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно копії заповіту, посвідченого 05 квітня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, Сучков В.С., належне йому на праві власності земельну ділянку та недобудований будинок, заповів заявнику. Отже, заявник є спадкоємцем за вищезазначеним заповітом на випадок смерті [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 60 за формою за формою № 106/у, виданого 26 травня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 04 серпня 2018 року, Авдіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] був духовним сином померлого [PERSON] , вони проживали спільно при церкві у м. Донецьку, Донецької області, з 2007 року, по день смерті останнього. Вони разом проживали як батько з сином, заявник доглядав за [PERSON] , вели спільний побут та господарство. Крім того зазначила, що вона проживала при церкві по сусідству с заявником та померлим [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] був духовним сином померлого [PERSON] , вони проживали спільно приблизно 11 років, по день смерті останнього. Вони разом подорожували, заявник доглядав за [PERSON] , вели спільний побут та господарство. Суд оглянувши матеріали справи приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , який помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, Україна, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України, як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Разом з тим, суд бере до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] проживав разом з померлим [PERSON] , по день смерті останнього. Встановлення цього факту необхідне заявнику для здійснення державної реєстрації факту смерті [PERSON] та оформлення спадкових прав, тобто встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, суд вважає наявність підстав, якими заявник [PERSON] обґрунтовує свої вимоги, заявдені вимоги є обґрунтованими, повністю доведеними в судовому засіданні та підтвердженими документально, а тому заява про встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Згідно ч.4\~ст.257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved