Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

19 вересня 2018 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем та має з ним спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін по справі не склалося, з 14 березня 2013 року проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем, усі обов"язки щодо утримання та виховання сина позивач несе самостійно. Позивач прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, 11 жовтня 2018 року до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, прохає його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, до суду надав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами позивача згоден в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України , за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Спільне життя у сторін по справі не склалося, з 14 березня 2013 року проживають окремо. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вивчивши надані позивачем докази, враховуючи, що відповідач є батьком дитини, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, а також враховуючи той факт, що [PERSON] визнав позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно із ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704, 80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Крім того, при ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved