Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 31 серпня 2008 року вони зареєстрували з відповідачкою шлюб, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1450. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди щодо сімейного життя, що призводить до виникнення стресових ситуацій, які завдають шкоди його психологічному і фізичному стану здоров'я, з березня 2015 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 10.03. 2016 року сторонам надавався строк для примирення у три місяці за клопотанням відповідачки [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах, оскільки після 10 березня 2016 року шлюбні відносини з відповідачкою не відновлювалися, примирення сторін не наступило і він наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання належним чином повідомлена про дату, час, день розгляду справи ( а.с. 23) не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи надання додаткового строку на примирення через загальну канцелярію до суду не надійшло, а тому на підставі заяви позивача у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача , який наполягав на розірванні шлюбу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2008 року зареєструвавши його у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1450 ( а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Починаючи з березня 2015 року позивач та відповідачка остаточно розійшлись, перестали вести спільне домашнє господарство, підтримувати між собою подружні стосунки , мають різний грошовий бюджет, різні інтереси, та шлюб носить формальний характер. Позивач в судовому засіданні зазначив, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної та фізіологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. Щодо виховання неповнолітньої доньки , сторони визначалися у добровільному порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved