Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

16.12.2014 року позивач звернулася до суду до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у житловому по [ADDRESS] частина якого належить їй на праві власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2003 року, належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. У квітні 2012 року її знайомі [PERSON] та [PERSON] звернулися до неї з проханням зареєструвати їх в будинку, на що вона дала свою згоду, а відповідачі пообіцяли протягом року знятися з реєстрації. 13.05.2012 року відповідачі забрали свої особисті речі та виїхали з будинку. З цього часу в будинку не з'являлися, будинком не цікавляться, оплату за комунальні послуги не здійснюють, їх місцезнаходження невідоме. Факт тривалого не проживання відповідачів в будинку підтверджується актом обстеження від 27.11.2014 року. Реєстрація в квартирі відповідачів обмежує її права власника, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причину неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки, не надали, представника, який би діяв від їх імені, до суду не направили. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутністю, не представили. Оскільки з причини неявки відповідачів неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідачів. Суд, вислухавши пояснення позивача, уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2003 року р.н. 1-885, на праві власності належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Даний правочин зареєстровано в КП "Харківське міськБТІ", що підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2003 року №2346075, р.н. 75906, копію якого долучено до матеріалів справи. У квітні 2012 року знайомі [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] звернулися до неї з проханням зареєструвати їх в будинку, на що вона дала свою згоду, а відповідачі пообіцяли протягом року знятися з реєстрації. 13.05.2012 року відповідачі забрали свої особисті речі та виїхали з будинку. З цього часу в будинку не з'являлися, будинком не цікавляться, оплату за комунальні послуги не здійснюють, їх місцезнаходження невідоме. Факт тривалого не проживання відповідачів в будинку підтверджується актом обстеження від 27.11.2014 року, складеним головою вуличного комітету №5 в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно даних довідки з місця проживання №188 від 30.11.2014 року, виданої громадським вуличним комітетом №5 за підписом голови комітету, гр-ці [PERSON], в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація відповідачів у спірному будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за осіб, які них не споживають. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Таким чином, реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права позивача, щодо подальшого користування та розпорядженню нею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved