Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив усунути перешкоди в користуванні та володінні належною йому квартирою [ADDRESS] в м. Харкові, визнавши [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що квартира [ADDRESS] в м. Харкові належить позивачу на праві власності, реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі порушує права позивача як власника квартири, та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належною йому квартирою. У зв'язку з тим, що відповідачі з реєстрації не знялися, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20.07.2016 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги позивача та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення на їх адреси судових повісток. Відповідно до п.п. 1) п. 1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року N 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. Згідно з п. 2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Приймаючи до уваги, що судові повістки про виклик відповідачів до суду направлені відповідачам 05.07.2016 року за вихідними номерами: 9374, 9376, 9377, 9378, 9379, 9380, що підтверджується відмітками канцелярії суду, на адреси зазначені позивачем у позовній заяві, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, та враховуючи достатність часу, необхідного для пересилання рекомендованої письмової кореспонденції, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористалися, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасників судового процесу на судовий захист. Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради правом на участь представника в судовому засіданні не скористалося, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. 20.07.2016 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] в м. Харкові належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) 31.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.М., реєстровий № 244 (а.с. 8-9). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2016 року за індексним номером 52350087, квартира [ADDRESS] в м. Харкові зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 10). Згідно відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 23.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], проте відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими/знятими з реєстрації не значаться (а.с. 20-25). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що реєстрація відповідачів у належній йому на праві власності квартирі порушує його право, як власника майна, та просить суд усунути перешкоди у користуванні та володінні вказаною квартирою. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] в м. Харкові шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] в м. Харкові шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою задоволенню не підлягають, оскільки судовим розглядом встановлено, що вказані особи зареєстрованими в цій квартирі не значаться. Судові витрати суд покладає на відповідачів [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial