Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування, пов`язаного із понесеними витратами на лікування у загальному розмірі 29 000 гривень та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову вказала, що 18.07.2018 року по вул.Фабричній в м.Змієві Харківської області відбулось ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив з`їзд в кювет та допустив перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена шкода, яка проявилась у витратах, понесених позивачем на лікування, а саме оплату за придбання набору імплантів для остеосинтезу для свого сина [PERSON] 23.05.2019 р. відповідачу було скеровано повідомлення про ДТП від 16.05.2019 року та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами понесеними на лікування з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заява на виплату окрім обґрунтування вимог до страховика містила і відомості про визначення їх розміру. Отже позивач вказує, що до відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування, пов`язане із понесеними витратами на лікування в розмірі 29 000 грн. Подана заява на виплату страхового відшкодування містить необхідну інформацію, що визначена ч.35.1 ст.35 ЗУ « Про ОСЦПВВНТЗ», а також до неї були додані необхідні документи , що визначені вказаним законом для підтвердження заявленої вимоги. Зазначені заяви відповідач отримав 27.05.2019 року, то ж минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Отже, станом на день подання позову відповідач не виконав покладені на нього законом обов`язки і не виплатив страхове відшкодування, пов`язане з витратами на лікування, тому позивач змушена звернутись до суду з цим позовом. 25 листопада 2019 року відповідно до ухвали позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Представник відповідача повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами про направлення відповідачу судової кореспонденції. Причин неявки суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не надав. Оголошення про виклик відповідача розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з підстав передбачених ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] на підставі ст.26 КК України закрито. З вищенаведеної ухвали вбачається, що потерпілий - [PERSON] не має жодних претензій до [PERSON] та підтвердив, що завдана шкода відшкодована йому у повному обсязі, про що надано письмову заяву. Позивач по справі обґрунтовує заявлені вимоги про стягнення сум страхового відшкодування тим, що внаслідок лікування свого сина, вона понесла витрати на придбання лікарських засобів - набору імплантів для остеосинтезу на суму 29000 грн. Вказані імпланти позивач придбала 19.07.2018, що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 23 цього Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Щодо витрат на лікування свого сина [PERSON] , системний аналіз норм ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що витрати на лікування потерпілого внаслідок ушкодження здоров`я відшкодовується страховиком лише потерпілому внаслідок ДТП, а не іншим особам. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно понесла витрати на лікування сина [PERSON] , однак потерпілою від ДТП вона не являється, що виключає наявність підстав для виплати їй страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я. Тобто доводи позивача про те, що вона має право на відшкодування понесених нею зазначених витрат страховою компанією, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якої обґрунтовані її вимоги, такі витрати можуть відшкодовуватися страховиком тільки потерпілому, який поніс такі витрати на своє лікування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed