Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 26 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 113/П/73/2008-840, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 30 868 дол. США зі сплатою 14,8 % річних, строком з 26 березня 2008 року до 17 березня 2015 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит у вказаний термін та сплачувати проценти. У якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за зазначеним кредитним договором 26 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 113/П/73/2008-840. Відповідно до умов якого, [PERSON] зобов'язалася відповідати у повному обсязі перед кредитором за своєчасне і повне виконання боржником зобов'язань, а також відповідачі зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, у зв'язку з чим виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 03.04.2015 року становить 69845,88 дол. США , в тому числі: - 28 900,32 дол. США - непогашений кредит; - 24 263,74 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків; - 13595,02 дол. США - пеня за прострочення строків виконання зобов"язань; - 3086,80 дол. США - несплачений штраф. Посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 69845,88 дол. США, витрати по оплаті судового збору покласти на відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги з тих же підстав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день і місце розгляду справи повідомлялися за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою проживання, за останньою відомою адресою проживання, а відтак вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника позивача та відповідачів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 26 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір (далі - договір) № 113/П/73/2008-840 ( а.с. 11-17). Відповідно до умов договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 30 868 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором «Автопакет» зі сплатою 14,8 % річних та строком з 26 березня 2008 року до 17 березня 2015 року (п.п. 1.1.,1.1.3.1., 1.1.4. договору). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки , відповідно до якого вона зобов'язувалася відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] його зобов'язань, що виникли із кредитного договору, в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків (а.с.9-10), відповідач [PERSON] з 19 березня 2009 р. припинив внесення будь-яких платежів за договором, у зв'язку з чим, станом на 03 квітня 2015 року розмір заборгованості по тілу кредиту складає 28 900,32 дол. США. Відповідно до п.2.2.1, п.2.2.3 відповідач зобов'язаний повернути кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 18 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п.2.2.1 кредитного договору, тобто у розмірі 595,72 дол. США Разом з тим, платежі на сплату відсотків відповідач не вносив взагалі, а тому станом на 03 квітня 2015 р. розмір заборгованості по сплаті відсотків становить 24 263,74 дол. США . Відповідно до п.5.1 кредитного договору у разі прострочення строку сплати мінімального платежу по погашенню кредиту, визначеного п.2.2.1 кредитного договору, боржником сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору боржнику була нарахована пеня за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 13 595,02 дол. США за період з 03 квітня 2014 р. по 21 березня 2015 р., що за курсом НБУ станом на 03.04.2015 року становить 319 612,01 грн. (а.с. 10). Відповідно до п.5.2. договору, відповідач зобов'язався також сплачувати на користь банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту. У зв'язку з порушенням строків повернення основного боргу та сплати відсотків, відповідно до п.5.2 кредитного договору, відповідачу було нараховано штраф у розмірі 3086,80 дол. США (а.с. 10). Розрахунки банку спростовані не були. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідачів потрібно стягнути солідарно на користь позивача 53 164,06 доларів США- заборгованість по непогашеному кредиту та несплаченим відсоткам та 392 181,11 гривень- пеню та несплачений штраф. Враховуючи викладене, суд враховує, що згідно роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року - у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення суду навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а тому необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 53 164,06 доларів США, яка станом на 02 лютого 2016 року в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ (1 дол. США = 25 грн. 45 коп.) становить 1 353 025,33грн. та 392 181,11 грн., а всього стягнути 1 745 206,44 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягають витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved