Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач 11.02.2016 року звернулась до суду з позовом і з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за травень-грудень 2015 року в сумі 23187,27 грн., 3250 грн. вихідної допомоги, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 13003,2 грн., моральну шкоду в сумі 9000 грн. Посилається в позові на те, що з 17.12.2014 р. працювала на посаді директора бібліотеки ДВНЗ «Міжгалузева академія управління». Наказом Міністерства освіти і науки України від 19.06.2015 року № 661 було прийнято рішення про припинення ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» шляхом приєднання його до Київського національного університету технологій і дизайну, який є правонаступником всіх прав та обов»язків ДВНЗ «Міжгалузева академія управління». 01.12.2015 року позивач була звільнена з займаної посади на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Відповідно до штатного розпису станом на 2015 р. розмір посадового окладу позивача складав 1806 грн., доплати становили 50%, що складає 903 грн. та 30% від посадового окладу, що складає 541,8 грн., таким чином, загальний розмір місячної заробітної плати складав 3250,8 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2 квартал 2015 року нараховано 11477,63 грн., а виплачено 6632,79 грн. За 3 квартал 2015 року нараховано 11699,49 грн., а виплачено 0 грн. Зазначає, що на момент звільнення відповідач не виплатив заробітну плату за період травень-грудень 2015 року в сумі 23187,27 грн., 3250,8 грн. вихідної допомоги. В зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст.116 КЗпП України, відсутності проведення з ним розрахунку при звільненні в день звільнення, в порядку ст.117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13003,20 грн. Тривала невиплата заробітної плати призвела до глибоких душевних страждань, оскільки була позбавлена можливості отримання єдиного доходу і змушена була звертатись за фінансовою допомогою до родичів та друзів. Почуття тривоги та неспокою негативно позначились на здоров»ї та істотно його погіршили. Моральну шкоду оцінює у 9000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи Київського національного університету технологій та дизайну заперечував проти позовних вимог оскільки, в ході складання передавального акту та приймання документації встановлено, що первинних бухгалтерських документів з причин виникнення заборгованості з заробітної плати, комісії з реорганізації не передано. Позивачем не надано доказів щодо наявності заборгованості з виплати заробітної плати та не надано доказів які обгрунтовують розмір моральної шкоди. Заслухавши позивача, представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Позивач з 17.12.2014 р. працювала на посаді директора бібліотеки ДВНЗ «Міжгалузева академія управління». Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 19.06.2015 року №661 було прийнято рішення про припинення ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» шляхом приєднання його до Київського національного університету технологій і дизайну як структурного підрозділу. Київський національний університет технологій і дизайну, є правонаступником всіх прав та обов»язків ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України. Наказом № 61-к від 01.12.2015 року позивач була звільнена з 01.12.2015 року з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку ( ст.44 КЗпП України). Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно до штатного розпису станом на 2015 р. розмір посадового окладу директора бібліотеки складав 1806 грн., посада директора бібліотеки відносилась до 12 тарифного розряду. Відповідно до ст.96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно додатку 1 до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 року № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», до посади, що має тарифний розряд 12 застосовується тарифний коефіцієнт 2,12. Згідно з п.1 примітки до вказаного додатку посадові оклади (тарифні ставки) з 1 січня 2014 року розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду - 852 гривні, з 01 вересня 2015 року - 1012 гривень, з 01 грудня 2015 року - 1113 гривень. Відповідно до п.2 примітки посадові оклади (тарифні ставки) за розрядами Єдиної тарифної сітки визначаються шляхом множення окладу (ставки) працівника 1 тарифного розряду на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі, коли посадовий оклад (тарифна ставка) визначений у гривнях з копійками, цифри до 0,5 - відкидаються, від 0,5 і вище - заокруглюються до однієї гривні. Таким чином розмір посадового окладу позивача, яка була призначена на посаду 12 тарифного розряду дорівнює 852х2,12=1806,24 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотеки» встановлено працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 р. N 84 надбавку за особливі умови роботи у граничномурозмірі 50 відсотків посадового окладу. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 р. N 84 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек» доплата за вислугу років понад 20 років встановлюється у розмірі 30% посадового окладу. Відповідно до штатного розпису доплати позивачу становили 50%, що складає 903 грн. та 30% від посадового окладу, що складає 541,8 грн., таким чином, загальний розмір місячної заробітної плати позивача складав 3250,8 грн. Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м.Києві від 25.01.2016 р відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2 квартал 2015 року позивачу нараховано ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» 11477,63 грн., а виплачено 6632,79 грн. За 3 квартал 2015 року нараховано 11699,49 грн., а виплачено 0 грн. Заробітна плата за жовтень - листопад 2015 року складає 6501,6 грн.( 3250,8 грн. х2). Заробітна плата за 1 день грудня 141,34 грн.=( 3250,8 грн./23 дні). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за період травень-грудень 2015 обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 23187,27 грн. Відповідно до ст.44 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку в розмірі 3250,8 грн. Ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сама по собі відсутність грошових коштів у роботодавця не свідчить про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати та не виключає його відповідальності. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково, виключаються з розрахункового періоду. Враховуючи, що у грудні 2015 року позивач відпрацювала не повний робочий місяць, цей місяць виключають з розрахункового періоду. Повними відпрацьованими місяцями є жовтень-листопад 2015 р. Середньоденна заробітна плата, обчислена відповідно до п. 5 розділу 4 цього Порядку складає 154,8 грн. (3250,8 грн. + 3250,8 грн.) : 42 дні). Кількість робочих днів у розрахунковому періоді з 02.12.2015 р. по 31.03.2016 р. складає 84 дні. Таким чином розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні складає 13003,2 грн. (154,8 грн. х 84 дні). З відповідача на користь позивача підлягає стягненню середня заробітня плата за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог в сумі 13003,2 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. За встановлених обставин несвоєчасної виплати заробітної плати, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо заподіяння йому моральної шкоди, розмір якої виходячи з принципів розумності і справедливості визначає в сумі 2000 грн. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов"язань довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. З огляду на викладене вище, вимоги позивача підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період травень-грудень 2015 року в сумі 23187,27 грн., вихідна допомога 3250,8 грн., середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні в сумі 13003,2 грн., моральна шкода в сумі 2000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: partial