Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У січня 2016 року представник ПАТ КБ «Приват Банк» за дорученням звернувся до суду з позовною заявою до\~[PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач зазначав, що з відповідачем 11.11.2011 року було укладено договір б/н про отримання останнім кредиту у розмірі 4 тис. грн.. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору та своєчасно не повертав кредитні кошти, виникла заборгованість станом на 30.11.2015 року в сумі 23692 грн.87 коп., з яких 3896.79 грн.- заборгованості за кредитом, 14491.66 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом,\~2700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1104.42 штраф (процентна ставка). Представник позивача в позовній заяві заявив про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, до суду надала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Суд заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи вважає, що необхідно відмовити в задовленні позову поскільки по заявлених позивачем позовних вимогах сплинув загальний строк позовної давності, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків його спливу, а позивачем поважних причин пропуску цього строку не наведено. Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.11.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі її особистої заяви, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредитну картку з встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення ,що відповідає строку дії картки.\~\~ Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг ,при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень +5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 23692.87 коп., яка складається з 3896.79 грн.- заборгованості за кредитом, 14491.66 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом,\~2700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1104.42 штраф (процентна ставка). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця включно. Пунктом1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не звертався з заявою щодо закриття карткового рахунку. Зі змісту Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». З п. 2.1.1.8.3 Правил вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Останній платіж, який було проведено відповідачем по даному кредитному договору відбувся 28.05.2013 року сплатою процентів. З матеріалів справи не вбачається, що картка перевидавалась, своїй заяві відповідачка пояснила, що нову картуку не отримувала. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] письмово заявив про застосування позовної давності. Суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності повинен визначатись після останнього календарного дня зазначеного місяця у картці. Тобто картка відповідачу видана до грудня 2012 року, тому перебіг позовної давності для звернення до суду з позовом для позивача почався з лютого 2015 року. Тому суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено, тому немає підстав для задоволення позову. Позивач не заявляв про поважність причин пропуску строку позовної давності. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі №6-14цс 14, згідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. За такого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed