Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~ [PERSON] 16 квітня 2021 року був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника лікар - психіатр підтримав заяву, прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку у судовому засіданні заперечував проти госпіталізації. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону. В силу\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] 16 квітня 2021 року був госпіталізований до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за зверненням матері. Згідно ч. ч. 2, 5\~\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~виключно компетенцією лікаря-психіатра\~\~або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: контакт з хворим має формальний характер. В бесіді багатослівний, не витримує дистанцію з лікарем. Каже: "я приїхав до вас з планети Земля". Негативно заряджений в адресу батька. Каже: "ви нічого не знаєте, що було вдома". Емоційно не стійкий. На зауваження неадекватно реагує. Говорить: "мені подобається таке життя, ви мене ніколи не зрозумієте", "я активний, можу усе робити". Не заперечує, що вдома перестав приймати медикаментозну терапію. Вважає, що "мене це тормозить, це хімія". У відділенні місця не утримується, покидає палату. Інструкції медичного персоналу не виконує. Відмовляється від лікування. Конфліктує з іншими пацієнтами. Мислення непослідовне, прискорене за темпом. На перший план виступає афективна симптоматика. Критично свій стан не оцінює. Категорично відмовляється від госпіталізацції у стаціонар. Хворому поставлено попередній діагноз: біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод. Лікар - психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, про необхідність проходження курсу лікування у стаціонарних умовах. Згідно\~Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016\~судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому\~статтею 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями\~29,\~55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Outcome: approved