Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] 18 лютого 2015 року звернулась в суд з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; також стягнути із [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред"явлення позову і до 06.12.2017 року, тобто до досягнення донькою трьох років; відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення, в межах платежу, встановлених законом. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити, зазначивши, що після припинення шлюбних стосунків відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання добровільно не надає, що і стало підставою для звернення до суду . Відповідач [PERSON] в суді позовні вимоги щодо стягнення із нього аліментів на утримання доньки визнав повністю, а щодо утримання дружини заявив, що у нього недостатньо коштів на утримання своєї дружини, з якою вони припинили спільне проживання, а тому в даній частині вимог просив відмовити. Пояснював, що він хворіє , витрачає кошти на лікування та сплачує комунальні послуги, а також допомагає своїм батькам пенсіонерам. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони із січня 2014 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народилась донька- [PERSON] ( а.с. 7), яка після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2 ст.84 СК України). Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини. Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. При визначенні розміру аліментів на дитину та на дружину суд враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно працює на посаді головного державного ревізора-інспектора ДФС в області ( а.с. 35), наявність в нього захворювання пов»язаного з порушенням в шлунково-кишковому тракті (а.с. 26-29 ), відсутність на його утриманні інших дітей, яким-би він сплачував аліменти, інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку про задоволення позову частково і стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) відповідача, а також стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Посилання відповідача на те, що він утримує своїх батьків , суд до уваги не приймає, так як батьки відповідача є пенсіонерами ,отримують відповідну пенсію, яка є достатньою, а докази того, що вони потребують стороннього догляду та відповідач їх утримує, відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial