Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення неустойки за прострочення аліментів посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, забезпечення дитині належного гармонійного розвитку, його утримання, має заборгованість по аліментам у розмірі 22 225 грн. 80 коп. З часу народження сина бачив його двічі, не цікавиться його здоров'ям, ніяким чином не проявляє турботу про нього. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та пояснила, що має відомості, що відповідач вживає наркотичні засоби. Ще до народження сина сторони проживали окремо, після народження дитини відповідач ніяким чином не приймає участі у його вихованні, піклуванні. Просила позбавити відповідача батьківських відносно [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 650 грн., судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. 27 квітня 2018 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб та їй присвоєно прізвище [PERSON]. Суд,заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2016 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти у розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 25 травня 2016 року до досягнення повноліття. Відповідно до довідки виданої Київським ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 16 березня 2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 25 травня 2016 року по 01 березня 2018 року складає 21 225 грн. 80 коп. За даний період відповідачем жодного разу не сплачувалась будь-яка сума в рахунок аліментів. Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Заборгованість по аліментам відповідача за період з 25 травня 2016 року по 01 квітня 2018 року складає 22 225 грн. 80 коп. Неустойка за період з 01 березня 2017 року по 01 березня 2018 року складає 3 650 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини . Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 79 від 10 квітня 2018 року є доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Позбавлення батьківських прав є дійсно крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з'ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають позивача більше десяти років. Відповідач залишив позивача ще до народження дитини. За цей час не приходив до дитини, не цікавився його здоров'ям, життям, ніяким чином не проявляв турботу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вихователем групи дитячого садочка «Червона гвоздика», яку відвідує [PERSON]. За цей період [PERSON] жодного разу не приходив до садочка, не цікавився дитиною. Всю турботу про дитину проявляє позивач та її чоловік . Дитина вважає своїм батьком вітчима. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не приділяє уваги сину, не бере участі у його вихованні , не турбується про життя дитини, не цікавиться його розвитком, станом здоров'я, а тому має місце відсутність будь-якого спілкування батька з сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення неустойки у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved