Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

14.09.2016 року до Врадіївського районного суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав щодо їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по його вихованню, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає з 2008 року, долею дитини не цікавиться. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. При цьому позивачка, яка була допитана в якості свідка, вказала на ту обставину, що батько дитини з 2008 року ніякої батьківської турботи до дитини не проявляє, проживає окремо та долею сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, розвитку, піклуванні про освіту та здоров»я, взагалі не спілкується з сином та не підтримує будь-яких відносин, що свідчить про його ухилення від батьківських обов»язків. Дитина своїм батьком вважає її теперішнього чоловіка [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча двічі повідомлявся про час та місце судового розгляду справи належним чином. У судове засідання від 06.10.2016 року - за останнім зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, у судове засідання від 16.11.2016 року - через засоби масової інформації ( газета Урядовий кур»єр №209 від 08.11.2016 року) Представник органу опіки та піклування Андрушкевич М. Г. проти задоволення позову не заперечувала. У заяві від 14.11.2016 року висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача підтримала. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України. Заслухав пояснення учасників процесу, дослідив та оцінив письмові докази, висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позов про позбавлення батька батьківських прав підлягає задоволенню на підставі наступного. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який народився [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 липня 2006 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №40, місце реєстрації - відділ реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини. Шлюб розірвано у 2008 році. Мати дитини [PERSON] з 27 травня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживають однією сім»єю з дитиною [PERSON] в м. Одеса. У сім»ї також виховується малолітня дитина від другого шлюбу. Як вбачається з довідки Адамівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області №174 від 26.04.2016 року, [PERSON] зареєстрований на території Адамівської сільської ради, але з 2006 року за місцем реєстрації не проживає та останнє його місце знаходження невідоме. З моменту розірвання шлюбу, з 2008 року дитина постійно проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Батько дитини з цього часу будь-якої турботи до дитини не проявляє. Як вбачається з рішення Врадіївського районного суду від 28.07.2014 року, з [PERSON] на утримання дитини стягуються аліменти у розмірі ? частини його доходу. Відповідно до довідки відділу ДВС Врадіївського РУЮ №2869/4 від 02.07.15 року батько дитини аліменти не сплачує з моменту відкриття провадження та за останнім рахується заборгованість станом на 01.07.2015 року у розмірі 7250 грн. 39 коп. Як вбачається з показань свідків [PERSON], [PERSON], письмових документів - характеристики з Одеської ЗОШ №80 І-ІІІ ступенів, де дитина навчається з 1 вересня 2014 року, дитина виховується матір»ю та вітчимом, рідний батько у вихованні сина участі не приймає, жодного разу у школі не з»являвся та не цікавився його розвитком, успіхами в навчанні. Згідно даних про стан здоров»я дитини, дитина перебуває на обліку . При огляді дитини як по місцю проживання, так і в поліклініці під час проведення профілактичних оглядів , з дитиною завжди перебувала мати, батька дитини ніколи не було. ( довідка №01-03/209 від 27.04.2016 року Дитячої міськоЇ поліклініки №6 м. Одеса) Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 08.06.2016 року №1097/01-11, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], з причини ухилення від виконання своїх батьківських обов»язків. Вищенаведені обставини, які були встановлені у судовому засіданні, дають підстави суду зробити висновок, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, так як ухилення від виконання обов»язків по вихованню свого сина , яке має місце, батько дитини допустив з винної поведінки, свідомого нехтування батьком своїми батьківськими обов"язками, в тому числі щодо піклування про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а не з поважної причини, через що він не може виконувати своїх обов"язків. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, так як він є обґрунтованим, винесеним з врахуванням думки самої дитини, виводи висновку співпадають з інтересами дитини в цілому. За ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов»язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дитини. При цьому, суд керується також вимогами ст. 51 Конституції України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За вимогами п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. (п. 6) та Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. вказують, що виходячи із рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Дитина може бути розлучена з одним із батьків лише у винятковій ситуації. Таку ситуацію і було доведено у суді. Приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав, суд діє виключно в інтересах дитини. При прийнятті рішення суд керується також п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складаються з судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved