Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

21 серпня 2020 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до ТзОВ «Росвен Інвест Україна», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначає, що 03 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено Кредитний договір № 003-13073-030413, відповідно до умов якого, банк взяв на себе зобов`язання надати позивачу кошти (кредит), а позивач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки. Умови договору сторонами було виконано, зокрема позивач отримала кошти, які в подальшому, на умовах угоди повернула. 22 вересня 2019 року вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №60055145, винесену 13.09.2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. із грубим порушенням вимог матеріального права, яку позивач оскаржила до Львівського окружного адміністративного суду. За результатом розгляду її адміністративного позову у справі № 1.380.2019.005047, Львівським окружним адміністративним судом 18.10.2019 року було прийняте рішення, відповідно до якого постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 року ВП № 60055145 визнано протиправною та скасовано, із вирішенням питання судових витрат. У ході підготовки звернення позову до суду, а також судових засідань, позивачу стало відомо, що 09 лютого 2018 року було укладено Договір відступлення права вимоги за № 09/02/2018, за умовами якого, ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання, відповідно до укладених договорів, в тому числі право вимоги до неї за Кредитним договором № 003-13073-030413 від 03.04.2013 року. 03.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2995, про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Радехівським РВ УМВС України в Львівській області 10.10.1997, яка є боржником за Кредитним договором № 003-13073- 030413 від 03.04.2013, укладеним нею з ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020), правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Росвен Інвест Україна», (код ГДРПОУ 17616221, місцезнаходження - 01126, м Київ, бульвар Вацлава Гавела.6, реквізити СТА 723003460000026506012022901, МФО 3003446 Банк отримувача: АТ «Альфа Банк»). Таким чином, ТзОВ «Росвен Інвест Україна» 09 вересня 2019 року звернулося із заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. про примусове виконання рішення і останньою було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60055145, яка була скасована в судовому порядку. Позивач вважає, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2995, як похідний при винесенні постанови про примусове виконання рішення, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Визнати виконавчий напис від 03 вересня 2019 року, що зареєстрований в реєстрі за №2995, вчинений Гамзатовою Аліною Анатоліївною - приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області щодо звернення стягнення в розмірі 19460 гривень 85 копійок з громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] паспорт серії [NUMBER] , виданий Радехівським РВ УМВС України в Львівській області 10.10.1997, яка є боржником за Кредитним договором № 003-13073- 030413 від 03.04.2013, укладеним нею з ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020), правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Росвен Інвест Україна», (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела.6, реквізити СТА 723003460000026506012022901, МФО 300346, Банк отримувача: АТ «Альфа Банк»), таким, що не підлягає виконанню (а.с.2-5). 21 серпня 2020 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.23). Ухвалою судді від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.42-43). 23 вересня 2021 року ухвалою судового засідання клопотання представника позивача задоволено та замінено відповідача приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатову Аліну Анатоліївну, шляхом надання їй статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (а.с.80). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.89). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач та її представник. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.49,60,78,87). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.50,61,72,85,86). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що 13 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60055145, про стягнення з боржника [PERSON] , на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 19460,85 грн. (а.с.11-11 зворот). Львівським окружним адміністративним судом 18.10.2019 року було прийняте рішення, відповідно до якого постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 року ВП №60055145 визнано протиправною та скасовано, із вирішенням питання судових витрат, згідно копії такого (а.с.12 - 18). З довідки виданої Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області №203 від 18.08.2020 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] (а.с.10). З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] неодноразово надсилала кошти АТ «ДельтаБанк» з призначенням платежу: на рахунок [NUMBER] за договором 003-13073-030413 (а.с.21-22,29-33). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Верховний суд (постанова Великої Палати ВС від 29.01.2019 р.), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Тому для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання (кредитного договору). Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, окрім цього, постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 року ВП № 60055145 - скасована, відбулась фактична сплата кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved