Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.02.1992 року по 22.04.2014 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". 22.04.2014 року його було звільнено у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 178 від 18.11.2003 року о 08-30 год. 03.10.2003 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок. Висновком МСЕК від 04.06.2014 року йому повторно встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 31 від 10.04.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 32 500 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача Грек В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди Позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 31 від 10.04.2014 року Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже, відсутні порушення законних прав [PERSON], які передбачені ст. 237-1 КЗпП україни як підстава для відшкодування моральної шкоди. Відсутні підстави для настання відповідальності Товариства за заподіяну Позивачу шкоду внаслідок виробничої травми, також Позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди Відповідачем. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.02.1992 року по 22.04.2014 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки та визнається в судовому засіданні представниками сторін. (а.с.7-8). 18.11.2003 року було складено акт № 178 про нещасний випадок на виробництві відносно [PERSON] який стався о 08-30 год. 03.10.2003 року при виконанні трудових обов'язків (а.с. 9-10). 10.04.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 31 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці (а.с.11). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «ХОЗЛ II ст. пилової етнології ІІ ст. у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба ІІ ст. від впливу локальної вібрації у формі вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і частими ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів надлопаткової області, двостороннім плече лопатковим пері артрозом, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктьових, променевозап'ясткових і дрібних суглобів кистей, з контрактурою в плечових суглобах зі стійким больовим синдромом та порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації і фізичного перенапруження. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість із помірним ступенем (3 ст.) зниження слуху професійного характеру від довготривалої дії шуму на виробництві. Наслідки зрослого відкритого перелому нігтьової фаланги V пальця правої ступні після оперативного лікування у вигляді посттравматичної між фалангової контрактури V пальця правої ступні з больовим синдромом та помірним обмеження рухів. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступень. Помірний ризик 2. Метаболічна кардіоміопатія СН І ст. Хронічний гломерулонефріт. Сечовий синдром КПН 0-І ст. Рак щитовидної залози гр.. ІІІ ст. Т1 N0 М0. Стан після комбінованого лікування. Післяопераційний гіпотиреоз, важка форма, стадія медикаментозної декомпенсації. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична+дисметаболічна) ІІ ст. з ХНМК, преважно в вертебро-базилярному басейні вести було-атактичним та антено-невротичним синдромом. РОХП з переважним ураженням попереково-крижового відділу зі стійким больовим синдромом. Міопія слабкого ступеня обох очей. Хронічний кон'юктивіт (Супутній діагноз) (а.с.11) Згідно довідки МСЕК від 30.05.2014 року позивачу встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності, третя група інвалідності (а.с.12). Згідно акту № 486 огляду медико-соціальною комісією від 04.06.2014 року [PERSON], позивач має третю групу інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, інвалідність встановлена до 01.06.2015 року. Дата чергового переогляду -30.05.2015 року. Час настання інвалідності - 10.01.2013 року. Ступінь втрати професійної працездатності - 65% (а.с. 22-25). Відповідно до ст.ст. 1, 3, 21, 43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зважаючи на викладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial