Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] 19.11.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.01.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, змінивши дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні та вихованні. З 05.09.2012 року не проживають спільним подружнім життям. Відповідач вчиняв сімейні скандали, підвищував на неї голос, ображав нецензурними словами, зловживав алкогольними напоями. На даний час проживає з іншою жінкою у м.Львові. Позивачка теж проживає з іншим чоловіком. Сім'я фактично розпалася, а шлюб існує формально. З дня народження дитини відповідач не цікавиться його вихованням, не надає матеріальної допомоги. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.01.2012 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №04 та залишити після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, а також додатково пояснила, що відповідача не любить, не поважає, так як він порушував подружню вірність, застосовував до неї рукоприкладство, проживають окремо з вересня 2012 року, в даний час жінка з якою проживає відповідач є вагітною від нього. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи був належно повідомлений. До суду 19.12.2014 року поступила заяви про розгляд справи у його відсутності, відповідач також просить розірвати шлюб з позивачкою, посилаючись на те, що [PERSON] постійно звинувачувала його в тому, що він пиячить, проте, він не зловживає алкогольними напоями, а також позивач хотіла рокішного життя, яке він не взмозі був їй дати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 17.01.2012 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /а.с.4/. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з вересня 2012 року проживають окремими сім»ями в різних населених пунктах, не ведуть разом спільне господарство, позивач не любить відповідача, стверджує, що має іншого чоловіка. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення сторін, та, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим, то шлюб слід розірвати. Щодо вимоги позивачки про залишення їй шлюбного прізвища - « [PERSON]», слід відмітити наступне. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із абзацом 2 ч.3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, оскільки на день винесення судом рішення про розірвання шлюбу не наступив момент припинення шлюбу - день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, то в такій вимозі позивачці слід відмовити. А тому,

Outcome: partial