Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Він постійно проживав разом із ним у його будинку по [ADDRESS]. Він, як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після батька. Під час оформлення спадкового майна він не виявив серед нього правовстановлюючих документів на один із паїв, - свідоцтва про право на земельну частку (пай) в КСП «Росія» с. Гостра Могила Ставищанського району Київської області, розміром 2,8 в умовних кадастрових гектарах, який батько успадкував після смерті його матері [PERSON]. Про вищевказану земельну ділянку він дізнався з копії свідоцтва про право на спадщину від 16.02.2000 року. Він був вимушений звертатись із запитами до державних установ для вжиття заходів досудового врегулювання спору та отримання належних правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), оскільки видача свідоцтва про право на спадщину без правовстановлюючого документа неможлива. Відділом у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області повідомлено, що згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видавались Ставищенською районною державною адміністрацією на землі, що перебували у колективній власності [ADDRESS] 16.02.2000 року зроблено відповідний запис за №523, згідно якого сертифікат серії [NUMBER] перейшов у власність його батька шляхом спадкування після смерті його матері. Згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, державний акт не видавався. На його запит до Ставищенської районної державної адміністрації, щодо видачі йому копії чи дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), він отримав лист, згідно якого йому рекомендовано звернутись до «Держгеокадастру» для отримання належно завіреної копії сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 22.12.1997 року. На повторний запит до «Держгеокадастру» щодо видачі копії чи дублікату сертифікату йому відмовлено, так як сертифікат роздруковувався в одному примірнику та безпосередньо видавався на руки громадянину. Через відсутність оригіналів правовстановлювальних документів на спадкове майно, він позбавлений можливості належно оформити спадкове майно. Вважає, що він має право успадкувати за законом спадкове майно, що залишилось після смерті батька [PERSON] Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії [NUMBER]. В судове засідання позивач не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, суду додатково пояснив, що позивач неодноразово звертався до Ставищенської районної державної нотаріальної контори з заявами видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), згідно сертифіката серії [NUMBER], зареєстрованого за №523 від 22.12.1997 року, проте відповіді не отримав. Вважає недійсними договір дарування права на змельну частку (пай) від 17.02.2000 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі №523. Представник відповідача: Ставищенської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника (а. с. 68, 79). Представник третьої особи: Ставищенської РДНК в судове засідання не прибув, до суду з контори надійшов лист, в якій вона просить справу розглядати без участі її представника. Із повідомлення Ставищенської районної Державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 42) встановлено, що право на земельну частку (пай) в КСП „Росія", що належало [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] було предметом договору дарування посвідченого Ставищенською РДНК 17.02.2000 року за р. 550. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово та пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] (а.с. 63-66), 29 жовтня 1998 року померла [PERSON] (а.с. 63 зв.), спадщину після її смерті прийняв відповідно до ст. ст. 524, 534, 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (1963 р.) її чоловік [PERSON], як особа, що фактично вступила в володіння та управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку \\пай\\ в [ADDRESS], розміром по 2,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованого 22.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку \\пай\\ за №523 (а.с. 66). Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 45-52), 04 листопада 2004 року помер [PERSON] (а. с. 47), після смерті якого спадщину за законом прийняв його син [PERSON], як спадкоємець першої черги, подавши заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269 ч. ч. 1, 2, 1270 ч. 1 ЦК України, (а. с. 46) та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на: житловий будинок в [ADDRESS] з прибудинковами спорудами (а.с. 50), грошові вклади у відділенні Ощадного банку України (а.с. 51 зв.), права на пайовий фонд майна КСП „Росія" (а.с. 52) та права на земельні частки \\паї\\ в [ADDRESS], розміром по 2,8 в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення меж цих часток в натурі, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифікатів серії [NUMBER], серії [NUMBER] виданих на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованих 22.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку \\пай\\ за №522 та № 521 відповідно (а.с. 49 зв.). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлених цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду доказів неможливості нотаріально оформити спадкові спірні права на земельну частку \\пай\\ в [ADDRESS], розміром по 2,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 21.10.1996 року за №377 та зареєстрованого 22.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку \\пай\\ за № 523 та право на яку було успадковане [PERSON] після смерті [INFO] року [PERSON]. У разі відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину не надав доказів такої відмови. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вищевказане право на земельну частку \\пай\\ в [ADDRESS], що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] було предметом договору дарування, який посвідчений Ставищенської РДНК 17.02.2000 року за р. 550., відповідно до якого [PERSON] за життя подарував право на вищевказану земельну частку (пай) [PERSON] (а.с. 82, 83). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що вважає недійсними договір дарування права на змельну частку (пай) від 17.02.2000 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі №523 (а. с. 66, 82). Проте, ні позивачем, ні його представником у встановленому порядку чинність даного договору дарування та свідоцтва не оспорювались. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Згідно із ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема: прийняття спадщини. Як встановлено ч. 1, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено, що спірне право на вищевказану земельну частку (пай) входило до складу спадщини, яка відкрилася після смерті 04 листопада 2004 року [PERSON], а судом даних обставин не встановлено, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed