Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Запорізька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що\~будинок [ADDRESS] , є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5554414 від 23.11.2004 року. Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто» ЗМР. У кімнаті [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з 2014 року і по теперішній час в цій кімнаті гуртожитку не мешкає, та її місцезнаходження невідомо, що підтверджується актами, складеними КП «Наше місто». Відповідач [PERSON] з 2014 року жодного разу до кімнати гуртожитку, в якій вона зареєстрована, не з`являлась, її особистого майна та речей в кімнаті немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу [PERSON] ніхто не чинив. Враховуючи наведене, позивач на підставі ст.ст. 71,72 ЖК УРСР просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . \~\~ Представник позивача Запорізької міської ради Рудь Д.О., яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В подальшому представник позивача в судове засіданні не з`явилась. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача(а.с.88). \~\~Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання відповідачка була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за адресою її зареєстрованого місця проживання у відповідності до вимог п.2 ч.7ст. 128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідачки [PERSON] , остання з 15.03.2007 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідачка не повідомила суду іншої адреси. Конверт було повернуто на адресу суду з про ставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання. Разом з тим, відповідачка повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч. 11 ст.\~128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату,час і місце розгляду справи. Оголошення про виклики до суду відповідачки були опубліковані завчасно на офіційному веб-сайті судової влади.\~Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідачки про дату, час і місце судового засідання, відповідачка до суду повторно не з`явилася по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень\~ст.280 ЦПК України,\~дійшов до\~висновку про\~можливість ухвалення\~заочного рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~проти чого\~представник позивача\~не заперечувала. Представник 3-ої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, проти позову не заперечують(а.с.61,83). Представник 3-ої особи КП «Наше місто» в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надане клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи(а.с.67). Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] Д.О., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, будинок № 2, що розташований по вул. Фільтровій м.\~Запоріжжя є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, а особі Запорізької міської ради. Тип об`єкта: гуртожиток(а.с. 5). З інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг ЗМР убачається, що відповідач [PERSON] з 15.03.2007 року по теперішній час значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно особового рахунку КП «Наше місто» № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , убачається, що вона є наймачем житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] (а.с.7, 93). По вказаному особовому рахунку значиться заборгованість по сплаті комунальних послуг, у сумі 1611,06грн., яка утворилася починаючи з 2016 року(а.с.8, 90). З актів, які були складені представниками КП «Наше місто» 20.12.2018 року, 11.01.2018 року, 22.02.2018 року, 16.03.2018 року, 26.04.2018 року, 07.05.2019 року та 27.05.2019 року вбачається, що зі слів сусідів при обстеженні кімнати [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2014 року. Кімнату займають сторонні особи(а.с 9-14,91,92). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є завідувачкою гуртожитками КП «Наше місто». Відповідачку [PERSON] вона знає як мешканку гуртожитку по [ADDRESS] , але вже тривалий період часу її не бачила. З 2018 року складалися акти про не проживання відповідачки [PERSON] в кімнаті гуртожитку з 2014 року. Вони з комісією приходили у різні дні та різний час, але кожного разу було встановлено, що відповідачка в кімнаті не проживає. В подальшому було з`ясовано, що в свою кімнату відповідачка вселила сторонню особу, хоча не мала на це законного права. Де на теперішній час знаходиться [PERSON] невідомо, її особистих речей в кімнаті гуртожитку немає, та існує заборгованість по сплату комунальних послуг. Вона підтверджує суду, що відповідачка [PERSON] в кімнаті гуртожитку не проживає та не користується цим житлом з 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є завідувачкою гуртожитками КП «Наше місто». У її присутності складалися акти за адресою: [ADDRESS] про не проживання мешканця [PERSON] .. Зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] в кімнаті гуртожитку фактично не проживає з 2014 року та в її кімнаті проживає стороння особа. Речей відповідачки в кімнаті немає, її місцезнаходження невідомо. У відповідності зі\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнавати особу, яка користується житловими приміщеннями у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. Разом з тим, статтею 130 ЖК УРСР передбачено порядок користування жилою площею у гуртожитках і крім відповідно гали ЖК, зазначене питання врегульоване також у Примірному положенні про гуртожитки, у розділі VIII якого передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі у гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушення правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до\~Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей\~71,\~72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1\~ст. 71 ЖК УРСР\~щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил\~\~про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках(за відсутності підстав для виселення). Судом встановлено, що спір виник з приводу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, що належить на праві власності територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а отже, на спірні правовідносини поширюються вимоги статей\~71,72 ЖК УРСР\~(саме така правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 р. у справі № 6-1166цс15). Судом встановлено, що відповідачці була надана окрема кімната у гуртожитку, тобто вона мала в користуванні відокремлене житлове приміщення, користувалася усією житловою площею в ньому та проживала там деякий час. Аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній кімнаті гуртожитку понад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2014 року, втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до кімнати не приходить, житлово-комунальні послуги вона не сплачує, її особистих речей в кімнаті немає, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі\~1921,00грн..

Outcome: approved