Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до виконавчого комітету Херсонської міської ради, управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що його було незаконно звільнено з посади начальника управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, оскільки судовим рішенням його було поновлено на роботі, просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та завдану моральну шкоду. В судовому засіданні позивач уточнив та зменшив позовні вимоги, просив стягнути з управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2014р. по 18.07.2014р.в сумі 20551,51грн., а також моральну шкоду, яку позивач визначив в розмірі 1 гривня, вказані вимоги підтримав в повному обсязі. Представник виконавчого комітету Херсонської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволені, посилаючись на письмові заперечення, також послалася на пропуск строку позовної давності. Представник управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала просила відмовити в їх задоволенні Заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 30.04.2014р. визнано незаконним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки Херсонського міського голови Миколаєнко В.В. від 18.03.2014 року за № 201-к, яким [PERSON] звільнено з посади начальника управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради та поновлено останнього на раніше займаній посаді. Вказана постанова суду набрала законної сили, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, отже доведеним є факт незаконного звільнення [PERSON] з займаної посади, в розумінні ч.3 ст 61 ЦПК України. Розпорядженням міського голови від 17.07.2014 року допущено [PERSON] до виконання посадових обов'язків з 18 липня 2014 року, в той час як рішенням суду допущено негайне виконання в частині щодо поновлення на роботі. ч.2 ст ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. ст. 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. На думку суду, оскільки, під час розгляду справи про поновлення [PERSON] на роботі, не вирішувалося питання, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також те, що судом встановлено порушення строків виконання рішення щодо поновлення працівника на роботі, враховуючи, що позивача допущено до роботи лише 18 липня 2014 року, то за таких обставин підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2014р. по 18.07.2014р., розмір якого складає 20551,51 (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна грн. 51 коп.) грн., відповідно до довідки управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 14.11.2014року та визнавався сторонами в судовому засіданні. ч.1,2 ст 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Офіційне тлумачення положення частини другої статті 233 в Рішеннях Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013 Враховуючи наведені вимоги законодавства, суд не може погодитися з посиланнями щодо пропуску строку звернення до суду, враховуючи звернення позивача з позовом про поновлення на роботі в строк передбачений законом, а також закінчення триваючого порушення прав позивача лише 18.07.2014 року. На підставі ст.237-1 Кодексу законів про працю підлягає відшкодуванню моральна шкода у разі, якщо порушення законних прав працівника з боку власника або уповноваженого ним органу призвели до моральних страждань, втрати нормальних жеттєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На думку суду, за наслідком порушення, прав позивача за наслідком незаконного звільнення, втрати заробітку призвели до моральних страждань та відповідно заподіяна моральна шкода, яка з врахуванням розміру позовних вимог підлягає стягненню в повному обсязі. Оскільки позивачу оплата заробітної плати здійснювалася управлінням естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, з яким позивач перебував у трудових відносинах, а також те, що вказана особа є самостійною юридичною особою то за таких обставин середній заробіток та моральна шкода підлягає стягненню саме з цієї особи. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved