Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

15.07.2021 виконувач обов`язків керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: - \~ \~ \~ \~визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1041 від 28.12.2017 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна»; - визнати недійсним пункт 7 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1072 від 06.02.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документаціях з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості земельних ділянок»; - визнати недійсним договір оренди від 14.02.2018 земельної ділянка площею 4061 кв.м. на [ADDRESS] (кадастровий номер 4610600000:01:002:0291), укладений між Дрогобицькою міською радою та КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради; - визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1121 від 06.03.2018 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по зміні її цільового призначення». - визнати недійсними пункти 1,2,3,4 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1144 від 29.03.2018 «Про затвердження проекту землеустрою, припинення права постійного користування та надання в оренду з правом суборенди». - визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області ради №1156 від 12.04.2018 «Про надання дозволу КП «ЖЕО» на передачу земельної ділянки в суборенду». - визнати недійсним договір суборенди від 13.04.2018 земельної ділянки площею 4061 кв.м. на [ADDRESS] (кадастровий номер 4610600000:01:002:0291), укладений між КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та [PERSON] ; - застосувати наслідки недійсності правочину повернувши земельну ділянку площею 4061 кв.м. на [ADDRESS] (кадастровий номер 4610600000:01:002:0291) у володіння та розпорядження територіальної громади м.Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області. В обґрунтування позову вказує, що за результатами здійснення представницької діяльності Дрогобицькою місцевою прокуратурою встановлено, що 28.12.2017 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення № 1041, яким надано дозвіл Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради (далі - КП «ЖЕО», Відповідач - 2) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4061 кв.м на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування нежитлової будівлі з подальшим наданням в оренду. Вказане рішення прийнято з перевищенням владних повноважень та з порушенням вимог Земельного кодексу України, виходячи з наступного. КП «ЖЕО» не зверталось з клопотанням про отримання земельної ділянки в оренду. Як вбачається із заяви №573 від 18.12.2017, КП «ЖЕО» просить надати лише дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4061 га за даною адресою для будівництва та обслуговування нежитлової будівлі, яка згідно рішення Дрогобицької міської ради №540 від 06.12.2012 перебуває на балансі вказаного підприємства. Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Водночас, земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування. Також, відповідно до положень п. «а» ч. 2 ст. 92 ЗК України підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності набувають лише право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності. Як вбачається з відповіді міської ради від 19.06.2020, наданої на запит місцевої прокуратури жодне будівництво будівель закладів комунального обслуговування на вказаній ділянці не планувалось. Наведене свідчить про незаконність зазначеного рішення та наявності підстав для визнання його недійсним. У подальшому, п.п. 7.1 п.7 рішення Дрогобицької міської ради №1072 від 06.02.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельних ділянок» затверджено матеріали з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4061 кв.м на [ADDRESS] (кадастровий номер 4610600000:01:002:0291) для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування та передано таку в оренду строком на 5 років. На підставі вказаного рішення 14.02.2018 між Дрогобицькою міською радою Львівської області та КП «ЖЕО» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди цього ж дня зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане рішення міської ради прийняте в порушення вимог Земельного кодексу України з огляду на наступне. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з положеннями ст. 123 ЗК України надання у користування земельних ділянок, зокрема, комунальної власності здійснюється органами місцевого самоврядування шляхом прийняття рішень на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Водночас, при прийнятті вказаного рішення, згідно з п. 7 затверджено матеріали, з яких виготовлений проект, а не проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як цього вимагає закон. Оскільки підставою для укладення договору оренди земельної ділянки від 14.02.2020 є рішення міської ради, які суперечать вимогам чинного законодавства, відтак такий підлягає визнанню недійсним. В подальшому, міською радою прийнято ряд рішень, на підставі яких змінено цільове призначення земельної ділянки та надано таку в суборенду, укладено договір суборенди, які також підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. Так, 06.03.2018 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №1121 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по зміні її цільового призначення». Пунктом 1 вказаного рішення надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 4061 кв. м на [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні на праві оренди у КП «ЖЕО», із будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування на будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Пунктами 1-4 рішення Дрогобицької міської ради №1144 від 29.03.2018 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4061 га (4061 кв.м.), кадастровий номер 4610600000:01:002:0291 за вищевказаною адресою зі зміною її цільового призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку та змінено її цільове призначення із «для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування» на «для будівництва та обслуговуванні багатоквартирного житлового будинку». Рішенням надано дозвіл КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку у відповідності до чинного законодавства. Рішенням №1156 від 12.04.2018 КП «ЖЕО» надано дозвіл на передачу згаданої земельної ділянки [PERSON] в суборенду для будівництва обслуговування багатоквартирного житлового будинку строком на 4 роки 6 місяців. На підставі вказаного рішення 13.04.2018 між КП «ЖЕО» та [PERSON] укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,4061 га на [ADDRESS] для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Зазначає, що на спірній земельній ділянці, було розташовані нежитлове приміщення - корпус №2 Палацу дитячої та юнацької творчості, яке згідно рішення Дрогобицької міської ради №540 від 06.03.2012 перебувало на балансі КП «ЖЕО». 08.02.2018 комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій проведено обстеження колишнього дитячого садка на [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що будівля зруйнована орієнтовно на 70%, а саме: фундаменти знаходяться у напівзруйнованому стані, відсутні вікна, двері, стеля та частина стін обвалилась, по існуючих стінах спостерігаються видимі тріщини до 15-20 сантиметрів. За результатами проведеного обстеження, зобов`язано балансоутримувача КП «ЖЕО» терміново провести демонтаж вказаної споруди. 22.02.2018 рішенням Дрогобицької міської ради №1099 від 22.02.2018 надано дозвіл КП «ЖЕО» на знесення будівель, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Дрогобича і перебувають на балансі КП «ЖЕО», в тому числі нежитлової будівлі на [ADDRESS] , балансовою вартістю - 154 511 грн. Пунктом 3 вказаного рішення вирішено виключити з переліку об`єктів нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дрогобич, об`єкти які зазначені у п.1 цього рішення. 01.03.2018 затверджено акт про списання з балансу нежитлової будівлі на [ADDRESS] . Подальше розпорядження вказаною земельною ділянкою (зміна цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на передачу земельної ділянки в суборенду, надання такої в суборенду) стало можливим завдяки прийняттю міською радою оскаржуваних рішень №1041 від 28.12.2017, п.п. 7.1 п.7 рішення Дрогобицької міської ради №1072 від 06.02.2018 та укладення на їх підставі договору оренди землі. Таким чином, вимоги про визнання недійсними рішень міської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на передачу земельної ділянки в суборенду, надання такої в суборенду та повернення земельної ділянки у володіння та розпорядження територіальної громади м.Дрогобича є похідними позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення основних вимог позовної заяви. За результатами проведеної перевірки ГУ Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування про відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Зокрема, згідно з актом №56-ДК/18/АП/09/01/-20 від 03.02.2020 підтверджено порушення вимог ст.92,132 ЗК України при прийнятті Дрогобицькою міською радою рішень №1041 від 28.12.2017, п.п.7.1 п.7 №1072 від 06.02.2018, №1121 від 06.03.2018, №1144 від 29.03.2018, №1156 від 12.04.2018. Як передбачено ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2,3 ст. 215 ЦК України). Оскільки, рішення міської ради про надання земельної ділянки в оренду прийняті із порушенням вимог чинного законодавства, відтак наявні підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного на підставі вказаних рішень, згідно ст.215, ч. 1 ст.203 ЦК України. Відповідно до п.5 Пленуму Верховного суду «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів держави. Пленум ВГС у п.3.7 постанови «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11 (надалі Постанова) зазначив, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків. Наявність такого наміру в сторони означає, що вона, виходячи з обставин справи, усвідомлювала, або повинна була усвідомлювати, протиправність договору й суперечність його мети інтересам держави й суспільства та прагнула або свідомо допускала настання протиправних наслідків. Крім цього, згідно п. 2.8 Постанови щодо вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 №4176-VI). Для окремих видів вимог законом встановлюється й спеціальна позовна давність, наприклад, статтею 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Відповідно до п.2.9 Постанови на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку. Водночас зазначає, що укладаючи договір оренди вказаної земельної ділянки, відповідачі не мали наміру використовувати таку за цільовим призначення, а саме для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування, оскільки на той час вирішувалось питання про знесення будівлі колишнього дитячого садка у зв`язку з її руйнуванням на 70 %, що підтверджується актом обстеження та перевірки від 08.02.2018. Знесення вказаної будівлі надало можливість відповідачам змінити цільове призначення земельної ділянки та передати таку, вже вільну від будь-яких об`єктів нерухомого майна, у суборенду для будівництва багатоквартирного житлового будинку. Отже, в даному випадку за результатами спірних рішень Дрогобицької міської ради, прийнято рішення про надання земельної ділянки комунальної власності поза конкурсними засадами, наслідком якого стало укладення договору оренди землі, та в подальшому суборенди, законність яких оспорюється прокуратурою. Спір, що виник, порушує економічні інтереси держави у сфері комунальної власності, а відсутність належного самоврядного контролю на вказаному напрямі створює сприятливі умови для незаконного використання майна комунальної власності територіальних громад м.Дрогобича. В даному випадку Дрогобицька міська рада позбавлена повноважень самостійно скасувати вищевказане рішення у зв`язку із його реалізацією шляхом надання в орендне користування КП «ЖЕО» з подальшою передачею земельної ділянки в суборенду [PERSON] . Враховуючи те, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень та укладення оспорюваних правочинів порушено інтереси територіальної громади міста Дрогобича Дрогобицьку міську раду визначено в якості співвідповідача у справі. Водночас, згідно постанови Верховного суду України у справі №916/2130/15 від 15.03.2017 наведено правову позицію щодо розпорядження майном не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі територіальної громади. Таку ж правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 5 жовтня 2016 року у справі № 3-604гс16. Статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Однак, згідно з положеннями ст. 6 вказаного Закону право на звернення із даним позовом до суду до компетенції вказаного органу не віднесено. З урахуванням наведеного, чинним законодавством не визначено органу уповноваженого на звернення до суду з даним позовом. Відтак прокурор звертається до суду в інтересах держави самостійно та набуває статусу позивача. Зважаючи на викладене, прокурор пред`являє позов самостійно в інтересах держави як позивач. З урахуванням викладеного, внаслідок незаконного рішення органу місцевого самоврядування, усупереч визначеного виключного способу користування комунальним підприємством земельною ділянкою (постійне користування), останньому за відсутності законних підстав та фактичної потреби надано таку в оренду, а в подальшому змінено цільове призначення (за відсутності такої потреби) та передано третій особі позаконкурентними засадами. [PERSON] в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих характерних обставин наявних правовідносин, знала або, проявивши розумну обачність, могла знати про те, що отримання земель комунальної власності в оренду можливе лише у встановленому законодавством порядку. Наведене ставить під сумнів її добросовісність під час набуття права користування спірною земельною ділянкою. Крім того, повернення спірної земельної ділянки у володіння територіальної громади відповідає критерію законності: визнання недійсним правочину та наслідків його недійсності у відповідності до ст.ст, 215, 216 ЦК України в зв`язку з порушенням органом місцевого самоврядування вимог ЗК України. За таких обставин, вважає, що позов прокурора по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2510ц15. 25.08.2021 від представника Дрогобицької міської ради надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві вказують на те, що в прокуратури не було законних підстав для подання позовної заяви. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних Повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу( стаття (п. 3 ст. 23 Закону). В суд подано заяву про скасування рішень Дрогобицької міської ради. Дрогобицька міська рада виступає відповідачем, що підтверджує той факт, що позов подано не в інтересах Дрогобицької міської ради, а проти неї. З позовної заяви слідує, що прокуратурою не обґрунтовано законність подання позовної заяви, не зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Дрогобицька міська рада не зверталась до прокуратури з проханням представляти її інтереси в суді, а отже вона подана з порушенням вимог ст. 56 п.4 ст. 185 ЦПК України. Окрім того, п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Офіційне тлумачення положень частини десятої ст.59 цього закону дано в рішенні Конституційного суду України N" 7-рп /2009 від 16.04.2009 року. В мотивувальній частині рішення записано, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Не можуть органи місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язаних з реалізацію певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість в тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене з прийняття більш пізнього рішення. Оскаржувані рішення є актами одноразової дії. Таким чином, позовні вимоги прокуратури протирічать ст.3 Конституції України та висновкам, викладених в рішенні Конституційного суду від 16 квітня 2009 року 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч.14 ст.46, ч.1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). Вважає, що повноваження, визначені законодавством України, у сфері земельних відносин, а саме щодо надання земельних ділянок із комунальної власності у приватну власність чи користування є дискреційними повноваженнями органів державної влади або місцевого самоврядування, при яких міська рада вправі діяти на власний розсуд. При ньому,

Outcome: dismissed