Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 09 серпня 2007 року в селі Іванівка померла [PERSON], спадщину після її смерті прийняв він її син. Дочка спадкодавці [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася шляхом подачі заяви в шестимісячний строк до нотаріальної контори. До спадкового майна померлої входить земельна ділянка, площею 3,311 га, розташована на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224283200:04:003:0041, яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю, виданого 30 липня 2004 року на бланку серії ЯА № 256899, виданого на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації № 546 від 19 серпня 2004 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2415. 26 січня 2011 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через помилку, допущену в даті реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 09.08.2007 року матері [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подав заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність (а.с. 31). Представник відповідача в судове засідання не прибув, до суду Ставищенська РДА подала заяву про слухання справи у відсутність їх представника за наявними матеріалами в справі (а.с. 30). Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Ставищенському районі Київської області в судове засідання не з'явився, до суду вказаний відділ подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить слухати у відсутність їх представника (а.с. 29). Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів спадкової справи (а.с. 18-21) встановлено, що 09 серпня 2007 року в селі Іванівка Ставищенського району Київської області померла [PERSON] (а. с. 19 зв.) Спадщину після смерті останньої прийняв позивач, її син [PERSON], який подав заяву до нотаріальної контори в установлений шестимісячний строк (а. с. 18). Інший спадкоємець першої черги [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася шляхом подачі відповідної заяви в шестимісячний строк до нотаріальної контори (а.с. 18 зв). [PERSON] за життя видано на бланку серії ЯА № 256899 Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3105 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224283200:04:003:0041, на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації Київської області №546 від 19 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2415 (а. с. 9, 13). Вказаний акт містить виправлення в даті його видачі (реєстрації). Дата видачі даного державного акта відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку - 30.07.2004 року (а.с. 10 зворот). Тобто, у вказаному державному акті допущено помилку в даті його реєстрації, зазначено дату видачі 30.07.2004 року, тоді як його видано на підставі розпорядження Ставищенської РДА від 19.08.2004 року (з пізнішою датою) (а.с. 9, 10-12). Вартість вказаної земельної ділянки відповідно до копії висновку експерта про вартість земельної ділянки становить 33105 гривень (а. с. 15). 26 січня 2011 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора за № 88/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через помилку в даті реєстрації державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. (а.с. 14). У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Як встановлено ч. 1, ч. 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину (ст. 1299 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи що спадкодавець [PERSON] за життя набула право на вказану земельну ділянку і це право увійшло до складу її спадщини, яка відкрилася 09 серпня 2007 року внаслідок смерті останньої, проте, в державному акті допущено вищевказану помилку в даті реєстрації, а після її смерті право на спадщину на дану земельну ділянку набув позивач, та враховуючи, що вказана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути об'єктом цивільних прав, - позов підлягає задоволенню. Оскільки Ставищенська РДА до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом та під час розгляду справи не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved