Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25.10.2003 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі РАЦСу КМУЮ Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 541. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], знаходяться на повному одноособовому утриманні позивачки. Відповідач добровільної належної допомоги на утримання дітей не надає та не бере участі у будь - яких витратах, пов'язаних з дітьми, хоча працює і має постійний дохід, тому просить суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/ 3 частини від усіх його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 20 березня 2014 року зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, однак виключно на підставі рішення суду. Заначив, що офіційно працевлаштований, надав довідку про доходи. Клопотав про відкладення розгляду справи у зв"язку з необхідністю ознайомлення з позовною заявою. Однак, у судове засідання, призначене на 01 квітня 2014 року не з"явився, заперечень на позов не надав. Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти сплати аліментів на підставі рішення суду, а заперечень щодо розміру аліментів від нього не надійшло, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач і відповідач 25 жовтня 2003 року зареєстрували в Дзержинському відділі РАЦСу Криворізького МУЮ Дніпропетровської області шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 541 (а. с.5). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30.07.2013 року, яке набрало законної сили 12.08.2013 року, шлюб між сторонами розірвано ( а.с.6). Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Саксаганським відділом РАЦС, серія [NUMBER], актова запис № 789 (а.с.7), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Дзержинським відділом РАЦС, серія [NUMBER], актова запис № 173 ( а.с.8). В свідоцтвах про народження дітей батьком дітей записано відповідача у справі. Діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], знаходяться на повному одноособовому утриманні позивачки, що підтверджується Довідкою № 10 про склад сім'ї, виданою Криворізькою об'єднаною міською довідково - інформаційною службою ( а. с.9). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року визначено місце проживання дітей - разом з Позивачем у справі. Відповідач добровільної належної допомоги на утримання дітей не надає та не бере участі у будь - яких витратах, пов'язаних з дітьми, хоча працює і має постійний дохід, тому має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей, що підтверджується довідкою про доходи від 19.03.2014 року. Вирішуючи спір між сторонами, слід зазначити, що Загальна декларація прав людини та Міжнародний пакт про права людини проголошують, що кожна людина має володіти всіма зазначеними у них правами і свободами без якої б то не було різниці за такими ознаками, як раса, колір шкіри, стать, релігія, політичні або інші переконання, національне або соціальне походження, майновий стан, народження або інші обставини, В Декларації прав дитини зазначається, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. При цьому, виходячи зі змісту ст. 3 Конвенція про права дитини від 20.11.1989р. (дата підписання Україною: 21.02.1990 р., дата набрання чинності для України 27.09.1991 р., дата ратифікації 27.02.1991р.) держава зобов'язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем, згідно з ст. 57-61 ЦПК України, ч. 1 ст. 182 СК України, не представлено доказів того, що він з станом здоров'я не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, заявленому в позові, що у нього на утриманні перебувають інші діти, непрацездатна дружина, батьки, що він добровільно надає допомогу на утримання своїх дітей за домовленістю з Позивачем. Судом встановлено, що відповідач дійсно не утримує своїх дітей, які знаходяться на повному утриманні позивачки, під час розгляду справи визнав свій обов"язок по утриманню дітей, бажає сплачувати аліменти виключно за рішенням суду, має офіційне місце роботи, тому, відповідно до ст.ст. 180 СК України, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/ 3 частині від усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: approved