Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, яким просить визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №6 від 08.06.2021, та зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини [NUMBER] поновити позивача, складом сім`ї дві особи на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині [NUMBER] , та включити його до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з датою постановки на облік у загальній черзі з 19.05.2006 та датою включення у список осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з 19.03.2010. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до довідки військової частини [NUMBER] за №3 від 30.01.2006 позивач перебуває на квартирному обліку складом сім`ї три особи. Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] ВВ МВС України №38 від 26.02.2010 старшого прапорщика [PERSON] звільнено з військової служби на підставі наказу начальника управління Східного територіального командування внутрішніх військ МВС України №1 о/с від 22.01.2010 у запас Збройних Сил України за ст. 26 ч. 6 п. «б» (за станом здоров`я). Вислуга років у календарному обчисленні 16 років 10 місяців 20 днів, у пільговому: 21 рік 00 місяців 04 дні. 08 квітня 2010 року позивач отримав пенсійне посвідчення серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Військової частини 305 №1/30-173/Г-4 від 21.01.2017 позивач та його родина перебувають на обліку військової частини в списках осіб, що користуються правом позачергового отримання житлових приміщень за під порядковим №1, в загальних списках за під порядковим №42. 19.04.2018 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] №4/4468 від 03.12.2020 на утриманні позивача знаходиться сім`я у складі: дружини [PERSON] , 1974 року народження, та доньки [PERSON] , 1997 року народження. У 2017 році позивач був призваний до військової служби у Військову частину [NUMBER] на особливий період, де проходить службу і наразі. Відповідно до Витягу з послужного списку особової справи №Г-71 старшого прапорщика [PERSON] підтверджується період проходження військової служби з 25.12.1992 по 26.02.2010. Відповідно до Витягу з послужного списку старшого прапорщика [PERSON] підтверджується період проходження військової служби з 25.12.1992 по дійсний час. Відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.06.2021 №6 про зняття з квартирного обліку військової частини [NUMBER] [PERSON] , зазначено, що у зв`язку з відсутністю підстав щодо перебування на квартирному обліку військової частини [NUMBER] позивача, згідно п. 3.15 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, яка затверджена наказом МВС України від 28.07.2007 за №278, знято з квартирного обліку. Підставою для зняття з квартирного обліку зазначено факт зміни реєстрації та непредставлення документів щодо житла за новим місцем реєстрації. Позивач вважає рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом від 08.06.2021 №6 таким, що підлягає скасуванню. [PERSON] неправдивих відомостей при постановленні його з сім`єю на облік не подавав та самостійно поліпшення житлових умов він та члени його сім`ї не здійснювали. Власного житла позивач та члени його родини не мають, а тому позивач має право на отримання такого. Той факт, що позивач та члени його сім`ї не мають власного житла підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Крім того, позивач зазначив, що на засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] 08.06.2021 він не був запрошений, а перебував у зоні бойових дій, що підтверджується довідкою про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення №14/4668 від 17.06.2021. Жодних листів про запрошення його на засідання комісії позивач не отримував. Зазначені обставини\~і стали\~підставою для\~звернення до\~суду з\~позовом. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~01\~липня 2021\~року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача - військової частини [NUMBER] Національної гвардії України не погодившись з позовними вимогами, подав відзив на позов, в якому стверджує, що позивач дійсно проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 17 січня 2005 року та на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) № 38 від 26.02.2010 був звільнений з військової служби в запас за підпунктом «б» пункту два частини п`ять (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби), відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу. На підставі рапорту рішенням житлово-побутової комісії від 19 травня 2006 року (протокол №5) [PERSON] разом з його дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] було прийнято на квартирний облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з занесенням в список загальної черги, для одержання житлового приміщення на загальних підставах, оскільки квартири чи будинку ні позивач, ні члени його родини у власності не мали. 19 березня 2010 року рішенням житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (протокол №2) та на підставі рапорту старшого прапорщика [PERSON] , останній був зарахований до списків осіб на поліпшення житлових умов, які користуються правом на першочергове отримання житлового приміщення у зв`язку з звільненням в запас за станом здоров`я. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] на даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України. В період з 08.11.2005 року по 18.08.2017 року позивач був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (колишня територія військової частини [NUMBER] , яка в 2014 році передана на баланс Харківського Національного університету внутрішніх справ). А військова частина [NUMBER] перейшла на територію за юридичною адресою [ADDRESS] . Однак, в порушення вимог чинного законодавства громадянин [PERSON] , який 26.02.2010 року був за наказом командира частини (по стройовій частині) №38 виключений зі списків частини та звільнений з усіх видів забезпечення, заяву про перереєстрацію місця проживання за новою адресою військової частини [NUMBER] офіційно не надав. Разом з тим [PERSON] та члени його сім`ї з 18.08.2017 по 23.07.2020 були зареєстровані за місцем розташування військової частини [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Тобто за територіальними межами м. Харкова. Вивченням документів, наданих позивачем встановлено, що він та члени його сім`ї з 23.07.2020 по теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS] . Однак, в порушення вимог Інструкції з організації забезпечення надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень» затвердженої наказом МВС України № 278 від 28.07.2007, інформацію щодо даної житлової площі (копію свідоцтва на право власності, копію технічного паспорту та довідку про кількість зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою) та місця реєстрації своєї дружини позивач до військової частини [NUMBER] не надав. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] є двокімнатною, загальною площею 36, 5 кв.м., житловою площею 27, 9 кв.м. Право власності даної квартири належить ТОВ «Пенсіон - ЮА». Дані відомості унеможливлюють військову частину [NUMBER] прийняти законні рішення щодо подальшого перебування [PERSON] на квартирному обліку. У зв`язку з цим, військова частина [NUMBER] неодноразово письмово запрошувала позивача на засідання житлово-побутової комісії військової частини та надсилала запити, щодо надання необхідної інформації, для квартирної справи. Однак, жодних відповідей на листи до військової частини не надходило, а позивач на засідання комісії не з`явився. При взятті позивача на квартирний облік ні він, ні члени його родини не мали у власності житлових приміщень, про що надавались відповідні довідки. Внаслідок реєстрації позивача в двокімнатній квартирі [ADDRESS] , фактичного його проживання у ній, відповідач приходить до висновку, що житлові умови позивача поліпшилися, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла. Представник позивача [PERSON] адвокат Лихачов Р.Б., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 30.12.2020 №40/05/33-4675, у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] ВВ МВС України №10 від 17.01.2005, [PERSON] зараховано в списки особового складу частини та на усі види забезпечення. (а.с. 51) Згідно довідки № 3 військової частини [NUMBER] від 30.01.2006 сім`я позивача складається з трьох осіб: [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . (а.с. 12) З витягу протоколу № 5 засідання Житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 19.05.2006 вбачається, що [PERSON] разом з його дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] прийнято на квартирний облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з занесенням в список загальної черги, що підтверджується також рапортом № 8. (а.с. 53-54) Вислуга років старшого прапорщика [PERSON] у внутрішніх військах МВС України станом на 26.02.2010 складає: у календарному обчисленні 16 років 10 місяців 20 днів, у пільговому - 21 рік 00 місяців 04 дні, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] ВВ МВС України від 26.02.2010 № 38. (а.с. 13) Згідно Витягу з послужного списку особової справи №Г-71 старшого прапорщика [PERSON] , особистий № 2712224154, підтверджується період проходження військової служби з 25.12.1992 по 26.02.2010. (а.с. 19-22) Відповідно до Витягу з послужного списку старшого прапорщика [PERSON] , засвідченого начальником відділення персоналу штабу військової частини [NUMBER] , підтверджується період проходження військової служби з 25.12.1992 по дійсний час. (а.с.18) Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] ВВ МВС України № 38 від 26.02.2010, позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. (а.с. 52) 01 березня 2010 року [PERSON] подав заяву голові Житлово-побутової комісії про переведення його до пільгової черги у зв`язку з звільненням в запас за станом здоров`я. (а.с.55) На засіданні Житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 19.03.2010, [PERSON] було зараховано до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлового приміщення, що підтверджується витягом з протоколу №2 даної комісії. ( а.с. 56) Довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради підтверджується, що згідно матеріалів обліку станом на 31.12.2012 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] записи про право власності на житло у м. Харкові відсутні. (а.с. 27) Відповідно до довідки Військової частини 305 №1/30-173/Г-4 від 21.01.2017 позивач та його родина перебувають на обліку військової частини в списках осіб, що користуються правом позачергового отримання житлових приміщень за порядковим №1, в загальних списках за порядковим №42. (а.с. 15) [PERSON] , відповідно до посвідчення виданого 19 квітня 2018 року, серії [NUMBER] , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. (а.с. 16) Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] №4/4468 від 03.12.2020 на утриманні позивача знаходиться сім`я у складі: дружини [PERSON] , 1974 року народження, та доньки [PERSON] , 1997 року народження. (а.с. 17) Листами від 21.05.2019 № 40/05/29/2-1577, 28.12.2020 № 40/05/29/2-4594, 16.02.2021 № 40/05/29/2-540/Г-9, військова частина [NUMBER] повідомила позивача про необхідність надати документи для формування квартирної справи. (а.с. 59-62) Але, як пояснила суду представник позивача, відповідач [PERSON] на дані листи не реагував, документи, які необхідні для відновлення квартирної справи, не надавав. 28.05.2021 за вихідним № 56 на адресу [PERSON] відповідачем було направлено лист про запрошення на засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] . (а.с. 63) Як вбачається з витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.06.2021 №6, [PERSON] знято з квартирного обліку військової частини [NUMBER] у зв`язку з відсутністю підстав щодо перебування на квартирному обліку, згідно п. 3.15 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, яка затверджена наказом МВС України від 28.07.2007 за №278. Підставою для зняття з квартирного обліку зазначено факт зміни реєстрації та непредставлення документів щодо житла за новим місцем реєстрації. (а.с. 22) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є начальником квартирно-експлуатаційної служби військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. свідок зазначив, що [PERSON] перебував на квартирному обліку, як особа звільнена у запас Збройних Сил України за станом здоров`я. В подальшому [PERSON] змінив місце реєстрації, з приводу чого відомостей до житлово-побутової комісії не надав, на засідання комісії не з`явився, а тому було прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку. З приводу направлення позивачу листів житлово-побутовою комісією, свідок [PERSON] пояснив, що вся кореспонденція направляється звичайною поштою, у зв`язку з відсутністю фінансування, а тому підтвердити направлення листів позивачу можна лише записами в журналі реєстрації. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що дійсно позивач [PERSON] на даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Але позивач не є власником вищезазначеної квартири. Дана ствердження представника позивача об`єктивно підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 02.12.2020, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2020 по теперішній час. (а.с 57) Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта №272537887\~від 31.08.2021,квартира [ADDRESS] є двокімнатною, загальною площею 36, 5 кв.м., житловою площею 27, 9 кв.м. Право власності даної квартири належить ТОВ «Пенсіон - ЮА» на підставі договору довічного утримання. (а.с. 58) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ні позивач, ні члени його сім`ї не мають власного житла. (а.с. 23-26, 29-30) Також представник позивача пояснив, що [PERSON] запрошення на житлово-побутову комісію військової частини [NUMBER] , яке відбулося 08.06.2021 не отримував, у цей час перебував в зоні ООС, а отже не міг бути присутнім на даному засіданні. З довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення №14/4668 від 17.06.2021 вбачається, що старший прапорщик [PERSON] дійсно в період з 14.11.2020 по 17.06.2021 бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. (а.с. 28) Позивач [PERSON] вважає незаконним та просить скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.06.2021 №6 щодо зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку. Предметом спору є зняття позивача разом з членами його сім`ї з квартирного обліку на підставі зміни реєстрації та непредставлення документів щодо житла за новим місцем реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок). Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Позивач перебував на загальній черзі з отримання житла з 19.05.2006 та 19.03.2010 був переведений до позачергової черги. За весь час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався. Частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Дія частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Так, у ч. 1 ст. 26 Закону вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. З матеріалів справи вбачається, що позивача [PERSON] звільнено з військової служби на підставі наказу начальника управління Східного територіального командування внутрішніх військ МВС України №1 о/с від 22.01.2010 у запас Збройних Сил України за статтею 26 частини 6 пункту «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. (а.с. 13) Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року. Наведене вище означає, що позивач, як особа, звільнена за станом здоров`я з військової служби у запас, залишився перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] , тобто за місцем, де проходив службу. Згідно п. 3.15. Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МВС України 28.07.2007 № 278, військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством. Частиною 2 статті 40 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Аналізуючи зміст пункту 3.15 Інструкції, пункту 30 Порядку, та частини 2 статті 40 Житлового кодексу УРСР, судом встановлено, що обставини, які є підставами для зняття [PERSON] з квартирного обліку відсутні. У пункті 3.21 Інструкції зазначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду та користуються правом позачергового одержання житла. Судом встановлено, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.12.2020, [PERSON] з 23.07.2020 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта №272537887\~від 31.08.2021,квартира [ADDRESS] є двокімнатною, загальною площею 36, 5 кв.м., житловою площею 27, 9 кв.м. Право власності даної квартири належить ТОВ «Пенсіон - ЮА» на підставі договору довічного утримання. (а.с. 57, 58) Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що ні позивач, ні члени його сім`ї не мають власного житла, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. (а.с. 23-26, 29-30) Виходячи із аналізу обставин справи та норм законодавства, суд вважає, що користування позивачем двокімнатною квартирою [ADDRESS] , належної на праві власності ТОВ «Пенсіон - ЮА», не є поліпшенням житлових умов позивача, внаслідок яких минула потреба в наданні йому житла. Тобто дану обставину неможливо тлумачити як таку, що згідно із вищенаведеними нормами дає підставу для зняття особи з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. З приводу того, що позивач не отримував листи відповідача, щодо надання додаткової інформації для формування квартирної справи та не з`явився на засідання житлово-побутової комісії 08.06.2021, суд зазначає наступне. Згідно довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення №14/4668 від 17.06.2021, старший прапорщик [PERSON] дійсно в період з 14.11.2020 по 17.06.2021 бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що позбавляє його фізичної можливості отримати листи направлені відповідачем за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . (а.с. 28) Крім того, представником відповідача не надано жодних доказів, що підтверджують направлення позивачу згаданих вище листів. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги,стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини"). У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання постійного житла були передбачені чинними нормами Законів України як на час постановлення позивача на квартирний облік, на час його перебування на ньому, тобто були конкретними. Таким чином, на них поширюється режим існуючого майна. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України зазначив, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35). За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань. Встановивши, що [PERSON] з моменту занесення до загального списку черговиків на отримання житла у 2006 році та за весь час перебування його на квартирному обліку, під час проходження військової служби та на момент звільнення постійним житлом не забезпечувався, на момент звільнення та після нього перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, підстави, визначені законом для зняття з квартирного обліку не настали, суд дійшов висновку, що рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.06.2021 (витяг з протоколу №6) щодо зняття [PERSON] з квартирного обліку є неправомірним, а тому в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку підлягає скасуванню. Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] поновити позивача, складом сім`ї дві особи на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині [NUMBER] , та включити його до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з датою постановки на облік у загальній черзі з 1905.2006 та датою включення у список осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з 19.03.2010, суд приходить до наступного. Згідно з п. 22, п. 24 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.06.2021 (витяг з протоколу №6) щодо зняття [PERSON] з квартирного обліку, а тому позивач із складом сім`ї 2 особи підлягає поновленню на квартирному обліку. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, тобто в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved