Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що він являється сином [PERSON], померлого [INFO] у Луганській області, м. Стаханов, на території якого органи державної влади України тимчасово не здайснюють свої повноваження. При зверненні до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою проведення державної реєстрації смерті його батька, з"ясувався той факт, що по наданим ним документам про смерть він не може вчинити зазначені дії, оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території та не мають юридичної сили на території України. У зв"язку з чим просив винести рішення, яким встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, померлого [INFO] у м. Стаханов Луганської області. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просить таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився. Начальник віддлу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області М.М.Гарна надала заяву, в якій просить справу розглянути без представника відділу, в задоволенні заяви не заперечує. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (п. 4 ст. 273 ЦПК України). З копії наданої медичної довідки про смерть №784, від 26 листопада 2018 року вбачається, що причиною смерті [PERSON] стала гостра недостатність кровообігу, дифузний кардіосклероз. В судовому засіданні встановлено, що заявник являється сином, нині померлого [PERSON]. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. На підтвердження факту смерті заявником надано суду лікарське свідоцтво про смерть № 784 від 26.12.2018 року, видане Стахановським відділом судово-медичних експертиз Луганської області, медичну довідку форми № 106/у № 784 про причину смерті, відповідно до якої [PERSON] помер [INFO] року, причина смерті: дифузний кардіосклероз, договір - замовлення ритуальних послуг №292 від 26 листопада 2018 року, договір-замовлення організації і проведення похорону від 28 листопада 2018 року, фотосвітлини могили померлого [PERSON]. Для отримання свідоцтва про смерть заявник [PERSON] звернулася до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, однак йому було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документи, які не встановлюють факт смерті особи. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Стаханов Луганської області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час медичне свідоцтво про смерть особи, видане медичним закладом на тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті на території України. Оцінюючи медичне свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved