Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У травні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 05.10.2002 року між нею та відповідачем [PERSON], Відділом РАЦСу Овідіопольського РУЮ Одеської області було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, при розірванні шлюбу дитина була залишена на виховання матері, позивачці по даній справі. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не приймає, а також не піклується про її духовний та моральний розвиток. Позивачка має намір виїхати з дитиною за межі України з метою оздоровлення та відпочинку дитини, а також для розширення його світогяду, але відповідач [PERSON] не надає йї на це свою згоду. З наведених підстав позивачка в позовній заяві просить суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі території України без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] до повноліття дитини, дозволити їй або її офіційному представнику, без згоди батька дитини, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі території України до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання також не з"явився, але надав суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 313 ч. 3 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі території України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п. 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішенню суду. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, при розірванні шлюбу дитина була залишена на виховання матері, позивачці по даній справі. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року. Позивачка має намір виїхати з дитиною за межі України з метою оздоровлення та відпочинку дитини, а також для розширення його світогяду, але відповідач [PERSON] не надає йї на це свою згоду. Заперечення проти надання дозволу відповідачем на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України підтверджується листом Служби у справах дітей Овідіопольської РДА від 28.04.2014 року № Б-69. Суд вважає, що дії відповідача у ненаданні дозволу на виїзд за межі України його неповнолітньому сину шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному розвитку, порушує права дитини на повний та гармонійний розвиток особистості дитини, у зв"язку з чим позов в частині надання позивачці дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі території України без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] до повноліття дитини, а також у наданні позивачці або її офіційному представнику, без згоди батька дитини, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі території України до досягнення дитиною повноліття підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги щодо негайного виконання рішення суду, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Оскільки виниклі правовідносини не відносяться до категорій справ, визначених ст. 367 ЦПК України, то негайне виконання рішення суду у даному випадку не допускається, у зв"язку з чим в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial