Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком», але згодом неодноразово уточнював свій позов, та остаточно звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що з 25.05.2004 року по 25.06.2013 року на дільниці бурових та вибухових робіт №7 шахти Орджонікідзе, що підпорядкована відповідачеві він працював за професією машиніста бурової установки на підземних роботах. За вказаний період роботи шкідливі умови праці призвели до поганого самопочуття, яке змусило його часто звертатися до лікарів, та лікуватися в умовах стаціонару з приводу загострення хронічних хвороб. 10.01.2013 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини було встановлено остаточний діагноз, по результатам якого складено повідомлення за формою П-3, яке протягом 3 днів надано роботодавцю ПАТ «Центральний гірничо -збагачувальний комбінат», органу санітарно - епідеміологічної служби та Фонду соціального страхування. ПАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» організував розслідування причин виникнення професійного захворювання. Для розслідування була створена комісія, яка виявила причини виникнення хронічного професійного захворювання: радикулопатії шицна С5. С6 і поперково -крижова L5. S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязково -тонічним синдромами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФС першого - другого ступеня, остеоартрозу (в поєднанні з пері артрозом) ліктьових суглобів та осте артрозу колінних суглобів. ПФС першого-другого ступеня. Хронічного обструктивного захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст..емфізема легень першої ст..) ЛН першого ст..(діагноз), де зазначалось- захворювання професійні. Протипоказання важка праця, робота в умовах пилу, несприятливого мікроклімату підземно. (Пункт 14 акту П-4). А також виявлено наявність на робочому місці позивача шкідливих умов праці. Пошкодженням здоров'я, внаслідок професійного захворювання йому завдано моральну шкоду, оскільки погіршився стан його здоров'я, що призвело до моральних та психічних страждань. Він втратив престижну роботу через те, що часто хворів, його перевели на підмінну роботу, що призвело до зниження заробітної плати та поваги колег. Він не може вести повноцінний спосіб життя, так як відчуває фізичні страждання та психологічний дискомфорт. Тому просить стягнути з відповідача на його користь 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди отриманої у зв'язку х професійним захворюванням на виробництві. В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник позивача уточнений позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення відповідно змісту позовної заяви. Представник відповідача Черевик О.М. позов не визнав, надав письмові заперечення, а також надав пояснення ідентичні письмовим поясненням. Крім того зазначив, що позивач був ознайомлений з умовами праці і погодився на роботу в шкідливих умовах. Крім того позивач працював не тільки на підприємстві відповідача, а також на інших підприємствах. Позивачем не надано доказів які б підтвердили факт спричинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований. Тому на підставі викладеного просить в позові відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач тривалий час ( з 25.05.2004 року по 25.06.2013 року) працював на ПАТ «ЦГЗК». Позивачу встановлені професійні захворювання: радикулопатії шийна С5. С6 і поперково -крижова L5. S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мьязково -тонічним синдромами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу, ПФС першого - другого ступеня, остеоартрозу (в поєднанні з пері артрозом) ліктьових суглобів та осте артрозу колінних суглобів. ПФС першого-другого ступеня. Хронічного обструктивного захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст..емфізема легень першої ст..) ЛН першого ст..(діагноз). Висновком МСЕК від 17.06.2013 р. позивачу встановлено втрату професійної працездатності 35 % (а.с.22 копія довідки). Відповідно до Закону України "Про «Охорону Праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням , на підприємствах відповідачів позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. У позивача на підставі висновку МСЕК право на відшкодування моральної шкоди виникло з 17.06.2013 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин (в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15.03.2013р., вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах.(а.с.7-11). Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 35% втрати працездатності, а також характер захворювань, пов'язаних з спричиненням профзахворюваннями фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial