Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі позивача Махнівської сільської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 64576,36 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що згідно договору купівлі-продажу будівлі від 21.06.20 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , будівля універмагу з прибудовами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що перейшли у власність [PERSON] , і підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухої майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно, до зазначеного договору купівлі-продажу нерухомість, яка є предметом договору, знаходиться на земельній ділянці площею 0,1181 га з кадастровим номером 0521483200:01:006:0035, яка не є власністю продавця. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділян серії НВ-000321452 від 28.05.2019 року земельна ділянка площею 0,1181 га з кадастровим номером 0521483200:01:006:0035, що розташована на території Махнівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , перебувала у комунальній власності Махнівської сільської ради Козятинського райо Вінницької області. Рішення 6 сесії 7 скликання Махнівської сільської ради Козятинського району № 17-06-07 від 08.07.2016 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації, щодо встановлення (відновлення) меж в натурі ( на місцевості) земельної ділян площею 0,1181 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі [ADDRESS] з метою передачі в оренду. [PERSON] , зобов`язано виготовлену та погоджену технічну документацію подати на затвердження сесії сільської ради. Згідно рішення 9 сесії 7 скликання Махнівської сільської ради Козятинського району № 20-09-07 від 14.02.2017 року ФОП [PERSON] передано шляхом укладення договору оренди землі строком на 10 років земельну ділянку площею 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) з кодом цільового призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в [ADDRESS] . Пунктом 2 зазначеного рішення сільської ради визначено укласти договір оренди з ФОП [PERSON] із встановленою у договорі орендною платою у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, ФОП [PERSON] зобов`язано вжити заходів щодо державної реєстрації права користування на умовах оренди та виконувати умови, викладені у висновках уповноважених установ і організацій. Однак [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] з Махнівською сільською радою з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно не уклав. Таким чином, [PERSON] використовує, починаючи з 21.06.2016 року без правовстановлюючих документів земельну ділянку площею 0,1181 га з кадастровим номером 0521483200:01:006:0035, що розташована на території Махнівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування власного об`єкту нерухомості (будівля універмагу з прибудовами). [PERSON] набув право користування вказаною земельною ділянкою на тих самих умовах і об`ємі, що і попередній власник нерухомого майна (на земельній ділянці знаходиться безпосередньо об`єкт нерухомості). Разом з тим, документи, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою у Відповідача відсутні, що не відповідає вимогам ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Відповідачем не здійснюється сплата місцевого податку за вищевказану земельну ділянку, яка використовується ним для задоволення власних потреб Махнівською сільською радою листом № 444 від 14.08.2017 повідомлено [PERSON] про необхідність укладення договору оренди земельні ділянки площею 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) [ADDRESS] з Махнівською сільською радою, одна Відповідачем проігноровано зазначений лист, договір оренди земельної ділянки на даний час не укладено. Таким чином, використання [PERSON] земельної ділянки площа 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] без належного оформлення прав на неї, є підставою до визначення суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з землю. Згідно протоколу № 1 від 26.06.2018 року з визначення та відшкодував Махнівській та Козятинській сільським радам збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушення законодавства, та акту № 4 щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 02.08.2018 року, затвердженої розпорядженням першого заступника голови Козятинської РДА № 207 ві 08.08.2018 року, розмір збитків, завданих Махнівській сільській ра; [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 0,1181 і (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] без документів на право користування даною земельною ділянкою нараховано вигляді орендної плати у розмірі у розмірі 7 % від нормативно грошової оцінки за період 735 днів з21.06.2016 по 25.06.2018 року у розмірі 71 375 грн. 10 коп. Однак, враховуючи загальний строк позовної давності, який у відповідносі до ст. 257 Цивільного кодексу України становить 3 роки, загальний розмір збитків завданих Махнівській сільській раді Навроцьким [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] , без документів на право користування даною земельною ділянкою складає 64 576,36 грн. (12 040,4 грн. + 35 444,78 грн. +17091,18 грн.) Махнівською сільською радою листом за № 924 від 30.11.2018 року [PERSON] направлено лист Козятинської РДА від № 01-30/1671 від 08.08.2018 року, щодо визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 02.08.2018 року, проте відповідачем вищезазначені збитки Махнівській сільській раді досі не відшкодовані. Враховуючи обставини справи, відповідно до ст. 274 ЦПК, суд розглядає справу у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику сторін). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст.55), Цивільному кодексі України (ст.16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначається законом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 6 ст. 23 Закону передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17). Прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно. «Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі №553/3280/16-а). Як зазначає прокурор у позовній заяві, вивченням питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних правовідносин, місцевою прокуратурою встановлено порушення вимог чинного законодавства під час використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, розташованої на території Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Факт протиправного та безоплатного використання земель комунальної власності порушує інтереси держави в особі Махнівської сільської ради, як їх власника щодо реалізації передбаченого ч. 1 ст. 319 ЦК України права вільно, у встановленому законом порядку, розпоряджатися ними через уповноважений орган місцевого самоврядування. Також, безоплатне використання землі ослаблює економічні основи територіальної громади с. Махнівка, що потребує прокурорського реагування у межах наданої Конституцією України компетенції. Розглянувши зазначені доводи прокурора, суд визнає їх такими, що можуть бути підставами для його звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Махнівської сільської ради, Козятинського району Вінницької області. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу будівлі від 21.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , будівля універмагу з прибудовами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] перейшли у власність [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, нерухомість, яка є предметом договору, знаходиться на земеьній ділянці площею 0,1181 га з кадастровим номером 0521483200:01: 6:0035, що розташована на території Махнівської сільської ради за адресою : [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с.11-12) Відповідно до рішення 6 сесії 7 скликання Махнівської сільської ради Козятинського району №17-06-07 від 08.07.2016 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки прощею 0,1181 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в [ADDRESS] з метою передачі в оренду та зобов2язано виготовлену та погоджену технічну документацію подати на затвердження сесії сільської ради (а.с.14) Рішенням 9 сесії 7 скликання Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області №20-09-07 від 14.02.2017 року ФОП [PERSON] передано шляхом укладення договору оренди землі строком на 10 років, земельну діянку площею 0.1181 га, кадастровий номер 0521483200:01:006:0035, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі [ADDRESS] та визначено укласти договір оренди з ФОП [PERSON] із встановленою у договорі орендною платою у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зобов"язано ФОП Навроцького [PERSON] . вжити заходів щодо державної реєстрації права користування на умовах оренди та виконати умови, викладені у висновках уповноважених установ і організацій (а.с.15) Однак, [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 0,1181 га розташованої в с. Махнівка, Козятинського району Вінницької області з Махнівською сільською радою з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно не уклав. Таким чином, [PERSON] з 21.06.2016 року використовує земельну ділянку площею 0,1181 га по [ADDRESS] , без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав та, відповідно, не сплачує платежів за її використання, згідно зі встановленого законодавчими актами розміру. Згідно протоколу № 1 від 26.06.2018 року з визначення та відшкодував Махнівській та Козятинській сільським радам збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушення законодавства, та акту № 4 щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 02.08.2018 року, затвердженої розпорядженням першого заступника голови Козятинської РДА № 207 ві 08.08.2018 року, розмір збитків, завданих Махнівській сільській раді Навроцьким О. [PERSON] . за користування земельною ділянкою площею 0,1181 га в [ADDRESS] , без документів на право користування даною земельною ділянкою нараховано у вигляді орендної плати у розмірі у розмірі 7 % від нормативно грошової оцінки за період 735 днів з 21.06.2016 по 25.06.2018 року у розмірі 71 375 грн. 10 коп., так у 2016 році за 194 дні нараховано 18 839, 14 грн. ( 506354,00 грн. - розмір нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік;35 444,78 грн./365= 97,10 грн. - орендна плата за день; 97,10 грн. * 194 дні = 18 839, 14 грн. У 2017 році за 365 днів нараховано 35 444,78 грн. ( 506354,00 грн. - розмір нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік. У 2018 році за 176 днів нараховано 17091,18 грн. ( 506354,00 грн. - розмі нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік; 35 444,78 грн./365= 97,11 грн. - орендна плата за день; 97,11грн.* 176 дні =17091,18 грн. Беручи до уваги загальний строк позовної давності, який у відповідносі до ст. 257 Цивільного кодексу України становить 3 роки, при здійсненні обрахунку суми відшкодування за 2016 рік необхідно не враховувати плату з період з 21 червня по 29 серпня 2016 року (включно) та здійснювати розрахунок з 30.08.2016 року. Тобто розмір збитків, завданих Махнівській сільській раді Навроцьким О. [PERSON] . за користування земельною ділянкою площею 0,1181 г (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] без документів на право користування даною земельною ділянкою становить за період з 30.08.2016 по 31.12.2016 року за 124 дні - 12 040,4 грн. ( 506354,00 грн. - розмір нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік; 35 444,78 грн./365= 97,10 грн. - орендна плата за день; 97,10 грн.* 124 = 12 040,4 грн.; за період 2017 року ( тобто за 365 днів) становить 35 444,78 грн. ( 506354,00 грн. - розмір нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік; за 176 днів 2018 року становить 17 091,18 грн. ( 506354,00 грн. розмір нормативної грошової оцінки землі) *7%= 35 444,78 грн. - орендна плата за рік; 35 444,78 грн./365= 97,11 грн. - орендна плата за день; 97,11 грн. * 176 дні = 17091,18 грн. Таким чином, загальний розмір збитків завданих Махнівській сільській раді Навроцьким [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 0,1181 га (кадастровий номер 0521483200:01:006:0035) в [ADDRESS] без документів на право користування даною земельною ділянкою складає 64 576,36 грн. (12 040,4 грн. + 35 444,78 грн. +17091,18 грн.) Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Статтею14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та приписами 93 ЗК України передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до частини 2 статті 120 ЗК України, у випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При зверненні з даним позовом прокурор послався на положення статей 1212 - 1214 ЦК України як на правову підставу своїх вимог та при цьому зауважив, що заявлена до стягнення сума є несплаченою відповідачем платою за використання земельної ділянки комунальної власності, без укладення договору оренди за період 30.08.2016 року по 25.06.2018 року, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано шкоди у виді неодержаної орендної плати за землю. Зі змісту статті 125 ЗК України випливає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на положення ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, з моменту виникнення права власності на вищезазначене нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нежитловими будівлями. Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК). Правомірне набуття відповідачем права власності на нерухомість, що в силу положень Земельного кодексу України породжує у нього, як у власника нерухомого майна, виникнення обов`язку з оформлення відповідного речового права на землю. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Водночас відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна І не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Таким чином, заявлена до стягнення сума є несплаченою відповідачем та безпідставно збереженою платою за використання земельної ділянки комунальної власності, без укладення договору оренди за період з 30.08.2016 по 25.06.2018 у розмірі 64576,36 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи їх доведення та обґрунтованість. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved