Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

В грудні 2017 року колективне підприємство «Південно-Західні тепломережі» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], який обґрунтовує тим, що відповідачі всупереч Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою КМУ 21.07.2005 року за №630 плату за послуги з теплопостачання за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, як наймач житла не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.11.2017 року в розмірі 8 208,6 грн. боргу за послуги з теплопостачання, 1 130,06 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 256,8 грн. та 1 600 грн. судового збору. Просить стягнути її в солідарному порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги зменшила та просить стягнути з відповідачів пропорційно інфляційні нарахування по 282,51 грн. та по 64,2 грн. три відсотки річних за період з 01.10.2015 року по 01.11.2017 року та судовий збір. Борг по оплаті послуг з теплопостачання в розмірі 8 208,6 грн. відповідачами сплачено у добровільному порядку. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги в частині інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних не визнав та просить у їх задоволенні відмовити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року за № 630, платежі за послуги з теплопостачання вносяться власниками квартир, наймачами житла, орендарями щомісяця за затвердженими тарифами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно є співвласниками квартири № 8 що по вулиці Інститутській, 8 у м. Хмельницькому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого відкритим акціонерним товариством Хмельницьким заводом будівельних матеріалів26.01.2010 року. Відповідачі до яких заявлено позов відповідно до наданого розрахунку допустили заборгованість по розрахунках за теплопостачання в розмірі 8 208,6 грн., чого відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував. Означені обставини щодо розміру заборгованості відповідачами підтверджувався розрахунком заборгованості за затвердженими рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради тарифами. Розмір такої заборгованості за період з 01.10.2015 року по 01.11.2017 року становив 8 208,6 грн. та сплачений відповідачами у добровільному порядку та спір з цього приводу сторонами вичерпано. Отже, відповідачі користувалися послугами, що надавав позивач, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води вчасно не проводили, тому інфляційні нарахування в сумі становлять 565,02 грн. та три відсотки річних в сумі 128,4 грн., яка підлягають стягненню з відповідачів пропорційно. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, й договір про надання послуг, в якому установлена ціна договору - абонентська плата. У зв'язку з цим на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Сума інфляційних нарахувань за період з 01.10.2015 року по 01.11.2017 року щодо відповідачів до яких заявлено позов становить 565,02 грн., а сума трьох відсотків річних за вказаний період складає 128,4 грн., що підтверджується розрахунком. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2017 року було відмовлено у видачі судового наказу. Тому слід стягнути з відповідачів інфляційні нарахування по 282,51 грн. та 3% річних в розмірі по 64.2 грн. з кожного та судові витрати пропорційно задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved