Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № ДФ-062500 від 13.06.2014 року у розмірі 9 811 (дев'ять тисяч вісімсот одинадцять) Євро 22 євроцента. В обґрунтуванні своїх вимог позивач покликається на те, що 13.06.2014 року уклав з Публічним акціонерним товариством «Банк Перший», правонаступником якого з 29 липня 2014 року являється ПАТ «БГ Банк» договір банківського вкладу № ДФ-062500 предметом якого є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту на встановлений строк (7 днів) з виплатою процентів по закінченні строку, тобто до 20.06.2014 року. Згідно п.1.1 договору Банк прийняв на зберігання грошові кошти у іноземній валюті на рахунок № [NUMBER]. Однак, всупереч п. 1.4, 3.1.1 Договору після закінчення строку вкладу, банком не виконано взяті на себе зобов'язання по поверненню вкладу та відсотків за користування коштами. На підставі наведеного позивач просить суд захистити його порушенні права, шляхом задоволення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності. Представник відповідача ПАТ „БГ Банк" в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Таким чином, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, та згідно ст.197 ЦПК України,без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах та матеріалах справи. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 13.06.2014 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший», правонаступником якого з 29 липня 2014 року являється ПАТ «БГ Банк» було укладено договір банківського вкладу № ДФ-062500. Згідно п. 1.1 та п. 1.2 Договору - Вкладник передав, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 9 800 (дев'ять тисяч вісімсот) Євро 00 євроцентів строком на 7 днів, тобто з 13 червня 2014 року до 20 червня 2014 року. Згідно ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пункт 1 статті 1058 Цивільного кодексу України визначає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла віл другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати складникові таку саму суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п.1 ст. 2 до Закону України «Про банки та банківську діяльність, вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.2 Ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів зроблених юридичними особами на інших умовах повернення , які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках встановлених законом. Згідно п. 1.4 Договору - Банк повертає Вклад та нараховані проценти Вкладникові у безготівковій формі на поточний рахунок № [NUMBER], відкритий у Банку. Згідно п. 3.1.1 Договору - Банк зобов'язаний з урахуванням положень цього Договору після закінчення 7-денного Строку Вкладу (або на першу вимогу Вкладника) повернути Вклад (або його частину) Вкладнику в порядку, визначеному цим Договором та законодавством України. Згідно п. 4.1 Договору - Сторони за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором несуть відповідальність згідно законодавства України та умов цього Договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених цим Договором. Судом встановлено, що станом на 09 жовтня 2014 року Банком не видано позивачу [PERSON] грошові кошти по Договору в розмірі 9 811 (дев'ять тисяч вісімсот одинадцять) Євро 22 євроцентів, що підтверджується випискою про рух коштів (ф. 1220) по рахунку № [NUMBER] від 09.10.2014 року. 14 жовтня 2014 року від імені Вкладника на відділенні № 34 Банку подано Лист-вимогу (Претензію) про зняття депозитних коштів по Договору банківського вкладу (депозиту) № ДФ-062500 від 13 червня 2014 року в розмірі 9 811 (дев'ять тисяч вісімсот одинадцять) Євро 22 євроцента. Однак, всупереч п. 1.4, 3.1.1 Договору Банком взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів та процентів за користування ними не виконано. У ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; Наданням коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. У відповідності до правової позиції Верховного суду України (Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр. від 0і.02.2013р.), сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», та № 2664-111 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг;; терміни "споживчий кредит", "фінансова установа", "фінансова послуга" дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону № 1023 -XII «Про захист прав споживачів». Згідно положення Ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ, споживачі мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; За вказаний вище обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач у визначений договором строк та на вимогу позивача не виконав обов'язок по поверненню вкладу, чим порушено його права як споживача банківських послуг, позовні вимоги позивача підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved