Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовула тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 14.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та на даний час дитина проживає з позивачкою, яка повністю її утримує та виховує, оскільки відповідач свої батьківські обов»язки не виконує та вихованням сина не займається. Грошових коштів на його утримання не вистачає, а відповідач матеріально не допомагає, що стало наслідком зверення до суду із цим позовом, оскільки дитина знаходиться на її утриманні. Таким чином, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка не з"явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 21 червня 2004 року було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька. Від цього шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, про що в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №826 від 19 серпня 2004 року), та його батькам записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.5). Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 14 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Згідно пояснень позивача на даний час сторони проживають окремо та кошти на утримання дитини відповідач не надає, тому син [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, матеріально не допомагає у необхідному для нормального життя дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з 30.11.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 551,20. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved