Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

27 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначає, що 29.12.2011 року Виконкомом Лопатинської селищної ради, Радехівського району Львівської області, зареєстровано шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З червня 2014 року проживають окремо. Відповідач періодично їздить за кордон на заробітки, але коштів на утримання дітей не дає. Повністю ухилився від виховання і утримання дітей. Оскільки, він сталого заробітку не має, вважає, що аліменти з нього слід стягувати у твердій грошовій сумі щомісячно. Просила стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти в її користь на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, та суду пояснила, що на сьогоднішній день з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, до лютого 2015 року відповідач допомагав їм, з березня не допомагає, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні відповідач суду пояснив, що обставини, які викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Він постійно допомагав дітям. Весь час виникали сварки, конфлікти. В даний час тимчасово працює підсобником. До сьогоднішнього дня допомагав дітям. Погоджується на стягнення аліментів, лише не у такому розмірі, оскільки він не працює. Просить стягувати аліменти в розмірі 500-600 гривень на дітей. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги, слід задовольнити частково із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4) За час перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.5,6.). Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Лопанської селищної ради Радехівського району Львівської області за №436 від 23.03.2015 року (а.с.7). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивачки проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги, тому з нього необхідно стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатними та може таку надати. У зв"язку з тим, що відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), буде відповідати інтересам дітей обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"; обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: partial