Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 11.04.2013, банк надав [PERSON] кредит в сумі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 15.07.2018 року має заборгованість перед позивачем в сумі 17 164 гривні 26 копійок, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи, також надав до суду відповідь на відзив по справі та зазначив, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання надав відповідь на відзив та зазначив, що відповідач добровільно шляхом підписання заяви приєднався до запропонованих банком умов та тарифів у відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України. Також при укладенні кредитного договору між банком та клієнтом, позичальник дотримується принципу свободи договору, який є вільним у його укладенні. Нарахування одночасно пені та штрафу відповідачу є самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України є окремими та самостійними видами відповідальності, а тому є окремими видами неустойки. Отже застосування банком штрафу та пені як окремого виду неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності. Щодо посилання відповідач про зменшення розміру неустойки, то укладаючи договір позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість його умов. Також відповідач не надав суду жодного доказу щодо важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Тому позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно належним чином, надав до суду відзив згідно якого з позовними вимогами банку він не погоджується частково. Заперечень з приводу розміру тіла кредиту та процентів за користування кредитом він не має. Проте відповідач не погоджується з розміром заявленої до стягнення пені та з штрафами. Основні вимоги банку складаються з тіла кредиту 853,29 грн та процентів за користування кредитом 3412,17 грн, що разом становить 4265,46 гривень. Вимоги щодо стягнення пені та штрафів є додатковими вимогами банку, які випливають із суті (є похідними) основних вимог. Розмір пені становить в сумі 11605,26 грн, що становить 272 відсотки від основних вимог (4265,46 грн.), що у 2,7 рази більше основних вимог. Зазначене є свідченням істотного завищення відповідальності у співвідношенні до реальної шкоди (збитків), завданих відповідачем банку. Також відповідач не визнає одночасне застосування пені та штрафу як неустойки за одне й те ж саме правопорушення. Підпунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено відповідальність Клієнта (пеню) за несвоєчасну оплату послуг передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів. Підпунктом 2.1.1.7.6 цих же Умов закріплена відповідальність клієнта (штраф) за порушення строків платежів щодо кожного з грошових зобов'язань, більш ніж на 30 днів. Вказаними умовами кредитного договору передбачена подвійна відповідальність одного виду штрафу (неустойки) за одне й те ж саме правопорушення (порушення строків платежів (оплата більше ніж на 30 днів), що звісно свідчить про порушення гарантій, передбачених положеннями Конституції України, оскільки "ніхто не може бути двічі притягнений до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення". Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку від 11.04.2013 встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та банком договір. Зазначена заява скріплена підписом позичальника. ( а.с.7 ) Таким чином, під час укладення договору від 11.04.2013 були дотримані вимоги як частини 1 так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Згідно з пунктом 2.1.1.2.3 умов, сторони погодилися, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку право у будь- який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт. Також згідно з пунктом 2.1.1.2.4 умов, сторони погодилися, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.1.1.5.23 умов , у випадку порушенням клієнтом встановлених законом обов'язків по поверненню неналежним чином зарахованих коштів клієнт платить банку пеню в розмірі 0,1 процента від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати закінчення помилкового переводу до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 % суми перерахування. Відповідно до п. 1.1.5.25 умов, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених чим договором, умовами та правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення -пеню в розмірі 0, 1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який платиться пеня за кожний день прострочення. Згідно з п.2.1.1.12.10 умов, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому або у встановлений банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору, для ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно з п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. Відповідач зобов'язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору, Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановленого тарифами договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Отже, доведеним є факт, що 11.04.2013 між ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.04.2013, встановлено, що станом на 15.07.2018 заборгованість відповідача перед банком становить 17 164 гривні 26 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 853,29 гривень, відсотків за користуванням кредитом 3412,17 гривень; нарахованої пені 11 605,26 гривень, а також штрафів в сумі 1293 гривні 54 копійки.( а.с. 29-30 ) Водночас суд зазначає, що відповідач згідно із заявою не погоджується із нарахованою йому неустойкою. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, п.1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена відповідальність клієнта (пеня) за несвоєчасну оплату послуг передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів. Водночас пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня позивачем визначено одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх застосування за одне й те саме порушення щодо строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року. Отже з огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 793 гривні 54 копійок штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають. Крім того суд зазначає, що ч. 3 ст. 551 ЦК України надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості з'ясовано, що сума нарахованої пені становить 11605 гривень 26 копійок. При цьому сума основної заборгованості (збитків) за кредитом становить 4265 грн. 46 копійок, що свідчить про значне перевищення суми неустойки за суму основного боргу. За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" до суми основного боргу 4 265 гривень. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 8531 гривня 28 копійок. Судом встановлено, що 21.05.2018 позивач ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» змінив тип товариства з публічного на приватне без зміни їх організаційно-правової форми: приватне акціонерне товариство. Оскільки відповідно до змісту абзацу 3 частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-ІV від 17.09.2008 року (із змінами та доповненнями) зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, ураховуючи, що банком здійснено відповідну державну реєстрацію зміни назви юридичної особи, відсутні юридичні підстави для залучення до участі у справі їх правонаступника, а тому в ході розгляду цього судового провадження слід враховувати нове найменування позивача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно зі статутом АТ КБ "Приват Банк", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 21.05.2018 № 519, АТ КБ "Приват Банк" є правонаступником ПАТ КБ "Приват Банк". Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial