Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ Банк «Контракт» звернувся з позовом до ТОВ «ПРОД-АЙС», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «ПРОД-АЙС» було укладено кредитний договір №79/2013, відповідно до умов якого банк надав ТОВ «ПРОД-АЙС» кредит в сумі 273 500,00 грн. під 25% річних з кінцевим терміном повернення 15 серпня 2014 р.. З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПРОД-АЙС» за кредитним договором, 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки №79/2013-02, №79/2013-03, відповідно до яких вони зобов'язалися відповідати перед ПАТ Банк «Контракт» за виконання ТОВ «ПРОД-АЙС» його зобов'язань, що виникли із кредитного договору, в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, штрафних санкцій, передбачених кредитним договором . З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ТОВ «ПРОД-АЙС» за кредитним договором, 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 78,0 км.м., житловою площею 44,1 кв.м., що належала їм праві власності. Посилаючись на ті обставини, що строк користування кредитом є таким що сплинув, кредит позивачу не повернено, а письмові вимоги позивача про усунення порушення основного зобов'язання - залишились без задоволення, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ТОВ «ПРОД-АЙС», [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 26 листопада 2014 року у розмірі 377 424,39 грн., а саме: 260 284,67 грн. тіла кредиту, 74 578,09 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 42 561,39 грн. пені. Крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 377 424,39 грн. банк просив звернути стягнення на користь позивача на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", а також стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також представник ТОВ «ПРОД-АЙС» в судове засідання не з'явилися, про день і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 69-74). Заяв про розгляд справи за їх відсутності або про причини неявки від відповідачів не надходило. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «ПРОД-АЙС» було укладено кредитний договір №79/2013, відповідно до умов якого банк надав ТОВ «ПРОД-АЙС» кредит в сумі 273 500,00 грн. під 25% річних з кінцевим терміном повернення - 15 серпня 2014 р. (а.с. 9-11). З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПРОД-АЙС» за кредитним договором, 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки №79/2013-02, №79/2013-03, відповідно до яких вони зобов'язалися відповідати перед ПАТ Банк «Контракт» за виконання ТОВ «ПРОД-АЙС» його зобов'язань, що виникли із кредитного договору, в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (а.с. 12, 13). З метою забезпечення вимог кредитора за кредитним договором, 16 серпня 2013 року між ПАТ Банк «Контракт» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку банку належну їм квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-16). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ПРОД-АЙС» зобов'язалося погашати заборгованість по кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, щомісячні платежі на погашення суми кредиту, а також платежі на сплату процентів за користування кредитними коштами ТОВ «ПРОД-АЙС» не вносились з 24 грудня 2013 року, а відтак, станом на 26 листопада 2014 р. розмір заборгованості по сплаті кредиту становить 260 284,67 грн., по сплаті процентів - 74 578,09 грн. (41 167,47 грн. строкових відсотків + 50 190,99 грн. прострочених відсотків - 16381,52 грн. - 398,85 грн. здійснених платежів) (а.с. 8). Відповідно до п.5.2 кредитного договору за несвоєчасну кредиту та інших платежів, банк має право утримати з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, яка нараховується на суму простроченого платежу із розрахунку фактичної кількості днів існування простроченої заборгованості здати виникнення обставин,що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно. На підставі п. 5.2 кредитного договору боржнику ТОВ «ПРОД-АЙС» було нараховано пеню у розмірі 42 561,39 грн. за період з 01 жовтня 2013 року по 25 листопада 2014 року. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вказана позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Таким чином, пеня може бути нарахована за період 12 місяців від дати звернення з позовом до суду, тобто з 10 грудня 2013 року. Виокремити пеню за розрахунками банку виявилося можливим з 24 грудня 2013 року та 03 січня 2014 року, а відтак її сума складає 34655,30 грн. за несвоєчасне погашення кредиту в період з 24 грудня 2013 року по 26 листопада 2014 року, та 6707,69 грн. за несвоєчасну сплату відсотків за період з 03 січня 2014 року по 26 листопада 2014 року, а всього 41 362,99 грн.. Таким чином, станом на 26 листопада 2014 р. загальний розмір заборгованості за кредитом складає 376 225,75 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а відтак, відповідачі несуть солідарну відповідальність за кредитним договором. Незважаючи на вимоги банку про погашення заборгованості, заборгованість за кредитним договором не погашена, а відтак, в силу вимог ст.ст. 554 та 1050 ЦК України така заборгованість підлягає солідарному стягненню з ТОВ «ПРОД-АЙС» та його поручителів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У п.5.2.3 іпотечного договору сторони передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, а тому Банк «Контракт» звернувся до суду з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], одночасно з вирішенням питання про стягнення заборгованості з ТОВ «ПРОД-АЙС» та його поручителів [PERSON] та [PERSON] При вирішенні питання про можливість задоволення позову Банк «Контракт» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з того, що таке звернення могло б бути можливим, оскільки передбачене договором іпотеки, а іпотекодавці відмінні від осіб, з яких стягнуто заборгованість у грошовому виразі як це передбачено п. 42 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Разом з тим, відповідно до п. 41 вказаної Постанови, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України ). При вирішенні даного питання, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором 376 225,75 грн. (що станом на день постановлення судового рішення за курсом НБУ 25,56 грн. за 1 дол. США становить 14 720 дол.) не є співрозмірним з вартістю трикімнатної квартири в м.Києві, а відтак, і про неможливість звернення стягнення на неї на даний час. До такого висновку суд приходить також тому, що кредитні кошти отримані юридичною особою, яка в першу чергу повинна нести відповідальність за своїми боргами усім своїм майном, а не покладати обов'язок відшкодування на фізичних осіб за рахунок їхнього житла. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а ТОВ «ПРОД-АЙС» , [PERSON] та [PERSON] потрібно солідарно стягнути на користь позивача заборгованість за договором №79/2013 про відкриття кредитної лінії від 16.08.2013 року у розмірі 260 284,67 грн. - по тілу кредиту, 74578,09 грн. - по відсоткам, 41 362,99 грн. - пені, що разом становить 376 225,75 грн.. В решті позовних вимог - позивачу потрібно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача 3654,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 541, 554, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 39 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: partial