Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У травні 2016 року прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного підприємства «Науково-дослідний, виробний агрокомбінат «Пуща-Водиця», Головного управління Держгеокадастру звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 11.12.2014 у страві № 22-Ц-780/6753/2014 частково задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора району в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Софіївсько-Борщагівської сільської ради, 77 громадян про визнання недійсними та скасування рішень Софіївсько-Борщагівської сільської ради, записів про державну реєстрацію державних актів, витребування з незаконного володіння відповідачів на користь ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» земельних ділянок загальною площею 35,726 га, ринковою вартістю 71 452 000,00 грн. Вказаним рішенням визнано недійсними та скасовано: рішення 38 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07.07.2010 за №2 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця; рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08,2010 за №4 «Про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»; рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 за №№ 51-76, 80-82, 86-100-102, 104-108, 110-123 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та іншим 64-м громадянам України для ведення особистого селянського господарства; рішення 40 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 10.09.2010 за №№11-33, 37-39, 40-58, 60-73, 80-85 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та іншим 64-м громадянам України для ведення особистого селянського господарства. Визнано недійсними державні акти серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,4708 га з кадастровим номером № [NUMBER] , виданий [PERSON] ; № [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,3928 га з кадастровим номером № [NUMBER] , виданий [PERSON] ; № [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,3928 га з кадастровим номером № [NUMBER] , виданий [PERSON] Витребувано з незаконного володіння відповідачів на користь ДП «Науково дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» 7 земельних ділянок загальною площею 30,7154 га, розташованих у с. Софіївська- Борщагівка, а саме площею 8,7 га з кадастровим номером № [NUMBER] , знаходиться у власності [PERSON] ; 9.5838 га з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] ; 2,9899 а з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] ; 8,1853 га з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] ; 0,4708 га з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] ; 0,3928 га з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] ; 0,3928 га з кадастровим номером № [NUMBER] знаходиться у власності [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2015 касаційну скаргу [PERSON] , [PERSON] подану представником [PERSON] , до якої приєдналася [PERSON], та касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 11.12.2014 залишено без змін. У подальшому постановою Верховного Суду України від 24.06.2015 у задоволенні заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2015 та рішення апеляційного суду Київської області від 11.12.2014 відмовлено. Таким чином, для даної справи є преюдиційним той факт, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності незаконно. При цьому, судом встановлено, що юридичний статус землекористувача ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» - державне підприємство. Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] , виданого 11.11.2002 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, у постійному користуванні ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» перебуває 1 448,5994 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний державний акт не визнаний недійсним і не скасований. Так як ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» є державним підприємством, то припинення права користування земельною ділянкою, на якій розташований агрокомбінат і яка належить до земель державної власності, має вирішуватися власником ділянки - державою, а тому прийняття рішення про припинення права на ділянку та її передачу до комунальної власності за рішенням сільської ради суперечило вимогам закону. У той же час, вилучена у ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» земельна ділянка державної власності площею 61,85 га відноситься до ріллі, що стверджується технічною документацією щодо припинення права користування ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» на земельну ділянку площею 61,85 га та рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 року про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 61,85 га (ріллі) та передачі її до земель запасу в межах села. Таким чином, вилучення цієї ділянки можливе лише за рішенням Кабінету Міністрів України, чого у справі не встановлено. Разом із цим, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 8,1853 га, яку рішенням апеляційного суду Київської області від 11.12.2014 у справі № 22-Ц-780/6753/2014 постановлено витребувати у [PERSON] , на даний час належить [PERSON] на підставі договору дарування № 5276, виданого 20.11.2012 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М М.. Тому керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області просив суд витребувати із незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 8,1853 га, розташовану в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради; стягнути з відповідача на користь прокуратури судові витрати. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що під час розгляду даної справи було встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] . Згодом останній здійснив відчуження спірної земельної ділянки, попередньо поділивши її на 17 земельних ділянок, на користь [PERSON] . Тому просив суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (код ЄДРПОУ 39817550) у постійне користування державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (код ЄДРПОУ 00849296) земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , розташовані в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київська області; стягнути з відповідача на користь прокуратури судові витрати. 29 березня 2017 представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення, згідно якого останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 липня 2017 року, у задоволенні позову прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури відмовлено. Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 липня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засідання прокурор, представник ДП «Науково-виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», представник Міністерства аграрної політики та продовольства України позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Представник Головного управління Держгеокадастру у Київської області та представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, згідно з Державним актом на право постійного користування, виданим 11 листопада 2002 року Києво-Святошинською РДА, у користуванні ДП «НДВА «Пуща-Водиця» перебувала земельна ділянка загальною площею 1448,5994 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07 липня 2010 року рішенням 38-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області № 2 припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 61,85 га ДП «НДВА «Пуща-Водиця». 04 серпня 2010 року рішенням 39-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівською сільської ради Київської області № 4 затверджено технічну документацію щодо припинення права постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельною ділянкою площею 61, 85 га та віднесено її до земель запасу. Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року, позов заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області, 77 громадян України про визнання недійсними та скасування рішень Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області, записів про державну реєстрацію державних актів, витребування з незаконного володіння відповідачів на користь ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельних ділянок задоволено. Визнано недійсними та скасовано рішення 38-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області від 07 липня 2010 року № 2 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «НДВА «Пуща-Водиця»; рішення 39-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області від 04 серпня 2010 року № 4 «Про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «НДВА «Пуща-Водиця»; рішення 39-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області від 04 серпня 2010 року № № 51-76, 80-82, 86-100-102, 104-108, 110-123 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та іншим громадянам України для ведення особистого селянського господарства; рішення 40-ї сесії 5-го скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області від 10 вересня 2010 року № № 11-33, 37-39, 40-58, 60-73, 80-85 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та іншим громадянам України для ведення особистого селянського господарства. Визнано недійсними державні акти серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,4708 га з кадастровим номером [NUMBER] , виданий [PERSON] ; № [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,3928 га з кадастровим номером [NUMBER] , виданий [PERSON] ; № [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,3928 га з кадастровим номером [NUMBER] , виданий [PERSON] Витребувано з незаконного володіння відповідачів на користь ДП «НДВА «Пуща-Водиця» 7 земельних ділянок загальною площею 30,7154 га, розташованих у с. Софіївська- Борщагівка Київської області, а саме площею: 8,7 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] : 9,5838 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] ; 2,9899 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] ; 8,1853 га з кадастровим номером № [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] ; 0,4708 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] ; 0,3928 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] ; 0,3928 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться у власності [PERSON] . Постановою Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у задоволенні заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 11 рудня 2014 року відмовлено. Отже, судовим рішенням встановлено, що припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою та її подальша передача у власність громадянам здійснена Софіївсько-Борщагівською сільською радою Київської області з порушенням закону, оскільки вилучені у ДП «НДВА «Пуща Водиця » земельні ділянки належали до земель державної власності. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив що земельна ділянка 8,1853 га з кадастровим номером № [NUMBER] , яка знаходилась у власності [PERSON] , була відчужена та в подальшому розподілена на 17 земельних ділянок. Прокурором було надано до суду лист ГУ Держгеокадастру у Київській області без вхідного № та дати, в якому зазначено, що за інформацією Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист від 11.04.2017 № 283/424-17-0.191), земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 9,1853 га була поділена на наступні земельні ділянки: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п. п. 21, 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Разом із тим, об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень гл. 83 ЦК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частина 4 статті 82 ЦПК України передбачає що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовними вимогами, прокурором не було надано до суду належних, допустимих, достовірних письмових доказів того, на підставі чого земельна ділянка розміром 8,1853 га, кадастровий номер [NUMBER] , була поділена на 17 частин, яким, у свою чергу, присвоєно окремі кадастрові номери. Однак, стороною позивача не було надано суду копій технічної документації землеустрою щодо 17 новоутворених земельних ділянок. Прокурором не було надано до суду топографо-геодезичної документації на підтвердження того чи знаходяться ці 17 земельних ділянок територіально і конфігурально в межах земельної ділянки, яка була предметом витребування у [PERSON]. В судовому засіданні а ні прокурором, а ні представником особи, в інтересах якої подано позов, не було заявлено клопотань щодо витребування з органів держгеокадастру земельно-технічної документації щодо земельних ділянок, стосовно яких заявлені позовні вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння. З наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позову, оскільки прокурором не було надано доказів на підставі чого був здійснений поділ спірної земельної ділянки, та відповідно не надано доказів територіального і конфігурального знаходження 17-ти земельних ділянок в межах земельної ділянки, яка була предметом витребування, що відповідно позбавляє суд можливості встановлення ідентичності майна, яке вибуло з володіння Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed