Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком дитини являється відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. З відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 року. На даний час малолітня дитина зареєстрована у її батьків , але якщо законні представники проживають за різними адресами, реєстрація здійснюється за однією з адрес, однак при обов*язковій присутності, або згоди другого з батьків. До теперішнього часу реєстрація місця проживання дитини не проведена. Відповідач відмовляється реєструвати дитину за місцем свого проживання та категорично не надає письмової згоди на реєстрацію дитини за місцем проживання позивачки. Така відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування та місцем проживання . Тому позивачка звернулась до суду та прохала її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач до судового засідання не з`явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача, відповідача. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 року, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (актовий запис № 24), що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним у м.Миколаєві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , позивач [PERSON] та [PERSON] - є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області відділу обліку та моніторингу інформації щодо реєстрації місця проживання позивачки [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] з 25.06.2004 року. Згідно заяв від 06.07.2020 року позивач зверталася до Департаменту надання адміністративних послуг Миколаїівської міської ради з метою реєстрації місця проживання її дочки [PERSON] , однак їй було відмовлено на підставі п.11 Постанови КМУ від 02.03.2016 №207 (відсутня згода батька). Відповідач батько дитини відмовляється надавати згоду на реєстрацію їх спільної дитини, тим самим порушує її права на вільне пересування та місце проживання. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Згідно п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на зняття з реєстрації малолітнього сина. Більше того, відповідач ухиляється від будь-яких відповідей стосовно вирішення питання зміни місця реєстрації своєї дочки, хоча позивач зверталася до останнього. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист та виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved