Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, місце народження: село Гребеники В.Михайлівського району Одеської області, яка померла [INFO] в с. Первомайськ, Слободзейського району, Придністровський регіон, Республіка Молдова. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] в Слободзейському районі с. Первомайськ Придністровський регіон, Республіка Молдова. Проживала її мати постійно в [ADDRESS]. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до реєстру запису про смерть та видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилося після померлого та інші правові наслідки. Оскільки у видачі свідоцтва про смерть заявниці було відмовлено, вона звернулась до суду з вказаною заявою. У судовому засіданні заявниця на заяві наполягала та просила її задовольнити. Представник Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність (а.с.24). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявниця це її молодша сестра, померла [PERSON] її мати, яка приїхала до неї у с. Первомайськ Придністровський регіон, Республіка Молдова на початку грудня місця, спочатку було все добре, вона спілкувалася з сусідами, але стан здоров`я погіршився, та вона померла [INFO]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що заявниця це її знайома, у них дружні стосунки, з померлою [PERSON] вона також була знайома, також пояснила, що [PERSON] проживала в [ADDRESS], їй було важко жити одній в будинку, тому вона їздила то до однієї дочки [PERSON] то до іншої дочки в Придністров'я, в грудня місці [PERSON] поїхала до дочки [PERSON], яка мешкає в Республіка Молдова. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, що дійсно [PERSON] є матір`ю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.см.7) та згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.04.1982 року, заявниця змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.8). Згідно довідки Камянської сільської ради Біляївського району Одеської області №19 від 11.01.2018 року, [PERSON], з 1953 року по день її смерті [INFO] зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №36 від [INFO], [PERSON] померла [INFO] в Слободзейському районі с. Первомайськ Придністровського району, Республіки Молдова (а.с.9, 10). В теперішній час заявниця бажає отримати спадщину, але через відсутність правоустановчого документу оформити своє волевиявлення неможливо. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно роз'яснень п. 13 зазначеної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як вбачається з матеріалів справи, листом Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №40/55-120 від 10.01.2018 року заявниці [PERSON] було відмовлено у проведення державної реєстрації смерті (а.с.11). Згідно зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Суд, крім іншого враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України - рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved