Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту батьківства та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] в селі Зарванці Вінницького району Вінницької області помер їх дід. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке» розміром 2.88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 та зареєстрованого 28 грудня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 15. Спадкоємицею першої черги за законом після його смерті була його дочка [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, так як постійно проживала зі спадкодавцем в одному будинку, вступила в оперативне управління спадковим майном: протягом шести місяців після відкриття спадщини продовжувала проживати в будинку, проводила в ньому поточний ремонт, обробляла земельну ділянку. Однак оформити свої спадкові права після смерті батька вона не змогла, зважаючи на наступне. Їх мати народилась [INFO] в селі Хмельова Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 лютого 1957 року Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області. Батьками їх матері були [PERSON] та [PERSON] , які перебували у фактичних шлюбних відносинах. В актовому записі про народження матері запис про батька відсутній, прізвище зазначено « [PERSON] », по батькові вказано « [PERSON] ». З моменту народження і до смерті батька їх мати проживала разом з ним і матір?ю в одному господарстві, однією сім?єю, до повноліття знаходилась на утриманні батьків. [INFO] батько матері позивачів помер, вона разом з матір?ю [PERSON] похоронила його в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області. Все своє життя померлий визнавав себе батьком їх матері, утримував та виховував її як доньку, вони проживали однією сім?єю. Так як в свідоцтві про народження матері відсутній запис про батька, позивачі змушені звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком їх матері. Встановлення факту необхідно для оформлення спадщини. Таким чином, мати позивачів [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, яка фактично прийняла спадщину, має право на спадкове майно після смерті свого батька [PERSON] . [INFO] в селі Зарванці Вінницького району Вінницької області померла мати позивачів [PERSON] . Вказують, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Заповіт мати при житті не складала. Після смерті матері з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто зі спадкоємців не звертався, однак спадщину після її смерті відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли, оскільки постійно поживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину, не має. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO] . Однак оформити право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке», в порядку спадкування за законом в позасудовому порядку у нотаріуса неможливо, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 28 грудня 1998 року, тобто після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , і відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року його цивільна правоздатність припинилась в зв?язку з його смертю 15 серпня 1998 року. Нотаріус постановою № 2465/02-31 від 04 грудня 2019 року відмовив нам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке», оскільки з наданих документів не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , крім того [PERSON] , помер [INFO] і відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року його цивільна правоздатність припинилась в зв?язку з його смертю 15 серпня 1998 року, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 28 грудня 1998 року, тобто після смерті спадкодавця. Оскільки позивачі не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), вони вимушені звернутись з даним позовом до суду. При житті [PERSON] мав право на земельну частку (пай), наша мати як спадкоємець першої черги за законом також отримала вказане право, оскільки прийняла спадщину після смерті батька, і відповідно позивачі мають право на спадкове майно, яке залишилось після її смерті, в рівних частках, оскільки є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину. З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом та встановити факт, що має юридичне значення для подальшого оформлення спадкових прав. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, змін та доповнень не має. Позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, змін та доповнень не має. Представник позивачів адвокат Байдак В.Г. позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, змін та доповнень не має. Відповідач представник Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області надали суду заяву, згідно якої не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачів, позов визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в селі Зарванці Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть № 48 від 17.08.1998 року, що міститься в матеріалах справи. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке» розміром 2.88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 та зареєстрованого 28 грудня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 15 (а.с.38). [INFO] в селі Зарванці Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 07 червня 2012 року (а.с.21). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 23-27). Нотаріус постановою № 2465/02-31 від 04 грудня 2019 року відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке», оскільки з наданих документів не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , крім того [PERSON] , помер [INFO] і відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року його цивільна правоздатність припинилась в зв?язку з його смертю 15 серпня 1998 року, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 28 грудня 1998 року, тобто після смерті спадкодавця (а.с.70). [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке» розміром 2.88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) підтверджується наступними доказами - сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 07 жовтня 1998 року № 358 та зареєстрованим 28 грудня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 15, про право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Якушинецьке» розміром 2.88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 42). Довідкою Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.09.2019 року № 3758/08-04 про те, що [PERSON] являвся членом ВАСТ «Якушинецьке» та в процесі паювання земель колективної власності ВАСТ «Якушинецьке» отримав сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.12.1998 року (а.с.39). Листом ПРАТ «Якушинецьке» від 27.09.2019 року про те, що згідно протоколу № 2 від 15.04.98 року були затверджені списки членів ВАТ «Якушинецьке» на розпаювання землі, в яких під № 202 зазначений [PERSON] , на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації № 358 від 07.10.1998 року громадянину [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.40). Довідкою ПРАТ «Якушинецьке» від 27.09.2019 року про те, що ВАСТ «Якушинецьке» змінило назву на ПРАТ «Якушинецьке» (а.с.41). Списком громадян-пайовиків щодо виділення їм в натурі земельних часток (паїв) із земель спільної часткової власності на території Якушинецької сільської ради, в якому під № 164 значиться [PERSON] , сертифікат серія [NUMBER] ( а.с.44-46). Списком померлих власників сертифікатів, спадкоємцям яких будуть видані державні акти на право власності на землю після нотаріального оформлення спадщини, в якому під № 3 значиться [PERSON] (а.с.49). Ціна позову визначена, виходячи з ринкової вартості земельної частки (паю), довідкою ТОВ «Флореаль плюс» від 05.12.2019 року № 30 (а.с. 69). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком [PERSON] , яка померла [INFO] , то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивача, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, про який просять позивач. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved