Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У травні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Україна» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2016 року між СК «АХА Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №87816а6кл, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 02.04.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Honda», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований у позивача транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2016 року винним у вищезазначеному ДТП визнаний [PERSON]. На основі рахунка №211632961 від 07.04.2016 року було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 947044,50 грн., яку було сплачено потерпілій особі. Оскільки винуватцем ДТП було визнано відповідача, 02.08.2016 року позивачем було направлено регресну вимогу про повернення суми боргу в порядку регресу, але на даний час вимоги позивача відповідачем не виконано. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 947044,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Honda», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2016 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 11). Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 29.03.2016 року між СК «АХА Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №87816а6кл, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9-10). 02.04.2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с. 12). На основі рахунка №211632961 від 07.04.2016 року було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 947044,50 грн. (а.с. 27-28). 21.04.2016 року позивачем було сплачено потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування згідно акту №АХА2038104 в розмірі 868540,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №237672 від 21.04.2016 року (а.с. 29). 02.08.2016 року позивачем було направлено відповідачу регресну вимогу про повернення суми боргу в порядку регресу, яка була залишена без задоволення (а.с. 30). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Даючи юридичну оцінку доказам по справі, враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода 02 квітня 2016 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 947044,50 грн., тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 14205,67 грн. З огляду на викладене, на підставі ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Закон України «Про страхування», Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved