Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору, без номера, від 17.06.2011 відповідач отримав кредит в розмірі 300,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобовязання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконав і має заборгованість перед Банком в розмірі 54988,61 грн, яку просять стягнути. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник Банку не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~ У своїй відповіді на відзив, а саме щодо оспорювання відповідачем розміру відсотків за користування кредитом, представник Банку вказав, що матеріали справи містять, зокрема Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55», з якої вбачається, що на момент оформлення кредиту, Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36% на рік, крім того вказано розмір комісій та штрафів, а також розмір щомісячного платежу. Щодо правомірності змін умов кредитного договору, позивач стверджує, що підпис позичальника на кредитному Договорі свідчить про те, що йому були добре відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору. Клієнт не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, а натомість активно користувався карткою. Банк також повідомляє, що з квітня 2014 року Банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів в частині розрахунку процентів, згідно яких у разі виникнення прострочення зобов»язання проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Крім того Банк заперечує посилання [PERSON] щодо незаконності нарахування одночасно пені та штрафу, оскільки вважає, що вони є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Стосовно спливу строку позовної давності на який посилається відповідач, Банк вказує, що згідно Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік), тобто картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. У даній справі до останнього дня місяця квітня 2015 року. Таким чином позивач вважає, що позовна заява подана в межах строку позовної давності. Враховуючи викладене, представник Банку просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 30.11.2018 відповідачем [PERSON] було надано до суду відзив на позов, у якому він позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнав, зокрема посилаючись на те, що банком невірно зазначено розмір відсотків за користування кредитом, а саме замість 10% вказано 36 % на рік. Також посилається на застосування щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) строку позовної давності в один рік. Крім того [PERSON] у підтвердження своїх заперечень вказує про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, тобто заперечує нарахування банком одночасно пені та штрафів. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні відзив на позов підтримав повністю, з підстав викладених в ньому. Просив застосувати у справі позовну давність. В судове засідання, 22.03.2019 представник відповідача, [PERSON] не з»явився, про розгляд справи належним чином повідомлений. 01.01.2018 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 12.03.2019 представником відповідача, [PERSON] подана заява до суду про застосування у даній справі строків позовної давності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 17.06.2011\~року між\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» та\~[PERSON]\~укладено кредитний\~Договір,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав кредит\~в розмірі\~300,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом,\~в розмірі\~36.00%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном,\~що відповідає\~строку дії\~картки,\~що підтверджується\~заявою позичальника\~від 17.06.2011\~року (а.с.9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам»яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг (а.с.9-34). \~ \~ \~ \~Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Стосовно застосування строку позовної давності, про яку заявив відповідач, суд зауважує наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначений ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов Договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Одночасно суд враховує, що дійсно частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк зазначає, що за згодою з відповідачем, між ними була збільшена позовна давність та визначена у 50 років. Проте, визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до наявних між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності,\~\~відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України. А тому посилання представника позивача на те що відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг строк позовної давності збільшений до 50 років, не може бути взята до уваги. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року (№61-560св17). Як вбачається із матеріалів справи по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого кредитного ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданного кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 11.12.2018, [PERSON] отримав картку №4149437708788011, згідно кредитного договору б/н від 17.06.2011, зі строком дії до останнього дня квітня 2015 року (а.с.90). Як встановлено судом, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу до 30 квітня 2015 року. АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права \~21 серпня 2018 року. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 09.11.2016 року по справі №\~6-1457цс16\~за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Згідно із випискою по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 по 11.03.2019, вбачається, що 07.04.2016 відповідачем було здійснено поповнення даної картки готівкою в сумі 798,00 грн. в терміналі самообслуговування м. Полтава (а.с.135-143). Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основої суми боргу заявлено в межах строку позовної давності. За розрахунком позивача, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань по вищезазначеному договору станом на 31.07.2018 утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму - 54988,61 грн (а.с. 6-8), з яких: заборгованість за кредитом 4573,45 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 46620,46 грн; комісія 700,00 грн; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2594,70 грн. Суд вважає обгрунтованими та доведеними посилання позивача щодо стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 4573,45 грн, оскільки це підтверджено матеріалами справи та не оспорюється відповідачем. Щодо вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 46620,46 грн, як зазначено в розрахунку заборгованості (а.с.6-8), суд зауважує наступне. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. \~ \~ \~ \~В Постанові\~[PERSON]\~Верховного Суду\~(справа\~№ 444/9519/12,\~провадження №\~14-10\~цс 18)\~суд констатував,\~що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Як встановлено судом, строк кредитування по вказаному вище Договору сплинув останнього дня квітня 2015. Отже, зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, тобто, після 30.04.2015 позивач не міг такі проценти нараховувати. Із вищезазначеного розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 30.04.2015 сума нарахованих процентів по вказаному Договору становить 1366,72 грн. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення відсотків в розмірі 45253,74 грн в зв'язку з необґрунтованістю даної вимоги. Таким чином, при визначенні суми заборгованості по відсоткам, що підлягає стягненню із відповідача суд виходить із суми, вказаної в розрахунку заборгованості складеної Банком, станом на 31.07.2018, заявленої в межах строку кредитування та з урахуванням строку позовної давності. Крім того, із даного розрахунку заборгованості вбачається, що у графі «сума комісії та пені» станом на 30.04.2015 відомості відсутні. Таким чином вимога позивача щодо стягнення із [PERSON] нарахованої комісії в сумі 700,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога заявлена поза межами строку кредитування. Суд також звертає увагу, що доводи відповідача про встановлення розміру відсотків за користування кредитом в розмірі 10%, в суді не підтвердилися, оскільки матеріали справи містять, зокрема Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55», з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту, Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36% на рік (а.с.10) . З письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором до [PERSON] застосовано штраф за порушення грошового зобовязання у розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 2594,70 грн (процентна складова). Як встановлено судом, розмір заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 5940,17 грн. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення з відповідача штрафу, а саме фіксованої частини в сумі 500,00 грн. Стосовно стягнення із відповідача процентної складової штрафу в сумі 2594,70 грн суд, враховуючи вимоги п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, в сумі 5940,17 грн, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 297,01 грн . Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 6737,18 грн, що складається із 4573,45 заборгованості по кредиту; 1366,72 заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 297,01 грн штрафу (процентна складова). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення\~статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 216,73 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial