Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.05.2008 року між сторонами по справі укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11351322000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18560,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 27.05.2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль Mitsubishi, який належить йому на праві власності. Згідно договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін становить 94864,00 грн. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 16.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 217681,80 грн. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу звернути стягнення на користь позивача на предмет застави автомобіль Mitsubishi, який належить відповідачу на праві власності шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені відповідача позивачем договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, надати право позивачу підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, витребувати у відповідача заставний автомобіль у володіння позивача, надати позивачу право вчиняти від імені відповідача усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, від нього не надходило заяви про розгляд справи а його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11351322000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18560,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 27.05.2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль Mitsubishi, який належить йому на праві власності. Згідно договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін становить 94864,00 грн. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ « Про акціонерні товариства » змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк ». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 11351322000 від 27.05.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12 -КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 11351322000 від 27.05.2008 року. На підставі вказаних Договорів від 20.04. 2012 року та ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, який укладений з відповідачем. Таким чином, ТОВ «Вердикт Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги, а ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» втратило такі права. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 16.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 217681,80 грн. Позивачем набуто право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» із-за неналежного виконання зобов'язання забезпеченого заставою. Таким чином, з метою захисту права на продаж заставленого автомобіля, яке виникло у Позивача, існують всі підстави для задоволення позову на підставі наведених нижче норм: Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене законом чи договором. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 30 вказаного Закону обтяжував має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов"язанням шляхом продажу предмета забезпечувального забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень з нижчим пріоритетом . Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлене цим Законом, обтяжувач, зобов'язаний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та ін. Вимоги даної норми позивачем виконано шляхом надіслання відповідачу відповідного повідомлення. Відповідач на повідомлення не прореагував. Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і у разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Як вбачається з витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження зареєстровано 09.10.2013 року. На час звернення до суду 18.12.2013 року предмет обтяження у володіння обтяжувача не передано. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення проводиться на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділогвого оборотуабо інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішення суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави … із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Позивач зазначає, що їх позовна вимога про надання повноважень вчиняти дії, необхідні для знаяття автомобіля з обліку саме за місцем вимоги (без зазначення одного конкретного Центру з надання послуг) грунтується на п.1.4 «Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінстпекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них», затвердженої Наказом МВС від 11.08. 2010 року № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року № 123/18861. Відповідно до п. 1.4 вказаної Інструкції зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи, незалежно від місця реєстрації (проживання ) власника. Однак позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж автомобіля через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови Договору, автомобіль з усіма приналежностями фактично знаходиться у відповідача, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості передати його новому покупцю на виконання договору купівлі-продажу разом з усіма приналежностями, у позивача відсутні оформлені документально повноваження, необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку та вчинення усіх інших дій, необхідних для продажу автомобіля. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом. Однак, статями 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі яких виникає право на продаж, не передбачено право обтяжувача вчиняти підпис на договорі купівлі-продажу від імені боржника. Через відсутність повноважень на вчинення підпису від імені боржника, позивач позбавлений можливості підписати та укласти в письмовій формі договір купівлі-продажу, що також стало підставою для звернення до суду з вимогами про надання повноважень підписувати договір купівлі-продажу від імені боржника. Крім того, перед укладанням договору купівлі-продажу існує необхідність у реєстрації зняття автомобіля з обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, у представленні автомобіля для огляду та у здачі номерних знаків, що передбаченост. 34 Закону України « Про дорожній рух» та п. п. 40, 42 (абз. 1, абз. 6) «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою КМ України від 07 вересня 1998 р. № 1388. Наказом МВС України № 72 від 30.01. 2013 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2013 року за № 241/22773, створено Центри надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів шляхом реорганізації підрозділів реєстраційно-екзаменаційної роботи Державтоінспекції МВС України. Згідно з Положенням про Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, затверджених Наказом МВС України № 72 від 30.01.2013 року, зазначені Центри є структурним підрозділом управлінь МВС України в областях, містах Києві та Севастополі та підпорядковуються відповідному управлінню (відділу) Державтоінспекції цих ГУМВС, УМВС . Згідно вказаного Положення, Центри здійснюють зняття з обліку транспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов"язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень . Вказаним Порядком не передбачено право заставодавця знімати встановлений автомобіль з обліку та право вчиняти усі необхідні для цього дії. З Порядку вбачається, що реалізувати права власника може лише уповноважена особа. Через відсутність повноважень на зняття автомобіля з обліку позивач не має можливості реалізувати своє право на продаж заставленого автомобіля. Отже, з метою захисту прав Позивача у судовому порядку, існують всі підстави для надання йому відповідних повноважень, виходячи з наступних правових підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України, представництво виникає на підставі Закону та з інших правових підстав. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, обтяжував вправі продавати предмет обтяження …від імені боржника. Відповідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до п. 40 вказаного «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів…» зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника або рішення суду. Такий огляд оформляється відповідним актом. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює в межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. Позивач просить врахувати, що надання позивачу необхідних для продажу автомобіля повноважень не виходить за межі, надані договором або актами цивільного законодавства, оскільки всі повноваження стосуються продажу заставленого автомобіля, що передбачено договорами застави та актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд морже захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В даному випадку, враховуючи наявний «Порядок державної реєстрації та зняття автомобілів з обліку …», захистити права позивача можливо лише шляхом надання повноважень на вчинення дій, необхідних для зняття автомобіля з обліку. Крім того, з п. 42 ( абз.1 « Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, …» вбачається, що при знятті автомобілів з обліку у Центрі вимагається пред'явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для відтворення на ньому відмітки про зняття з обліку, що також стало підставою для витребування вказаного свідоцтва від відповідача. В разі випадкової втрати свідоцтва самим позивачем або через його викрадення чи утримання (або втрату) свідоцтва відповідачем, позивач не матиме змоги реалізувати своє право на продаж та пред'явити свідоцтво до Центру у передбаченому Порядку. Таким чином, існують підстави для надання повноважень позивачу отримувати новее свідоцтво замість втраченого або викраденого, виходячи з наступного: Відповідно до п. 42 (абз.8 ) вказаного Порядку - у разі втрати власником свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) зняття з обліку транспортного засобу проводиться після видачі нового свідоцтва про реєстрацію . Відповідно до п. 4.4 «Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них », затверджених Наказом МВС від 11. 08.2010 року № 379, у разі втрати ( викрадення ) свідоцтва про реєстрацію ТЗ ( технічного паспорта ) посадовими особами Центру приймаються до розгляду письмові заяви власників ТЗ, зразки яких наведені в Додатках 1, 2. Такі заяви можуть прийматися від осіб, уповноважених у встановленому порядку отримувати нові свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Відповідно до п.2 вказаного Порядку , Представники власників транспортних засобів виконують обов"язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень . Крім того, через відсутність у володінні Позивача автомобіля з усіма приналежностями до нього, позивач не має можливості реалізувати своє право на продаж та передати автомобіль покупцю ( разом з комплектом ключів та технічним паспортом ) на виконання вимог ст. 655, ч. 2 ст. 662 УК України, а номерні знаки здати до підрозділу ДАІ на виконання вимог п.40 вказаного Порядку. Таким чином, з метою захисту права на продаж, яке виникло у позивача, існують всі підстави для витребування автомобіля з усіма його при належностями ( комплектом ключів, технічним паспортом та номерними знаками ) та для передачі їх у володіння позивача. Крім того, вимога про витребування автомобіля від відповідача грунтується на вимогах ст. 28 ЗУ « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач виконав всі вимоги ст. 60 ЦПК України, надавши суду необхідні докази в підтвердження обґрунтованості позовних вимог, що підтверджується матеріалами справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved