Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач (далі - позивач, кредитодавець, КС) 21.01.19 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь 11 048 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором № КV0000000012 від 21.10.16 р., договором поруки № КV0000000016 - П від 21.10.16 р., договором поруки № КV0000000017 - П від 21.10.16 р., мотивуючи тим, що 21.10.16 р. між ним та відповідачем [PERSON] як позичальником (далі - відповідач [PERSON], позичальник) - членом кредитної спілки «Самопоміч» (далі - КС) з 21.10.16 р. - було укладено кредитний договір № КV0000000012 (далі - кредитний договір), відповідно до якого КС надала відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 15 000 грн на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57 % річних. Кредитний договір, у відповідності до його п. 8.1., діє до повного виконання зобов'язань позичальником. Згідно з п. 4.2. кредитного договору та додатку № 1 до нього, відповідач [PERSON] брала на себе зобов'язання сплачувати щомісячно 1 060 грн 78 коп., що складається з: частини основної суми кредиту, процентів за користування кредитом - починаючи з 21.11.16 р. до 21.10.18 р.. За цей період у виконання кредитного зобов'язання відповідачем [PERSON] було сплачено 19 628 грн, з яких: 5 192 грн 25 коп. - повернено частину основної суми кредиту, 14 435 грн 75 коп. - сплачено процентів за користування кредитними коштами. З моменту настання терміну сплати за кредитним договором відповідачем [PERSON] постійно порушувались взяті договірні зобов'язання щодо строків внесення та повноти сплат. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно, № КV0000000016 - П та № КV0000000017 - П від 21.10.16 р. (далі - договори поруки). Він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою дотримання умов кредитного договору та договору поруки, погашення простроченої заборгованості, однак, безрезультатно. За станом на 21.01.19 р. заборгованість за кредитним договором становить 11 048 грн 36 коп., що складається з: - 9 807 грн 75 коп. - суми простроченого основного боргу за кредитом; - 1 240 грн 61 коп. - процентів за користування кредитом. Покликаючись на ст. ст. 1 048 - 1 050, 554 ЦК України, п. п. 3.2.2., 9.1. кредитного договору, п. п. 1.1, 2. 1, 3.1, 3.2 договорів поруки, зазначає, що відповідач [PERSON] прострочила повернення основної суми кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Остання як боржник, а також обоє поручителі відповідають перед ним як кредитодавцем як солідарні боржники згідно із ст. 554 ЦК України та у відповідності до п. 3.2. договору поруки. Покликаючись на ч. 4 ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки», просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів як солідарних боржників на його користь 11 048 грн 36 коп. заборгованості та судові витрати у справі. За ухвалою суду від 25.02.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (їх представників). Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожна зокрема, отримали копію вказаної вище ухвали суду та позовної заяви з додатками, відповідно, 02.03.19 р., 16.03.19 р.. Відповідачеві [PERSON] надсилались такі ж матеріали у встановленому законом порядку. За станом на 01.04.19 р. відповідачі письмового відзиву на позовну заяву до суду не подали. Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Так, 21.10.16 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній надано кредит у сумі 5 000 грн. Згідно з кредитним договором, позичальник зобов»язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 57 % річних. Наведене вище стверджується копією заяви на отримання кредиту на споживчі цілі, поданою відповідачем [PERSON] як позичальником позивачеві із зазначенням осіб поручителів - інших відповідачів у справі; копією вказаного вище кредитного договору. Згідно договорів поруки від 21.10.16 р., такі було укладено між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] у забезпечення виконання зобов»язання позичальником - відповідачем [PERSON] - за кредитним договором. Судом встановлено, що позивач та відповідачі уклали вказані вище договори, на підставі яких останні взяли на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями за кредитним договором позичальника, у солідарному порядку у повному обсязі, тому і позичальник і поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Наведене вище стверджується копіями договорів поруки. Як слідує з копії видаткового касового ордеру від 21.10.16 р., відповідачем [PERSON] отримано вказану вище суму кредиту у позивача як позику. Наведений позивачем розрахунок суми боргу суд вважає належним, ствердженим документально, та таким, що зауважень не викликає. В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово надсилав вимоги про погашення заборгованості за договором кредиту відповідачам з рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, зокрема: 21.08.17 р. - 4 шт., 22.08.17 р.- 4 шт., 08.07.18 р.- 4 ш., 02.06.18 р. - 4 шт.. Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання, може бути зменшений судом, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На час розгляду справи зобов»язання за кредитним договором та договором поруки відповідачами не виконані, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 1 049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені в договором. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Так, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь із відповідачів у рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved