Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

В липні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Після розгляду судом справи про визначення конкретного порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , відповідач свідомо не виконує умов затвердженої між сторонами мирової угоди. Відповідач зі своїм чоловіком продовжуть чинити їй перешкоди в користуванні житлом. Крім того, позивач вказує, що вона є особою похилого віку, живе виключно за рахунок пенсії, який є недостатнім для забезпечення її проживання та лікування, оскільки, має численні проблеми зі здоров`ям. Відовідач матеріально її не підтримує, та не допомагає хоча відповідно до закону зобов`язана піклуватися про неї, оскільки, вона є непрацездатною та хворою. Окрім доньки [PERSON] , позивач інших дітей немає. За наведених складних життєвих обставин, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача та її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи із дати подання позову і довічно. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та сама позивачка в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Одночасно вказавши, що позивач є особою похилого віку, непрацездатною та має єдиний дохід у виді пенсії, якого не достатньо для проживання та лікування, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної матері. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на позов. Одночасно зазначила, що позивачем свідомо приховуються факти, які свідчать про те, що саме позивачем вчиняються протиправні дії, метою яких є знущання над сім`єю відповідача. Свою частину квартири позивач подарувала своєму чоловіку [PERSON] , з яким одружилась в липні 2010 року та проживає разом із ним в іншій квартирі. На думку відповідача, першочергово позивач та її чоловік, як подружжя, повинні піклуватись один про одного, надавати матеріальне утримання. Крім того, позивачем не доведено об`єктивно розмір її доходів та те, що на своє лікування, остання, витрачає значні кошти, а тому з огляду на те, що відповідач має на утриманні сина та сукупний дохід її сім`ї є незначним, сторона відповідача просить в позові відмовити. Проте в подальшому не з"явилась для розгляду справи . Судом про дату судового розгляду повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в м. Києві та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , яка народилась [INFO] , та змінали прізвище після реєстрації шлюбу 23.11.2002 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 02.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Остання, з 23.11.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , а також в період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився [INFO] син [PERSON] . Відповідно до довідки ПШ «Афіни» від 08.11.2018 року, встановлено, що [PERSON] працює на посаді адміністратора в ПШ «Афіни» м. Києва, та за період з серпня 2018 р. по січень 2019 р. її сукупний дохід склав суму в розмірі 36784,42 грн., сума до виплати - 29611,45 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Центромістбуд» від 23.01.2019 року, встановлено, що чоловік відповідача - [PERSON] з 03.05.2017 року працює в ТОВ «Центромістбуд» на посаді начальника вироничо-технічного відділу, та за період з липня 2018 р. по грудень 2018 р. його сукупний дохі склав суму в розмірі 37105,43 грн., сума до виплати - 29869,88 грн. Крім того, судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року у справі № 2-1855/12, судом було визнано мирову угоду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про виселення, зобов`язання вчинити пенві дії та зміну договору найму, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про зміну договору найму житлового приміщеня. Визначено порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , на умовах узгоджених між сторонами, та провадження у справі закрито. Крім того, судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 20.10.2015 року, було відкрито виконавче провадження № 49079044 з примусового виконання виконавчого листа № 752/485/14-ц, виданого 08.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва щодо вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ; постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 26.10.2015 року, було відкрито виконавче провадження № 49105840 з примусового виконання виконавчого листа № 752/485/14-ц, виданого 08.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва щодо зобов`язання [PERSON] , [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] ; постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 10.11.2015 року, було відкрито виконавче провадження № 4909750 з примусового виконання виконавчого листа № 752/485/14-ц, виданого 08.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва щодо зобов`язання [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди в коистуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до акту державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрощенко Л.І. від 10.12.2015 року, [PERSON] була вселена до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до актів державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Атрощенко Л.І., [PERSON] були передані ключі від житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та перешкоди в ході вселення [PERSON] до квартири не чинились. Також судом встановлено, що відповідно до договору дарування 46/100 частин квартири від 06.11.2017 року, [PERSON] безоплатно передала своєму чоловіку [PERSON] у власність кімнату в квартирі спільного заселення [ADDRESS] , що становить 46/100 частин квартири. З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонеркою за віком і знаходиться на обліку в Головному УПФУ в м. Києві, де отримує пенсію за віком у розмірі станом на жовтень 2018 року в сумі 1978,98 грн. щомісячно. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 01.11.2018 року, інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2018 р. по 2 квартал 2018 р. відсутня. Доказів на підтвердження наявності у позивача депозитних рахунків в установах банку, або ж наявності будь-яких інших джерел доходів, матеріали справи не містять. Звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів позивач зазначає, що є особою похилого віку, непрацездатною, інших джеред доходів немає, та розмір її доходів є недостатнім для проживання та лікування, а тому її донька повинна матеріально її підтримувати, піклуватися про неї, що донькою не виконується. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала на те, що мати відповідача перебуває в шлюбі, та її чоловік отримує пенсію, позивач має на депозитному рахунку кошти, та доказів незадовільного стану здоров`я, який потребував би значних коштів на лікування позивачем не надано, а тому, зважаючи на те, що відповідач має на утримання сина та їх з чоловіком сукупний дохід є невеликими, вважала, даний позов недоведеним та таким, що задоволеню не підлягає. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В ході розгляду справи, на думку суду, позивачем доведено те, що в розумінні закону вона є непрацездатною та потребує допомоги повнолітньої доньки. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала, зокрема, на те, що позивач має кошти на депозитному рахунку, її чоловік отримує пенсію, та має можливість допомагати дружині, однак, достатніх доказів наведеним твердженням судом не встановлено та в ході розгляду справи стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів неналежного виконання батьківських обов`язків позивачем відносно відповідача. Крім того, в ході розгляду справи та із наданих сторонами доказів, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір, а твердження відповідача про те, що вимоги до неї пред`явлено позивачем навмисно з огляду на неприязні стосунки між ними, на думку суду, не є такими, з якими законодавець пов`язує можливість звільнення особи від утримання непрацездатних батьків. Крім того, посилання сторони відповідача на те, що позивач одружена та її чоловік першочергово має утримувати та піклуватись про неї, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки, наведена позиція відповідача є хибною та не грунтується на вимогах закону. Разом з тим, слід зазначити, що стороною позивача в ході розгляду справи не доведено достатніми та належними доказами необхідність стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 1/3 частини від доходів, останньої, так як, беззаперечних доказів, зокрема, наявності тяжких хвороб, призначення лікування та, відповідно, витрата позивачем значних коштів на лікування, в зв`язку з цим, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, її вік становить 74 роки, остання, отримує пенсію в розмірі 1978,98 грн., інших доходів немає, тобто в правовому розумінні є непрацездатною, а також, звертаючи увагу на можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки, остання, одружена, працює, отримує стабільний дохід, суд, з урахуванням наведених сторонами доводів, прийшов до висновку, що позивач потребує матеріального утримання від своєї доньки, а тому, оцінюючи надані сторонами докази та враховуючи, що повнолітні діти несуть обов`язок щодо утримання непрацездатних батьків, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню, однак, розмір їх стягнення підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/10 частині всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Суд вважає, що зазначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 202, 205 СК України та

Outcome: partial