Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту належності її померлому чоловікові [PERSON] правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077732, виданого 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією. У своїй заяві [PERSON] вказала, що 04 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої в с.Будеї Кодимського району Одеської області. Право власності померлого чоловіка на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077732, виданим 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Однак, у цьому правовстановлюючому документі міститься ніким не застережене виправлення у зазначенні номеру реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, через що нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого. У звязку з цим, заявниця просила задовольнити її заяву, розглянувши справу без її участі. Представник заінтересованої особи Кодимської районної державної адміністрації [PERSON] (діє відповідно до довіреності) в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву від 22 січня 2015 року про згоду із вимогами заявниці. В цій же заяві просив розглянути справу без нього. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "[PERSON] проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Отже, встановивши факт належного сповіщення сторін у справі про дату, час та місце розгляду справи, з огляду на подання вказаними особами відповідних клопотань, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі заявниці та представника заінтересованої особи. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву [PERSON] та надані нею письмові докази, суд вважає можливим її заяву задовольнити з таких підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів, прізвище, імя, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з імям, по батькові та прізвищем, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті. Такі справи розглядаються судом за зареєстрованим місцем проживання заявника (ст.257 ЦПК України). Заявниця [PERSON] зареєстрована в [INFO], тому вказана справа підсудна Кодимському районному суду Одеської області. В судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077732, відповідно до якого він набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №47/883, площею 1.68 га., яка розташована в межах Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області. 01 квітня 2015 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть І-ЖД №405677, видане 04 квітня 2015 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). У виданому померлому правовстановлюючому документі міститься ніким не застережене виправлення у зазначенні номеру реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. У звязку з цим, листом №1319/02-14 від 26 листопада 2015 року державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого [PERSON] Згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, які є в п.12 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може визнати належність особі правовстановлюючого документу, прізвище, імя, по батькові якої, зазначені в ньому, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, вказаним у свідоцтві про її народження або в паспорті. Встановлено, що у власності померлого [PERSON] дійсно перебувала земельна ділянка ля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.68 га., яка розташована в межах Будеївської сільської ради Кодимського району. Право власності померлого на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077732, виданим 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92476610 від 11 вересня 2013 року. Отже, доведеним фактом є належність померлому [PERSON] зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved