Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим секретарем Старогвіздецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 15.09.2003 року, згідно з яким спадкодавець заповіла належну їй частину нижчевказаного житлового будинку позивачу. Позивач після смерті своєї матері заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений строк не подав, спадщину за заповітом не прийняв. Після смерті [PERSON] її чоловік (батько позивача) [PERSON] прийняв спадщину за законом та вступив в управління спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав в спадковому будинку на час відкриття спадщини. [INFO] помер батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається з 2/3 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане господарство відносилося до колгоспного двору, членом якого був і позивач. З метою оформлення права на спадщину позивач звернувся із відповідною заявою до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. На підставі вищенаведеного позивач просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Позивач в підготовче засідання не з`явився, його представник, адвокат Оліградський М.В. 19.11.2020 року подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 27). Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, 13.11.2020 року селищний голова Дяків М.П. подав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника відповідача (а.с. 26). Тому наяні підстави, передбачені ч.2 ст.200 ЦПК України, для ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 09.08.2004 року Старогвіздецькою сількою радою Коломийського району, [PERSON] померла [INFO] в с. Малий Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 6). Вона заповіла належну їй частину житлового будинку позивачу, що підтверджується копією дублікату заповіту, посвідченого 15.09.2003 року секретарем Старогвіздецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 20.04.2015 року вказаною сільською радою, [PERSON] помер [INFO] в с. Малий Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 9). Судом встановлено, що з метою оформлення права на спадщину позивач звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної кантори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою вказаного нотаріуса від 10.10.2020 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу про право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 18). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 07.12.2015 року, та виписки з інвентаризаційних матеріалів від 01.12.2015 року нерухоме майно складається із житлового будинку літера «А», загальною площею 35,9 кв.м., житловою - 17,0 кв.м; літньої кухня літера «Б»; сараю літера «В», стодоли літера «Г»; навісів літери «Д", "Ж", "З", "К»; огорожі «№1-3»; вимощення літера «І». Житловий будинок з господарськими будівлями споруджено у 1963-1970 роках (а.с. 13-16). Згідно з довідкою, виданою відповідачем 16.09.2020 року за №323/02.2-20 в зв`язку зі спадкуванням, спадкове будинковолодіння відносилося до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року в ньому проживали [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави для визнання за позивачем як за спадкоємцем після своїх батьків, який прийняв спадщину, та не втратив своєї частки в колгоспному дворі, права власності на спірні об`єкти нерухомого майна. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~На підставі наведеного, ст.ст. 392 ЦК України, та,

Outcome: approved