Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

30.01.2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 вересня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем, але сімейне життя з відповідачем змінилися, різні погляди на питання життя та побуту і відсутнє порозуміння одне одного, відповідач зловживає спиртними напоями і не приділяє уваги вихованню дитини, а тому вимушена ставити питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO], яка народилися під час шлюбу і перебуває на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законодавством для відповідного віку дитини та стягнути судові витрати на її користь. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі і прохає позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні з позовом згоден частково та не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, але у меншому розмірі, враховуючи ту обставину, що він сплачує аліменти на утримання дитини за першим шлюбом. Суд вислухав пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 05 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції м. Суми, актовий запис №135 ( а.с. 6), від шлюбу є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], якої відповідач є батьком (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують шлюбні відносини, тому подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім"ї, і шлюб доцільно розірвати. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин суд вважає необхідним розірвати шлюб між подружжям. Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, що не заперечує і сам відповідач. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 ст. 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку слід частково задовольнити, враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 1/4 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частині від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого для відповідного віку. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. - судового збору на користь позивачки і в розмірі 243,60 грн. у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved