Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, [PERSON], з заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Територіальна громада м. Лисичанська в особі Лисичанської міської ради. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 09.06.2017 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] року померла мати заявника - [PERSON]. Мати заявника за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на частину будинку, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало їй на підставі свідоцтва про спадщину. З травня 2009 року заявник мешкала та вела спільне господарство разом з матір'ю по день її смерті за адресою: [ADDRESS]. Заявник прийняла спадщину після матері, яка складається з ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Заявник звернулась до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна, але отримала відмову, у зв'язку з ненаданням доказів, що підтверджують приналежність майна спадкодавцю, доказів реєстрації права власності та доказів прийняття спадщини. У зв'язку з викладеним, заявник змушений звернутись до суду з відповідною заявою, так як встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні, заяву підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви оскільки вважає, що заявником не доведений факт сумісного постійного проживання зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла, на час відкриття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є рідною сестрою заявниці та донькою померлої [PERSON]. З 2009 року мати почала хворіти, перенесла декілька операцій, тому потребувала постійного догляду. Вона не мала можливості постійно доглядати за матір'ю, тому всю турботу на себе взяла заявниця. [PERSON] переїхала до матері, мешкала з нею та доглядала до самої смерті [PERSON], поховала її, витрати на поховання також несла сестра. Тому [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS], та є сусідом заявниці. Зазначив, що заявниця мешкала разом з матір'ю з 2009 року, оскільки [PERSON] хворіла. Він кожного дня у різний час бачив як заявниця ходила до магазину, чи з магазину несла сумки до дому де мешкала з матір'ю. Він не спілкувався з [PERSON], вони тільки привіталися, у будинок до неї не заходив. Свідок припустив, що оскільки вона не скаржилася не те, що нікому сходити до магазину, допомоги не просила, отже за нею хтось доглядав. Оскільки він бачив кожного дня тільки заявницю біля зазначеного будинку, отже прийшов до висновку, що саме вона і мешкає з матір'ю. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає за адресою: [ADDRESS], та є сусідом заявниці. Зазначив, що заявниця мешкала за адресою: [ADDRESS], з народження з 1978 року. Свідок багато років тому працював з [PERSON]. З 2009 року коли вона почала хворіти, чим хворіла йому не відомо, вона була дуже грузною жінкою їй важко було пересуватися, тому її доглядала заявниця, яка потім і поховала її. Він бачив кожного дня як заявниця йшла з магазину, чи до магазину та поверталася до дому за адресою: [ADDRESS]. Іншу дочку [PERSON] він також бачив, як вона приїздила до матері, проте рідко. У гості до [PERSON] свідок не заходив, тому йому не відомо чи були речі заявниці у будинку, чи надходила пошта на її ім'я за вказаною адресою. За допомогою в побуті [PERSON] до нього не зверталася, чи зверталась до когось іншого йому не відомо. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та прибули у судове засідання, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.07.1977 року, виданого Лисичанським міськ. РАГС [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 липня 1977 року, про що зроблено відповідний актовий запис №734, прізвище чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.1978 року, виданого Лисичанським РАГС, [PERSON] народилась [INFO] року, батьком вказано - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 липня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 липня 1995 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 323, прізвище чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2014 року, виданого, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 618. Згідно довідки, посвідченої головою вуличного комітету та Центром надання адміністративних послуг у м. Лисичанськ від 09.03.2017 року, [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], з травня 2009 року по теперішній час. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виданогоЛисичанським МВУМВС України в Луганській області 22.03.2006 року [PERSON] , [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45215590 від 27.09.2016 року, проведено реєстрацію спадкової справи за № 59558142 - в спадковому реєстрі, за № 142-2016, спадкодавець - [PERSON]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 275/02-14-25-2016 від 27.09.2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю відомостей про реєстрацію спадкового майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в зв'язку відсутністю доказів прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16.01.2017 року їй було відмовлено в задоволені позову. Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16.01.2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] відмовлено з інших підстав. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року позовні вимоги є передчасними, оскільки вимоги до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] на час смерті останньої (тобто на час відкриття спадщини) [PERSON] не заявляла. Враховуючи зазначене [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] на час смерті останньої, тобто на час відкриття спадщини. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст.1, 3 ЦПК України одними із завдань цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів осіб. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у п. 1 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини. Також, суд враховує те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК України ). Відповідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Листом від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільний і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу судів на те, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд зазначає, що факт постійного проживання заявника з померлою [PERSON] в будинку за адресою: м. Лисичанськ, вул. Молодої Гвардії буд. 30, на час її смерті, підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків, які не суперечать один одному. Крім того, згідно наданої копії договору замовлення на організацію та проведення поховання №104 укладеного від 06.05.2014 року між [PERSON] та ПП [PERSON] «Ритуальні послуги», поховання [PERSON] здійснила [PERSON], вартість даних послуг склала 3009, 00 грн. Забезпечення прибуття транспорту для обслуговування поховання та організатора обряду було здійснено згідно зазначеного договору за адресою:[ADDRESS], тобто за адресою місця реєстрації заявниці. Як пояснила заявниця в судовому засіданні, оскільки більше людей хотіли попрощатися з померлою, це було зручніше здійснити саме у дворі багатоквартирного будинку. Щодо посилань заінтересованої особи Територіальної громади м. Лисичанська в особі Лисичанської міської ради на те, що свідки не підтвердили факт постійного проживання заявниці разом з матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. В судовому засіданні свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального Кодексу України за завідомо неправдиві показання, надали пояснення судові, які не суперечили один одному, згідно яких мати заявниці хворіла та потребувала стороннього догляду, в зв'язку з чим з 2009 року цей догляд за нею здійснювала саме [PERSON], яку свідки бачили кожного дня за адресою: [ADDRESS], як вона скуплялася. Отже заявниця та її померла мати вели спільне господарство. Крім того, свідки підтвердили, що за допомогою [PERSON] до них не зверталася, від інших сусідів вони також не чули що б вона зверталася за допомогою, отже суд приходить до висновку що саме її донька [PERSON] мешкала з нею та здійснювала нагляд за своєю матір'ю. Вказане також підтвердила сестра заявниці [PERSON] Посилання заінтересованої особи Територіальної громади м. Лисичанська в особі Лисичанської міської ради на те, що не є належним доказом довідка видана головою вуличного комітету від 09.03.2017 року про те, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], з травня 2009 року по теперішній час, оскільки ці довідки видається всім, суд не приймає до уваги оскільки, вказана довідка посвідчена головою вуличного комітету та адміністратором Центра надання адміністративних послуг у м. Лисичанськ та скріплена печатками вказаних організацій, ставити під сумнів справжність цієї довідки, підстав у суду не має. Отже, аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви . Понесені заявником судові витрати в справі не відшкодовуються.

Outcome: approved