Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач по справі [PERSON] являється її рідним сином. 28.12.2009 року приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за реєстраційним номером 1385 посвідчено договір, за умовами якого вона передала у власність [PERSON] безоплатно належний їй на праві власності, дерев'яний житловий будинок [ADDRESS] Верховинського району Івано-Франківської області. У цей же день, 28.12.2009 року приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за реєстраційним номером 1389, посвідчено договір, за умовами якого вона передала у власність [PERSON] безоплатно належну їй на праві власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1555 га, що знаходиться в с.Ільці Верховинського району Івано-Франківської області. Вважає дані договори недійсними, так як під час дарування своєї нерухомості, вона вважала, що укладає договір довічного утримання, а також уклала його під впливом тяжких обставин і вкрай на невигідних умовах. Вона є пенсіонеркою, особою похилого віку, страждає рядом тяжких хвороб, її єдиним доходом є пенсія, що свідчить про несприятливе матеріальне становище, житловий будинок є єдиним житлом, де вона зареєстрована та проживає. Після укладення договорів вона залишилася проживати у житловому будинку, сплачує комунальні послуги, про що свідчить відсутність у неї намірів дарувати будинковолодіння та земельну ділянку, яка виділена для його будівництва та обслуговування. [PERSON] пообіцяв їй, що коли вона подарує йому свій будинок та земельну ділянку, він буде довічно її доглядати та утримувати. Однак, впродовж останнього часу він перестав піклуватися про неї, не доглядає її, не готує їсти, не опалює хату, а тому вона повідомила відповідачу, що якщо він не хоче її доглядати, то нехай поверне їй житловий будинок та земельну ділянку, і вона знайде когось іншого, хто захоче піклуватися про неї. Відповідач, [PERSON] відмовився в добровільному порядку повернути їй у власність подарований житловий будинок та земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та слухати справу без його участі. Від відповідача [PERSON]надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав повністю та пояснив що житловий будинок та земельну ділянку йому подарувала позивачка, а за те, він мав довічно утримувати та доглядати її. На даний час обставини так склалися, що він не може доглядати за нею, а тому просить позов задовольнити та слухати справу без його участі. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Суд вважає, що позивачка на момент вчинення правочину була перестарілою та хворою людиною, правочин вчинено на вкрай невигідних умовах (втрата житла, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved