Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

23.07.2019 року [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Великофоснянське» розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Овруцької РДА від 14.05.1997 року за №176, мотивуючи тим, що він не може оформити права на спадщину за законом на вищевказане майно, оскільки ним не пред`явлені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яка доводилась матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Великофоснянське» розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Овруцької РДА від 14.05.1997 року за №176, про що свідчить лист центру надання адміністративних послуг Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області №66 від 29.05.2019 року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном, так як доглядав за будинком, робив поточний ремонт, обробляв земельну ділянку, про що свідчить довідка видана виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області №800 від 31.05.2019 року, але юридично своїх спадкових прав не оформив. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Позивач прийняв спадщину, так як подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2019 року №2505/02-14, однак нотаріально спадщину він оформити не може у зв`язку з тим, що ним не пред`явлені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). З огляду на викладене, за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай).

Outcome: approved