Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

20.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до статті 58 ЗаконуУ,країни «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Укладений між ними шлюб ґрунтувався на взаємній вільній згоді, на момент його кладення він та відповідачка досягай шлюбного віку, тому підстав вважати його недійсним - не має. 11.03.2016 року шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований відповідно вимог законодавства Фінляндської республіки та не суперечить Конвенції ООН про згоду . укладення шлюбу, шлюбний вік та реєстрацію шлюбу від 7 листопада 1962 року. Документом, який встановлює безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000,року "Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні". Відповідно до цих Правил, документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за иконами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до Гаазької конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 5 жовтня 1961 року , яка набула чинності для України 22 дня 2003 року :- документи, які мають бути представлені на території однієї з Договірних держав, у відносинах з якими застосовується вказана Конвенція, звільняються він консульської легалізації як формальної процедури, що вимагала обов`язкового "освідчення документів компетентними органами України з подальшим засвідченням в консульській установі держави, на території якої документ має бути представлений. Позивач в судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла за ява в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач у підготовче судове засідання не зявилась. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Суд, відповідно до ст.ст.200,223,247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зауважує на тому, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved