Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

18.10.2016 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Національної академії Національної гвардії України до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України № 437 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» від 01.08.2011 року [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання в Академії відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. 01.09.2011 року [PERSON] уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Академії внутрішніх військ МВС України (далі-Академії) про проходження військової служби. Згідно з контрактом обов'язком відповідача було: -проходити військову службу (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України протягом строку дії контракту. -продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання. 12.12.2014 року відповідач звернувся з рапортом до начальника Академії про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з відмовою проходження військової служби на посадах офіцерського складу по закінченню навчання. Наказом начальника Академії від 25.12.2014 року №156 с/ч [PERSON] виключений зі списків особового складу курсантів Академії відповідно до пункту «и» частини 6 статті 26 (Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та виключений з усіх видів забезпечення. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 36 434,45 грн. судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України № 437 від 01.08.2011 року «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» [PERSON] було зараховано курсантом І курсу до Національної академії Національної гвардії України з 01.08.2011року. (а. с. 6) 01.09.2011 року між [PERSON] та Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Академії внутрішніх військ МВС України був укладений контракт б\\н від 01 вересня 2011 року про проходження військової служби (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України, відповідно до п.1 якого, відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше п'яти років. (а. с. 7) 12.12.2014 року [PERSON] звернувся з рапортом до начальника курсу [PERSON] про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з відмовою проходження військової служби на посадах офіцерського складу по закінченню навчання. (а. с. 8) Наказом начальника академії від 25.12.2014 року №156, [PERSON] було виключено зі списків особового складу курсантів відповідно ст. 26 частини 6 пункту «и» (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та виключений з усіх видів забезпечення. (а. с. 9) У відповідності до зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету на утримання [PERSON] за період навчання з 01.08.2011 року по 25.12.2014 року, грошове забезпечення військовослужбовців -10798,32 грн., предмети, матеріали, обладнання та інвентар- 3602,78грн., медикаменти та перев'язувальні матеріали - 23,40 грн., продукти харчування - 14217,62 грн., оплата теплопостачання - 4744,45 грн., оплата водопостачання та водовідведення 465,32грн., оплата електроенергії - 2568,16 грн., оплата послуг (крім комунальних) 14,40 грн., а всього - 36 434,45 грн. (а. с. 10) Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 Контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення. Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (закон № 2232 - XII) визначено, що:«курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу абовійськового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е","є","ж","і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону,відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. З матеріалів справи судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] дійсно навчалася у Національній академії Національної гвардії України у період часу з 01.09.2011року по 25.12.2014 року. Відповідно до п. 1 укладеного між позивачем та відповідачем контракту б\\н від 01 вересня 2011 року про проходження військової служби (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України, відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення академії на місце працевлаштування і відпрацювати не менше п'яти років. Однак, [PERSON] клопотав перед командуванням Національної академії Національної гвардії України про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з відмовою проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання. Клопотання відповідача було задоволено та Наказом №156 від 25.12.2014 року, [PERSON] було виключено зі списків особового складу курсантів 25.12.2014 року відповідно ст. 26 частини 6 пункту «и» (у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). Згідно п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Розрахунок витрат здійснено відповідно до п.п.5,6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах». Відповідач навчався в Академії з 01 серпня 2012 року по 25 грудня 2014 року. Витрати Академії, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі становлять 36 434,45 грн. (тридцять шість тисяч чотириста тридцять чотири грн. 45 коп.) На вимогу добровільно повернути вартість навчання в академії, відповідач не реагує, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом, який є обґрунтованим, а тому суд вважає, що позовні вимоги Національної академії Національної гвардії України до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь Національної академії Національної гвардії України потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати, понесені позивачем, пов'язані з оплатою вартості оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача в судове засідання, в сумі 630,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved