Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 10 серпня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Проте спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2016 року, з того ж часу спільного господарства не ведуть, а сімя існує тільки формально. У судове засідання сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач подала заяву про розгляд справи в її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблено відповідний актовий запис № 251. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу [PERSON]. Позивач в позовній заяві вказала, що спільне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2016 року, з того ж часу спільного господарства не ведуть, а сімя існує тільки формально. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя та сімейні відносини, проживають окремо протягом тривалого часу, спільне господарство не ведуть, а шлюб має формальний характер. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved