Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

24 квітня 2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], ПАТ «Страхова компанія універсальна» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 20 листопада 2013 року, [PERSON] уповноважив його, [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АІС № 671403, виданого Словянським МРЕВ Донецької області 12 липня 2005 року, автомобілем марки ВАЗ, модель 21063, 1991 року випуску, реєстраційний номерний знак АН 8566АЕ. 29 вересня 2014 року, приблизно о 17 год. 40 хвилин на автодорозі Словянськ-Донецьк-Маріуполь, між 8-м та 9-м км. вказаної дороги, що знаходиться у Словянському районі, стався наїзд на автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер АН 8566АЕ, який був припаркований біля правого краю вказаної автодороги автомобілем ВАЗ 21053, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок наїзду, позивачеві були спричинені тілесні ушкодження, а автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наслідками вказаної ДТП та накладено адмінстягнення у виді штрафу. У відповідності до висновку судово медичної експертизи № 69 від 04 лютого 2015 року внаслідок ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в страховій компанії ПАТ «Страхова компанія Універсальна». Однак на повідомлення про страховий випадок, страхова компанія не відреагувала, та страховик не направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків, у звязку з чим, він самостійно обрав експерта, який оглянув пошкоджений транспортний засіб у присутності винуватця ДТП [PERSON] Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 180 від 10 листопада 2014 року, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 15540 грн. 00 . Вартість автотоварознавчого дослідження становить 500 грн. 00 коп. Лікування та проведення діагностичних процедур разом складає 746 грн. 15 коп.. Крім того вважає,що внаслідок ушкодження здоровя, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 6000 грн.. У звязку з викладеними обставинами, просить суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія універсальна» 12024 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 746 грн. 15 коп. витрат на лікування, а всього 13270 грн. 15 коп.. З відповідача [PERSON] просить стягнути матеріальну шкоду у сумі 3006 грн. 00 коп., а також моральну шкоду, заподіяну життю та здоровю в сумі 6000 грн. 00 коп.. В судовому засіданні позивач представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Провадження в частині вимог про стягнення з відповідача суми франшизи просив закрити у звязку із відмовою від позову в цій частині, оскільки відповідач [PERSON] добровільно сплатив вказані кошти, про що у справі є розписка. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, щодо позову в частині моральної шкоди, вважає його надто великим, таким, що не відповідає глибині фізичних страждань позивача , та визнає лише у розмірі 500 грн. 00 коп. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія Універсальна» у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про містяться дані у матеріалах цивільної справи(а.с.37,38,43,53), причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача суду не надано, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надано. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів, поданих учасниками судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які звилися до суду, суд приходить до висновку, позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлені такі обставини. У відповідності до технічного паспорту АІС № 671403, власником транспортного засобу ВАЗ -21063, державний реєстраційний номер АН566АЕ зареєстрований [PERSON] (а.с.8). У відповідності до довіреності від 11 листопада 2013 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися та розпоряджатися ВАЗ -21063, державний реєстраційний номер АН566АЕ (а.с.7) У відповідності до постанови Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з тим, що останній 29 вересня 2014 року о 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по автошляху Словянськ-Донецьк-Маріуполь між 8 та 9 км. Відволікся від керування та здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], та на пішохода [PERSON], який знаходився поруч, що призвело до отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, та механічних пошкоджень транспортних засобів(а.с.10-11,14). Відповідно до висновку експерта № 69 від 04 лютого 2015 року, виявлені у [PERSON] при зверненні за медичною допомогою, забійна рана лівої сідниці, забій із сінцем лівого стегна, забій лівої повздошної області та передньої черевної стінки утворилися від ударної дії тупих предметів, можливо у зазначений строк та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя, як такий що потребує свого загоєння строк понад шість днів, але не більше 21-го дня. Діагноз: ушкодження суглобового хряща лівого тазостегнового суглоба» та повязана з ним довготривалість лікування при складанні висновків не враховувалися, як такі, що не підтвердилися обєктивними даними(а.с.12-13). У відповідності до повідомлень про ДТП, [PERSON] були надіслані повідомлення відповідачам про ДТП та прохання направити представника(працівника, аварійного комісара, або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а також прохання про страхове відшкодування із додатками на підтвердження права на страхове відшкодування 09 жовтня 2014 року, 24 жовтня 2014 року, 18 березня 2015, 20 травня 2015 року І згідно поштових повідомлень, вказані листи відповідачами були отримані(а.с.16-18, 57-58). Згідно листів ПАТ «Страхова компанія Універсальна», страховик отримав повідомлення позивача, однак відмовив йому у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим,що позивач не надав належним чином оформлені документи(а.с.26, 59) У відповідності до розписки, позивач отримав від [PERSON] 510 грн. 00 коп. у рахунок погашення франшизи(а.с.56). Відповідно акту № 0180 від 10 листопада 2014 року, встановлений характер механічних пошкоджень транспортного засобу. Згідно із висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 180 від 10 листопада 2014 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] на момент проведення авто товарознавчого дослідження становить 15540 грн. Вартість відновлюваного ремонту без врахування коефіцієнта зносу деталей) автомобіля [NUMBER] становить 18245 грн. 50 коп.. Ринкова вартість автомобіля [NUMBER] на момент проведення автотоварознавчого дослідження становить 22950 грн. 00 коп.(а.с.19-21). Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера № 74 від 10 листопада 2014 року, вартість автотоварознавчого дослідження становить 500 грн. 00 коп. (а.с. 21, зворотня сторінка). У відповідності до фіскальних чеків та повідомлення КЛПЗ «Міська лікарня ім. В.І. Леніна» № 01/5-950 від 04 листопада 2014 року, [PERSON] вартість призначеного лікування та діагностичних процедур становить 1060 грн. 00 коп, витрати на які підтверджені чеками на суму 746 грн. 15 коп.(153 грн. 65 коп. +82 грн. 50 коп.+510 грн. 00 коп.)(а.с.22-23) Правовідносини між сторонами склалися з приводу відшкодування\~шкоди, завданої дорожньо-транспортною подією. Обставини ДТП не підлягають доведенню в силу\~положень\~ст.61 ЦПК України. Крім того сторонами визнається той факт, що у вчиненні ДТП присутня вина [PERSON]. В судовому засіданні також достовірно встановлено, що як позивач [PERSON] так і відповідач [PERSON] під час вчинення ДТП володіли транспортними засобами на відповідних правових підставах, і наведений факт також сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи. За загальним правилом, згідно\~статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. У відповідності до розяснень п.13 Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року, враховуючи, що відповідно до ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором(речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Як передбачено\~ст. 1192 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] будучи володільцем джерела підвищеної небезпеки, якій на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом заподіяв майнової шкоди позивачеві [PERSON]. У відповідності до ст. 34, п.п.2,3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В звязку з цим, при вирахуванні майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON], суд бере до уваги висновки автотоварознавчого дослідження № 180 від 10 листопада 2014 року. Сторонами у судовому засіданні вказане автотоварознавче дослідження не ставилося під сумнів. Щодо думки з цього приводу відповідача ПАТ «Страхова компанія універсальна», суд зазначає,що відповідач мав можливість зявитися до суду та скористатися правом надати свої заперечення проти позову, або у іншій спосіб висловити своє відношення до позову, однак своїм правом не скористався, у судові засідання жодного разу не зявився. За вказаних обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів вказане автотоварознавче дослідження, оскільки його проведено фахівцем відповідну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз. Виходячи з висновків наведеного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві [PERSON] пошкодженням транспортного засобу становить 15540 грн. 00 коп.(а.с.19-22). Обраховуючи розмір шкоди, заподіяної здоровю [PERSON] внаслідок ДТП, суд виходив з того, що та обставина, що позивач отримав легкі тілесні ушкодження, як наслідок ДТП підтверджуються матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи, а також проведеною експертизою (а.с.10-13). Суд приймає до уваги чеки на придбання ліків, і вважає їх допустимими доказами витрат на лікування, оскільки вони також підтверджуються даними лікарні, де позивач проходив лікування(а.с.22-23). З огляду на викладене, розвязуючи спір з приводу того, з кого саме підлягає стягненню заподіяна [PERSON] матеріальна та моральна шкода, суд виходив з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у ПАТ «Страхова компанія Універсальна". Наведена обставина підтверджується відповідним полісом та відповідями позивачеві щодо відмови у виплаті страхового відшкодування. За змістом ст. 33.1.4. Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. В правових позиціях , висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розвязання спірних питань, повязаних зі страхуванням автотранспортних засобів, настанням страхових випадків та страхових виплат, зокрема зазначено, що , відповідно до ст. 3 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, алей захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Так судом встановлено, що дійсно страхувальником та потерпілим було направлено ПАТ «Страхова компанія Універсальна» повідомлення про страховий випадок у відповідності до вимог ст. 33, 35, 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тим самим, страховик не був позбавлений можливості дізнатися, чи є ДТП, яка сталась 29 вересня 2014 року страховим випадком. Отже майнові інтереси відповідача [PERSON], який уклав договір страхування цивільної відповідальності, діяв в межах чинного законодавства та умов договору, не повинні бути порушені і також підлягають захисту за нормами діючого законодавства про страхування. Крім того, норми ст. 37 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачають відмову страхувальника здійснити виплату страхових сум. Разом з тим, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, судом встановлено, що його майну дійсно заподіяно шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована у ПАТ «Страхова компанія Універсальна» . В звязку з цим, суд вважає, ПАТ «Страхова компанія Універсальна» має відповідати за вказаним позовом в межах страхових виплат, передбачених діючим законодавством та умовами договору страхування, укладеного між товариством та відповідачем [PERSON] З огляду на викладене, виходячи з положень ст. 29, 32 ЗУ України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», умов договору про страхування цивільної відповідальності, укладеного між ПАТ «Страхова компанія Універсальна», з врахування меж страхового відшкодування, розміру франшизи, зазначених в страховому полісі (а.с.15), суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню наступні відшкодування: З ПАТ «Страхова компанія Універсальна» на користь [PERSON] шкода завдана майну позивача без урахування ПДВ у розмірі 20% та франшизи(ч.2 п.12.1 ст.12, п.36.2 ст36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») в сумі 11922 грн. 00 коп. (15540 грн. 00 коп. 20% ПДВ-510 грн. франшизи), шкода завдана здоровю позивача в сумі 746 грн. 15 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 500 грн. 00 коп. у відповідності до ч.3 ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Із [PERSON] на користь [PERSON] різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням 20% ПДВ, що складає 3108 грн. 00 коп.. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. У відповідності до ст.23 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку, страховиком потерпілому відшкодовується також моральна шкода. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту, визначеного вищезазначеним Законом(ст.9, 26-1 Закону). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яку має бути відшкодовано страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.. За нормами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях у звязку із пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої особи або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що розмір моральної шкоди 6000 грн., зазначений позивачем, з врахування ступеню вини відповідача [PERSON] не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не обєктивний та не відповідає душевним стражданням позивача, а тому суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя позивача становить 1000 грн. З врахуванням наведеного, оскільки, [PERSON] просить стягнути моральну шкоду лише із відповідача [PERSON], а розмір моральної шкоди, встановлений у судовому засіданні не перевищує встановленого Законом ліміту, визначеного ст. 26-1 Закону, зважаючи на розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, визначені ст. 9 Закону, суд, у відповідності до ст. 11 ЦПК України, позбавлений можливості у межах розгляду даної цивільної справи вирішити питання про стягнення моральної шкоди, а тому у позові [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди суд відмовляє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із положень ст.79, 88 ЦПК України та положення ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», положень ЗУ «Про судовий збір». Отже, суд визнає доведеними витрати по сплаті судового збору за майнові вимоги позивача, оскільки вони підтверджуються відповідною квитанціями(а.с.1-2) та стягує наведені витрати у відповідності пропорційності до задоволених вимог. При цьому, суд виходив з розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, згідно з якими вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір,(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Отже, на користь [PERSON] із ПАТ «Страхова компанія Універсальна» суд стягує 190 грн. 00 коп., сплаченого позивачем та документально підтвердженого(а.с.1) судового збору( 78% від 243 грн. 60 коп., де 13168 грн.15 коп. сума задоволених вимог, що підлягає стягненню із Страхової Компанії становить 78 % від загальної суми, що підлягає стягненню із відповідачів). З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] з врахуванням положень ст. 89 ЦПК України, підлягає стягненню сума судового збору в сумі 53 грн. 60 коп.(22 % від 243 грн. 60 коп.) Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання правової допомоги та представництва інтересів і квитанція про сплату гонорару в сумі 2000 грн.. Виходячи з положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», з врахуванням часу, використаного у прийнятті захисника участі в судових засіданнях, який згідно із журналів с/з становить 45 хв., суд знаходить доведеним витрати на правову допомогу у сумі 365 грн. 25 коп(де вартість однієї години становить 487 грн. 00 коп.). Разом з тим, оскільки судом позовні вимоги задоволено частково, то у відповідності до розяснень Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року №10, «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п.36, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо(наприклад, при частковому задоволені позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Отже з відповідачів на користь позивача підлягає сплаті сума коштів у розмірі 365 грн.85 коп./2. При цьому, у відповідності до пропорційності задоволених позовних вимог, суд стягує із ПАТ «Страхова компанія» на користь позивача 142 грн. 45 коп., а з [PERSON] на користь [PERSON] 40 грн. 18 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial