Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.1998 року з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно їх сина [PERSON]. [INFO] року позивачу виповнилось 18 років, однак він продовжує навчатись в Київському професійному ліцеї транспорту на третьому курсі денної форми навчання. Строк навчання закінчується 30.06.2016 року. Поскільки [PERSON] навчається на стаціонарній денній формі, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця як матеріальну допомогу до 23 років, поскільки відповідач не працює, але має можливість надавати таку допомогу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснивши, що позивач та його представник не надали доказів щодо витрат [PERSON] у придбанні харчування, речей, тощо. Крім того, вони вводять суд в оману, вказавши, що у позивача відсутні джерела доходу, поскільки він згідно Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" отримує щомісячну стипендію, йому виплачується 100%-ва заробітна плата, яка нарахована в період виробничого навчання та виробничої практики, щорічна допомога для придбання навчальної літератури, випускники навчальних закладів із числа осіб позбавлених батьківського піклування отримують одноразову грошову допомогу в розмірі не менше 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Тобто, держава повністю забезпечує позивача на період його навчання у навчальних закладах. Крім того, відповідач уклав шлюб 20.02.2003 року з [PERSON], від якого має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сам відповідач є хворою людиною і на лікування доньки він витрачає також значні кошти, тому у відсутність регулярного щомісячного доходу він не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу в період його навчання. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON], [INFO], є сином батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.1998 року з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно їх сина [PERSON] (а.с.7-10). Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №363 від 14.07.2014 року було призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітнім онуком [PERSON], [INFO] (а.с.11-12). Згідно п.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [INFO] року позивачу [PERSON] виповнилось 18 років, що підтверджується ксерокопіями паспорта та свідоцтва про народження (а.с.3; 6). Як вбачається з довідки №10 від 13.01.2015 року станом на день її видачі [PERSON] навчається у Київському професійному ліцеї транспорту на 2 курсі, форма навчання денна, бюджетна, строк навчання з 1.09.2013 року по 30.06.2016 року (а.с.14). В судовому засіданні представник позивача повідомив, що позивач навчається на 3 курсі зазначеного закладу і отримує стипендію 900 грн. щомісяця. Вказані вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не заперечувались учасниками процесу. Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що поскільки син відповідача [PERSON] продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі, при цьому він не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, витрати, пов'язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, його батько, має можливість надавати йому матеріальну допомогу, так як є працездатною особою, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 20.10.2015 року до 30.06.2016 року - дня закінчення навчання позивача у зазначеному вище ліцеї, в решті суми необхідно відмовити. Ствердження представника відповідача про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму синові, який навчається, поскільки не працює, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, має незадовільний стан здоров'я, при цьому держава повністю забезпечила його всім необхідним, суд не може покласти в основу рішення, поскільки відповідач не є інвалідом будь-якої групи, не є непрацездатною особою, а його не працевлаштованість не може бути підставою відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу сину. Наявність у відповідача двох малолітніх дітей та стан його здоров'я є підставами для зменшення аліментів до 700 грн. щомісяця. Крім того, при досягненні позивачем 18 років припиняється і виплата йому допомоги як дитині позбавленій батьківського піклування. Як наголошує ч.2, ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд відмовляє у задоволенні частини позову про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача до досягнення сином [PERSON] 23-річного віку, поскільки навчання його у вказаному навчальному закладі закінчується саме 30.06.2016 року, інших доказів продовження навчання у будь-якому навчальному закладі позивач та його представник судові не надали. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial