Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, посилаючись на те, що «21" жовтня 2013 року [PERSON] згідно до укладеного між ними договору безвідсоткової грошової позики отримав від грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів від 21.10.2013р. Грошові кошти були передані [PERSON] у присутності [PERSON], що підтверджується її підписом у акті. Позика бралася до 31 жовтня 2014 року, але до теперішнього часу відповідач на порушення своїх зобов'язань позику не повернув, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Заборгованість станом на 05 червня 2015 року становить 10 000,00 доларів США, що з за курсом купівлі-продажу іноземної валюти (згідно витягу ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 05.06.2015р.) становить 220 000,00 грн. Крім цього, просить відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути 3% річних, що складає 3923,84 грн., а також стягнути витрати по сплати судового збору та за надання правової допомогу розмірі 1200 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладених вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що з [PERSON] зустрічався до підписання договору тільки 3- 4 рази, познайомився з нею по рекламі. Він купував у неї в 2013 році фірму НПФ «Алтей Україна» за 160000 грн. При оформленні в нотаріальній конторі документів про передачу корпоративних прав, він сплатив тільки 80000 грн., а для того щоб він подалі виконав умови договору та сплатив іншу суму у розмірі 80000 грн., яка на той час складала 10000 дол. США, був укладений договір безвідсоткової грошової позики від 21.10.2013 року і на вимогу [PERSON] сума в договорі вказана в доларах США. Він збирався виконувати своє зобов'язання і тому підписав цей договір. З урахуванням вказаних обставин не заперечує проти стягнення з нього боргу у розмірі 80000 грн. Суд, вислухавши сторони, свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали "21" жовтня 2013 року договір безвідсоткової грошової позики на суму 10000,00 доларів США, що підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів від 21.10.2013р., який підписаний [PERSON] та [PERSON] Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку 3% річних складають 3923,84 грн., які потрібно стягнути з відповідача. Свідок [PERSON]. пояснила в судовому засіданні, що в 2013 р. її чоловік домовлявся з [PERSON] про купілю у неї корпоративних прав і за домовленістю передав їй 80000 грн., свідком чого була вона, а повинен бути передати загальну суму 160000 грн. [PERSON] запропонувала укласти договір позики на залишок суми, але в договорі було зазначена сума 10000 дол. США, що еквівалентно 80000 грн. Згідно зі ст.60 ЦК Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду письмових доказів, що позивачу була сплачена уся сума боргу, тому суд вважає, що в цій частини позов підлягає задоволенню. Суд не може погодитися з доводами відповідача про стягнення з нього тільки 80000 грн. боргу, так як між сторонами існує договір позики і цій правочин не визнаний недійсним. У жовтні 2014 році [PERSON] визнавав суму боргу у розмірі 10000 дол. США, узгодив з позивачем графік погашення заборгованості за договором безвідсоткової грошової позики, де зобов'язався сплатити 2000,00 доларів США до 30.11.2014р., а решту до 20.02.2015р. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1200 грн. у якості відшкодування вартості послуг адвоката то ці вимоги задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Понесені сторонами судові витрати, підлягають розподілу між ними за правилами, встановленими ст. 88 ЦПК України. Граничний розмір таких витрат встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) На підтвердження вказаних витрат позивачем не було надано будь яких доказів. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому необхідно стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою нею при пред'явленні позову судового збору розмірі 2239,24 грн.

Outcome: partial