Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 27.05.2020 [PERSON] звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до територіальної громади в особі Ізюмської сільської ради, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на три місяці після набрання рішенням законної сили. Як на підстави позовних вимог [PERSON] посилається на наступні обставини. 24 грудня 2010 року [PERSON] , [INFO] , що мешкав по [ADDRESS] , склав заповіт, засвідчений приватним нотаріусом Бондаренко О.І., згідно якого на випадок його смерті заповів належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 681874, виданого Ізюмською сільською радою Борівського району Харківської області 18 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 44, земельну ділянку загальною площею 13,0694 гектар для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ізюмської сільської ради Борівського району Лелявському М.С. Відповідно до даного заповіту у випадку смерті [PERSON] до відкриття спадщини, його відмови від прийняття спадщини чи неприйняття ним спадщини за цим заповітом, вищезазначену земельну ділянку [PERSON] заповів позивачу - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 681874, виданого Ізюмською сільською радою Борівського району 18 квітня 2001 року та зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 44 загальною площею 13,0694 гектар для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ізюмської сільської ради Борівського району. При зверненні до в.о. державного нотаріуса Борівської державної нотаріальної контори Колосовської С.О., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку в зв?язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та роз?яснено право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , про що 15.04.2020 була винесена відповідна постанова. Строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущено внаслідок того, що позивач не знав про наявність заповіту, не знав про існування спадкового майна, оскільки не є родичем померлого спадкодавця. Нотаріус за місцем відкриття спадщини не отримала від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася і тому нотаріус також не мала можливості повідомити позивача як спадкоємця про наявність заповіту. 2. Позиції учасників справи Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 27.05.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Станом на 17.06.2020 до Борівського районного суду Харківської області відзиву на вказану позовну заяву не надійшло. В підготовче судове засідання позивач надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Від представника Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 681874 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 13.0694 га, розташована на території Ізюмської сільської ради, надана для ведення особистого підсобного господарства (а.с.10). 24.12.2010 [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бондаренко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 3326, згідно якого, належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 681874, виданого Ізюмською сільською радою Борівського району Харківської області 18.04.2001, земельну ділянку загальною площею 13.0694 гектарів, надану для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, заповів [PERSON] , що зареєстрований в [ADDRESS] . У випадку смерті [PERSON] до відкриття спадщини, його відмови від прийняття спадщини чи неприйняття спадщини за цим заповітом все вищезазначене майно заповів [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Відповідно до копії довідки № 345 виданої 21.05.2020 Ізюмською сільською радою Борівського району Харківської області [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не приймав, разом з померлим не проживав, не був зареєстрованим за однією адресою та не являвся родичем (а.с.11). Постановою державного нотаріуса від 15.04.2020 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім?я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 13,0694 га, розташовану за адресою: Харківська область, Борівський район, Ізюмська сільська рада, після смерті [INFO] [PERSON] в зв?язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Крім того, із вказаної постанови вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, [PERSON] спадщину не прийняв також (а.с.7-8). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. 6. Висновки суду за результатами розгляду справи Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого розділ XII "Прикінцеві положення" Цивільно-процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". З урахуванням викладеного,

Outcome: approved