Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась представник Одеської міської ради Микитин М.В., що діє на підставі довіреності № 127/вих-мр від 29.12.2020 року з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації, рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови. В якому просить суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] », яка була зареєстрована управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 23.04.2020 року № ОД 141201140149; скасувати рішення державного реєстратора від 12.05.2020 року індексний номер: 52202170, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна РНОНМ: 827525951101; зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, орієнтовною площею 35 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення прибудови та стягнути з відповідача на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 17.02.2021 року відкрито позовне провадження. Разом з позовною заявою, позивачем подано заява про забезпечення позову в якій він просить суд вжити заходи до забезпечення позову наступним чином: Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 97,8 кв. м. за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 827525951101. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 15.02.2021 року заяву представника позивача Одеської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до [PERSON] за участі третьої особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації, рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови, - задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 97,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 827525951101. 25.03.2021року відповідачем по справі подано відзив, яким відповідач не погоджується з позовними вимогами Одеської міської ради та зазначає про відсутність доказів на підтвердження порушення права Одеської міської ради діями відповідача, недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. 15.04.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси задоволено клопотання позивача та витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи № 827525951101, що зберігається в електронній формі, на об`єкт нерухомого майна: нежиле приміщення офіс-магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 827525951101). 14.09.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Одеської міської ради Микитин М.В., що діє на підставі довіреності № 127/вих-мр від 29.12.2020 року позов підтримала та просила його задовольнить у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , у судовому засіданні, позов не визнали та заперечували проти його задоволення з підстав та правової аргументації зафіксованої засобами технічної фіксації процесу. Представник третьої особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради був неодноразово повідомлені належним чином про день, час та місце слухання справи, однак до суду не з`явився за весь час розгляду справи жодних заяв, клопотань або пояснень на позовну заяву не надали. Фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Камертон». 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 1297 від 22 травня 2018 року, відповідачу належить на праві власності нежитлове приміщення, загальною площею 69, 00 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . 03.04.2019 року відповідачем було отримано Містобудівний розрахунок «Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] ». Відповідно до Містобудівного розрахунку в розділі 3.2. Проектні рішення -, заначено, конструктивна схема консольної прибудови металеві рами. Також зазначено, що після реконструкції загальна площа офісу-магазину складатиме 97, 10 кв.м. 03.09.2019 року відповідачем було отримано Розрахунок класу наслідків (відповідальності) об`єкта «Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] » відповідно до якого реконструкція відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1. В вересні 2019 року відповідач звернувся із заявою до Департаменту Архітектури та Містобудування Одеської міської ради для отримання Містобудівних умов та обмежень для проектування будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] ». 09.09.2019 року відповідачем було отримано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . Затверджені Наказом департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 09.09.2019 року № 01-07/308. Відповідно до пункту 3 Загальних положень Містобудівних умов та обмежень реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів у плані можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності та користування земельною ділянкою. В вересні 2019 року відповідачем було замовлено та отримано Технічний висновок інжинерно-геологічні вишукування «Проекту реконструкції нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] » . На початку вересня 2019 року відповідач отримав Технічний звіт про стан конструкцій для реконструкції нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з влаштуванням консольної прибудови та вхідного вузла, за адресою: [ADDRESS] , який є підставою для виконання проекту реконструкції. 15.10.2019 року відповідачем було укладено Договір № 03/10-19-А з Приватним Підприємством «А-2» на проведення авторського нагляду за реконструкцією нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . 15.10.2019 року відповідачем було укладено Договір про технічний нагляд з інженером технічного нагляду в сфері будівництва, [PERSON] , на проведення технічного нагляду за реконструкцією нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . 15.10.2019 року відповідачем було отримано Експертний звіт від Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна експертиза», щодо розгляду проектної документації в частині міцності та довговічності об`єкта будівництва за робочим проектом, згідно з яким проектна документація відповідає вимогам законодавства і чітко визначено, що при реконструкції влаштовується консольна прибудова з металевих рам. 22.10.2019 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради за заявою [PERSON] було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 061192960696 щодо проведення робіт із реконструкції нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . 31.10.2019 року [PERSON] отримано Дозвіл № 2381 від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, проводити земляні роботи відповідно до наданої схеми за адресою: [ADDRESS] , встановлення тимчасового огородження відповідно до вимог розділу 10 Правил благоустрою території міста Одеси. 23.04.2020 року до Управління ДАБК Одеської міської ради, [PERSON] , було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 141201140149 щодо проведення робіт із реконструкції нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] , інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою в декларації не зазначалась з посиланням на п. 7\~постанови КМУ від 13.04.2011 року №466. Як вбачається зі змісту зазначеної декларації про готовність об`єкта до експлуатації, заповненої [PERSON] , проведена реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа об`єкту складала 69,00 кв.м., за проектом реконструкції\~97,8 кв.м. Відповідно до декларації на об`єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. В п. 11 вказаної декларації «Інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт» зазначено повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД 061192960696 від 23.10.2019 року. В п.12 вказаної декларації [PERSON] заначила, що дата початку будівництва 23.10.2019 року, дата закінчення 13.04.2020року. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради під час перевірки відомостей, зазначених в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного входу без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] » порушень установлених вимог не виявлено та здійснено реєстрацію за № ОД 141201140149 від 23.04.2020 року. 12.05.2020 року державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем на підставі технічного паспорту від 14.04.2020 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ОД 141201140149 від 23.04.2020 року проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежиле приміщення офісу-магазину, загальною площею 97,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Листом Одеської місцевої прокуратури №2 прокуратури Одеської області №5465/вих 20 від 26.06.2020 року повідомлено Департамент комунальної власності Одеської міської ради про порушення інтересів держави шляхом здійснення відповідачем прибудови до п`ятиповерхневого житлового будинку без правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . 21.07.2020 року Відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання вимог земельного законодавства було складено Акт огляду земельної ділянки відповідно до якого інформація щодо документів, які підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою на якій розташовані прибудови у департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня. Позивач Одеська міська рада вважає, що здійснене [PERSON] , будівництво прибудови до нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] має ознаки самочинного будівництва, реконструкція проведена зі зміною геометричних розмірів фундаментів у плані та збільшена площа об`єкта нерухомого майна шляхом самовільного зайняття земельної ділянки територіальної громади міста Одеси за адресою: [ADDRESS] , з огляду на що Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації, рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови. Відповідач не погоджується з позовною заявою та у відзиві від 23.03.21 р. зазначає про відсутність підтвердження порушення прав позивача, не зазначення які саме права та інтереси намагається захистити позивач і як саме будуть захищені та поновлені такі права у разі задоволення позову. Стосовно вимог щодо скасування декларації, відповідачем зазначено, що під час реєстрації оскаржуваної декларації суб`єкт владних повноважень в силу покладених законом обов`язків повинен був перевірити відомості, зазначені в декларації, підстави введення об`єкту нерухомого майна в експлуатацію та сам об`єкт нерухомого майна. На думку відповідача державний реєстратор, реєструючи право власності на реконструйований об`єкт на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виконав свої обов`язки по реєстрації права власності на підставі документів, які відповідно до діючого законодавства, являлися правовою підставою для здійснення такої реєстрації. Також у відзиві зазначено, що позивачами не надано доказів на підтвердження того, що при реконструкції нежитлового приміщення відповідачем були недодержані архітектурні, санітарні, екологічні, протипожежні та інші вимоги і правила, а також здійснена зміна окремих конструктивних елементів житлового багатоквартирного будинку, що як наслідок впливає на міцність і безпечність, а також відсутні документи які передували отриманню дозвільних. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює\~Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI\~(далі Закон України № 3038-VI). Відповідно до ч.ч. 1 та 2\~ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року\~(далі Порядок). Згідно до п. п. 17, 19, 20 Порядку реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог\~Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об`єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі. Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. Замовник відповідно до\~закону\~відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. Згідно до п. 21 Порядку у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 N 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого з установленому порядку. Як вбачається з позовної заяви, позивач в обґрунтування порушення інтересів держави та необхідності їх захисту зазначає, що звернення Одеської міської ради до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: законності набуття права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна та самовільного захоплення земельної ділянки, що належить територіальній громаді міста. Так, при реєстрації змін до розділу на об`єкт нерухомого майна, оскаржуваним рішенням державного реєстратора обмежено Одеську міську раду правом вільно розпоряджатись земельною ділянкою під самочинно реконструйованим об`єктом за адресою: [ADDRESS] , чим порушено інтереси останньої. Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює\~стаття 376 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. За змістом ч. 4 та 7\~ст. 376 ЦК України\~залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до\~статті 376 ЦК України\~є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~-\~у разі\~виявлення факту\~самочинного будівництва\~об`єкта,\~перебудова якого\~з метою\~усунення істотного\~відхилення від\~проекту або\~усунення порушень\~законних прав\~та інтересів\~інших осіб,\~істотного порушення\~будівельних норм\~є неможливою,\~посадова особа\~органу державного\~архітектурно-будівельного\~контролю видає\~особі,\~яка здійснила\~(здійснює)\~таке будівництво,\~припис про\~усунення порушень\~вимог законодавства\~у сфері\~містобудівної діяльності,\~будівельних норм\~і правил\~з визначенням\~строку для\~добровільного виконання\~припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Судом встановлено, що в процесі проведення реконструкції нежитлового приміщення в будинку під номером [ADDRESS] на адресу власника, приписів про порушення будівельного законодавства не надходило. Маючи компетенцію щодо проведення контролю дотримання вимог будівельного законодавства, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, було зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації і не виявлено при цьому будь-яких порушень містобудівного законодавства з боку відповідача. Натомість, у відповідності до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 12 червня у справі № 916/1986/18, від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16 та від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а суд приходить до наступних висновків. Зі змісту положень\~статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва. Разом з тим, після реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Таким чином, після реєстрації права власності [PERSON] на реконструйований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. На підставі ст.\~ст. 125-126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 42 ЗК України\~визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №263/68/17 від 18.03.19 р. в разі приватизації громадянами квартир у багатоквартирному будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку. У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини. Надаючи оцінку посиланням на відсутність у відповідача у користуванні чи власності земельної ділянки для будівництва та експлуатації спірної прибудови, суд виходить з того, що чинним законодавством України, яке регулює правовідносини у сфері землекористування, не передбачена можливість оформлення у власність або у користування земельну ділянку для будівництва та подальшої експлуатації прибудови або балкону до квартири розташованої на першому поверсі багатоквартирного та багатоповерхового житлового будинку. Згідно ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Таким чином, відповідачем було виконано всі вимоги чинного законодавства України і вимоги Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва Реконструкція нежитлового приміщення 1-го поверху під офіс-магазин з улаштуванням прибудови консольного типу та фасадного\~входу без\~зміни зовнішніх\~геометричних розмірів\~фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . Затверджені Наказом департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 09.09.2019 року № 01-07/308. З огляду на що, відповідачем було вжито всі необхідні та передбачені чинним законодавством України заходи відносно відповідності правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , шляхом погодження будівельних робіт з виконавчими органами Одеської міської ради, введення прибудови консольного типу в експлуатацію та реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт. У відповідності до п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №289 від 06.11.17 р. реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення можлива без отримання містобудівних умов та обмежень. Рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2153 XXIII затверджено «Положенням про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано- прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі» (далі - Положення). Відповідно до п. 1.3. Положення дія даного Положення поширюється на реконструкцію (реконструкцію з розширенням) житлових та нежитлових приміщень в житлових будинках місцевих рад, відомчих і кооперативних житлових будинках зі зміною або без зміни функціонального призначення приміщень. Окремо, слід зазначити, що проведення перепланування та/або переобладнання приміщень, влаштування (чи зміну функціонального призначення) в існуючих житлових та громадських будинках вбудованих приміщень громадського призначення дозволяється проводити лише після отримання дозволу органу місцевого самоврядування, виданого в установленому\~законом\~порядку. Стосовно скасування рішення державного реєстратора, суд зазначає наступне: Статтею 328 ЦК України\~визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною 2\~статті 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком. Відповідно до п. 41 Порядку для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Так, державним реєстратором Турецьким Олександром Сергійовичем, було отримано відомості з Єдиного реєстру документів, а саме Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), вказана декларація стала підставою для внесення змін до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме внесення змін до площі нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] з 69,0 кв.м. на 97,8 кв.м. Відповідно до\~ч.2 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених\~статтею 31\~цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно частини 4 статті 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 статті 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно статті\~22\~Закону України\~Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень документи,\~що подаються\~для державної\~реєстрації прав,\~повинні відповідати\~вимогам,\~встановленим цим\~Законом та\~іншими нормативно-правовими\~актами.\~Відповідальність за\~достовірність даних,\~що містяться\~в документах,\~поданих для\~державної реєстрації\~прав,\~несе заявник,\~якщо інше\~не встановлено\~судом. Згідно абзацу 2 п.58 Порядку № 1127 за бажанням\~заявника у\~разі зміни\~технічних характеристик\~об`єкта нерухомого\~майна для\~державної реєстрації\~права власності\~на такий\~об`єкт може\~бути подано\~технічний паспорт,\~що містить\~актуальні відомості\~про технічні\~характеристики об`єкта,\~незалежно від\~наявності таких\~відомостей в\~документах,\~що подаються\~для відповідної\~реєстрації. Реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем, при розгляді та прийняті оскаржуваного рішення було дотримано встановлені Законом норми та дозвільні документи (декларація № 141201140149 від 23.04.2020 року, видавник Управління державного архітектурно-будівельного контролю) отримано відповідачем у встановленому законом порядку, підстав для скасування рішення державного реєстратора Турецького Олександра Сергійовича № 52202170 від 12.05.2020 р відсутні. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статей\~1\~та\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Крім цього, частиною 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Серков проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4\~ст. 12 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7\~ст. 81. ЦПК України). Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Позивачами не доведено правовий режим самочинного будівництва об`єкту нерухомого майна, що належить відповідачу на праві приватної власності, не надано доказів того, що спірна прибудова збудована з істотним порушенням державних будівельних норм, зокрема, ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», державних стандартів та правил, у тому числі протипожежних та санітарних. Надаючи оцінку посиланням на відсутність у відповідача у користуванні чи власності земельної ділянки для будівництва та експлуатації спірної прибудови, суд виходить з того, що чинним законодавством України, яке регулює правовідносини у сфері землекористування, не передбачена можливість оформлення у власність або у користування земельну ділянку для будівництва та подальшої експлуатації прибудови або балкону до квартири розташованої на першому поверсі багатоквартирного та багатоповерхового житлового будинку. На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed