Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.10.2003 pоку його батько - [PERSON], діючи в його інтересах, уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказаний будинок належав [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.1989 року, який посвідчено державним нотаріусом Великолепетиської державної нотаріальної контори Лащенко О.І. та зареєстрованим в КП «Каховське БТІ» 05.04.1989 року за № 4-1441. Його батьком за вказаний будинок були сплачені кошти у повному обсязі та прийнято житловий будинок і правовстановлюючий документ на нього, тобто виконані всі умови договору купівлі-продажу житлового будинку. Зі свого боку [PERSON] отримав кошти, передав будинок з правовстановлюючим документом та пообіцяв на протязі десяти днів звернутися до Великолепетиської державної нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, але протягом вказаного часу цього не зробив. Крім того, на неодноразові вимоги нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу відмовся це зробити, чим ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, що позбавляє його права стати законним власником вказаного майна. Враховуючи, що цивільні відносини щодо купівлі-продажу житлового будинку виникли до набрання чинності ЦК України від 01.01.2004 року, то на них розповсюджується дія ЦК України 1963 року. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що був укладений 16 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за ним - [PERSON], право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], до складу якого входять: літ. А - житловий будинок загальною площею 65,1 кв.м., із них житловою площею 35,9 кв.м.; під літ. А - підвал; літ. а - прибудова; літ. а1 - танок; літ. Б - сарай; літ. В - сарай; літ. Д - навіс; літ. Е - вхід до підвалу; №1 - огорожа; №2 -хвіртка; №3 - ворота. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов підтримує та просить суд судовий збір з відповідача не стягувати, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. З матеріалів справи видно, що дані правовідносини між сторонами виникли 16.10.2003 року, тобто до набрання чинності ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до них потрібно застосовувати норми матеріального права, які діяли до набрання чинності цим кодексом, а саме ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. 16.10.2003 року між [PERSON], який діяв в інтересах свого сина [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджується: договором купівлі - продажу від 05.04.1989 року та реєстраційним посвідченням від 05.04.1989 року. На виконання умов договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 6130 грн., як повну оплату за придбаний житловий будинок, та отримав від [PERSON] житловий будинок, який є предметом договору та правовстановлюючі документи на нього, що підтверджується розпискою від 16.10.2003 року. Також згідно вказаної розписки [PERSON] зобов"язався нотаріально оформити договір купівлі - продажу на протязі 10 днів, але цього не зробив тв ухиляється від цього. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Статтею ст. 47 ЦК України 1963 року передбачено, що недодержання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У частині 2 ст. 12 закону України «Про власність» №697-ХІІ від 07.02.1991 року, який діяв на час виникнення цивільних відносин, зазначено, що громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, що передбачено ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963 року. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], підтверджується, що до його складу входять: літ. А - житловий будинок загальною площею 65,1 кв.м., із них житловою площею 35,9 кв.м.; під літ. А - підвал; літ. а - прибудова; літ. а1 - танок; літ. Б - сарай; літ. В - сарай; літ. Д - навіс; літ. Е - вхід до підвалу; №1 - огорожа; №2 -хвіртка; №3 - ворота. Беручи до уваги, що позивачем виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], сплачена вартість майна та прийнято предмет договору, а також те, що не відбулося нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з вини відповідача [PERSON], що позбавляє покупця права стати повноправним власником придбаного майна, відповідач [PERSON] позов визнав, а тому відповідно до ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 80, 224, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 12 Закону України «Про власність» №697-ХІІ від 07.02.1991 року,

Outcome: approved