Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у ході судового розгляду був уточнений, та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, загальною площею 89,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2008 року, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №297 та в Державному реєстрі правочинів 19.02.2008 року за №2702627, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] ([INFO], паспорт [NUMBER] виданого Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області 02.11.2006 року) за договором кредиту №2008/13-1-08/78 від 19.02.2008 року в розмірі 3 699 448,99 гривень, шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною у розмірі 1 825 979 гривень, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином.. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, №2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.9 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати під час розгляду вказаної справи положення ЦПК України в редакції від 03.10.2017. Відповідно до ч.4 ст.222 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1 ст.280 ЦПК України). З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 19.02.2008 року між АКБ „Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 2008/13-1-08/78, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошті у розмірі 140 000 доларів США. У якості забезпечення вищевказаного договору кредиту, 19.02.2008 року між АКБ „Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором кредиту, нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 89,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання позивачем виконані належним чином: відповідачу відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ "Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою. Відповідно до договору кредиту відповідач зобов'язується сплачувати позивачу проценти за користування кредитом, в розмірі встановленому договором, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями відповідно до умов визначених договором. Як зазначає позивач в своєму позові, умови договору відповідач не виконував, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 22.10.2014 року становить 285 438,38 доларів США, що за курсом НБУ на 22.10.2014 року (1 долар США - 12,9501 гривень) складає 3 699 448,99 гривень. Відповідно до договору кредиту встановлено, що у разі невиконання відповідачем обов'язків, визначених договором, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нарахувати штрафні санкції. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. На підставі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як зазначено в п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року з урахуванням положень частини третьої ст.33, ст.36, частини першої ст.37 Закону України « Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реалізації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Задовольняючи позовні вимоги суд також виходить з того, що згідно довідки про склад сім'ї в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не має. Згідно звіту №ВА 170821-002 про незалежну оцінку вартості квартири [ADDRESS], її ринкова вартість складає 1 825 979 гривень. Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитними договорами зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків,

Outcome: approved