Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] 16.01.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 04.03.1999 р. між ним та відповідачем в Білгород- Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2121/Б, а саме житлового будинку [ADDRESS] В теперішній час позивач має намір розпорядитися житловим будинком, а тому просить суд: визнати договір купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], 04.03.1999 року на Одеській товарній біржі - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] літ. «А», загальною площею 92,9 кв.м., жилою площею 49,5 кв.м., який складається з: коридору 1.1.1, площею 5,1 кв.м., житлової кімнати 1.1.2, площею 14,4 кв.м., житлової кімнати 1.1.3, площею 20,9 кв.м., кладової 1.1.4, площею 2,6 кв.м., коридору 1.1.5, площею 1,6 кв.м., веранди І, площею 15,1 кв.м.,кухні 1.1.6, площею 8,8 кв.м., житлової кімнати 1.1.7, площею 14,2 кв.м.,підвалу ІІ, площею 10,2 кв.м., сараю літ «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Г» та споруд №1-2, огорожа-№1, хвіртка - №2, розташований на земельній ділянці площею 2643 кв.м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома(а.с.38). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 04.03.1999 року [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10-11). Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний житловий будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2121/Б від 04.03.1999 року, укладений та зареєстрований в Білгород- Дністровському представництві Одеської товарної біржі.(а.с.10-11). Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбаний житловий будинок є реєстрація, договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 203-5714 від 15.03.1999 року, що підтверджується відміткою у договорі. Сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив квартиру, після чого [PERSON] зареєструвався у спірному житловому будинку , де й проживає по теперішній час (а.с.13-18). Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 04.03.1999 року договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачем на придбаний будинок. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором № 2121/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 04.03.1999 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачкою право власності на даний житловий будинок.

Outcome: approved