Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до КП «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди, вточнивши позов в його обґрунтування зазначили, що 25 січня 2017 року аварійна служба Приморського району м.Маріуполя КП «МПУ ВКХ» проводила аварійні роботи на приватному водопроводі, який не є на балансі КП «МПУ ВКХ» на перехресті вулиць Очаківська, та вулиці Велика Азовська. При проведенні робіт трактором було пошкоджено труби водовідведення до домоволодіння [ADDRESS] , співвласниками якого є вони. [PERSON] , як співвласник житлового будинку неодноразово зверталася до аварійної служби відповідача за номером телефону, по якому їй відповідали, що труби водовідведення є приватними та відремонтувати і відновити систему водовідведення вони зможуть тільки за її кошти. Також вона неодноразово зверталася на гарячу лінію Маріупольського міського виконкому про дії аварійної служби Приморського району м.Маріуполя КП «МПУ ВКХ», однак їй було повідомлено, що КП «МПУ ВКХ» Приморського району нічого не пошкодили, та їм нічого ремонтувати. 13.03.2017 року вона звернулася до керівника КП «МПУ ВКХ» з заявою, в якій було викладено її вимоги щодо відновлення пошкодженої труби та відновленню водовідводу, ніякої відповіді вона не отримала. 22.03.2017р. відносно [PERSON] , другої співвласниці житлового будинку, на яку зареєстровано особистий рахунок було складено акт про те, що в будинку є водопровід, та що відсутні технічні умови, і пред`явлено рахунок на 2767,80 гривень. 04.04.2017 року, вона отримала відповідь в якій було вказано, що їй необхідно звернутися для рішення її питання у КП «МПУ ВКХ» та додати необхідні документи. 24.04.2017р. було відремонтовано каналізаційну трубу до будинку за адресою: [ADDRESS] , та виставлено рахунок у сумі 2678,50 гривень. На свій запит 15.06.2017 року [PERSON] отримала відповідь, що управлінням КП «МПУ ВКХ» правильно нарахована заборгованість. У листопаді 2017 року, листопаді 2018 року, та у січні 2019 року [PERSON] зверталася до Управління соціального захисту населення за інформацією про наданої субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, на що їй було повідомлено про відмову у наданні субсидії, так як за особистим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання, що завдало моральної шкоди, так як [PERSON] є пенсіонеркою і не має можливості повністю сплачувати комунальні послуги, хвора на цукровий діабет та хворобу Паркінсова, а у період з 25.01.2017 року по 24.04.2017 року, майже три місяці, не могла користуватися ані душем, ані туалетом, що завдало [PERSON] значної моральної шкоди, так як було порушено нормальний уклад життя з грудня 2017 року по теперішній час. Станом на 01.06.2018 року КП «МПУ ВКХ» надіслав позивачам досудове повідомлення з сумою боргу 3690,05 гривень. У зв`язку з чим позивачі на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» просять суд визнати дії відповідача по нарахуванню заборгованості та пред`явлення вимог щодо обов`язку позивачів сплатити кошти на рахунок КП «МПУ ВКХ» у сумі 3690,05 гривень за відновлення труби водовідведення незаконними, зобов`язати відповідача скасувати інформацію щодо наявності у [PERSON] заборгованості перед КП «МПУ ВКХ» та надати довідку про відсутність заборгованості перед відповідачем на стан постановлення рішення по справі, стягнути з відповідача завдану [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00грн. та судові витрати у сумі 1243,40 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2018 року матеріали позовної заяви [PERSON] до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» та Управління соціального захисту населення у м.Маріуполі, відділу житлових субсидій про визнання дій незаконними по нарахуванню, призначення житлової субсидії, надіслані до Жовтневого районного суду м. Маріуполя за підсудністю. Постановою Донецького апеляційного суду від 27.02.2019р. ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2018 року скасовано, справу направлено до Приморського районного суду м. Маріуполя для продовження розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 11.03.2019 року провадження по даній цивільній справі відкрито, призначено слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження. 28.03.2019р. представником департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до суду наданий письмовий відзив на позовну заяву, яким у задоволенні позовних вимог в частині призначення субсидії просив відмовити. 17.04.2019р. позивачкою [PERSON] до суду надано заяву, якою вона відмовилась від позовних вимог у частині призначення субсидії до департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради. 24.04.2019р. [PERSON] надала до суду письмову заяву про залучення її у якості позивача по справі. 24.04.2019р. позивачкою [PERSON] до суду надано заяву, якою вона позовні вимоги до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 24.04.2019 року клопотання [PERSON] про відмову від позовних вимог у частині призначення субсидії до департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та закриття провадження у цій частині задоволено. 23.05.2019р. позивачами до суду наданий уточнений позов. 05.06.2019р. представником відповідача до суду наданий письмовий відзив на позовну заяву, яким у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки позивач самостійно приєднався до системи водовідведення, не уклав письмовий договір з відповідачем про надання послуг водопостачання та водовідведення, не отримав технічних умов для приєднання до мереж водопостачання та водовідведення. У зв`язку з тим, що у відповідача у період з 01.09.2016р. по 01.11.2017р. був відсутній водомірний вузол (лічильник), нарахування проводились за нормою споживання у відповідності до п. 4.3. Рішення № 38 від 03.02.2016р. Маріупольської міської ради і виникла заборгованість у розмірі 3988,28грн., з якою позивача було ознайомлено 24.10.2017р., станом на 01.05.2019р. має заборгованість щодо оплати комунальної послуги у сумі 3833,17грн. 18.07.2019р. позивачкою [PERSON] до суду надано заяву, якою вона позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність, позов задовольнити. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 21740351 від 02.02.2009р. (а.с. 6). З позовної заяви та відзиву на позовну заяву вбачається, що позивачі користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються відповідачем, і позивачі вчасно сплачували кошти за надані послуги, що стверджується відповідними квитанціями (а.с. 18, 19). Відповідно до акту відповідача від 22.03.2017р., на момент обстеження будинку [ADDRESS] , наявні: вода в будинку, газ, опалення газове, центральна каналізація, ванна, унітаз, на другому поверсі унітаз, технічні умови відсутні (а.с. 9). Згідно зі скаргою від 13.03.2017р. [PERSON] зверталася до відповідача з приводу пошкодження труб водовідведення до домоволодіння [ADDRESS] , при проведенні робіт трактором аварійної служби відповідача, просила усунути пошкодження (а.с. 8). Згідно з відповіддю відповідача № 1406 від 04.04.2017р. на звернення [PERSON] повідомлено, що для врегулювання даного питання необхідно надати необхідні документи, техумови для підключення до мереж водовідведення з точкою врізки (а.с. 10). Відповідно до попередження № 05 від 15.05.2017р. по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] до 01.05.2017р. рахується заборгованість у сумі 2767,80грн. (а.с. 15). Згідно з особовим рахунком [PERSON] № [NUMBER], 01.04.2017р. перерахована сума 2422,97грн. та нарахована заборгованість за місяць у сумі 2642,55грн. (а.с. 61-62). Згідно з заявами [PERSON] від 21.05.2017р. та [PERSON] від 22.05.2017р., останні зверталися до відповідача з проханням надати деталізацію їх боргу, періоду, у сумі 2678,50грн., яка утворилася після поновлення роботи труби (а.с. 11-13). Згідно з відповіддю відповідача № 2458 від 15.06.2017р. на звернення [PERSON] повідомлено, що їй було зроблений перерахунок з 01.09.2016р. до 01.04.2017р. за нормами споживання у відповідності до п. 4.3 Рішення Маріупольського виконавчого комітету міської ради № 38 від 03.02.2016р. (а.с. 14). Згідно з заявою [PERSON] від 24.10.2017р., остання звернулася до відповідача з проханням направити представника для виконання робіт по заміні водоміра на новий (а.с. 63). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] є пенсіонеркою та хворіє на церебросклероз с синдромом Паркінсона (а.с. 7, 16-17). Згідно з рішення про призначення субсидії [PERSON] призначено субсидію з листопада 2018р. по квітень 2019р. за адресою [ADDRESS] , в тому числі за особовим рахунком № [NUMBER] за послуги з холодного водопостачання, що надані відповідачем (а.с. 72). Договір на надання послуг водопостачання між сторонами не укладався, але як свідчать матеріали справи, водопостачання у будинок [ADDRESS] надавалося тривалий час, тобто між сторонами виникли фактичні договірні правовідносини. Таким чином, правові підстави надання та припинення даної послуги мають визначатися Законом України "Про житлово-комунальні послуги", " Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 N 190, та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 6, п. 5, 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Згідно з положеннями п.п. 1,2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Відповідно до п. п. 1, 4, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як вбачається з особового рахунку [PERSON] № [NUMBER], 01.04.2017р. відповідачем була нарахована заборгованість у сумі 2422,97грн. та підвищено щомісячну суму за користування наданими послугами, в обґрунтування законності такого нарахування відповідач зазначає як підставу самовільне приєднання позивачів до системи водовідведення і надав суду лише копію оборотно-сальдової відомості та копію заяви [PERSON] з проханням направити представника для виконання робіт по заміні водоміра на новий, які не підтверджують законності цього нарахування, оскільки позивачі тривалий час користувалися послугами відповідача, щомісячно сплачували за користування ними за тарифами встановленими відповідачем, нижчими, ніж до перерахунку, правомірність якого суду не доведено. Крім того, на час розгляду справи відповідач у судовому порядку не звертався з позовом до позивачів про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання. Судом встановлено, що відключенням будинку позивачів від мережі центрального водопостачання відповідач порушив право позивачів на водопостачання, яке визначене ст. 7, 19, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», порушене право підлягає судовому захисту. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання дій відповідача по нарахуванню заборгованості та пред`явлення вимог щодо обов`язку позивачів сплатити кошти на рахунок КП «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» у сумі 3690,05 гривень за відновлення труби водовідведення незаконними підлягає задоволенню, а у задоволенні позовної вимоги стосовно скасування інформації щодо наявності у [PERSON] заборгованості перед КП «МПУ ВКХ» та надання довідки про відсутність заборгованості перед відповідачем на стан постановлення рішення по справі, належить відмовити, оскільки така вимога не ґрунтується на законі та позивачем не зазначено яким шляхом повинна бути скасована вказана інформація. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої-третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» цей Закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. До відносин, не врегульованих цим Законом, застосовуються положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів. Цей Закон не обмежує будь-яких прав потерпілого згідно з договірними чи недоговірними зобов`язаннями, що встановлюють іншу, ніж передбачена цим Законом, відповідальність, зокрема права на відшкодування моральної шкоди або права на відшкодування шкоди в окремих сферах цивільних відносин відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 360/723/16-ц суд дійшов аналогічного висновку про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Внаслідок неправомірного відключення від водовідведення домоволодіння позивачів, враховуючи тривалість порушення прав позивачки [PERSON] на отримання послуг водопостачання, яка є літньою людиною, пенсіонеркою, хворіє на тяжку хворобу та необхідність застосування додаткових зусиль для організації побуту, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням тяжкості завданої позивачу моральної шкоди, глибини, тривалості та характеру моральних і фізичних страждань позивача [PERSON] , вважає, що такими неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода на суму 5000 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки [PERSON] судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1243 грн. 40 коп.

Outcome: partial