Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Балаклійської міської ради, в якому просить визнати право власності за набувальною давністю на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та яка належала [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зазначене житлове приміщення належало на праві спільної власності [PERSON] та його сину [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. 14.08.1996 року [PERSON] подав заяву до Балаклійської міської ради з проханням надати дозвіл прописати в належному йому житловому приміщенні її матір [PERSON] для догляду за ним, оскільки він був інвалідом і потребував стороннього догляду. Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради від 21.08.1996 року № 417 було надано дозвіл на вселення до зазначеного приміщення [PERSON] Вона разом з матір»ю заселилася до квартири. [PERSON] помер [INFO] року. Дітей, або інших родичів у [PERSON] та [PERSON] не було. В 2002 році місце проживання позивача було зареєстровано за адресою: [ADDRESS], де проживає на теперішній час. Таким чином, [PERSON] безперервно проживає в зазначеній квартирі майже 21 рік поспіль, що дає підстави вважати, що позивач має право на набуття права власності на означену квартиру за набувальною давністю. Вищезазначене є підставою звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п.п. 9, 10 Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК). П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд міг не раніше 1 січня 2011 року. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1994 року квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Балаклійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, від 09.09.2017 року, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №268 (а.с.13) 14.08.1996 року [PERSON] подав заяву до Балаклійської міської ради з проханням надати дозвіл прописати в належному йому житловому приміщенні [PERSON] для догляду за ним, оскільки він був інвалідом і потребував стороннього догляду. (а.с.15) Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради від 21.08.1996 року № 417 [PERSON] був наданий дозвіл на реєстрацію місця проживання за адресою:[ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з пояснень позивача, вона вселилась в зазначене житлове приміщення разом зі своєю матір»ю. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого відділом реєстрації громадського стану м. балаклії Харківської області (а.с.12). Відповідно до повідомлення Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.10.2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до Балаклійської державної нотаріальної контори не звертався. Як вбачається з повідомлення Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 03 жовтня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщинини до Балаклійської державної нотаріальної контори - не звертався. Після смерті [PERSON], [PERSON] та її мати [PERSON] продовжили жити в його квартирі, здійснюючи оплату за надані комунальні послуги По досягненню 16 років, місце проживання позивача було зареєстровано за адресою [ADDRESS], дата реєстрації 09.10.2002 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. (а.с. 6) На сьогодні [PERSON] залишилася єдиним добросовісним володільцем та користувачем спірного житлового приміщення. Свідок [PERSON], в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] безперешкодно та безперервно проживала в спірному житловому приміщенні більше 10 років. Згідно ч. 4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 16 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та законним, в зв"язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved