Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 06 вересня 2013року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Сумісних дітей в шлюбі не мають. Протягом останніх двох років сімейні стосунки погіршилися. З лютого 2017року і по цей час взаємовідносини з чоловіком ускладнилися, що вони взагалі припинили шлюбні відносини. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В підготовче засідання позивачка не з"явилася. Про дату, час, та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечує щодо прийняття рішення у підготовчому засіданні. На задоволенні вимог наполягає. (а.с.32) Відповідач в засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на веб-сайті судової влади України , оскільки згідно відомостям виконавчого комітету Дружківської міської ради місце проживнання [PERSON] на території адміністративно-територіальної одиниці міста Дружківки не зареєстроване. Інше місце проживання відповідача суду не відоме. До суду надійшла нотаріально засвідчена заява відповідача про розірвання шлюбу в його відсутність. Також зазначає в заяві, що в теперішній час вони з [PERSON] сумісне господарство не ведуть, разом не проживають, спільного майна не мають, спільних дітей не мають. (а.с.19,31) Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі , суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2013року. (а.с.9). Судом встановлено, що у лютому 2017року їхня сім"я розпалася. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. До теперішнього часу примирення між ними не відбулося. дані обставини визнаються сторонами. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не проживають однією сім'єю, обидва вважають, що шлюб необхідно розірвати. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 352,40грн, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved