Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ЛКП»Вулецьке» надає відповідачам послуги з утримання та обслуговування будинку,однак відповідачі в період з листопада2012р.по листопад2015р. не здійснювали оплату за надані послуги,внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 6752,3грн. Оскільки, добровільно сплатити заборгованість не бажають, просить стягнути її в примусовому порядку. 13.04.2016р.предтавник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог,згідно якої просить стягнути 6550,45грн.заборгованості за послуги з утримання та обслуговування будинку,яка виникла за період з січня 2004р.до січня 2011р.Одночасно просить поновити строк позовної давності,оскільки,у 2011р.,2012р.,2014р.та 2015р.Франківським судом винесено судові накази про стягнення заборгованості за заявою ЛКП,однак такі в подальшому скасовані на підставі заяв відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав ,дав аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позивач не надає належно послуг з утримання будинку, він та інші мешканці будинку неодноразово зверталися в ЛКП щодо проведення ремонту даху,який протікав не один рік та неналежного прибирання.Оскільки, ЛКП не реагувало на їх звернення,він у 2006р. за власні кошти придбав матеріали та з допомогою родичів поремонтував дах. Щодо зарахування витрачених коштів в рахунок оплати за послуги з утримання будинку до ЛКП не звертався. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився,про причини неявки суд не повідомив,хоч належно увідомлений про час та місце слухання справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати у його відсутності,відповідно до ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що відповідачі проживають у квартирі по [ADDRESS], зазначений будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП»Вулецьке». ЛКП» Вулецьке» надає відповідачам послуги з утримання та обслуговування будинку, що стверджено представленими суду договорами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, користуючись наданими послугами від останніх не відмовлялися. Однак, з січня 2004р.до січня 2011р.не осплачували та допустили заборгованість за послуги з утримання та обслуговування будинку в сумі 6550,45грн., яку добровільно не сплачують, що вбачається з представлених суду довідок та розрахунків. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами був укладений фактичний договір на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобов»язані довести ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачі заперечили позовні вимоги,вказавши,що позивач неналежно надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території,що змушувало їх неодноразово звертатись до ЛКП з приводу ремонту даху,неналежного прибирання. На підтвердження своїх заперечень відповідачем подано заяви від мешканців будинку,з яких вбачається,що мешканці спірного будинку 22.05.2006р.звернулись до ЛКП»Вулецьке» щодо відсутності двірника протягом 2років та водостічного жолоба,внаслідок чого сиріють перекриття та стіни. У судовому засіданні свідок [PERSON]пояснив,що 10-12років тому у їх будинку став протікати дах,було залито до першого поверху сходові клітки та квартиру відповідача,у зв»язку з чим той звертався в ЛКП,але ремонт не зробили,тому [PERSON]ремонтував дах сам.Він бачив,як [PERSON]привозив матеріали та запросив майстрів.Від прибирання під»їзду мешканці відмовились,а інші послуги ЛКП надає належно. Свідок [PERSON] пояснила,що 10-12р.тому,їх під»їзд було залито,вони звернулись в ЛКП ,але реакції не було ніякої.Відповідач знайшов майстрів та оплатив за ремонт даху.Про це їй відомо зі слів [PERSON] З накладної №126 від 18.05.05р. вбачається,що [PERSON] придбав будівельні матеріали на суму 6904грн.,яка ним сплачена згідно квитанції №2 від 18.05.05р. Однак,відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про використання цих будівельних матеріалів саме на ремонт покрівлі будинку по [ADDRESS]. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями ,ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов"язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з обслуговування та утримання будинку за період з січня 2004р.до січня 2011р в загальній сумі 6550,45грн. Однак, як вбачається з наданих відомостей про нарахування оплати за послуги з утримання та обслуговування будинку, борг в сумі 349,49грн. виник до вказаного періоду,за який саме проміжок часу представник позивача в судовому засіданні пояснити не зміг та не представив жодних доказів для з»ясування зазначеного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. За наведених обставин, борг в сумі 349,49грн. до стягнення не підлягає. Відповідачами заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст..257 ЦК України встановлена тривалістю у 3 роки. Як вбачається із ст..264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається у разі пред»явлення особою позову до одного або кількох боржників,а також якщо предметом позову є лише частина вимоги,право на яку має позивач.Після переривання перебіг позовної давності починається заново. У судовому засіданні встановлено,що ЛКП зверталось до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги та12.08.11р.,19.11.12р.,20.06.14р.,03.03.15р.Франківським районним судом м.Львова було винесено судові накази про стягнення заборгованості,які в подальшому скасовані за заявами боржників. Таким чином, строк позовної давності позивачем перервано у серпні 2011р.,що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України,висловленою в постанові від 21.01.15р. у справі №6-214цс 14. Крім того, як вбачається із ст..264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій,які свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. У судовому засіданні встановлено,що відповідачі з лютого 2011р. оплачували за послуги з утримання будинку. За наведених обставин, суд приходить до висновку,що строк позовної давності слід застосувати до позовних вимог за період з січня 2004р.до лютого 2008р. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за період з лютого 2008р.до січня 2011р. в сумі 3970,36грн. Згідно ст..88 ЦПК України ,суд вважає,що з відповідачів слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 742,98грн.пропорційно 61% задоволених позовних вимог.

Outcome: approved