Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

21 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області через свого представника адвоката Захаровова М.В. з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я в розмірі 95 000 гривень 00 копійок з ПрАТ «Суха Балка» та 5 000 грн. - з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 05 жовтня 1978 року по року по 31 грудня 2014 року працював на виробництвах та у структурних підрозділах ВАТ «СУХА БАЛКА, правонаступником яких є відповідач Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» та у тресті «Кривбасшахтобуд» ВАТ «КЗРК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», заступником головного інженера ШБУ-1 з охорони праці. Зазначив, що працював на різних посадах виконував роботи в підземних умовах шахти, які характеризувалися запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала гранично допустиму концентрацію через неефективність провітрювання робочих місць та застосування засобів запилення повітря робочої зони, що мали низьку ефективність. З 31 грудня 2014 року [PERSON] звільнився з підприємства у зв`язку із виходом на пенсію. В позові йдеться про те, що 30 листопада 2006 року Українським НДІ промислової медицини [PERSON] було встановлено хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) та ЛН першого-другого ступеня, які на теперішній час ускладнилися та набули розвитку і у теперішній час він хворіє на хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В, загострення середнього ступеня важкості; ЛН другого ступеня., а 27 січня 2009 року за наслідками повторного огляду МСЕК позивачу встановлено 35 відсотків втрати професійної працездатності безстроково та 3 групу інвалідності також безстроково. [PERSON] зазначив, що внаслідок отриманих хронічні професійних захворювань за викладених вище обстав позивач зазнає сильного фізичного болю та страждань, оскільки у нього постій спостерігаються періодичний серцевий біль та проблеми із артеріальним тиском, запаморочення, зниження пам`яті, загальна слабкість, задишка при незначному фізичної навантаженні, кашель сухий, швидка втома, періодичний біль за грудиною. Таке постійне погане самопочуття та стан здоров`я викликали вимушені зміни у житті позивача й для підтримання стану здоров`я йому потрібно майже постійно вживати лікарські засоби та епізодично проходити курс лікування. Зазначив, що його життя змінилося, стало обмежене у просторі способі життя, оскільки фізичні навантаження мені протипоказані, і тому вимушений був залишити роботу, оскільки більше не міг працювати у зв`язку з постійним поганим самопочуттям. Через погане самопочуття та стан здоров`я [PERSON] не може повноцінно вирішувати господарські потреби своєї родини, оскільки навіть звичайні потреби з самообслуговування вимушують його вживати додаткові зусилля що супроводжуються поганим самопочуттям, порушення сну через задуху від якого позивач відчуває сильні душевні страждання. Також позивачем зазначено, що усвідомлення того, що відповідачі порушували нормативні вимоги з охорони праці та з приводу чого й розвинулися та настали мої хронічні професійні захворювання викликало у нього моральне обурення, оскільки останній працював для того, щоб матеріально забезпечувати себе та родину. На підставі зазначеного [PERSON] просить суд стягнути з ПрАТ «Суха Балка» та ПАТ «КЗРК» грошові кошти а рахунок відшкодування моральної шкоди. 24 лютого 2020 року ухвалою суду прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на 23 березня 2020 року. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року здійснено перехід на розгляд справи з викликом (повідомленням ) сторін та розгляд справи відкладено на 17 квітня 2020 року о 13.30.У період часу з 17 квітня 2020 року по 24 червня 2020 року розгляд справи відкладався за клопотаннями сторін у зв`язку з фактом Пандемії , спричиненої вірусом «COVID -19», розгляд справи відкладено на 08 липня 2020 року о 16.00 годині. 13 березня 2020 року представник відповідача - ПрАТ «Суха Балка» надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та її розмір, відсутні висновки спеціаліста - експерта. Також зазначив, що втрата професійної працездатності не пов`язана із втратою здібності до самообслуговування. 18 березня 2020 року представник відповідача - ПАТ «КЗРК» надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що ПАТ «КЗРК» є неналежним відповідачем у справі оскільки загальний стаж роботи позивача у шкідливих умовах становить 23 роки та 11 місяців, з яких він переважно працював на підприємстві іншого відповідача у справі , та лише 10 місяців , 18 днів - у Тресті «Кривбасшахтобуд», який і входив до складу ВО «Кривбасруда», проте був самостійним госпрозрахунковим підприємством, правонаступником якого не є ПАТ «КЗРК» - останнє є новоствореним підприємством, державна реєстрація якого відбулася лише 30 липня 2001 року. Також 18 березня 2020 року представник відповідача - ПАТ «КЗРК» надав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що у попередньому розрахунку позивача становить 2500 грн. вважаючи його значно завищеним та неспівмірним зі складністю цивільної справи. 08 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Захарова М.В. надала до суду відповідь на відзив ПАТ «КЗРК» вважаючи його необґрунтованим, вважає, що у відзиві зазначено неправдиву інформацію стосовно того, що підприємство є неналежним відповідачем у справі , також зазначила про недотримання відповідачем вимог ч.4 ст. 178 ЦПК стосовно надсилання копії відзиву учасникам справі через що відзив відповідача ПАТ «КЗРК» не має бути взято судом до уваги. 10 квітня 2020 року до суду надійшло від ПАТ «КЗРК» заперечення на відповідь на відзив у якому не погодився із зазначеними у ньому обставинами зазначивши про порушення строку його надання, вважаючи, що ПАТ «КЗРК» вірно застосувало вимоги ст.. 178 ЦПК стосовно порядку надання відзиву на позов, представник наполягав на позиції стосовно того , що ПАТ «КЗРК» є неналежним відповідачем у справі. В судовому засіданні, що відбулося 08 липня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Захарова М.В. підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «КЗРК» - Ратушна О.В. заперечувала проти позовних вимог [PERSON] посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на позов . Представник відповідача - ПрАТ «Суха Балка» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом не було задоволено. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що представник позивача, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в судовому засіданні суду пояснили, що згідно чинного законодавства на той час, первинний висновок МСЕК про втрату працездатності позивачем [PERSON] повинно було встановлено після складання Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 71 від 19 грудня 2006 року. Під час розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] 05 жовтня 1978 року по 30 вересня 1983 року, з 01 жовтня 1983 року по 16 січня 1988 року , з 05 грудня 1988 року по 31 грудня 2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Суха Балка » працюючи на різних посадах в підземних умовах праці та був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. У період часу з 18 січня 1988 року по 05 грудня 1988 року працював у тресті «Кривбасшахтострой» в ШСУ -1 заступником головного інженера по техніці безпеки та був звільнений за переводом в РУ ім. ХХ піртз`їзду (нині ПрАТ «Суха Балка»). Зазначені обставини підтверджуються трудовою книжкою та не оспорюються сторонами. 19 грудня 2006 року на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» (у той час ВАТ «Суха Балка») було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 71 за формою П-4. В Акті зазначено , [PERSON] було встановлено професійне захворювання : хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. (пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст. ), ЛН - першого - другого ступеню . Причиною виникнення професійного захворювання визначено праця позивача протягом 23 років та 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони підвищеного рівня - пил із вмістом кремнія діоксину кристалічного від 10 до 70 % - 4,2 -10,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 25-89 % робочого часу. Комісійно встановлено осіб , що порушили законодавство про охорону праці серед яких визначено представників адміністрації шахт «Південна», «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» (нині є ПрАТ «Суха Балка»). Також окрім зазначених осіб йдеться про порушення трудового законодавства з боку адміністрації ШБУ -1 тресту «Кривбасшахтобуд», оскільки працюючи там, згідно довідки ШБУ ВАТ «КЗРК» від 16.12.2004 року № 744 виробничі умови [PERSON] також характеризувались запиленістю повітря , що перевищувала гранично допустимі норми. Згідно копії Довідки огляду МСЕК від 27 січня 2009 року позивачу [PERSON] первинно встановлено 3 групу інвалідності безстроково з причини професійного захворювання. Згідно довідки МСЕК від 27 січня 2009 року під час повторного огляду [PERSON] встановлено 35 % втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення 35% втрати професійної працездатності та 3 групи інвалідності безстроково, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. В даному випадку, суд враховує що внаслідок професійного захворювання та втрати ступеню працездатності з вини відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, якій позивач зазнав, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності та встановлення групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також суд враховує при визначенні розміру моральної шкоди період роботи позивача на різних підприємствах, і тому суд визначає розмір моральної шкоди пропорційно стажу на кожному з них, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування. Стосовно відшкодування витрат позивача на правову допомогу слід зазначити, що відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір (угода) про надання правничої допомоги, який було укладено між [PERSON] та адвокатом Захарової М.В. від 11 лютого 2020 року. Відповідно до акту прийому - здачі наданих послуг за вказаним договором вартість наданих [PERSON] послуг адвокатом Захаровою М.В. становить 1500 грн. (із розрахунку п`яти годин праці адвоката) . Суд вважає, що вимога в частині відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі що має становити загалом 454 грн. 84 коп. пропорційно стажу роботи [PERSON] на кожному підприємстві відповідача так , 357,37 грн. - з ПрАТ «Суха Балка» та 97 грн. 47 коп. - з ПАТ «КЗРК» враховуючи ту обставину, що протягом всього часу перебування справи на розгляді адвокат не приймала у повній мірі участі у всіх призначених судових засіданнях через їх відкладення , а вартість вказаної послуги у розрахунку становить 1000 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір також пропорційно стажу роботи позивача на підприємстві в загальній сумі 840, 80 грн. - відповідно 700 грн. - з ПрАТ «Суха Балка» та 140,80 - з ПАТ «КЗРК» оскільки згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір » позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial