Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

05.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ "Тростянецьке підприємство "Райагротехсервіс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги при звільненні, посилаючись на те, що в період з 25.10.1972 року по 31.12.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду інженера. З 31.12.2013 року його було звільнено в зв'язку з банкрутом підприємства. Позивач вказує, що після звільнення розрахунок по заробітній платі та компенсацію в зв'язку зі звільненням не сплачено до цього часу. Борг становить за період з березня по грудень 2013 року становить 5920 грн. з них по зарплаті 4920 грн. та виплата заробітної плати в сумі 1000 грн. Позивач в судовое засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, ліквідатор Воловик Євгенія Миколаївна надіслала заяву в якій повідомляє, що на підставі укладеного 25.03.2011 року контракту між ВАТ ТП «Райагротехсервіс» та [PERSON] визначено договірну оплату праці у розмірі 500 грн. на місяць із неповним робочим днем та вільним графіком. Враховуючи термін заборгованості по виплаті заробітної плати за період з березня по грудень 2013 року включно, сума боргу складає: 10 міс. х 500 грн. = 5000 грн. У разі звільнення працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі 1 середньомісячної заробітної плати, а позивачем заявлено вимоги по виплаті вихідної допомоги у розмірі 2 середньомісячних загробних плат. Відповідач визнає вимоги по виплаті заробітної плати у розмірі 5000 грн. та 500 грн. вихідної допомоги, передбаченої законодавством, що разом складає 5500 грн. Також просила справу слухати у відсутності відповідача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини. Як вбачається із копії наказу № 4 від 01 листопада 2013 року підписаного ліквідатором ВАТ ТП «Райагротехсервіс» Воловик Є.М. було звільнено з посади інженера підприємства [PERSON] з 31.12.2013 року (а.с.4). Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені у ст.. 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення Згідно наказу № 5 від 30 грудня 2013 року «Про виплату компенсації в зв'язку зі звільненням» то [PERSON] нарахована вихідна допомога в сумі двох окладів - 1000 грн. (а.с.5). Довідка ліквідатора Воловик Є.М. підтверджує, що станом на 02.01.2014 року [PERSON] має заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 4920, 00 грн. за період з березня місяця 2013 року по грудень 2013 року. Також згідно наказу № 5 від 30.12.2013 року нарахована до виплати вихідна допомога в сумі 1000 грн. Разом до виплати заборгованість складає - 5920,00 грн. (а.с.4). У відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку - змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації скорочення чисельності або штату працівників. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав зазначених у п. 1 ст. 40 цього кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд вивчивши, матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4920 грн, та виплаті вихідної допомоги в сумі 1000 грн.

Outcome: approved