Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

11 червня 2019 року представник позивача [PERSON] - Ярошевський О.Т. , звернувся в суд з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПРАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що з 1963 року по 2001 рік [PERSON] працював в шкідливих умовах на ПРАТ «ПівнГЗК» та отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 26.11.1996 року йому встановлено вперше 25 % втрати професійної працездатності. Професійне захворювання виникло з вини відповідача, який не створив безпечні умови праці, що визвало фізичні та моральні страждання, а саме: постійний біль в грудях та кашель, безсоння, постійні думки про те, що захворювання неможливо вилікувати, стан здоров`я постійно погіршувався, порушені нормальні життєві зв`язки. Вважає, що з відповідача повинна бути стягнута моральна шкода в сумі 160000 грн. 14 червня 2019 року ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. було відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 03.07.2019, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.33). 16.07.2019 відповідачем подано суду відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, який вважає безпідставним, та таким що суперечить закону. Вказує також що на час спірних правовідносин діяли «Правила відшкодування власником підприємства, установи, організації чи уповноваженим ними органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров`я, зв`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» затверджених Постановою КМ України №472 від 23.06.1993 р. згідно п.11 яких розмір моральної шкоди був обмежений сумою в 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на теперішній час становить 2550 грн. Також звертає увагу суду, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON] , [INFO] , (а.с.6 - копія паспорта), працював у відповідача - ПРАТ «ПівнГЗК» з 06 серпня 1963 року по 22 січня 2001 року (а.с.8-10 - копія трудової книжки). За висновками розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] протягом 33 років працював в умовах впливу на організм шкідливих факторів - пилу (а.с. 11- копія акту). Згідно витягу із акту огляду у ЛТЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги, [PERSON] встановлено втрата працездатності (а.с. 12-14 - копії витягів із актів огляду у ЛТЕК). Ступінь професійного захворювання підтверджується довідками з лікарні № 3008 від 14 листопада 1996 року, № 3328 від 20 листопада 2000 року, № 1591 від 13.05.2004 року, випискою із історії хвороби від 26 квітня 2007 року, від 07 травня 2014 року, від 28 липня 2016 року, від 08 квітня 2019 року (а.с. 15-23). Вперше встановлено втрату професійної працездатності [PERSON] 26.11.1996 року (а.с. 12- виписка із акту). Тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у [PERSON] з моменту первинного встановлення йому втрати професійної працездатності - 26.11.1996 року, саме з цього моменту він мав право звернутися з вимогою про відшкодування моральної шкоди. На час виникнення спірних правовідносин підставами для стягнення моральної шкоди, а також порядок та умови відшкодування моральної шкоди працівникові завданої шкідливими та небезпечними умовами праці регулювалися ст.456 ЦК УРСР 1963 р., ст.12 Закону України «Про охорону праці», та п.п.11, 40 «Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації чи уповноваженим ними органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров`я, зв`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» затверджених Постановою КМ України №472 від 23.06.1993 р. (далі Правила) Згідно ст.456 ЦК УРСР 1963 р. - у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток. Правила відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я громадянина, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.11,40 Правил - моральна шкода відшкодовувалася власником за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі встановленою за домовленістю сторін, рішенням комісії по трудовим спорам, або рішенням суду. Зокрема п.11 ч.2 зазначених Правил діяв в редакції від 03.10.1997 р. згідно якого - розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. Таким чином максимальний розмір моральної шкоди позивачу обмежується 2550 грн. (17 грн. х 150), обрахування слід вести виходячи з неоподаткованих мінімумів як передбачено Правилами, оскільки ст.456 ЦК і Правила є спеціальними нормативними актами порівняно з загальною нормою ст.440-1 ЦК УРСР 1963 р. Згідно ст.153 КЗпП України було передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання встановлене професійне захворювання, виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів шуму та вібрації виробничого середовища та трудового процесу. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 33 роки. Суд при вирішення спору керується роз`ясненнями п.п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При вирішення спору керується тими нормами законодавства, яке діяло на час спірних правовідносин При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПРАТ «ПівнГЗК» на користь позивача 2550 грн. відшкодування моральної шкоди, виходячи з законодавчо встановленого максимуму, оскільки за результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги [PERSON] встановлено 60 (шістдесят)% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 14 - довідка). Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, тому судовий збір за позовну заяву про стягнення моральної шкоди відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України стягується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менш 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року, в розмірі 768,40 грн., в дохід держави.

Outcome: partial