Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог вказує, що 05 серпня 2008 року в м.Миколаїв померла його мати [PERSON], яка проживала та булла зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, що знаходиться по вул. Л.Українви, 4, у с.Залісся Старосинявського району. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом щодо майна матері [PERSON], спадщину прийняв у встановленому законом порядку, \~однак отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок не може у звязку з тим, що право власності не було зареєстроване за померлою в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому позивач просить суд визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на житловий будинок за адресою : с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області вул.Л.Українки, 4. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у відсутності позивача та його відсутності. Представник відповідача - Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно\~ до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 05 серпня 2008 року в м.Миколаїв померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія 1- ФП №084189, видане 7 серпня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 3724. [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO], що стверджується довідкою Старосинявської селищної ради №197 від 15.08.2016 року. В ході розгляду справи встановлено, що будинок по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області побудований в 1970 році та відноситься до колгоспних дворів, членами якого у період з 1988 року 15.04.1991 року були [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер 29.03.1994 року та спадщину якого прийняла [PERSON], що стверджується довідками Старосинявської селищної ради №196, №197, №198 та №199 від 15.08.2016 року. \~ Як розяснив Верховний Суд України у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, \~розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до архівного витягу з рішення №2 дванадцятої сесії народних депутатів ХХІ скликання від 22.10.1993 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що знаходиться по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області. [PERSON] право власності на вказане домоволодіння за життя не зареєструвала, однак склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові позивачу [PERSON], що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Заліссянської сільської ради Старосинявського району від 22.02.2005 року. Отже, після смерті 05 серпня 2008 року [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, що знаходиться по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області, про що свідчить надана суду копія спадкової справи №79-2016. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадщини земельну ділянку площею 2,4266 га, що стверджується спадковою справою №79-2016 від 05.08.2008 року. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори №620/02-14 від 26 липня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на імя спадкодавиці. 18 квітня 2016 року на замовлення позивача [PERSON] бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області. У 12 стовпці (самовільне будівництво) експлікації приміщень до вказаного технічного паспорту відсутні відмітки про самовільне будівництво або інші відмітки про невідповідність збудованого будівельним нормам. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна \~особа \~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому порядку, однак на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться по вул.Л.Українки, 4, в с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області, що належав померлій [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ними права власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємців на право на спадщину, а згідно\~ст.16 ЦК України\~ засобом захисту свого права є визнання права.

Outcome: approved