Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач в вересні 2020 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку поділу майна подружжя визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Mazda CX-5 2/5 L6 AT4 WD Premium NR, номер кузова [NUMBER] номер двигуна [NUMBER] та визнати за нею Ѕ частину автомобіля. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період шлюбу 29.03.2018 року вони за спільні кошти придбали вищезазначений автомобіль , який було зареєстровано на відповідача. 14.09.2020 року вона віддала відповідачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі, останній забрав автомобіль повідомивши, що вона більше не зможе користуватися даним транспортним засобом. Також їй відомо, що він має намір продати вказаний автомобіль. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2021 року прийнято до провадження позовну заяву , відкрито провадження за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.10.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль. Ухвалою суду від 30.11.2020 витребувано докази по справі. 30.11.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що спірний автомобіль не може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки кошти на його придбання були отримані в АТ «Кредобанк» відповідачем, як позивальником. Зазначене майно в інтересах сім`ї не використовувалось та придбано відповідачем у власних цілях. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 17.03.2021 року на адресу суду представником позивача надано уточнення до позовної заяви в зв`язку з тим, що об`єкт спільного майна подружжя продано відповідачем, просить крім вже заявлений позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі половини вартості автомобіль в сумі 335 050грн. та судові витрати в сумі 16 770,90 грн. які складаються зі сплати судового збору в сумі 3350,50 грн за подачу позовної заяви, судового збору в сумі 420,40 грн за заяву про забезпечення позову, проведення оцінки майна в сумі 3000грн, правової допомоги в сумі 10 000 грн. Ухвалою суду від 19.04.2021 позовну заяву в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку поділу майна подружжя на Ѕ частину автомобіля - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 30.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли уточнення до відзиву в яких зазначено що право власності на спірний автомобіль було набуто за кредитні кошти, які відповідач повертав виключно з власного доходу. Позивач має щомісячний дохід у виді мінімальної заробітної плати, що виключає можливість сплати нею щомісячної суми за кредитним договором , а сплачувала вона кошти на підставі нотаріальної довіреності, виданої на її ім`я. Сума отриманих ним доходів підтверджується посвідченням моряка та випискою з рахунку приватного клієнта. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити за наявними в справі доказами . У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.04.2009 року, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2020 року справа № 766/9920/20 (а.с.13) Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 23.08.2011 року актовий запис № 479. (а.с.14) Згідно акту приймання-передачі товару від 05.04.2018 до договору купівлі-продажу № 33/18-АХХ000285 від 29.03.2018 року ТОВ «Авто Холдинг» передало [PERSON] автомобіль Mazda CX-5 2.5L 6AT 4WD Premium NR, номер кузова [NUMBER] номер двигуна [NUMBER] кольору 45Р сріблястий.(а.с.15) Свідоцтво про реєстраціє вищезазначеного транспортного засобу [NUMBER] видано 04.04.2018 року на [PERSON] .(а.с.16) Згідно звіту про оцінку майна від 04.09.2020 проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт Рейтинг» вартість спірного автомобіля, придбаного сторонами становить 670 100, 00 грн.(а.с.17-28) На виконання ухвали суду про витребування доказів регіональним сервісним центром МВС в Херсонській області листом від 29.12.2020, який надійшов на адресу суду 31.12.2020 року повідомлено , що відповідно до реєстру транспортних засобів автомобіль «Mazda CX-5 2.5» номер кузова [NUMBER] на теперішній час належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . З моменту реєстрації вказаний автомобіль було двічі переоформлено на нового власника. (а.с.83) З договору поруки № 16557/2018/2 вбачається, що позивач зобов`язалася відповідати перед ТОВ «Кредобанк» за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № 16557/2018 від 04.04.2018 року. З долучених до заяви про уточнення позовних вимог, квитанцій вбачається, що за період липень 2018 року - січень 2020 [PERSON] здійснювала платежі за зазначеним кредитним договором ( а.с.97-105) Згідно заяви посвідченої 05.04.2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко А.О. за реєстром № 749 [PERSON] дала згоду на укладення її чоловіком [PERSON] договору застави транспортного засобу - спірного автомобіля. З трудової книжки позивача [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 2003 року працювала в різних спортивних організаціях, з 01.01.2020 року- на посаді спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України зі стрільби кульової .(а.с.107-109) Отримання доходу позивачем також підтверджується довідкою Форми ОК-7 Пенсійного фонду України за період 2011- 2021 роки. Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набуте ними в період шлюбу, що означає, що а ні дружина, а ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком, як про це вказано у Постанові ВС від 05 вересня 2018 року у справі № 337/804/16-ц. Таким чином, автомобіль був придбаний подружжям під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, а тому воно підлягає поділу між ними в рівних частинах. Належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, відповідачем не надано. Позиція відповідача, що ним здійснювалось погашення кредиту за особисті кошти , вказані вище доводи не спростовують. Отже, сумніви відповідача щодо спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, приданий під час зареєстрованого шлюбу, є необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, у суду не викликає сумнівів, що автомобіль був придбаний у період перебування позивача та відповідача у шлюбі, тобто належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Таким чином, відповідач здійснив відчуження автомобілю проти волі позивача, оскільки вона не надавала йому письмової згоди на продаж автомобілю, як це вимагають положення ст.65 СК України. Крім того, відповідач не надав доказів, що вчинив продаж автомобілю в інтересах сім`ї чи або на її потреби. Разом з тим, законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна … з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, як про це зазначене у Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 289/3621/14-ц, а також у Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 724/1971/15-ц). Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, оскільки відповідач самостійно розпорядився спільно нажитим майном - автомобілем, незважаючи на необхідність отримання відповідно до положень ст.65 Сімейного Кодексу України письмової згоди на відчуження такого цінного майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, без згоди позивача на це і не в інтересах сім`ї, то вартість відчуженого автомобіля має бути врахована при поділі майна подружжя, а позивач має право на компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля. За правильного застосування положень статей 65, 68 СК України наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартості належної їй 1/2 частини автомобіля. Такі висновки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яким врегульовано правовідносини щодо поділу майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, про що йдеться у Постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 637/404/15-ц. Згідно з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 03 травня 2018 року у справі 755/20923/14-ц, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Аналізуючи вказані вище положення законодавства України, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації, оскільки спірний автомобіль набутий сторонами за час перебування їх у шлюбі та відчужені відповідачем без згоди позивача, чим порушено право власності останньої. Крім того, суд вважає можливим захист порушених прав позивача шляхом стягнення у порядку поділу спільного майна подружжя з відповідача на її користь половини вартості спірного майна. Такі висновки ґрунтуються на вище перелічених вимогах чинного законодавства, яким врегульовано правовідносини щодо поділу майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення половини вартості автомобілю, Mazda CX-5 2/5 L6 AT4 WD Premium NR, номер кузова [NUMBER] номер двигуна [NUMBER] кольору 45Р, виходячи з ринкової вартості 670 100,00 грн., визначеної висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експерт Рейтинг» про оцінку вартості майна, оскільки вказана у цьому висновку вартість не спростована відповідачем, що в силу принципу змагальності є його процесуальним обов`язком. Таким чином, оскільки автомобіль набуто сторонами за час перебування їх у шлюбі та відчужено відповідачем без згоди позивача, чим порушено право власності останньої, позивач має право на отримання компенсації вартості 1/2 частки спільного сумісного майна - автомобіля, позивачем обрано належний спосіб захисту її порушених прав. Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобілю суд виходить з того, що розмір компенсації на належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається з суми, виходячи з вартості транспортного засобу на час розгляду справи. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018сво18. При таких обставинах суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат у справі суд приймає до уваги, що відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує із матеріалів справи, при подачі до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в частині позовних вимог майнового характеру щодо поділу майна подружжя в сумі 3350,50 грн. судовий збір за заяву про забезпечення позову в сумі 420,40 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в сумі 3770,90 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 14.09.2020 , перелік виконаних робіт від 10.03.2021 відповідно до зазначеного договору; квитанцію № 5 від 14.09.2020 на суму 10 000 грн. за договором про надання правової допомоги про поділ майна подружжя. Повноваження адвоката підтверджені ордером серії ХС № 106643 від 16.08.2020 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 590 від 06.03.2010. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Відповідач не подавав будь-яких доводів стосовно зменшення розміру витрат на правову допомогу, яка визначена стороною у встановленому законом порядку у розмірі 10 000 грн. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в сумі заявленої з уточненою заявою в розмірі 10 000 грн. як такої, що є пов`язаною з даною справою , вважає її співмірною зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат. Щодо стягнення на користь позивача витрат на проведення оцінки майна , суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення таких витрат, оскільки зі звіту про оцінку майна вбачається, що замовником звіту є [PERSON] , а з квитанції від 04.09.2020 року на суму 3 000 грн. не вбачається призначення платежу, натомість зазначено переказ особистих коштів ( а.с.17, 106)

Outcome: approved