Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У червні 2014 року орган опіки та піклування - Шевченківська районна державна адміністрація звернулася до суду з вимогами про відібрання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Як підставу позову зазначено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] та є матір'ю трьох малолітніх дітей. Діти з 21.06.2010 року перебувають на обліку служби, як діти з сім'ї, що опинилася в складних життєвих обставинах. У квітні 2013 року зафіксоване насилля над [PERSON] з боку співмешканця відповідача - [PERSON], за результатами чого 19 квітня 2013 року працівником служби у справах дітей спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснено виїзд в родину та складено акт з'ясування обставин вчинення насильства в сім'ї. Відповідно до інформації № 3472 від 29.05.2013 року Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області за фактом вчинення фізичного насилля над малолітньою дитиною [PERSON] до відповідальності не притягнутий. 21.08.2013 року службі у справах райдержадміністрації став відомий факт вчинення фізичного та психологічного насильства, жорстокого поводження по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] з боку їх матері та співмешканця [PERSON]. Цього ж дня було здійснено виїзд та складено акт з'ясування обставин вчинення насильства. В зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків та жорстоким поводженням з дітьми питання щодо вилучення малолітніх дітей з сім'ї [PERSON], які зазнали насильства та жорстокого поводження, винесено 27.08.2013 року на комісію з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, за результатами розгляду якого прийнято розпорядження голови райдержадміністрації № 266 від 27.08.2013 року та вирішено вилучити дітей із сім'ї [PERSON] та тимчасово влаштувати їх у іншу родину. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25.11.2013 року органу опіки та піклування було відмовлено у задоволенні позову про відібрання вказаних малолітніх дітей. Однак вже після рішення суду у травні 2014 року до Шевченківської ЦРЛ звернулася тітка дітей - [PERSON] з причини побиття дитини [PERSON] своєю матір'ю. За наслідками медичного огляду встановлений діагноз: численні подряпини і гематоми лівої частини обличчя, м'яких тканин верхніх і нижніх кінцівок, забій голови, носа, області лівої лопатки, дівчинку було тимчасово влаштовано до Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де вона перебуває і на даний час. Відповідач неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім'ї в червні місяці 2014 року (а.с.75). Позивач вважає, що в даному випадку відібрання дітей від матері є не лише захистом прав дітей, а й засобом впливу на матір, якій надається можливість усунути причини, які перешкоджають належному вихованню дітей. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач та її представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення, пояснивши, що вони не знають звідкіля на тілі [PERSON] маються численні подряпини і гематоми на лівій частині обличчя і тілі. Прокурор у судовому засіданні підримав позов органу опіки та піклування в суді частково про відібрання лише однієї дитини [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши думку прокурора, вислухавши показання свідків [PERSON] - мачуху відповідачки, [PERSON] (дитячого лікаря Шевченківської ЦРБ) суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Положеннями пунктів 6,7 цієї статті визначено, що будь-які види експлуатації батьками своєї дитини забороняються, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини . Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно свідоцтв про народження дітей [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідач з дітьми та співмешканцем [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. За повідомленням Петропільського сільського голови від 22.07.2013 року до виконкому сільської ради надійшов депутатський акт за підписом мешканців с. Гроза щодо антисанітарного стану подвір'я гр. [PERSON], мешканця [ADDRESS], невиконання батьківських обов'язків [PERSON] (відповідачем) (а.с. 16). За інформацією директора Шевченківської загальноосвітньої школи № 1 І-ІІІ ступенів Шевченківської районної ради № 299 від 16.06.2014 року [PERSON] приділяла недостатньо уваги вихованню доньки [PERSON], учениці 2а класу, та сина [PERSON], учня 1б класу: не цікавилася їхніми успіхами, не відвідувала свят, які проводилися протягом навчального року, не брала участі у батьківських зборах, не з'являлася у школу на офіційні виклики адміністрації, класного керівника (а.с. 19). Відповідно до листа директора Шевченківської загальноосвітньої школи № 1 І-ІІІ ступенів Шевченківської районної ради № 222 від 23.05.2014 року , 23 травня 2014 року класний керівник 2а класу повідомила, що її учениця [PERSON] прийшла до школи з подряпинами на руці, нозі, обличчі, сказавши, що її напередодні ввечері побила мама (а.с. 20). Відповідно до акту з'ясування обставин вчинення насильства в сім'ї від 23.05.2014 року, складеного за даним фактом, сім'я [PERSON] складається з 5 чоловік, проживає у житловому будинку родичів. Загальний аналіз ситуації згідно наданого акту - дитина [PERSON] разом з тіткою звернулася з тілесними ушкодженнями до Шевченківської ЦРЛ, зі слів дитини її побила матір за те, що вона просилася до бабусі. Дівчинці було надано медичну допомогу (а.с. 23). З виписки з історії розвитку [PERSON] комунального закладу охорони здоров'я «Центр первинної медико-санітарної допомоги Шевченківського району» від 23.05.2014 року № 253 вбачається, що 23.05.2014 року на огляд до хірурга звернулася з дівчинкою родичка (тітка). При огляді дитини був поставлений діагноз: численні садна та гематоми лівої половини обличчя, м'яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, забій голови, носа, лівої лопатки. По факту тілесних ушкоджень було повідомлено службу у справах дітей Шевченківської адміністрації (а.с. 44). У судовому засіданні свідок [PERSON] - педіатр Шевченківської ЦРЛ пояснила, що до лікарні дівчинку привели побиту, вона направила дівчинку разом з її тіткою до хірурга. Дівчинка дійсно була побита, працівник органа опіки та піклування зробила фотозїмки дівчинки де відображені синці та садна на різних частинах тіла дівчинки. Свідчення лікаря в суді підтвердила і мачуха відповідачки по справі - [PERSON], яка пояснила, що вона неодноразово бачила синці на тілі [PERSON] і дівчинка скаржилась, що мати проявляє до неї насилля в вигляді рукоприкладства. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 20 червня 2014 року підтверджено факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - насильства в сімї, а саме спричинення дочці [PERSON], [INFO], тілесних ушкоджень, її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 75). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд не сприймає до уваги заперечення відповідача стосовно непричинення тілесних ушкоджень доньці. Раніше орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації звертався до суду з вимогами про відібрання дітей: [PERSON] та [PERSON] у матері. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року у задоволенні позову було відмовлено, матір дітей попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. (а.с. 46-47). Після винесеного судом рішення відповідачем не зроблено висновків і спричинено тілесні ушкодження доньці [PERSON], що підтверджується зібраними у справі доказами. Суд вважає, що надано достатньо доказів жорстокого поводження відповідача з донькою [PERSON] і залишення дитини разом з матір'ю буде небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання дитини. Тому позовні вимоги про відібрання її від матері та передачу для подальшого влаштування органу опіки та піклування Шевченківської райдержадміністрації підлягають задоволенню. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження пунктів 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу щодо доцільності відібрання сина [PERSON], [INFO] у матері без позбавлення її батьківських прав. Посилання на те, що у квітні 2013 року хлопчик зазнав фізичного насильства від співмешканця відповідача, судом не сприймаються до уваги, оскільки їм було дано належну оцінку рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2013 року. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд вважає за необхідне в цій частині відмовити у задоволенні позову та попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов"язків відносно вказаної дитини. Також суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачеві положення ч.3 ст. 170 СК України, за якими, за заявою відповідача суд може постановити рішення про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному її вихованню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України в розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial