Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

В серпні 2019 року позивач Моторно ( транспортне ) страхове бюро України звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на наступні обставини. 21.03.2016 року о 13-10 год. в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: 1) «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] (надалі - Відповідач); 2) Toyota, д.н.з. [NUMBER] (надалі - автомобіль Потерпілого), яким керував [PERSON] та власником якого є Професійна спілка працівників вугільної промисловості (надалі - Потерпілий). Постановою від 24.04.2016 року Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/5051/16-п відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/7170198 ). Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 24.03.2016 р., та Заявою про виплату страхового відшкодування від 19.05.2016р. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 6182,87 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: 1) Звіту № 5311/04/16 від 08.04.2016 р; 2) Наказу № 6427 від 17.08.2016р.; 3) Довідки №1 від 11.08.2016 р. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 6918.87 грн. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 6182.87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6427рв від 18.08.2016 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 736,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № сф-0000144 від 11.05.2016 р. (Рахунок-фактура № СФ-0000144 від 08.04.2016р., акт виконаних робіт від 08.04.2016р.) Згідно з ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), п. 41.1. Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону, Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, особою, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, у даному випадку є Відповідач. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі. Відповідач вказаної суми не сплатив. Тому Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду для захисту своїх прав та інтересів. Остання відома адреса місце проживання Відповідача є [ADDRESS] . Просили суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6918,87 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 1 921 гривень ( а. с. 2-3 ). Ухвалою судді від 21 серпня 2019 року позовна заява Моторно ( транспортного ) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування була залишена без руху ( а. с. 47-48 ). Ухвалою судді 02 жовтня 2019 року постановлено прийняти до провадження зазначену цивільну справу та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 58-59 ). В судове засідання представник МТСБУ не з`явився, 15.11.2019 року за вх. № 42020 судом отримано клопотання, в якій представник МТСБУ - адвокат Сечко С.В. просив справу розглядати за відсутності позивача. В той же час позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та щодо прийняття заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З вказаного поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] особисто отримав судову повістку 04.11.2019 року про слухання справи, яке відбудеться Білоцерківським міськрайонним судом 21.11.2019 року о 12 годині. Згідно відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.11.2007 року ( а. с. 57 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином та завчасно був повідомлений про час, дату та місце слухання справи. Заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило та і не надходило від відповідача і відзиву на позовну заяву Моторно ( транспортного ) страхового бюро України. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 21.11.2019 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Моторно ( транспортного ) страхового бюро України підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 21.03.2016 року в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Власником автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] є Професійна спілка працівників вугільної промисловості, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а. с. 9 на зворотному листу ). В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року у справі № 752/5051/16-п особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. В зазначеній постанові встановлено, що водій [PERSON] , під час руху не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції до автомобіля, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав у повному обсязі. Крім того, вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 878497 від 21.03.2016 року, схемою ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП. Постанова набрала законної сили 05.05.2016 року ( а. с. 4 ). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/7170198 ) ( а. с. 9 ). Потерпілий своєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 24.03.2016 року ( а. с. 5 ) та з Заявою про виплату страхового відшкодування від 19.05.2016 року ( а. с. 7 ). Вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , складає 6 182,87 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи Звітом № 5311/04/16 про оцінку транспортного засобу від 08.04.2016 року ( а. с. 11-21 ). Наказом МТСБУ за № 6427 від 17.08.2016 року постановлено виплатити Професійній спілці працівників вугільної промисловості України 6 182,87 гривень за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди ( а. с. 33 ). Згідно платіжного доручення за № 6427рв від 18 серпня 2016 року МТСБУ перерахувало 6 182,87 гривень страхового відшкодування ( а. с. 35 ). Крім того, згідно платіжного доручення № сф-0000144 від 11 травня 2016 року МТСБУ перерахувало 736 гривень ТОВ «Сател Груп» за послуги аварійного комісара ( а. с. 36 ). Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач МТСБУ вважає, що з відповідача повинно бути стягнуто загальний розмір витрат з урахуванням витрат за послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди у розмірі 6 918,87 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено п. 38.2. ст. 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже відповідності до положення ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, виплативши на користь Професійної спілки працівників вугільної промисловості України спричинену пошкодженням належного останньому автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] шкоду в розмірі 6 182,87 гривень позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Суд, також, вважає за можливе відшкодувати на користь позивача за рахунок відповідача понесені МТСБУ витрати за послуги аварійного комісара в сумі 736 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № сф-0000144 від 11 травня 2016 року ( а. с. 36 ). Отже, на користь позивача з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків підлягає стягненню страхове відшкодування та кошти за послуги аварійного комісара у загальному розмірі 6 918,87 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, правомірно заявлені вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача Моторно ( транспортного ) страхового бюро України підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 1 921,00 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 52 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved