Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - відповідач), в якому просила суд визнати припиненими зобов'язання до Договором №BLaЖГА00068063 від 30.08.2011 року, що укладений між позивачем та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2011 року між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського обслуговування №BLaЖГА00068063, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 13000,00 грн. зі сплатою 15,00 % процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.08.2014 р. Свої зобов'язання перед банком [PERSON] виконала в 2012 році, сплативши в повному обсязі всю суму кредиту, проте довідку про закриття кредитних зобов'язань у банка не взяла, так як не знала порядку закриття кредитних договорів. На сьогоднішній день банк відмовляє позивачу у видачі такої довідки, що порушує її права як споживача банківських послуг. Більше того, в травні 2014 року [PERSON] отримала повідомлення від TOB «Колекторське Агентство Фактор» про те, що станом на 27.09.2017р. в неї є борг перед ПАТ «ВіЕйБі» в сумі 14 543,91 грн. Таким чином, позивач звернулася до суду з нами позовом та просила визнати припиненими дані зобов'язання з 30.08.2017 року. У судовому засіданні, що було проведено в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 05.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, а ухвалою суду від 13.08.2018 року призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференціцї. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено Договір банківського обслуговування №BLaЖГА00068063 (далі - Договір) (а.с. 4-5), відповідно до умов Розділу І якого сума кредиту складає 13000,00 грн., термін повернення кредиту - 30.08.2014 року, процентна ставка - 15,00% річних. Відповідно до п. 1.2, 1.3 вказаного Договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (надалі за текстом - «Кредит») в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 Спеціальної частини Договору, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього Договору. Кредит надається Позичальнику на поточні потреби. Крім того встановлено, що на адресу позивача надійшло повідомлення від TOB «Колекторське Агентство Фактор» про те, що станом на 27.09.2017р. її борг перед ПАТ «ВіЕйБі» складає 14 543,91 грн. (а.с. 3). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.. 599 Ц К України). Пунктом 17 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Згідно п. 6.4. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за ним. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так під час проведення судового засідання, яке проводилось за участі представника позивача, останнім не заявлялись клопотання щодо витребування, забезпечення доказів. Представник позивача повідомив про відсутність додаткових доказів, зазначив, що докази долучено до матеріалів справи. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять будь - яких документів, які б дали змогу зробити достовірний висновок щодо правовідносин, їх характер, в яких з 2011 року перебували позивач та банківська установа. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд не може покласти в основу рішення твердження позивача про те, що нею були повність виконані зобов'язання перед банком в 2012 році. Під час розгляду справи позивачем вказаних доказів надано не було, як не заявлялось інших клопотань про їх витребування, в тому числі документів з банку. За таких обставин, з огляду на відсутність обов»язку суду щодо збирання доказів, підстави для задоволення позову відсутні. У відповідності до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. За вказаних обставин, суду не надано доказів того, що права позивача у даному випадку з боку Банку чи інших осіб порушені, враховуючи відсутність відомостей про подачу до суду позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підлягають захисту у відповідності до способів, визначених ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин погашення нею заборгованості по кредиту за умовами кредитного договору від 30.08.2011 року, правовідносини за цим договором на даний час тривають та підстав для задоволення позовних вимог про визнання їх припиненими суд не вбачає. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: dismissed