Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

12 червня 2017 року представник позивача в інтересах малолітніх дітей звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі, встановленому законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачка вихованням та утриманням дітей не займається. Будинок, в якому зареєстрована відповідачка не придатний до проживання, вікна і двері розбиті, електропостачання відключене за несплату. Присадибна ділянка заросла бурянами. За час проживання на території с.Плахтіївка Саратського району Одеської області відповідачка зарекомендувала себе як особа, що схильна до бродяжництва, зловиживає спиртними напоями. Веде антигромадський спосіб життя, схильна до скоєння правопорушень. Не приділяє уваги вихованню своїх дітей. 28 травня 2013 року вироком Саратського районного суду Одеської області відповідачка була засуджена за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Відповідно до розпоряджень Саратської районної державної адміністрації від 30.07.2013 року №291/А-2013 та від 30.07.2013 року №290/А-2013 діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані на повне державне забезпечення до державного дитячого закладу КЗ «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів», де і перебувають у даний час. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідачка до служби у справах дітей з питанням про повернення дітей у родину не зверталася, життям дітей не цікавилась взагалі. Батько дітей, [PERSON], помер 15 листопада 2005 року. Під час розгляду справи прокурор, представник органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області та служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, представник Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, позов підтримали, просили його задовольнити, мотивуючи тим, що відповідачка участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться та не піклується про них. Представник Комунального закладу "Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів" [PERSON] пояснила, що з 30 липня 2013 року в їхньому закладі, на повному державному забезпеченні знаходяться [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час їх перебування у закладі мати дітей не відвідувала, дітьми взагалі ніхто не цікавився. Вважає, що відповідачку доцільно позбавити батьківських прав. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідачка була повідомлена про день, час та місце розгляду справи на 16 листопада 2017 року через оголошення у пресі (а.с. 84-85). Згідно частини 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з чим, за згодою представника позивача, згідно до ст.224-225 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Заслухавши прокурора, представника органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області та служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, представника Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, представника комунального закладу "Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів», думку неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлює, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст.19 Конвенції про права дитини держави учасниці, які її підписали (в т. ч. і Україна), взяли на себе зобовязання вживати всіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недоброго і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої особи. Ст.51 Конституції України та ст.ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст.12 Закону України Про охорону дитинства зобовязує батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя, праці, розвивати її особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Пункт 2 ч.1 ст. 164 СК України встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно копій свідоцтв про народження дітей серії 1-ЖД № 289539 та серії 1-ЖД №289540, виданих виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,7). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 028454, виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON] помер 15 листопада 2005 року (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 097110, виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, 26 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с.9). Вироком Саратського районного суду Одеської області від 28 травня 2013 року відповідачка була засуджена за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі (а.с. 13-15). Розпорядженнями голови Саратської районної державної адміністрації Одеської області № 290/А-13 від 30 липня 2013 року та № 291/А-13 від 30 липня 2013 року діти [PERSON] і [PERSON] були влаштовані до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.16-17, 18-19). З того часу і дотепер [PERSON] та [PERSON] перебувають у Комунальному закладі «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів». Після звільнення з місць позбавлення волі відповідачка [PERSON] дітей не відвідала, не цікавиться ними, не приймає участі у вихованні та утриманні, що підтверджується повідомленням КЗ «Кароліно-Бугазька загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІ ступенів» (а.с. 12 ). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12 квітня 2017 року за місцем реєстрації відповідачки в с. Плахтіївка, вул. Соборна, № 290, Саратського району Одеської області, видно, що цей будинок не придатний для проживання, вікна і двері розбиті, енергопостачання відключене. За місцем реєстрації відповідачка не проживає, місце знаходження її невідоме (а.с.10). За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, зарекомендувала себе як особа, що схильна до бродяжництва, має друзів з кола осіб, що вживають спиртні напої, ведуть аморальний спосіб життя. Веде антигромадський спосіб життя, схильна до скоєння правопорушень. Вихованням дітей не займається, діти знаходяться в школі-інтернаті (а.с.11). Згідно письмового висновку служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області, відповідачку доцільно позбавити батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], так як вона ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей (а.с. 20-21). Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка - її дочка. Дітьми вона не цікавиться, взагалі їх вихованням не займається, зловживає спиртними напоями, їй не можна залишати дітей. Коли діти проживали з відповідачкою, вони були занедбаними, голодними. Діти з 2013 року перебувають в притулку. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка не піклується про дітей, не забезпечує їх матеріально, після звільнення з місць позбавлення волі не виявила бажання забрати дітей, не відвідує їх, не цікавиться їхньою долею, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що в інтересах дітей відповідачку належить позбавити батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України встановлює, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька\~ або у твердій грошовій сумі. \~ На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням сімейного та матеріального становища відповідачки, яка не працює та не має інших дітей на своєму утриманні, а також приписів ч.2 ст.182 СК України, суд визначає аліменти в розмірі по 1600 гривень щомісячно до повноліття сина [PERSON], тобто до 23 січня 2020 року, а після цієї дати по 800 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON] до її повноліття. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 3200 гривень (1600 грн. х 2).

Outcome: approved