Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

07.02.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 06.02.2017 р. о 11:10 год. за направленням швидкої психіатричної бригади №11 була доставлена до ТМО «Психіатрія» [PERSON], яка рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.06.2015р. була визнана недієздатною, опікунами недієздатної [PERSON] призначені[PERSON] та [PERSON] Причина госпіталізації хворої обумовлена загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. Пацієнтка [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад у формі: помірна розумова відсталість з порушення емоцій та поведінки, з психотичними включеннями. 06.02.2017 року хвора [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів з метою доцільності лікування недієздатної хворої. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. При госпіталізації опікуни хворої [PERSON] та [PERSON] надали згоду на госпіталізацію [PERSON] Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування за медичними показниками. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням. 06.02.2017 р. [PERSON] була госпіталізована в невідкладному порядку, зв'язку з погіршенням стану. На сьогоднішній день потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки в разі її нелікування, вона уявляє небезпечність безпосередньо для себе. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] та пояснила, що [PERSON] страждає на психічну хворобу, є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково. В зв'язку із загостренням стану здоров'я та її неадекватною поведінкою, вимушена була викликати бригаду швидкої медичної психіатричної допомоги, яка доставила [PERSON] до психіатричного закладу з метою госпіталізації. Поведінка [PERSON] дома викликала переляк у членів сім'ї. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просив надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] в зв'язку із загостренням стану здоров'я та її неадекватною поведінкою. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, не заперечувала проти лікування. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі,вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної, який вже став небезпечний для неї, [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.06.2015р. у цивільній справі № 755/21274/14-ц [PERSON], [INFO], визнана недієздатною, опікунами недієздатної [PERSON] призначені [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2017 р. о 11:10год. за направленням швидкої психіатричної бригади №11 [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], була доставлена до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] спостерігалася лікарем-психіатром з дитинства, у зв'язку з відставанням у психічному розвитку, з 1977 р. проходить лікування у ТМО «Психіатрія», є інвалідом 2 групиз дитинства безстроково. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 06.02.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON],прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, [PERSON], 1969 р. н.,виявляє розлади у вигляді аутоагресивні реакції у формі нанесення само ушкоджень, подряпин, заявляла, що «голос каже - їй треба себе дряпати». Незадоволення виражала рухливим збудженням та криком, бурно реагувати на зауваження, демонстративно уходила з кімнати, відмовлялась виконувати інструкції опікуна. Враховуючи помірну розумову відсталість та непередбачуваність поведінкових реакцій хвора не може прогнозувати наслідки своїх дій, хвора потребує надання психіатритричної допомоги в умовах стаціонару. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що можуть являти собою безпосередню небезпеку для неї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує її особисто. Таким чином, заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Із заявою до суду психіатричний заклад звернувся у встановлений законом строк. Розгляд заяви відбувається судом у встановлений законом строк. На підставі викладеного, ст.ст.13, 14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved