Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

20.10.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь суму затрачену МВС України на навчання в розмірі 19728,62 гривень, а також судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 гривень. При цьому посилається на те, що[PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України з 05.08.2004 р. по 31.03.2011 р. У 2004 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції та слідства органів внутрішніх справ на транспорті до Одеського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ, був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєнням звання "рядовий міліції". 05.07.2008 року наказом ОДУВС № 114 о/с відповідач успішно закінчив Одеський державний університету внутрішніх справ, отримав диплом фахівця та був направлений до ГУМВС України в Одеській області для подальшого проходження служби. 31.03.2011 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 128 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Згідно з розрахунком вартості - утримання курсанта, [PERSON] повинен відшкодувати за 1 курс навчання - 918,26 грн., 2 курс навчання - 4430,02 грн., 3 курс навчання - 4493,10 грн., 4 курс навчання - 9887,24 грн., що загалом становить - 19728,62 гривень, які МВС України затратило на його навчання в університеті. В зв'язку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, надав суду письмові заперечення на позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з наказу ректора Одеського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ № 76 о/с від 18.08.2004 р. [PERSON] з 18.08.2004 р. був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції та слідства органів внутрішніх справ на транспорті та був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції» 05.10.2007 р. між Одеським юридичним інститутом Харківського Національного університету внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність».Згідно з п. 2.1 даного Договору Університет зобов'язаний забезпечити: теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України. Згідно з п. 2.3 пп. 2.3.5 даного договору відповідач зобов'язаний після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Головним управлінням МВС України в Одеській області, і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до п.3.2 договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно витягу з наказу № 114 о/с від 05.07.2008 р. у зв'язку з черговим випуском курсантів [PERSON] був відряджений для подальшого проходження служби з 07.07.2008 р. до ГУМВС України в Одеській області. Наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області від 28.03.2011 року № 128 о/с лейтенанта міліції [PERSON], дізнавача сектора дізнання Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в області було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 31.03.2011 року. Згідно з розрахунком вартості - утримання курсанта, [PERSON] повинен відшкодувати за 1 курс навчання - 918,26 гривень, 2 курс навчання - 4430,02 гривень, 3 курс навчання - 4493,10 гривень, 4 курс навчання - 9887,24 гривень, що загалом становить - 19728,62 гривень, які МВС України затратило на його навчання в університеті. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2008 року № 77 „Про вдосконалення мережі вищих навчальних закладів МВС" Одеський юридичний інститут був виключений із складу Харківського національного університету внутрішніх справ та перетворений в Одеський державний університет внутрішніх справ. Таким чином відповідач порушив п. 2.3 пп. 2.3.6., а також п. 3 пп. 3.2 Договору від 05.10.2007 р., в яких передбачені підстави на відшкодування витрат за період навчання, а саме звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого 3-річного терміну перебування на службі за відмови від подальшого проходження служби. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не виконав умови Договору від 05.10.2007 р., тому з нього слід стягнути на користь позивача витрати за період навчання в розмірі 19728,62 гривень. Крім того, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки відповідно до довідки від 15.10.2014 р. кошторисні призначення Одеському державному університету внутрішніх справ на видатки з оплати судових зборів в 2011 -2013 р.р. за загальним та спеціальним фондами державного бюджету головним розпорядником коштів не затверджувалися. В зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved