Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою в якій зазначила, що [INFO] в с.Сарновичі, Коростенського району Житомирської області померла її бабуся по лінії батька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті баби і у 2018 році вирішила реалізувати свої спадкові права, звернувшись до районного державного нотаріуса. Оглянувши надані документи нотаріус зауважив на те, що їй потрібно довести ступінь родинних відносин, так як наявні розбіжності у зазначені ім'я спадкодавця де у свідоцтві про смерть зазначено «[PERSON]», а у свідоцтві про народження батька заявника вказано «[PERSON]». Рішенням суду просить встановити юридичний факт, а саме, що вона є онукою померлої [PERSON], що необхідно їй для оформлення спадщини. Заявник та представник заінтересованої особи письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Сарновичі Коростенського району, Житомирської області у віці 85 років померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 24.11.1997 року. Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом вказаної норми, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт встановлення родинних відносин потрібен заявнику для прийняття спадщини після смерті померлої [INFO] [PERSON], яка, як зазначає заявник, є її бабою по батьківській лінії. Батько заявника [PERSON] помер [INFO]. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], після якої заявник бажає реалізувати спадкові права, тобто [INFO]. Дані про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] або заповіту, складеною останньою на користь заявника в справі відсутні. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України ( в редакції 2003 року) у п'яту чергу право на спадкування за закном мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідення включно, причому родичі ближнього ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступення споріднення. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в ред.2003 року) цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в ред.1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого; до числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст.530 ЦК УРСР (1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Отже, заявник на момент відкриття спадщини не відносилась до жодної із черг спадкоємців за законом, а отже, не має будь-яких законних підстав для спадкування майна померлої [PERSON]. З роз»яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" слідує, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. В даному випадку встановлення факту родинних відносин заявника з померлою [PERSON] не породжує для [PERSON] права на спадкування за законом, а отже, не має юридичного значення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed