Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог вказує, що він постійно проживав у [ADDRESS] разом з матір»ю, [PERSON], яка [INFO] року померла. З померлою [PERSON] вони проживали в її будинку, хоча в заявника був власний будинок, в якому він був зареєстрований, але не проживав, з мамою вони вели спільне господарство, спільний бюджет та побут, заявник доглядав [PERSON] до дня її смерті та похоронив. [PERSON] склала заповіт на випадок смерті, на своє майно, яке на день смерті буде її належати на заявника. При зверненні до нотаріуса він отримав відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки необхідно підтвердити право на спадкування на підставі ст.1268 ЦК України. Тому просить встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, зіславшись на викладені у ній доводи. Представник заінтересованої особи - Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 14.04.2006 року Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 10. Заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданим 10.02.1958 року Паньківською сільською радою Меджибіжського району Хмельницької області, актовий запис № 7. 24.12.1991 року [PERSON], проживаюча в с.Паньківці Старосинявського району Хмельницької області, склала заповіт, посвідчений секретарем Лисанівської сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №149, згідно з яким все своє майно, яке на день смерті буде її належати та з чого воно не складалося б та де б воно не знаходилося, заповідала - своєму сину [PERSON]. До спадщини [PERSON] входить належне їй право на земельну частку (пай), що розташована в землях колгоспу «Світанок» с.Лисанівці Старосинявського району розміром 3.42 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що посвідчена сертифікатом серія [NUMBER], який зареєстрований 26 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №424, виданим на її ім'я. Як вбачається з витягу №47075717 від 15.03.2017 року зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно листа державного нотаріуса № 236/01-16 від 15.03.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки із поданих заявником документів неможливо встановити безпосереднє проживання з померлою на день її смерті та право на спадкування згідно ст. 1268 ЦК України. Відповідно до довідок Старосинявської селищної ради Старосинявського району№385 від 17.04.2006 року та № 175 від 24.03.2017 року [PERSON], 1958 року народження постійно проживав із [PERSON], яка померла [INFO] року, доглянув її до смерті та похоронив. [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою Старосинявської селищної ради Старосинявського району № 154 від 02.03.2017 року. Факт постійного проживання заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини, також підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] була матір»ю заявника, який постійно проживав з нею за адресою [ADDRESS], вели спільне господарство, бюджет та побут. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв"язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини". В силу вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме для подальшого оформлення своїх прав на спадкове майно. Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено факт постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини, тому заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved