Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( прибутку) посилаючись на наступне: 23.07.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 72 В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини та ведення спільного господарства вони фактично припинили з грудня 2013 року . Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, постійні сварки, які виникають між ними через зловживання відповідачем спиртними напоями. відповідач постійно ображає її честь та гідність, пред"являє до неї необґрунтовані претензії, що робить їх спільне життя неможливим та негативно впливає на її стан здоров"я. Неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів. але причиною розірвання шлюбу вказує подружню невірність зі сторони дружини. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 23.07.2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 72 В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили з грудня 2013 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, постійні сварки та конфлікти, що виникають внаслідок різності характерів зловживання, відповідачем спиртних напоїв та подружньої невірності позивача, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. В даний час і позивач і відповідач проживають окремо один від одного. Строк для примирення просять не надавати, так як остаточно вирішили розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між ними потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відповідно до прохання позивачки залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON] Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені не відповідача. Так як обидві сторони є винними у розірвання шлюбу суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн., 60 коп., повинні бути покладені на позивачку і не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач частково надавав допомогу на утримання дитини, приймав участь у її вихованні, спілкується з дитиною, що не заперечується сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює, має постійний заробіток та не заперечує про стягнення з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: які обоє працюють, інших утриманців не мають. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини , на користь позивачки аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 30 від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту зверненя до суду і до повноліття дитини. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На основі ст. 110, 112, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved