Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

10 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 23 травня 2007 року помер їх батько [PERSON] в м. Шостка. До 2004 року спадкодавець був зареєстрований в [INFO], заповіт від імені померлого сільською радою не посвідчувався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку, площею 4,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Воронівської сільської ради, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 738763 від 20 серпня 2002 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 04 квітня 2002 року за № 118. Спадкоємцями за законом є діти, які на підставі ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Вони як спадкоємці першої черги звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала спадкодавцю та вільно розпоряджатися спадковим майном вони не можуть у звязку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за кожним право власності на ? частки земельної ділянки, площею 4,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 738763 від 20 серпня 2002 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 04 квітня 2002 року за № 118, у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 23 травня 2007 року. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник за довіреністю [PERSON] не зявились, представник надав до суду письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу без їх участі (а. с. 39 ). Представник відповідача Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, надіслали заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, проти позову не заперечують (а. с. 36 ). Представник третьої особи відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області до суду не з»явився, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи ( а.с. 27). Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника (а. с. 28). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).\~ За змістом ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачів [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії І-БП № 325097 та ІІІ-БП № 323479 відповідно (а. с. 7, 9). Під час реєстрації шлюбу 2013 року позивачка змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 8). Шлюб між батьками позивачів було укладено 17 серпня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БП № 482365 ( а.с. 31). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 088916 від 07 вересня 2004 року шлюб між батьками позивачів було розірвано ( а.с. 32). Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 738763, виданим 20 серпня 2002 року Воронівською сільською радою на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 04 квітня 2002 року № 118, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,34 га в межах згідно з планом, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі реєстрації актів на право приватної власності на землю за № 1228 (а. с. 13). Згідно висновку оціночна вартість обєкта оцінки - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Воронівської сільської ради площею 4,3361 га ріллі станом на 02 листопада 2017 року, складає 149\~745 грн. (а. с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БП № 061267 [PERSON] помер 23 травня 2007 року в м. Шостка Сумської області (а. с. 10). Зі змісту довідок, виданих виконкомом Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 03 січня 1996 року по 24 грудня 2004 року за адресою: с. Воронівка, вул. Ватутіна, 68 Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Воронівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 11-12). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер 23 травня 2007 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, які б посвідчували право власності на нерухоме майно спадкодавця (а. с. 16). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру, виданого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 11 липня 2017 року зареєстровано спадкову справу № 40/2017 після померлого 23 травня 2007 року [PERSON] (а. с. 14). З інформаційної довідки із Спадкового реєстру, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що 11 липня 2017 року зареєстровано спадкову справу № 40/2017 після померлого 23 травня 2007 року [PERSON] (а. с. 29). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожним право власності на 1/2 частки вищевказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 23 травня 2007 року. Однак, позивачі позбавлені можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачений. З оголошення в газеті «Білопільщина» за № 146-148 від 04 листопада 2017 року вбачається, що загублений державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 738763, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним (а. с. 17). Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved