Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 328 358,00 грн. Позивач посилався на те, що між ним та відповідачем 12 серпня 2010 було складено боргову розписку, згідно до умов якої, він надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 36 000,00 доларів США строком на два роки. Строк, на який надавалася позика, закінчився 12 серпня 2012 року, але на вимогу позивача про повернення суми боргу відповідач не реагує. Позивач просив стягнути з відповідача основну заборгованість, яка повинна визначатися за співвідношенням гривні до долару за курсом НБУ станом на 25 грудня 2013 року, а також три проценти річних з простроченої суми та проценти за користування грошовими коштами. Таким чином просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 287 748,00 грн., три проценти річних у розмірі 11 825,00 грн., проценти у розмірі 28 785,00 грн. у зв"язку з неналежним виконанням основного зобов'язання за договором, судові витрати покласти на відповідача, задовольнивши позов в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами і ухвалити рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають заждоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, 12 серпня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, згідно умов якої позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 36 000,00 доларів США строком на два роки. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, підлягає до стягненню з відповідача основна заборгованість, яка повинна визначатися за співвідношенням гривні до долару за курсом НБУ станом на 25 грудня 2013 року. Таким чином підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості у розмірі 287 748,00 грн. за неналежне виконання основного зобов'язання за договором. В судовому засіданні з'ясовано, що кошти у позивача відповідач у вказаній сумі дійсно брав, була складена розписка про суму боргу та термін повернення грошей, відповідач умови договору позики не виконав і гроші не повернув. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобов'язання по договору позики позивач виконав повністю, термін повернення грошей закінчився, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, коштами користується до теперішнього часу. Сам борг виник в 2012 році, але він продовжувався та продовжується і зараз, правовідносини триваючі і продовжуючи, борг підтверджений угодою (розпискою). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, три проценти річних з простроченої суми становлять 11 825,00 грн. (сума основного боргу * 3% *кількість днів прострочення / 365). Починаючи з 12 серпня 2012 року по 25 грудня 2013 року загальна кількість днів прострочення становить 500 днів, тобто: 287 748,00 грн. * 3% * 500 / 365 = 11 825,00 грн. Крім цього, у відповідності до вимг ст. 536 ЦК України, за користування грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встанолено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З 12 серпня 2012 року по 09 червня 2013 року облікова ставка Національного банку України складала 7,5%, з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року 7%, з 13 серпня 2013 року по 25 грудня 2013 року 6,5%. Обчислення проводиться за формулою: сума основного боргу * облікова ставка НБУ *кількість днів прострочення / 365. Починаючи з 12 серпня 2012 року по 09 червня 2013 року загальна кількість днів прострочення становить 301 день, і проценти за цей період складають 287 748,00 грн * 7,5% *301 /365 = 18 390,00 грн. З 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року 63 дні, і проценти складають 287 748,00 грн. * 7% * 63 / 365 = 3 477,00 грн. З 13 серпня 2013 року по 25 грудня 2013 року 135 днів, і проценти складають 287 748,00 грн. * 6,5% *135 / 365 = 6 918,00 грн. Таким чином, загальна сума процентів за користування позикою на рівні встановленої Національним банком України облікової ставки становить 28 785,00 грн. За таких обставин суд вважає, що викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. , На підставі викладеного,

Outcome: approved