Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення частки земельної ділянки в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 20 березня 2003 року на підставі договору дарування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних долях житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , і стали власниками по 1/3 частки зазначеного будинку кожний. 08 лютого 2008 року на підставі договору дарування, [PERSON] подарувала [PERSON] , в інтересах якого діяв [PERSON] 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] і він став власником 1/3 частини зазначеного будинку. 18 вересня 2010 року нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф., було посвідчено спадковий договір, за умовами якого [PERSON] після своєї смерті передає у власність [PERSON] належну йому на праві спільної приватної часткової власності 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , за що на [PERSON] покладались обов`язки у разі хвороби [PERSON] надавати йому необхідну допомогу, а в разі його смерті організувати поховання. На підставі рішення Мелітопольської міської ради №1/2 від 28.12.2011 на а ім`я [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141273), [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141274), [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141275) видані державні акти про право власності па земельну ділянку площею 0.0616, кадастровий номер 2310700000:01:015:0173, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташована по [ADDRESS] . Таким чином, згідно вказаних вище державних актів про право власності на загальну ділянку та зазначеної в цих документах площі земельної ділянки, у позивача [PERSON] , померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] були однакові за площею земельні ділянки. Загальна площа земельної ділянки становить 0.0616га. Однак, згідно додатків до вказаних вище державних актів про право власності частки співвласників у спільній власності не визначено. [INFO] помер [PERSON] . Умови спадкового договору від 18.09.2010 року зі сторони [PERSON] були виконані і після смерті [PERSON] до неї перейшло право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. 28 лютого 2014 року за заявою [PERSON] було припинено обтяження, а саме заборона відчуження 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , накладеного на підставі спадкового договору. У зв`язку з вищенаведеним на даний чає співвласниками житлового будинку в [ADDRESS] в рівних долях по 1/3 частині є позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 0.0616, кадастровий номер 2310700000:01:015:0173. з цільовим призначенням - присадибна ділянка, розташована по [ADDRESS] . Іншими співвласниками даної земельної ділянки є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] . Померлий [PERSON] доводився позивачу [PERSON] чоловіком. Позивач [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. 24 вересня 2019 року позивач звернулася до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко С.О. для оформлення спадщини на земельну ділянку та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини того, що частка померлою [PERSON] у праві власності на означену земельну ділянку не визначена, а є приватною спільною сумісною власністю спільно з позивачем. В зв`язку з тим, що в державних актах на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , між померлим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не було визначено частки кожного у праві власності на земельну ділянку, вона не має можливості позасудовим порядком виділити долю померлого у спільній сумісній власності для оформлення спадщини. Тому вона просить суд визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0.0616 га, кадастровий номер 2310700000:01:015:0173, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №141273 від 15 березня 2012 року, виданого на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , становить по 1/3 частині кожному. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області - не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 20 березня 2003 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Мозгіною О.П., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних долях житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , та стали власниками по 1/3 частині зазначеного будинку кожний, що підтверджується копією договору дарування від 20.03.2003 року та копією витягу ДКП ММБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно №345403 від 11.04.2003р. (а.с.10-11). 08 лютого 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Мозгіною О.П., [PERSON] подарувала [PERSON] в інтересах якого діяв [PERSON] 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 08.02.2008р. та копією витягу КП «ММБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18087887 від 13.03.2008 (а.с.12-13). 18 вересня 2010 року нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф., було посвідчено спадковий договір, за умовами якого [PERSON] (відчужувач) після своєї смерті передає у власність [PERSON] (набувачу майна), належну йому на праві спільної приватної часткової власності 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до умов договору на [PERSON] покладались обов`язки у разі хвороби [PERSON] надавати йому необхідну допомогу немайнового характеру, а в разі його смерті організувати поховання, що підтверджується копією спадкового договору від 18.09.2010 року, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 24769826 від 18.09.2010р., копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №28534188 від 18.09.2010р. (а.с.18-20). Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 356 ЦПК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожною з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Так, судом встановлено, що на підставі рішення Мелітопольської міської ради №1/2 від 28.12.2011р. на ім`я [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141273), [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141274), [PERSON] (державний акт серія ЯЛ № 141275) були видані державні акти про право власності на земельну ділянку площею 0.0616га. кадастровий номер 2310700000:01:015:0173, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , копії даних акті долучені до матеріалів справи (а.с.22-30). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст. 370 ІІК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно матеріалів справи [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №272 (а.с.17). Судом встановлено, що умови спадкового договору від 18.09.2010 року зі сторони [PERSON] були виконані і після смерті [PERSON] до неї перейшло право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. 28 лютого 2014 року за заявою [PERSON] було припинено обтяження, а саме заборона відчуження 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , накладеного на підставі спадкового договору, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 18430272 від 28.02.2014 року (а.с.21). Таким чином співвласниками житлового будинку в [ADDRESS] в рівних долях по 1/3 частині є позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорту на будинок [ADDRESS] від 12.07.2019 року (а.с.14-16). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 0.0616га. кадастровий номер 2310700000:01:015:0173, з цільовим призначенням - присадибна ділянка, розташована по [ADDRESS] , що належала померлому па праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності па земельну ділянку серії ЯЛ №141273 від 15 березня 2012 року і щодо якої розпорядження на випадок своєї смерті померлий не зробив. Іншими співвласниками даної земельної ділянки є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, померлий спадкодавець [PERSON] доводився позивачу [PERSON] чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.9). Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, що підтверджується записом у паспорті спадкоємця про місце її реєстрації (а.с.7). 24 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко С.О. для оформлення спадщини на земельну ділянку та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки по [ADDRESS] після померлого [PERSON] , оскільки частка спадкодавця у праві власності на означену земельну ділянку не визначена (а.с.31). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05 2008р. зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05 2008 р., в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах Відповідно до ст. 81 Земельною кодексу України, право власності на земельні ділянки громадяни України набувають на підставі прийняття спадщини. У інформаційному листі Вищою спеціалізованою суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого ( П.І. Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила Ѕ». Враховуючи викладене,

Outcome: approved