Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача в якому зазначив, що він являється власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу серії АЄВ №167058 від 01.08.2001 року. Нещодавно йому стало відомо про те, що Запорізьке державне підприємство Радіоприлад» 14.07.2011 року набуло право господарської діяльності « 70.32.0 Управління нерухомим майном». Отже, оскільки, саме з 14.07.2011 року було внесено доповнення у 1.З.2. ст. 3 до статуту Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» стосовно управління нерухомим майном, то відповідно, починаючи з цієї дати, підприємство набуло цивільних прав та обов'язків у сфері надання комунальних послуг. Дані обставини підтверджуються Листом Державної житлово-комунальної інспекції у Запорізькій області №23/278-Ко-03-4 від 06.01.11 року. Також, викладену обставину підтверджує рішення Апеляційного суду Запорізької області по справі № 22-4301/11 від 02.11.2011 року. У рішенні Апеляційного суду Запорізької області, що набуло законної сили 02.11.2011 року апеляційний суд зазначає наступне: Відповідно дослідженого апеляційним судом в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України статуту ЦП «Радіоприлад», лише 14.07.2011 року внесено доповнення п.3.2.ст.3 статуту видом господарської діяльності «70.32.0 Управління нерухомим майном». Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Таким чином, до внесення вищевказаних змін до статуту ЗДП «Радіоприлад» не могло набувати цивільних прав та обов'язків в сфері управління нерухомим майном, у тому числі щодо надання комунальних послуг. Згідно правил ст. 3 ЦПК України позивач не має права вимоги про судовий захист порушеного права, оскільки встановлена відсутність його прав на надання послуг, згідно яких виник спір. Відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судовим рішенням встановлено, що у період до 15.07.2011 року у Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» було відсутнє право надання комунальних послуг. Звідси слідує, що відповідач Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» не мав право нараховувати за житлово-комунальні послуги в період до 15 липня 2011 року. Отже, вважаю за необхідне визнати недійсними нарахування за житлово-комунальні послуги в період до 15 липня 2011 року, та у зв'язку з недійсністю нарахувань, зробити перерахунок. Він та його представник, а також багато інших мешканців їхнього будинку усно та письмово неодноразово звертались до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» з приводу укладання Договору на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529. Але, житлово-комунальний відділ Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» весь час уникав питання укладання з ним та іншими мешканцями Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового. У тому числі, при укладанні Договору вони просили щоб тарифи на житлово-комунальні послуги були розраховані згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 з подальшим їх затвердженням у Запорізькій міській раді. Але, на момент подання позовної заяви, Запорізьке державне підприємство Радіоприлад» так і не уклало відповідний Договір з позивачем. В зв'язку з грубим порушенням його права та прав інших мешканців будинку щодо відмови укласти відповідні Договори, мешканці будинку вимушені були звернутись до Запорізької обласної державної адміністрації. В свою чергу, Запорізька обласна державна адміністрація вернулась до Департаменту житлово-комунального господарства з метою перевірки даних обставин. Департамент житлово-комунального господарства після проведеної перевірки надавав відповіді Мічуріну А.М. голові нашого будинкового комітету, що потверджується Листом №М-65 від 27.02.2013р. та Листом №М-477 від 06.11.2013р., якими повідомив про те, що Департамент звернувся до керівництва Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» з пропозицією підготувати договір про надання послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529. Також, при перевірці Державною архітектурно-будівельною інспекцією України вимог Закону, було встановлено, що копії договорів, які було укладено ЗДП «Радіоприлад» з мешканцями будинків, не мали посилання на їх відповідність Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529. Конкретні пункти, по яким укладені договори, не відповідали Типовому договору. Вказані обставини підтверджуються відповіддю інспекції №М-178/1 від 16.04.13р. Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» звернулось до нього з вимогою оплатити житлові-комунальні послуги у строки, встановлені Договором, посилаючись на ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вказуючи, що він порушує зобов'язання. В той же час, на останньому аркуші позовної заяви, представник ЗДП «Радіоприлад» зазначає, що позивач не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому укладання Договорів на надання житлово-комунальних послуг між ЗДП «Радіоприлад» та власниками квартир, у тому числі, з кв. №30 Статутом не було передбачено. Але, відмова укласти Договір суперечить вимогам частини 3 статті 21 Закону країни «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої, встановлено обов'язки виконавця. Таким чином, необхідність укладання договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов'язок, а не право сторін. Відповідач не уклав з ним договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, жодного разу не надав йому структури тарифів, формули розрахунку, їх складові, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо, чим порушив вимоги частини 4 статті 21 З У «Про житлово-комунальні послуги», пункту 2 частини 13 типового Договору, але вимагає сплати за послуги, які він не надає. Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» посилається на п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, та саме цей пункт Правил вказує, що система та форма оплати послуг (а це істотні умови договору) визначаються саме у договорі між споживачем та виконавцем, який відповідач не уклав. Пунктом 18 Правил. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Таким чином, Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад», не маючи належно оформленого письмового типового договору між ним та споживачем, намагається обійти цю вимогу Закону та протиправно намагається стягнути з нього кошти у порушення вимог Закону. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Внаслідок відсутності підприємством «Радіоприлад» не тільки наміру укласти Договір, але й внаслідок відмови у його укладанні, призвело до порушення усіх його прав, гарантованих Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, стверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 із змінами. Уникаючи укладанню Договору, на основі типового договору, начальник житлово-комунального відділу ЗДП «Радіоприлад» пан Омельчак О.Б., ігнорував норми частини 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та пункту 4 частини 13 типового Договору, відповідно до яких виконавець зобов'язаний: розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відпповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання в повному обсязі, зниження їх якості. Він неодноразово звертався і усно і письмово до житлово-комунального відділу підприємства «Радіоприлад» з претензіями з приводу ненадання відповідної якості житлово-комунальних послуг. Відповідно п.9. типового Договору своєчасно інформував виконавця надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, у зв'язку з чим виконавець зобов'язаний був провести перерахунок розміру плати. Але, на протязі останніх років, усі його скарги було проігноровано житлово-комунальним відділом ЗДП «Радіоприлад». З приводу неналежного надання житлово-комунальних послуг та недбале відношення до його будинку, який все більше та більше руйнувався, він звертався до всіх інстанцій, навіть, виконкому Запорізької міськради та міського голови. Будинок обстежувався неодноразово і були складені Акти-претензії. Внаслідок ігнорування житлово-комунальним відділом ЗДП Радіоприлад» своїх зобов'язань, мешканці неодноразово скликали збори, на яких складались протоколи, у яких зазначено безліч порушень з боку відповідача. Відповідно умов типового договору Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» належним чином повідомлялось про руйнування конструктивних елементів будинку, стан даху, що протікає, але, не дивлячись на певні строки проведення ремонту, будинок так і не відремонтовано попри всіх звертань і письмових й усних. Фасадні стіни його будинку знаходяться у аварійному стані, покрівля будинку внаслідок зносу та руйнації не виконує основну захисну функцію, внаслідок чого вода після атмосферних опадів (дощу та талого снігу) потрапляє у кімнати квартир. У його квартирі на стінах спостерігаються тріщини, стіни неодноразово затоплювалась дощовими водами у зв'язку з невчасним та неякісним проведенням ремонту покрівлі даху. Будинок №14-в по вул. Анголенка у м. Запоріжжя виглядає в занедбаному аварійному стані, прибудинкова територія не доглянута, внутрідвірська дорога вся в ямах. Дані обставини підтверджуються фотографіями. Вважає, що відповідач не виконує умови договору про надання послуг з тримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, позивач зазначив, що житлово-комунальний відділ ЗДП «Радіоприлад» ігнорував не тільки його заяви, скарги та Акти, але й заяви, скарги, Акти-претензії інших мешканців будинку, права яких було так само порушено бездіяльністю ЗДП «Радіоприлад». У тому числі, житлово-комунальний відділ ЗДП «Радіоприлад» нараховував йому за послугу опалення, виходячи із площі, яка не відповідає площі, зазначеної у технічному паспорті. Окрім того, неправомірними діями відповідача йому, також завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок ушкодження його квартири,аварійного становища взагалі усього будинку, відсутності тепла у квартирі в опалювальний період. Ці негативні явища призвели до зміни трудового ритму життя в зв'язку з постійними стресами та хворобами. Він і зараз продовжує нести моральну шкоду, завдану в результаті діяльності відповідача. Моральна шкода полягає в тому, що порушено нормальні життєві відносини через порушення стосунків з рідними і знайомими, яких він не може запросити до квартири, так як у кімнаті підлога, стіни, стеля, шпалери пошкоджені, мають неприємний запах і зовнішній вигляд, від такого середовища проживання він та його сім'я часто хворіють, стреси негативно впливають на його родину. В судовому засіданні представники позивача просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позову, так як позивачем жодним чином не доведено ті обставини на які він посилається та завдання йому моральної шкоди. Представник третьої особи: Концерн «Міські теплові мережі» заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу серії АЄВ №167058 від 01.08.2001 року. Договір між позивачем та відповідачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не був підписаний власником квартири [ADDRESS]. Згідно зі ст. 641 ЦК України, пропозиції укласти договір (оферту) може зробити кожна з сторін майбутнього договору. Пропозиції укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. [PERSON] жодної пропозиції щодо укладення договору не направляв. 25.03.2013 року ЗДП «Радіоприлад» направлено позивачу проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій разом із супроводжувальним листом від 25.03.2013 №ЖКО-679, та копію погодженого органом місцевого самоврядування тарифу. Позивач договір не підписав. Відповідач отримує комунальні послуги та послуги з утримання "будинку і прибудинкової території без договору, виникла заборгованість. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2013 року по справі №331/3415/13-стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ЗДП «Радіоприлад» за комунальні послуги та утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 2461,16 грн. за період з листопада 2009 року по серпень 2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.01.2014 року рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2012 року залишено без змін. ЗДП «Радіоприлад» є балансоутримувчаем будинку №58 по пр. Леніна у м. Запоріжжі. Зазначений будинок знаходиться на балансі Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», що підтверджується реєстраційним посвідченням від 17.09.1990р. за №944, виданим позивачу на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 16.08.1990 №184. Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління іншим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послух у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуги вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення між споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Як встановлено судом вимоги стосовно зобов'язання Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» укласти з позивачем Договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору, передбаченого законодавством, є необґрунтованими. Відсутня пропозиція (оферта), що свідчить про відсутність порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача. Також суд вважає, що дана вимого суперечить вимогам ст. 627 ЦК України в якій зазначено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Стосовно позовних вимог про визнання недійсним нарахування за житлово-комунальні послуги у період до 15.07.2011 року. Згідно ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних справ та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає встановленим вимогам. Посилання на рішення Апеляційного суд у Запорізької області від 02.11.2011 року є безпідставним, оскільки позивач не той час не міг раніше бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивачем не надано доказів, що він звертався з пропозицією скликання загальних зборів з питання укладення індивідуальних договорів до ЗДП «Радіоприлад» не звертався. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Щодо інших позовних вимог, суд вважає, що позивач не навів жодних доказів стосовно порушення його прав відповідачем. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що такі дії відповідача призвели до змін в його здоров'я, повсякденному житті, вплинули на його моральний стан, призвели до інших негативних явищ. За таких обставин у позовних вимогах слід відмовити в задоволенні з огляду на їх не обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed