Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 26 липня 2008 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції за актовим записом №531. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], 17 лютого 2011 року та [PERSON], 17 лютого 2011 року. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у січні 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо.\~ Після припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.\~ Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26 липня 2008 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції за актовим записом №531. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], 17 лютого 2011 року та [PERSON], 17 лютого 2011 року, батьком в свідоцтвах про народження яких записаний відповідач (а.с.3-5). У судовому засіданні встановлено, що з січня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені і з цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров'я як дітей так і відповідача, який, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, ухвалу суду від 07 червня року не виконав, доказів щодо свого матеріального стану і наявності непрацездатних або неповнолітніх утриманців не надав. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 06 червня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved