Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

10 березня 2020 року [PERSON] , діючи на підставі ордеру та в інтересах ФОП [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 16 квітня 2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути в порядку реституції з [PERSON] на користь [PERSON] 26 150 грн та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 16.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла ФОП [PERSON] , було укладено договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно п. 2.1 Договору предметом даного Договору є зобов`язання сторін щодо укладання в майбутньому Договоу купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, який являє собою трикімнатну квартиру в [ADDRESS] . Згідно п.4.1 даного Договору [PERSON] було отримано від [PERSON] суму коштів в розмірі 26150 грн як аванс в рахунок майбутніх платежів за купівлю квартири. На момент підписання цього договору покупець передав, а продавець отримав аванс у повному обсязі. В подальшому визначена в договорі ціна об`єкта нерухомості була збільшена [PERSON] в односторонньому порядку, у зв`язку з чим договір купівлі- продажу не було укладено. 10.02.2020 року ФОП [PERSON] було направлено претензію на адресу відповідача з метою врегулювання питання в позасудовому порядку до 20 лютого 2020 року, шляхом повернення їй авансу в розмірі 26 150 грн, що еквівалентно 1000 доларів США, оскільки договір купівлі-продажу не укладений і жодна зі сторін пропозицію про його укладення не направляла. Однак відповідач відмовилася в добровільному порядку повернути кошти, передані їй в якості авансу за договором про наміри. Фактично договір від 16.04.2018 року є попереднім договором, однак не було дотримано належної форми вказаного договору. Посилаючись на норми ст. 220, 216, 635, 657 ЦК України позивач вважає підписаний сторонами Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації, а тому він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 750/13020/18 було визнано такий самий договір про наміри між ФОП [PERSON] та [PERSON] недійсним та застосовано відповідні наслідки та судом вже було надано оцінку даним правовим відносинам. Ухвалою судді від 11 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви., оскільки [PERSON] не підписувала та не укладала з позивачем Договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна від 16 квітня 2018 року. На підтвердження своїх заперечень відповідач готова на проведення почеркознавчої експертизи, а тому разом з відзивом подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій йдеться про те, що позивач згодна сплатити половину вартості експертизи, оскільки впевнена щодо належності підпису відповідачці. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2020 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, у зв`язку з чим провадження по справі було зупинено до отримання висновку експертизи. 6 жовтня 2020 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області поновлено провадження по даній справі у зв"язку з надходженням висновку експерта, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення до відзиву із запереченнями проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Посилається на норми ст.6, 509, 626, 627, 628, 635 ЦК України. Вказує на відсутність правових підстав визначення спірного Договору про наміри як попереднього договору та зазначає, що позивачем обрано невірний та неефективний спосіб захисту порушеного свого права, у зв`язку з чим даний позов не підлягає задоволенню. Спірний Договір від 16 квітня 2018 року містить умови договору на користь третьої особи, що передбачений ст. 636 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідач заперечує як факт укладення Договору про наміри від 16 квітня 2018 року, так і отримання від позивача грошових коштів, стягнення яких в порядку реституції вимагає позивач. У судове засідання сторони не з"явилися. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 16 квітня 2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , було укладено Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.2.1 Договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна предметом договору є зобов`язання сторін щодо укладання в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна. Згідно п.2.2 Договору сторони домовились та зобов`язались укласти (нотаріально посвідчити) Договір купівлі-продажу об`єкту не пізніше 5 липня 2018 року включно. Відповідно до п.2.3 Договору вартість нерухомого майна становит 1 772 970 грн, що на момент укладення даного договору еквівалентно сумі 67 800 доларів США. Згідно п.4.1 Договору на підтвердження вище вказаних зобов`язань покупець передає, а продавець ( [PERSON] ) приймає в рахунок належних за Договором купівлі-продажу об`єкту платежів аванс у розмірі 26 150 грн. що за курсом становить 1 000 доларів США. Сторона відповідача заперечує факт підписання відповідачкою Договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна від 16 квітня 2018 року та отримання коштів від ФОП [PERSON] . Разом з тим, згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи № 2958/2959/3893/3894/20-24 від 23 вересня 2020 року підписи від імені продавця [PERSON] у Договорі про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна від 16 квітня 2018 року на кожній сторінці та на останній сторінці під реквізитами продавця виконані [PERSON] . Щодо доводів представника відповідача про неотримання грошових крштів відповідачкою від позивачки, то ці доводи спростовуються наіеденим вище п.4.1 Договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Як зазначив у судовому засіданні представник позивачки, і це підтверджується змістом Договору від 16 квітня 2018 року, під час укладання цього Договору та передання коштів відповідачці позивачка діяла від імені та в інтересах [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/13020/18 було визнано аналогічний договір про наміри між ФОП [PERSON] та [PERSON] недійсним та застосовано відповідні наслідки. За цим рішенням суду [PERSON] ФОП [PERSON] повернула аванс за квартиру в розмірі 26 150 грн, котрий був сплачений останньою [PERSON] , тому позивачка і просить відповідачку повернути ці кошти. 10 лютого 2020 року на адресу [PERSON] представником позивача [PERSON] було направлено претензію про повернення сплачених ФОП [PERSON] в якості авансу грошових коштів у розмірі 26 150 грн за Договором від 16 квітня 2018 року. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.3 ст.635 ЦК України). Відповідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Зміст Договору від 16 квітня 2018 року вказує, що він є попереднім договором, що укладений з приводу купівлі-продажу у майбутньому квартири, тому підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти. За таких обставин, підписаний сторонами Договір про наміри щодокупівлі-продажу нерухомого майна є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Оскільки Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна від 16 квітня 2018 року є нікчемним, тому суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку реституцію, тобто повернути все одержане за договором. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню та згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати: 6000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу, 2451 грн 60 коп. витрат за проведену експертизу та 840 грн 80 коп. судового збору.

Outcome: approved