Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кобилецько-Полянської селищної рад про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову вказав, що після смерті його матері, [PERSON], яка сталася 22 лютого 2016 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 14, розташованого по вул. Вишнева в смт. Кобилецька Поляна Рахівського району Закарпатської області. Єдиним спадкоємцем цієї спадщини, є він, згідно заповіту, складеного [PERSON] 24 листопада 2003 року. Спадщину він прийняв, подавши до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якого заведено спадкову справу. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, оскільки чоловік заповідача, [PERSON], помер 10 березня 2003 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] він не зміг, оскільки приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Даний будинок, належав спадкодавцю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах за №11. У зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить - 76,41 кв.м., житлова площа - 23,06 кв.м., що розташований за адресою: смт. Кобилецька Поляна, вул. Вишнева, буд.14 Рахівського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача - [PERSON]. Позивач [PERSON], в судове засідання не з"явився, однак надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив позовні вимоги викладені ним у позовній заяві, задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Кобилецько Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судовому засіданні присутній не був. Селищний голова [PERSON] надав клопотання про розгляд справи без їхнього представника. Просив винести рішення на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 22 лютого 2016 року померла громадянка [PERSON] про що складено відповідний актовий запис №09 та виконкомом Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №208328 від 22 лютого 2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок № 14, що розташований по вул. Вишнева в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району Закарпатської області. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 22 лютого 2016 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON], 24.11.2003 року було складено заповіт, яким житловий будинок, який знаходиться в смт. Кобилецька Поляна, по вул. Вишнева, №14, Рахівського району Закарпатської вона заповіла позивачу по справі [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON], є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44646328 від 02.08.2016 року. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах за №11, стверджується той факт, що житловий будинок № 14, що розташований по вул. Вишнева в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району Закарпатської області, належав [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON], 10.03.2003 року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №123319 від 19.03.2003 року. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON] прийняв, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44646387 від 02.08.2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved