Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа - орган опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з нею. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: служба у справах сім`ї та дітей Маловисківської міської ради Кіровоградської області, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з ним . Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.09.2019 цивільні справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа - орган опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: служба у справах сім`ї та дітей Маловисківської міської ради Кіровоградської області обєднані в одне провадження. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 27.09.2019 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 05.12.2019 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: служба у справах сім`ї та дітей Маловисківської міської ради Кіровоградської області залишено без розгляду. [PERSON] свої позовні вимоги про визначення місця проживання дитини мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 06.05.2014 у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 52. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] весь час на протязі 3-х років з моменту роздільного проживання з відповідачем проживає з матір`ю та дуже прив`язаний до неї. Лише протягом двох мвсяців дитина проживала у батьків відповідача, так як відповідач разом із батьками силоміць відібрав дитину у неї. Дитина знахродилась у дідуся і бабусі, які є батьками відпоідача. Весь цей час дитина перебувала без батьківського піклування, так як сам відповідач проходив строкову службу у збройних силах України, а її і іншим родичам з її боку не давали спілкуватися з дитиною. На даний час дитину повернули до неї, та надалі дитина проживає разом з нею. За весь час проживання дитини з нею відповідач не допомагав їй матеріально , навіть не спілкувався з дитиною та не цікавився нею, хоча вона не чинила жодних перешкод у спілкуванні. Наразі дитина фактично не знає батька, бо він фактично став для неї чужою людиною. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Коломайко М.О. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить задовільнити їх позов. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Беспалова Н.О. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та просять їх задовільнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Сторони на протязі останніх трьох років разом не проживають, дитина проживала разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідками № 25 від 23.04.2019 (а.с. 35) та № 49 від 18.07.2019 (а.с. 36), виданими квартальним комітетом виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області. В березні 2019 року [PERSON] забрав дитину проживати з ним, що вбачається з довідки № 2342 від 17.04.2019, виданої Маловиськівською міською радою Маловиськівського району Кіровоградської області. З акту обстеження житлово - побутових умов від 17.07.2019, затвердженого начальником служби у справах дітей Козятинської міської ради, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] чисто , світло , квартира мебльована та оснащена необхідною побутовою технікою , всі члени родини мають окремі спальні місця, постіль чиста, дивани, крісла, м"які меблі у гарному стані, є письмовий стіл. Мати та бабуся намагаються як найкраще створити належні санітано-гігієнічні умови для життя та розвітку їх дітей, але нажаль не вистачає житлової площі на кожного члена родини, згідно встановлених норм (а.с. 145-146). Згідно характеристики на вихованця середньої групи № 2 "Калинонька" ДНЗ №2 м. Козятина [PERSON] , [INFO] , підписаної завідуючою та вихователем вбачається, що дитина відвідує дитячий садок, доглянута, мати сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, цікавиться освітньо - виховною діяльністю (а.с. 147). [PERSON] характеризується позитивно за місцем проживання, спиртними напоями не зловживає, користується повагою серед сусідів, що підтверджується характеристикою від 04.04.2019, виданою 7 квартальним комітетом виконкому Козятинської міської ради Вінницької області (а.с. 148). Згідно рішення № 395 від 28.11.2019 виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області , комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради Вінницької області вважає, що недоцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суд не бере до уваги висновки органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради Вінницької області не звертається з вимогою про поміщення дитини в спеціальний заклад, батько дитини звернувся до суду з заявою про залишення його позову про визначення місця проживання дитини з ним без розгляду (суд виніс ухвалу про залишення зазначеного позову без розгляду),тому слід залишити малолітнього [PERSON] проживати з матір`ю. Згідно ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Аналогічний висновок щодо застосування частини першої статті 161 СК України зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 754/5128/16-ц, від 02 серпня 2018 року у справі № 459/1640/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved