Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів про стягнення боргу за житлово-комунальні послугиза період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 рік в сумі 14335,59 грн., який складається із основної суми заборгованості - 11 474 грн. 99 коп. та інфляційних нарахувань - 2 378 грн. 50коп., та 3% річних - 482 грн. 10 коп., який виник внаслідок нерегулярної та неповної сплати відповідачами спожитих житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні 18.04.2019 року представник КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково заперечувала проти позовних вимог, вказуючи на те, що вона самостійно не буде сплачувати за комунальні послуги, оскільки ними також користується і її брат [PERSON], який їх не сплачує взагалі та на те, що наданих позивачем розрахунок суми заборгованості в частині є невідповідним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї за адресою реєстрації проживання відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повідомила суд, що [PERSON] відомо про розгляд цієї справи, проте такий не виявив бажання бути присутнім в суді, з огляду на, що суд вважає за можливе розглядати справу без участі такого. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають, є наймачами квартири №5, к. 3,4 в будинку [ADDRESS], а відтак користуються відповідними житлово-комунальними послугами за надання яких відповідає Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» на балансі якого перебуває вказаний будинок [ADDRESS]. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани». Відповідно до 4.1 статуту позивача, предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, прибудинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку. Здійснення нарахувань, перерахунків, облік платежів, та заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуг з теплопостачання, водопостачання, енергопостачання та водовідведення. КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» здійснює утримання будинку та прибудинкової території відповідачів. Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 рік розмір заборгованості перед КП «Дирекція з обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» становить 14335,59 грн., яка складається із основної суми заборгованості - 11 474 грн. 99 коп. та інфляційних нарахувань - 2 378 грн. 50коп., та 3% річних - 482 грн. 10 коп. (а.с. 13-15). Посилання відповідача на невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, що оцінюється судом відповідним чином. Посилання відповідача на небажання її оплачувати комунальні послуги , тоді як інший відповідач їх не оплачує також не впливають на суть вирішення даного спору, оскільки такий відповідач також є стороною розгляду та відповідно заявлених вимог. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, судова практика свідчить про те, що за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, суди покладають на боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59 цс13). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 рік включно, у зв'язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг в розмірі 14335,59 грн., яка складається із основної суми заборгованості - 11 474 грн. 99 коп. та інфляційних нарахувань - 2 378 грн. 50коп., та 3% річних - 482 грн. 10 коп., а тому суд дійшов висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 960 (дев"ятсот шістдесят) грн. 50 коп. з кожного із відповідачів, оскільки такий обов"язок не є солідарним.

Outcome: approved