Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2010 року по справі №2-345/10 за нею у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сина [PERSON] визнано право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ."А", загальною площею 29,7 кв.м, жилою 29,7 кв.м, та господарських будівель і споруд: літ "Б" - літня кухня, І - вимощення, 1-6 огорожа. Також цим рішенням суду відповідачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у задоволенні їх зустрічного позову про визнання права власності на самовільно переобладнані прибудови: 2-5 санвузол, літ."А1", "А2" - прибудови; самовільно побудовані літ."А3" - прибудова, літ."В", "Г", "Д" - сараї, літ."Е", "Ж" - вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, оскільки ці вимоги не підлягають вирішенню судом у спадковій справі, а питання про прийняття до експлуатації самовільно побудованих чи переобладнених приміщень до компетенції суду не відносяться. Зазначені самовільно переобладнані або побудовані приміщення, прибудови та господарські будівлі, а також не зазначене у технічній документації надбудоване приміщення другого поверху житлового будинку, були створені з використанням будівельних матеріалів та обладнання, що у рівних частинах належали спадкодавцю [PERSON] та його дружині, тому позивач вважає, що половина будівельних матеріалів, з яких побудовано це нерухоме майно, входить до складу спадщини її сина та за нею має бути визнано право на 1/6 частку цього майна. Поряд з цим, після внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №404 від 09.08.2012 року побудовані до 05.08.1992 року літ."А1"- прибудова, літ."А2"- прибудова, літ."А3"- прибудова, літ."В" - сарай, літ."Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня вже не вважаються самовільно побудованими або переобладнаними, а за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстраційних записах про право власності відповідачів на певні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] склад цього нерухомого майна визначений саме як літ."А" - житловий будинок з прибудовами літ."А1А2А3", загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, І - вимощення, №1-6 - огорожа, не зареєстровано самовільно збудоване: літ."З" - баня, літ."И" - комора, санвузол 2-5, площею 5,1 кв.м, загальна площа будинку без самовільного переобладнення 72,2 кв.м. Крім цього, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року по справі № 504/797/13-ц за нею в порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,059 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0230, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд: - у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сина [PERSON] визнати за нею право власності на 1/6 частину конструктивних елементів, обладнання та будівельних матеріалів, з яких побудовані санвузол 2-5 та надбудовано другий поверх у літ."А" - житловий будинок, літ."З" - баня, літ."И" - комора, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який складається з літ."А" - житловий будинок, загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, та господарчих будівель і споруд: літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, І - вимощення, №1-6 - огорожа. - встановити порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , виділивши її у користування приміщення: 1-1 житлова 10,1 кв.м, 1-2 житлова 11,7 кв.м, 1-3 коридор 5,9 кв.м, 1-4 санвузол 1,7 кв.м, 1-5 кухня 8,8 кв.м, у житловому будинку літ."АА1А2А3", а також літ."Г" - сарай, решту нерухомого майна залишити у спільному володінні та користуванні відповідачів. - встановити порядок користування цією земельною ділянкою, виділивши їй у користування 1/6 частину цієї земельної ділянки, а решту земельної ділянки залишити у спільному користуванні відповідачів. Відповідач [PERSON] надала 19.07.2019р. відзив на позов, який підтримав також відповідач [PERSON] та у якому останні заявлені до них позовні вимоги не визнали та проти їх задоволення заперечували, посилаючись на те, що спірні житловий будинок та земельна ділянка знаходяться у користуванні сторін на праві спільної часткової власності, а позивач безпідставно стверджує про наявність в неї перешкод у користуванні цим майном. Позивач не проживає у будинку та не намагається туди вселитися, так як вона є людиною похилого віку та потребує постійного нагляду з боку своєї доньки. Позивач жодним чином не бере участь у витратах щодо догляду за будинком та сплати комунальних платежів. Самочинні прибудови були побудовані за часів життя померлого [PERSON] та у спадкову масу ввійшла тільки 1/2 частина від спірного житлового будинку, яка була розподілена між трьома спадкоємцями.Позовна вимога про визнання права власності на самочинні прибудови раніше вже розглядалася судами першої та другої інстанцій по справі № 2-345/10 та у своєму рішенні від 23.11.2010 рокуАпеляційний суд Одеської області зазначив, що питання про прийняття до експлуатацію самовільних приміщень до компетенції суду не відносяться та не підлягає вирішенню судом у спадковій справі. З моменту смерті [PERSON] ніяких добудов, перебудов та переобладнань не вчинялося, окрім підтримання у належному стані будинку, ремонту фасаду та приміщень. Позивачем не доведено та не надано суду ніяких доказів щодо обґрунтованості та достовірності вимоги відносно побудованого другого поверху мансарди. Згідно технічного паспорту будинок має один поверх, зверху будинку - горище. За позивачем не було визнано право власності та не заявлялося позовної вимоги щодо визнання права власності на конструктивні елементи, обладнання та будівельні матеріали, з яких побудовані прибудови та які за своєю суттю є самочинним будівництвом, як це було встановлено попередніми судовими рішеннями. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач пропустила строк звернення до суду з вимогою про визнання права власності на конструктивні елементи обладнання та будівельні матеріали з яких побудовані санвузол 2-5, надбудовано другий поверх у житловому будинку літ.«А», побудовані баня літ.«З» та комора літ.«И». Позивач на свій розсуд визначила, що відповідачам належить 5/6 частин житлового будинку та 2/3 частин земельної ділянки, а це порушує конституційні права відповідачів, передбачені ст. 41 Конституції України, не відповідає дійсності та раніше ухваленим рішенням судів. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Але позивач ніяким чином не довела, що вона зверталась до відповідачів з приводу визначення порядку користування спільною частковою власністю та укладання між ними відповідного договору. Раніше судом вже розглядалася справа №504/797/13-ц щодо виділу (поділу) часток співвласників в натурі, а відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3611/24 від 21 січня 2015 року провести виділ в натурі часток житлового будинку, що належать сторонам з дотриманням будівельних норм технічно неможливо. Також неможливо розподілити земельну ділянку. З метою дотримання прав відповідачів та розуміння їх позиції щодо суті позовних вимог, вказаний відзив був долучений до матеріалів справи та прийнятий судом, однак суд зазначає те, що згідно ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Вимоги щодо строків подання відзиву відповідачем [PERSON] були порушені, оскільки остання копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримала 15.08.2018р. що підтверджено її власноручною розпискою (т.1 а.с.50), а відзив подано майже через рік 19.07.2019р., проте суд вважає необхідним для повного, всестороннього та об`єктивного розгляду спору, надати правову оцінку твердженням відповідачів. Так, провадження у цій справі відкрито ухвалою судді від 14.06.2018 року. Протягом підготовчого провадження ухвалою суду від 06.09.2018 року винесено ухвалу про витребування у відповідачів технічного паспорту житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.09.2018 року було призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи, зобов`язано відповідачів надати до суду наявну в них технічну документацію на спірні об`єкти нерухомого майна та у подальшому забезпечити доступ судового експерта до об`єктів дослідження. При цьому відповідачам також було роз`яснено їх обов`язок у разі якщо вони не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, повідомити про це суд із зазначенням причин. У зв`язку з надходженням клопотання експерта про надання дозволу на залучення інженера-землевпорядника, який має спеціальні навички, обладнання та дозвіл на виконання відповідних видів робіт для виконання геодезичної зйомки земельної ділянки, провадження у справі було поновлено ухвалою суду від 20.12.2018 року, а ухвалою суду від 29.01.2019 року таке клопотання експерта було задоволено та провадження у справі знов зупинене на час проведення експертизи. Після надходження до суду висновку експерта ухвалою суду від 20.06.2019 року провадження у справі було поновлено. Окремо суд зазначає, що в жодне підготовче судове засідання по справі до початку проведення експертизи, відповідачі, будучи належним чином повідомленими не з`являлися, причину неявки не повідомляли, жодних клопотань до суду не надавали, при цьому відповідач [PERSON] особисто отримала копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками у Комінтернівському районному суду Одеської області, що підтверджено її власноручною розпискою від 15.08.2018р. (т.1 а.с.50). Крім того, відповідач [PERSON] у подальших судових засіданнях неодноразово наголошувала на те, що суд постійно викликав її не за тією адресою (замість [ADDRESS] , судові повістки направлялися за адресою [ADDRESS] . [ADDRESS] ), однак вказане твердження не відповідає дійсності. Дійсно, суд лише одного разу після відкриття провадження у справі направив судові виклики відповідачам за адресою [ADDRESS] , однак після отримання 18.07.2019р. відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, уся судова кореспонденція направлялася відповідачам за адресою [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи, зокрема і зворотними повідомленнями про отримання судових викликів (т.1 а.с.52, 53, 71, 96). 22.07.2019 року до суду надійшло клопотання відповідачів про призначення по справі додаткової експертизи. Посилаючись на те, що експерт помилково вважав наявне у житловому будинку горище мансардою, без належних документів та правових підстав визначив вартість житлового будинку та його приміщень, в тому числі мансарди, інших прибудов та господарських споруд, а при визначенні варіантів користування спірним майном неправомірно об`єднав частки відповідачів, вони просили суд призначити по справі додаткову експертизу, на вирішення якої поставити додаткові та уточнюючі питання щодо наявності технічної можливості визначити порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами відповідно до частки кожного з співвласників окремо, щодо дійсної вартості житлового будинку з урахуванням роздрібних цін на будівельні матеріали, оплати робочої сили за існуючими в даній місцевості розцінками, ступеня зносу будинку, його благоустрою, а також чи відноситься настройка над будинком до приміщення мансардного типу чи горища? Суд відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки вже наявний в матеріалах справи висновок експерта є повним та ясним, справа розглядається в межах заявлених позовних вимог, а відповідачі по цій справі не заявляли позовні вимоги про встановлення порядку користування спірним майном кожному з них окремо. Ухвалою суду від 09.08.2019 року підготовче провадження було закінчено. Але 21.10.2019 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про залучення до матеріалів справи в якості доказу висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи №125/2019 від 09.10.2019 року, яка була виконана на замовлення цього відповідача судовим експертом Скибінською Т.М. В судовому засіданні 23.10.2019 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено на підставі ч.8 ст.83 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] не обґрунтувала неможливість подання цього експертного висновку у встановлений ч.3 ст.83 ЦПК України строк з причин, що не залежали від неї. Із заявою про замовлення експертизи відповідач [PERSON] звернулась до судового експерта Скибінської Т.М. 13.09.2019 року, тобто вже після закінчення підготовчого провадження та більш ніж через 1 рік та 2 місяці після відкриття провадження у справі. Крім цього, у своєму висновку експерт [PERSON] не зазначила, що цей висновок підготовлений для подання до суду, але про це у висновку експерта має бути зазначено обов`язково в силу ч.5 ст.106 ЦПК України. 22.11.2019р. до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про призначення повторної експертизи, у задоволенні якого в судовому засіданні 28.11.2019р. відмовлено, оскільки наявний у матеріалах справи висновок експерта Голєва О.А. не було визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Крім того, на думку суду, вказане клопотання було направлене на затягування процесуальних строків розгляду клопотання. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити, а відповідачі позов не визнали та проти його задоволення заперечували, посилаючись на доводи, наведені у їх відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по цивільній справі №504/797/13-ц за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сина [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,059 га, , яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.8-10) Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.09.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.11-13). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0586 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0230, за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2010 року за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ."А", загальною площею 29,7 кв.м, жилою 29,7 кв.м, а саме: 1-2 житлове, 2-3 житлове, 2-4 житлове, та господарських будівель і споруд: літ "Б" - літня кухня, І - вимощення, 1-6 огорожа. При цьому відповідачів [PERSON] та [PERSON] було зобов`язано не чинити позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні 1/6 часткою зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Також цим рішенням апеляційного суду від 23.11.2010 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у позові до позивача [PERSON] про визнання права власності на самовільно переобладнані прибудови: 2-5 санвузол, літ."А1", "А2" - прибудови; самовільно побудовані літ."А3" - прибудова, літ."В", "Г", "Д" - сараї, літ."Е", "Ж" - вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, оскільки ці вимоги не підлягають вирішенню судом у спадковій справі, а питання про прийняття до експлуатації самовільно побудованих чи переобладнених приміщень до компетенції суду не відносяться (т.1 а.с.14-17). Згідно з технічним паспортом, який був виготовлений Комунальним підприємством "Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 17.10.2011 року (т.1 а.с.22-25), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] в цілому складається з літ."А" - житловий будинок, загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, та господарчих будівель і споруд: літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, І - вимощення, №1-6 - огорожа. У свою чергу житловий будинок літ."А" складається з двох відокремлених частин із самостійними виходами (квартир): -квартира №1 загальною площею 38,2 кв.м, житловою площею 21.8 кв.м, зі складом приміщень: 1-1 житлова 10,1 кв.м, 1-2 житлова 11,7 кв.м, 1-3 коридор 5,9 кв.м, 1-4 санвузол 1,7 кв.м, 1-5 кухня 8,8 кв.м; -квартира №2 загальною площею 39,1 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, зі складом приміщень: 2-1 передпокій 7,4 кв.м, 2-2 кухня 8,6 кв.м, 2-3 житлова 11,7 кв.м, 2-4 житлова 6,3 кв.м, 2-5 санвузол 5,1 кв.м. З цього нерухомого майна самовільно збудованими чи переобладненими вважалися приміщення 2-5 санвузол у житловому будинку літ."А", літ."А1" - прибудова (приміщення 2-1, 2-2), літ."А2"- прибудова (приміщення 1-1), літ."А3" - прибудова (приміщення 1-3, 1-4, 1-5), літ. "В" - сарай, літ."Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора. Відповідно до відомостей, зазначених у технічному паспорті від 17.10.2011 року, житловий будинок літ."А", прибудови літ."А1" та літ."А2" були побудовані у 1968 році, прибудова літ."А3" побудована у 1983 році, сарай літ."В" - у 1968 році, сарай літ."Г" - у 1985 році, сарай літ."Д" - у 1988 році, вбиральня літ."Е"- у 1968 році, баня літ."З" та комора літ."И" - у 2000 році. Тобто приміщення, прибудови та господарські будівлі, які зазначені у технічному паспорті від 17 жовтня 2011 року як самовільно побудовані чи переобладнані за часів життя спадкодавця [PERSON] , були створені без належного дозволу, але з використанням будівельних матеріалів та обладнання, що у рівних частинах належали [PERSON] та його дружині - відповідачу [PERSON] .. З листа Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» вих.№159 від 18 березня 2015 року (т.1 а.с.21) вбачається, що оскільки літ."А1"- прибудова, літ."А2"- прибудова, літ."А3"- прибудова, літ."В" - сарай, літ."Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня побудовані до 05 серпня 1992 року, то вони не вважаються самовільно побудованими або переобладнаними відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №404 від 09 серпня 2012 року. Літ."З" - баня, літ."И" - комора та 2-5 санвузол в житловому будинку літ."А" залишаються самовільними. Загальна площа житлового будинку без самовільного переобладнання складає 72,2 кв.м, житлова площа складає 39,8 кв.м. Зазначені у цьому листі відомості підтверджуються технічним паспортом, що був складений Комунальним підприємством «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 15.03.2015 року (т.2 а.с.40-43). Згідно з технічним паспортом, виконаним ПП «Проект» (т.1 а.с.210-215), станом на 26.04.2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] в цілому складається з літ."А" - житловий будинок, загальною площею 147,1 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, та господарчих будівель і споруд: літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, І - вимощення, №1-6 - огорожа. Збільшення зазначеної у цьому технічному паспорті загальної площі житлового будинку літ."А" обумовлено включенням до складу приміщень надбудови літ."А4" - мансарда, площею 69,8 кв.м, яка була побудована у 2000 році. Суд критично оцінює заперечення відповідачів стосовно наявності мансарди, яка на їх думку є горищем житлового будинку, оскільки це спростовується даними зазначеного технічного паспорта, а згідно з Додатком Б «Терміни та визначення понять» ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»: - горище - це простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху; - поверх мансардний (мансарда) - поверх у горищному просторі, фасад якого повністю або частково утворений поверхнею (поверхнями) похилої чи ламаної покрівлі. З наведеного у технічному паспорті нерухомого майна самовільно збудованими чи переобладненими є приміщення: 2-5 санвузол у житловому будинку літ."А", літ."А4" - мансарда, площею 69,8 кв.м, яка надбудована у 2000 році, а також літ."З" - баня, літ."И" - комора. Таким чином, загальна площа житлового будинку без самочинно побудованих або переобладнаних приміщень складає 72,2 кв.м, житлова площа складає 39,8 кв.м. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстраційних записах про право власності відповідачів на певні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] склад цього нерухомого майна визначений саме як літ."А" - житловий будинок з прибудовами літ."А1А2А3", загальною площею 77,3 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, літ."З" - баня, літ."И" - комора, І - вимощення, №1-6 - огорожа, не зареєстровано самовільно збудоване: літ."З" - баня, літ."И" - комора, санвузол 2-5, площею 5,1 кв.м, загальна площа будинку без самовільного переобладнення 72,2 кв.м. (т.2 а.с.45). Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. З врахуванням вищенаведених встановлених у судовому засіданні обставин, в силу ст.ст. 331, 376, 1218, 1268 ЦК України суд вважає, що за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сина [PERSON] має бути визнано право власності на 1/6 частину конструктивних елементів, обладнання та будівельних матеріалів, з яких побудовані санвузол 2-5 та літ."А4" - мансарда, площею 69,8 кв.м, у житловому будинку літ."А", літ."З" - баня, літ."И" - комора, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд критично оцінює доводи відповідачів, якими вони заперечували проти задоволення цієї частини позовних вимог, оскільки раніше вимоги про визнання права власності на частину конструктивних елементів, обладнання та будівельних матеріалів позивачем не заявлялись та судами не розглядались, але це майно, зокрема Ѕ частина конструктивних елементів, обладнання та будівельних матеріалів мансардного поверху, увійшли до складу спадщини. Позивач не пропустила строк звернення до суду з вимогою про визнання права власності на конструктивні елементи, обладнання та будівельні матеріали, оскільки вони належать спадкоємцю з часу відкриття спадщини, а згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать. Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію таких прибудов та будівель і споруд, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (пункт 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року). Вирішуючи даний спір суд враховує висновок Верховного Суду у його постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 569/5518/15-ц, відповідно до якого за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням того, що літ."А1"- прибудова, літ."А2"- прибудова, літ."А3"- прибудова, літ."В" - сарай, літ."Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня були самовільно побудовані спадкодавцем та його дружиною до 05 серпня 1992 року, а в нинішній час вони вже не вважаються самовільно побудованими та позивачу з часу відкриття спадщини сина [PERSON] 21.12.2006 року належить 1/6 частина конструктивних елементів, обладнання та будівельних матеріалів, з яких вони побудовані, тому за позивачем має бути визнано право власності на зазначені прибудови та на надвірні будівлі та споруди у складі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , а остаточно за позивачем має бути визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який складається з літ."А" - житловий будинок, загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м, та господарчих будівель і споруд: літ."Б"- літня кухня, літ."В" - сарай, літ. "Г" - сарай, літ."Д" - сарай, літ."Е"- вбиральня, І - вимощення, №1-6 - огорожа. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч. 4 ст. 88 ЗК України). Частиною 4 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, діюче цивільне законодавство України передбачає право кожного з співвласників вимагати встановлення порядку користування певним нерухомим майном. Встановлення порядку користування нерухомим майном не припиняє право спільної часткової власності, оскільки виділена у користування певних співвласників частина спільного майна не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. При цьому встановлений порядок користування не завжди має точно відповідати належним співвласникам часткам. Такий висновок щодо застосування діючого законодавства, що регулює встановлення порядку користування спільним майном, міститься у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 296/11613/15-ц, від 04 вересня 2019 року по справі № 490/11865/15-ц. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №604 від 07 червня 2019 року (т.1 а.с.105-132) судовим експертом, з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, на розгляд суду запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . При цьому зазначено, що при існуючих об`ємно-планувальних рішеннях визначити порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями у відповідності з ідеальними частками співвласників, представляється можливим тільки з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників. Відповідно до першого варіанту порядку користування домоволодінням, який характеризується експертом як варіант з мінімальним відхиленням від ідеальних часток співвласників: - в користування співвласників з сукупною часткою 5/6 пропонується виділити житлові кімнати: 1-2, площею 11,7 м2, 2-3, площею 11,7 м2, та 2-4, площею 6,3 м2; передпокій 2-1, площею 7,4 м2; кухню 2-2, площею 8,6 м2; - в особисте користування співвласника з часткою 1/6 пропонується виділити житлову кімнату 1-1, площею 10,1 м2; - приміщення загальною площею 16,4 м2, у тому числі: коридор 1-3, площею 5,9 м2, 1-4 санвузол, площею 1,7 м2, кухню 1-5, площею 8,8 м2, пропонується залишити в загальному користуванні співвласників. Для реалізації цього варіанту порядку користування житловим будинком необхідно: - закласти цегляною кладкою існуючий дверний отвір між суміжними житловими кімнатами № 1-1 і № 1-2; - виконати устрій нового дверного отвору в перегородці між суміжними житловими кімнатами № 1-2 і № 2-3. З господарських будівель співвласнику з часткою 1/6 пропонується виділити в користування сарай літ.Г, а інші господарські будівлі, які не належать до самочинного будівництва, пропонується виділити в користування співвласників із сукупною часткою 5/6. Таким чином, співвласникам з сукупною ідеальною часткою в домоволодінні 5/6 виділяється будівель та споруд на суму 241398 гривень (у тому числі в особисте користування на суму 198305 гривень, з місць загального користування на суму 43093 гривень), що на 15976 гривень менше, ніж належить відповідно до ідеальної частки 5/6, а співвласнику з ідеальною часткою в домоволодінні 1/6 виділяється будівель та споруд на суму 67451 гривень (у тому числі в особисте користування на суму 45904 гривень, з місць загального користування на суму 21547 гривень, що на 15976 гривень більше, ніж належить відповідно до ідеальної частки 1/6. Відповідно до першого варіанту порядку користування будівлями та спорудами домоволодіння, частки співвласників по будівлям та спорудам домоволодіння складатимуть: - сукупна частка співвласників [PERSON] та [PERSON] - 39/50; - частка співвласника [PERSON] 11/50. Детальний опис за запропонованим першим варіантом порядку користування із зазначенням номерів приміщень і літер, які відповідно виділяються в особисте і загальне користування співвласників, наведено в таблиці 7 дослідницької частини висновку та проілюстровано на малюнках 2 і 4. Відповідно до другого варіанту порядку користування домоволодінням, який характеризується експертом як варіант, у якому відсутні приміщення загального користування між співвласниками, що дозволяє отримати дві ізольовані квартири: - в користування співвласників з сукупною часткою 5/6 пропонується виділити в житловому будинку літ.«А» житлові кімнати: 1-2, площею 11,7 м2, 2-3, площею 1,7м2, 2-4, площею 6,3 м2, в літ. «А1» передпокій 2-1, площею 7,4 м2, кухню 2-2, площею 8,6 м2; - в особисте користування співвласника з часткою 1/6 пропонується виділити в літ. «А2» житлову кімнату 1-1, площею 10,1 м2; в літ. «А3» коридор 1-3, площею 5,9 м2; санвузол 1-4, площею 1,7 м2; кухню 1-5, площею 8,8 м2. Як і в першому варіанті для реалізації цього варіанту порядку користування житловим будинком необхідно: - закласти цегляною кладкою існуючий дверний отвір між суміжними житловими кімнатами № 1-1 і № 1-2; - виконати устрій нового дверного отвору в перегородці між суміжними житловими кімнатами № 1-2 і № 2-3. З господарських будівель співвласнику з часткою 1/6 пропонується виділити в користування сарай літ.Г, а інші господарські будівлі, які не належать до самочинного будівництва, пропонується виділити в користування співвласників із сукупною часткою 5/6. Таким чином, співвласникам з сукупною ідеальною часткою в домоволодінні 5/6 виділяється будівель та споруд на суму 216360 гривень (у тому числі в особисте користування на суму 202267 гривень, з місць загального користування на суму 14093 гривень), що на 41014 гривень менше, ніж належить відповідно до ідеальної частки 5/6, а співвласнику з ідеальною часткою в домоволодінні 1/6 виділяється будівель та споруд на суму 92489 гривень (у тому числі в особисте користування на суму 85442 гривень, з місць загального користування на суму 7047 гривень), що на 41014 гривень більше, ніж належить відповідно до ідеальної частки 1/6. Відповідно до запропонованого другого варіанту порядку користування будівлями та спорудами домоволодіння частки співвласників по будівлях та спорудам домоволодіння складатимуть: - сукупна частка у користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] 35/50; - частка у користуванні співвласника [PERSON] - 15/50. Детальний опис за запропонованим другим варіантом порядку користування із зазначенням номерів приміщень і літер, які виділяються в особисте і загальне користування співвласників, наведено в таблиці 12 дослідницької частини висновку та проілюстровано на малюнках 5 і 6. Для кожного варіанту порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , експертом запропоновано відповідний варіант порядку користування земельною ділянкою. Перший варіант порядку користування земельною ділянкою: - територія двору з боку в`їзду і прилегла територія навколо літ.«АЗ» площею 99 м2 залишена в загальному користуванні, що дозволяє забезпечити вільний доступ до прибудови житлового будинку літ. «АЗ», яка згідно з першим варіантом порядку користування житловим будинком залишена в загальному користуванні співвласників; - на частині двору, який пропонується залишити в загальному користуванні, розміщені загальнобудинкові комунікації, в тому числі: вигрібна яма, водопровідна колонка, лінії ЕП, таким чином, забезпечується доступ до даних комунікацій. Співвласникам з сукупною часткою у загальній площі земельної ділянки 2/3 [PERSON] та [PERSON] пропонується виділити в користування дві земельні ділянки загальною площею 325 м2 (в тому числі: ділянка S1-275 м2; ділянка S2-50 м2); із земель загального користування 66 м2. Разом відповідачам з сукупною часткою 2/3 виділяється в користування 391 м2, що відповідає розміру їх сукупній ідеальній частині від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:34:017:0212. Співвласнику [PERSON] з часткою в загальній площі земельної ділянки 1/3 пропонується виділити в особисте користування земельну ділянку загальною площею S3 - 162 м2, із земель загального користування 33 м2. Позивачеві з часткою 1/3 виділяється в користування 195 м2, що відповідає розміру її ідеальної частки від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером: 5110136900:34:017:0212. Графічно перший варіант порядку користування земельної ділянкою під [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:02:001:0230, відповідно до часток співвласників виконаний на малюнку 4 дослідницької частини, координати поворотних точок ділянок S1-4 наведено у таблицях № 3, 4, 5, 6. Другий запропонований експертом варіант порядку користування земельною ділянкою передбачає, що частина двору при в`їзді на територію домоволодіння залишається в загальному користуванні, що забезпечить безперешкодний доступ співвласників до існуючих загальнобудинкових комунікацій, у тому числі до вигрібної ями, водопровідної колонки, лінії електропередач. Співвласникам з сукупною часткою у загальній площі земельної ділянки 2/3 [PERSON] та [PERSON] пропонується виділити в особисте користування дві земельні ділянки загальною площею 353 м2 (в тому числі ділянку S1 - 275 м2 та ділянку S2 - 78 м2), із земель загального користування - 38 м2. Разом співвласникам з сукупною часткою 2/3 виділяється в користування 391 м2, що відповідає розміру їх ідеальних частин від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:34:017:0212. Співвласнику [PERSON] з часткою в загальній площі земельної ділянки 1/3 пропонується виділити в особисте користування земельну ділянку загальною площею S3 - 176 м2, із земель загального користування - 19 м2. Разом співвласнику з часткою 1/3 виділяється в користування 195 м2, що відповідає розміру її ідеальної частки від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:34:017:0212. Графічно другий варіант порядку користування земельної ділянкою під [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:02:001:0230, відповідно до часток співвласників відображено на малюнку 6 дослідницької частини, координати поворотних точок ділянок S1-4 наведено у таблицях № 8, 9, 10, 11. Цей висновок атестованого судового експерта з поставлених судом питань є належним чином обґрунтованим, повним та ясним, тому суд не має підстав сумніватися у його правильності. Доводи відповідачів про те, що експерт не розрахував обсяг житлової та нежитлової площі, яка приходиться на 1/6 частку, що належить [PERSON] та не порівняв її з мінімально передбаченою законодавством площею жилої кімнати, експерт запропонував до виділу у користування позивача жиле приміщення, площа якого на 35 % більша ніж площа, еквівалентна належній їй 1/6 частки у будинку із залишенням у загальному користуванні нежилі приміщення, площа яких на 300% більша ніж площа, еквівалентна належній [PERSON] . 1/6 частки, експертом не враховано, що фактичний розмір часток співвласників будинку та земельної ділянки не відповідають розміру часток, згідно яких вирішувалося питання тощо, суд не приймає до уваги, оскільки вказана позиція нічим не підтверджена, є голослівною та заснована на суб`єктивному уявленні відповідачів щодо предмета спору. Оцінюючи кожний із запропонованих експертом варіантів порядку користування спільним майном сторін суд бере до уваги, що перший запропонований експертом варіант порядку користування житловими будинком забезпечує мінімальне відхилення від розміру ідеальних часток співвласників. Але в цьому випадку в одноособове користування позивача виділяється тільки одна житлова кімната 1-1, площею 10,1 м2, при тому що у загальному користуванні всіх співвласників пропонується залишити коридор 1-3, площею 5,9 м2, 1-4 санвузол, площею 1,7 м2, кухню 1-5, площею 8,8 м2. З іншого боку, в користування відповідачів вже виділені певні приміщення та будівлі із аналогічним цільовим призначенням, а саме кухня 2-2, площею 8,6 м2, та літ."Е"- вбиральня. Це створює певну невиправдану надмірність у забезпеченні потреб відповідачів приміщеннями певного цільового призначення. Другий запропонований експертом варіант визначення порядку користування житловим будинком не має зазначеного недоліку, при тому що він також забезпечує незначні відхилення від розміру ідеальних часток співвласників у зв`язку з неможливістю й в цьому випадку забезпечити їх точну відповідність (різниця розмірів часток сторін між цими варіантами складає 4/50). Істотною перевагою другого варіанту суд вважає відсутність приміщень спільного користування позивача та відповідачів, що дозволяє отримати дві ізольовані квартири, а це, у свою чергу, буде сприяти створенню певних гарантій зниження рівня конфліктності між сторонами із забезпеченням у подальшому кожній з сторін об`єктивної можливості безперешкодно користуватися виділеними їм у користування приміщеннями житлового будинку. Всі два запропонованих експертом варіанти порядку користування земельною ділянкою забезпечують відсутність відхилень від розміру часток сторін у праві власності на цю земельну ділянку, але у другому варіанті площа земельної ділянки, що залишається в загальному користуванні сторін, є меншою, ніж у першому варіанті (99 м2 проти 57 м2). При таких умовах суд вважає, що другий варіант визначеного експертизою порядку користування спільним майном сторін відповідає вимогам розумності і справедливості, забезпечує ефективний захист прав та законних інтересів позивача за умови дотримання прав та законних інтересів відповідачів, створює певні гарантії остаточного вирішення цього спору по суті та попередження виникнення нових спорів між сторонами з приводу користування спільним майном у майбутньому. З врахуванням наведеного суд критично оцінює заперечення відповідачів проти задоволення позову, оскільки реалізація позивачем таким чином права на встановлення порядку користування не обмежує права відповідачів у їх правомочностях щодо земельної ділянки та спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також не позбавляє їх права дійти згоди між собою щодо визначення порядку користування іншими частинами земельної ділянки або звернутися із цього питання до суду в загальному порядку. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Саме такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року в справі № 6-1500цс15 та підтверджено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2019 року по справі №753/7318/17. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що сторона позивача виконала свої процесуальні обов`язки, пов`язані з тягарем доказування по справі, даний позов є обґрунтованим та законним за виключенням вимог позивача про передачу їй у користування житлової кімнати 1-2, площею 11,7 м2, в житловому будинку літ.«А», а тому даний позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем документально підтверджені витрати, пов`язані із проведенням експертизи на суму 11 000 грн. та судовий збір на суму 2596.66 грн., які підлягають стягненню із відповідачів у рівних частинах на користь позивача. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial