Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач зазначає, що 21.01.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина, не відвідує ні вдома, ні в дитячому садочку, не турбується про стан здоров`я. Також відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 21.04.2016 року по 16.02.2018 року сума заборгованості складає 60184,25 грн. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про слухання справи за її відсутності, при винесенні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Листом №2 від 23.03.2018 року ДНЗ №49 повідомлено про те, що [PERSON] , [INFO] відвідує даний заклад з 01.09.2017 року, за час перебування у закладі дитину приводять та забирають мама з бабусею, тата вихователі групи не бачили. Згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 21.04.2016 року по 16.02.2018 року Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві, станом на 16.02.2018 року заборгованість [PERSON] з аліментів складає 60184,25 грн. Крім того, заступником начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Чернявською Т.М. винесено постанови від 23.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Згідно висновку №104-9251 від 16.10.2018 року Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме не цікавиться долею дитини, не піклується про його здоров"я та розвиток, участі у вихованні не приймає, не проявляє до сина батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги, сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. На підставі, ст. ст. 150, 155, 157, 164-165 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved