Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Чернігівська РДА, як орган опіки та піклування в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить позбавити його батьківських прав відносно його доньки, [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], [INFO]. померла. З 2005р. дитина разом з матір'ю проживала у [PERSON], яка являється дитині бабусею. Фактично із цього часу бабуся утримувала дитину, займалася її вихованням, так як мати тяжко хворіла. Відповідач дитиною не цікавився, не відвідував її, фактично цим займається бабуся. Під час бесіди з дитиною спеціалістами служби у справах дітей було з'ясовано, що вона не заперечує проти позбавлення батька щодо неї батьківських прав. Під час бесіди з батьком дитини, той підтвердив, що з донькою не спілкується, не підтримує її матеріально, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 04.09.2015р. до служби у справах дітей звернулась [PERSON] - бабуся дитини, яка бажає стати опікуном над своєю онукою. У зв'язку з тим, що батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, не піклується про її виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити посилаючись на те, що батько участі у житті своєї доньки не приймає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківський прав відносно доньки та просив розглянути справу без його участі. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та просила призначити її опікуном. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третю особу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позовної заяви, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.6). Матір дитини, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Новополтавською сільською радою Чернігівського району Запорізької області [INFO] (а.с.7). Відповідно до матеріалів справи, відповідач дитиною не цікавиться, не дбає про її стан здоров'я, моральний та фізичний розвиток, ухиляється від її виховання та утримання, дитина після смерті матері знаходиться на повному утриманні бабусі, [PERSON] Згідно довідки Новополтавської ЗОШ 1-3 ст. Чернігівської районної ради Запорізької області вихованням [PERSON] займається бабуся, [PERSON] Батько, [PERSON] у вихованні доньки участі не приймає, за три роки після смерті матері жодного разу до школи не з'явився (а.с.11). Відповідно до письмових пояснень сусідів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] дійсно після смерті доньки займається вихованням своєї онуки, [PERSON], повністю її утримує. Батько дівчинки не з'являється, стосунків з нею не підтримує (а.с.13-14) Згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви малолітньої [PERSON], вона просить позбавити батьківських прав її батька, [PERSON], так як з 2012р. нею повністю опікується бабуся. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення його батьківських прав, так як він ухиляється від виконання своїх обовязків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, згідно висновку про можливість [PERSON] бути опікуном над [PERSON], орган опіки і піклування вважає за можливе бути [PERSON] опікуном над [PERSON] за умови позбавлення батьківських прав її батька, [PERSON] Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виховання своєї дитини і в силу ст. 164 Сімейного кодексу України підлягає позбавленню батьківських прав. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] за тими підставами, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини, взагалі не проявляє до доньки батьківської турботи, постійної матеріальної допомоги не надає, байдуже ставиться до її навчання, виховання та її долею не цікавитьс, тому формальна наявність батька ставить дитину в скрутне становище, так як вона не може мати юридичного статусу дитини, яка залишилась без піклування батьків, і в повній мірі користуватись пільгами та державними гарантіями, що мають діти даної категорії, згідно чинного законодавства та вважає необхідним, в інтересах [PERSON] з метою встановлення її соціального статусу, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки, [PERSON], яка проживає після смерті матері разом з бабусею, яка повністю нею опікується. Відносно позовних вимог про призначення опікуна суд вважає за необхідне задовольнити їх в зв'язку з тим, що відповідно до ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. В цій частині суд також задовольняє позовні вимоги відповідно до подання органу опіки і піклування про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON], що відповідає інтересам [PERSON] та вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на ту обставину, що батьки зобов'язані утримувати дітей, суд, на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO], до її повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved