Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом , в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка -[PERSON] на земельну ділянку площею 3,1222 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території с.Бородчиці Жидачівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 07.02.2009 року року помер її чоловік [PERSON], який на момент смерті мав право на земельну ділянку, площею 3,1222 га, відведену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території с.Бородчиці Жидачівського району Львівської області, належану його померлій матері [PERSON] відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №1015402, який у встановленому порядку не було оформлено на чоловіка. Вказана обставина не дозволила їй, як спадкоємцю першої черги за законом, при зверненні до державного нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України. Відповідачі у справі є її дітьми та відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], однак вони не претендують на частки у спадщині на вказану земельну ділянки та відмовляються відповідно до ст.1273 ЦК України від своїх часток у спадщині на вказану земельну ділянку на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав вказаних в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, подали письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнали та вказали , що відмовляються від належних їм часток у спадкому майні на користь позивача, яка є їхньою матір"ю. Представник відповідача - Жирівської сідьської ради в судове засіданння не з"явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги визнав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], яке видано Жрівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 09.02.2009 року, [PERSON] помер [INFO](а.с.7), не залишивши заповіту на випадок своєї смерті. Після його смерті відкрилась спадщина. [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва право на спадщину за заповітом від 30.04.2006 року, яке видано державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В.(а.с.16), належала земельна ділянка, площею 3,1222 га, відведена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с.Бородчиці Жидачівського району Львівської області та належала його померлій матері [PERSON] відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №1015402, яке видано Жирівською сільською радою народних депутатів Жидачівського району Львіської області 21.06.2001 року(а.с.17). Спадкоємцями за законом після його смерті відповідно до ст.1261 ЦК України, є : позивач - [PERSON], відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с.8-11). Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.1273 ЦК України відмовились від своїх часток у спадщині на вказану земельну ділянку на користь користь позивача [PERSON] , що стверджується їхніми письмовими заявами. Згідно зі ст.125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п.3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується - свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК). За вказаних обставин, позовні вимоги позивача є обгунтовами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved