Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що в жовтні 2019 року позивач маючи намір успадкувати нерухоме майно після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме квартиру, яка належала покійному на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2003 року, розташованої по [ADDRESS] . Однак, при зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса Благовіщенського районного нотаріального округу, йому було надано усне роз`яснення про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки на вказане нерухоме майно накладено заборону відчудження об`єкту нерухомого майна, яке було зареєстроване 01.08.2007 року за №5408222 реєстратором Благовіщенської районної державної нотаріальної контори. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження ВП№4289591 від 01.08.2007 року, Ульяновської Державної виконавчої служби. При зверненні до Благовіщенського РВ ДВС ГТ УЮ в Кіровоградській області, позивач [PERSON] отримав відповідь від 21.10.2019 року №5968/13.13-20, що виконавче провадження закрито 25.07.2010 року, тому питання зняття арешту необхідно вирішувати в судовому порядку. Позивач просить суд зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] та розглядати справу у його відсутності. Відповідно до вимог ст.ст.19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТ УЮ в Кіровоградській області про зняття арешту з майна, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк надав до суду клопотання, в якому вказав, що Благовіщенський РВ ДВС не заперечує щодо задоволення позову, просить розглядати справу у його відсутності. Тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] у відповідності до договору купівлі-продажу квартиру від 27.10.2003 року. Позивач [PERSON] являється сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.8). [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.7). Дружина померлого [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON] своїми заявами відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька має намір успадкувати зазначене нерухоме майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, однак 07.11.2019 року при зверненні до приватного нотаріуса Веліховської Т.С. отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з накладенням арешту на спадкове майно ( а.с.13). При зверненні позивачем до Благовіщенського РВ ДВС ГТ УЮ у Кіровоградській області йому стало відомо, що арешт на майно [PERSON] накладено по виконавчому провадженню, яке відкрите на підставі виконавчого листа №2-231 від 16.06.2007 року Ульяновського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь АКБ " Укрсоцбанк" боргу у сумі 35854 грн. 12 копійок. Дане виконавче провадження закрито 25.07.2010 року на підставі п.2 ст.47 ЗУ " Про виконавче провадження ( а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved