Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач 02.06.2016 року звернувся до суду з позовом до Шабівської сільської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,92 га, розташовану на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку, площею 1,66 га, розташовану на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянки [NUMBER],[NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому згідно державних актів. Позивач зазначає, за життя [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON] Однак, встановлений законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив у зв'язку із лікуванням та скрутним матеріальним становищем. До того ж, як стверджує позивач він дізнався про існування заповіту лише в квітні місяці під час впорядкування батькових особистих речей. З вищевказаних причин позивач просить суд: надати [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після померлого батька [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує(а.с.45). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №161 (а.с.8). У відповідності до складеного 01.10.2002 року заповіту, [PERSON] заповідав [PERSON]із належного йому майна - право на земельну частку /пай/, яка знаходиться у колективній власності колективного акціонерного товариства «Шабо» с.Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області та право на пайовий фонд власності, що знаходиться в сільськогосподарському виробничому кооперативі «Агрофірмі Шабо» с.Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження (а.с.10). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], однак листом № 899/02-17 від 25.05.2016 року йому було відмовлено, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини(а.с.12). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач у своєму позові зазначив, що вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час не знав про існування заповіту. До того ж, [PERSON] хворів та лікувався, та перебував у скрутному матеріальному становищі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обгрунтування свого позову надав до суду довідки про хворобу від 15.10.2012 року, 25.09.2013 року,12.12.2014 року, виписку з МСЕК від 20.02.2010 року, консультативний висновок від 18.07.2012 року та направлення до поліклінічного консультативного відділення Одеської обласної кліничної лікарні (а.с.32-37). Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причини пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність визначається у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи обставини, що об'єктивно та істотно ускладнювали вчинення [PERSON] дій, спрямованих на прийняття спадщини, суд вважає за можливе визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною та задовольнити позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved