Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 18 липня 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 989. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причин різних характерів. Шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах, оскільки примирення та подальше спільне проживання в шлюбі з відповідачкою неможливе. Майнового спору між ними не має. Відповідачка в судове засідання належним чином повідомлена про дату, час, день розгляду справи , що підтверджується роздруківкою СМС повідомленням не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи надання строку на примирення через загальну канцелярію до суду не надійшло, а тому на підставі заяви позивача і у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2014 року зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 989 ( а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має Починаючи з липня 2015 року позивач та відповідачка остаточно розійшлись, перестали вести спільне домашнє господарство, перестали підтримувати між собою подружні стосунки, мають різний грошовий бюджет, різні інтереси, та шлюб носить формальний характер. оскільки проживають окремо. Позивач в судовому засіданні зазначив, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної та фізіологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved