Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] 25.09.2017р. звернувся з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" (далі ПрАТ «СК «Еталон») про стягнення 45 579 грн. 09 коп. страхового відшкодування, 6 558 грн. 07 коп. пені та 1 500 грн. витрат за проведення експертного дослідження. Вимоги мотивував тим, що 05.01.2017р. на вул. Я.Мудрого, 56 у м.Городок Львівської обл. сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкоджено його автомобіль «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER], як наслідок йому спричинено матеріальну шкоду. Учасники пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у відповідності до якого водій автомобіля «Renault Trafic» н.з. [NUMBER] [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП, його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», яке зобов'язане провести йому виплату по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Він 06 і 10.01.2017р. звертався до ПрАТ «СК «Еталон» відповідно із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що 26.04.2017р. відповідачем складено страховий акт № 712-10837, за яким сума страхового відшкодування становить 23 789 грн. 54 коп., а 01.05.2017р. сплачено страхове відшкодування в означеному розмірі. Не погодившись із розміром відшкодування, він ініціював експертне дослідження, за результатами якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER] , без урахування ПДВ, становить 58 223 грн. 86 коп., з ПДВ - 69 868 грн. 63 коп. Що згідно ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач повинен сплатити йому 6 558 грн. 07 коп. пені через несвоєчасне страхове відшкодування за період 10.02-11.07.2017р. Окрім цього ним понесено витрати за проведення експертизи в сумі 1 500 грн., які підлягають стягненню в його користь з відповідача. Просив позов задовольнити. 13.11.2018р. представник позивача [PERSON] - адвокат Петролюк А.М. подав заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» 32 723 грн. 62 коп. страхового відшкодування, 20 988 грн. 58 коп. пені за несвоєчасне страхове відшкодування, 1 500грн. витрат за проведення експертизи № 208 від 27.06.2017р. і витрати за проведення експертного дослідження № 1634 від 18.07.2018р. (а.с.132-134). Вищеозначену заяву про уточнення позовних вимог суд не бере до уваги, оскільки така подана явно поза межами строків, визначених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, 11.04.2019р. представник подав клопотання, просить стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» 32 723 грн. 62 коп. страхового відшкодування, 20 988 грн. 58 коп. пені за несвоєчасне страхове відшкодування, 1 500грн. витрат за проведення експертизи № 208 від 27.06.2017р. і витрати за проведення експертного дослідження № 1634 від 18.07.2018р., інші витрати, просив також про розгляд справи у відсутності його та позивача (а.с. 183). Представник ПрАТ «СК «Еталон» в судове засідання не з'явився, 22.03.2019р. голова правління [PERSON] подав пояснення (а.с. 173-175) у якому зазначив, що ПрАТ «СК «Еталон», з урахуванням експертного дослідження» не доплатило [PERSON] 14 006 грн. 13 коп. страхового відшкодування, тому позов слід задовольнити в межах означеної суми, в іншій частині - у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, просив справу розглядати за відсутності їх представництва. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, суд відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов частково, з огляду на наступне. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі грошову суму (страхову виплату). Частиною 1 статті 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи. Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача ТР чи до місця здійснення ремонту на території України. Приписами п. 12.1 ст. 12 Закону встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону, страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. За положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. 05.01.2017р. на вул. Я.Мудрого, 56 у м.Городок Львівської обл., у ДТП зіткнулись автомобілі «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Renault Trafic» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], як наслідок обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.01.2017р. на на вул. Я.Мудрого, 56 у м.Городок Львівської обл. спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду «європротокол» (а.с. 17), відповідно до якого [PERSON] визнав свою вину у порушенні ПДР України та, як наслідок, зіткнення з іншим автомобілем. Отже, [PERSON] на місці ДТП свою вину визнав, сторони мали діючі страхові поліси цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, травмованих при дорожньо-транспортній пригоді не було, у зв'язку з чим працівники патрульної поліції не викликалися, сторонами на місці ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. З копії повідомлення про ДТП від 05.01.2017р. також убачається, що згідно страхового полісу АК 1629423 у ПрАТ «СК «Еталон» застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], що забезпеченим транспортним засобом є «Renault Trafic» н.з. [NUMBER], строк дії полісу до 11.11.2017р. (а.с.17). [PERSON], як власник автомобіля «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER], 06 і 10.01.2017р. звернувся до ПрАТ «СК «Еталон», відповідно із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.15, 16). 26.04.2017р. ПрАТ «СК «Еталон» складено страховий акт № 712-10837, за яким сума страхового відшкодування за наслідками ДТП, що мала місце 05.01.2017р., становить 23 789 грн. 54 коп. (а.с.18). Із змісту позову убачається, що 01.05.2017р. ПрАТ «СК «Еталон» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у вищеозначеному розмірі. Як видно із змісту позову та доданих матеріалів (а.с.1-6, 6-11), [PERSON] не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, 15.06.2017р. звернувся до судового експерта [PERSON] із заявою для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER] в результаті ДТП. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 208 від 27.06.2017р. (а.с.6-11), вартість відновлювального ремонту вищеозначеного автомобіля на 15.06.2017р. становить 58 223 грн. 86 коп., інше. Однак, суд не бере до уваги вищеозначений висновок, оскільки із змісту такого не убачається, що експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що такий висновок підготовлений для пред'явлення до суду. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 02.03.2018р. у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с.63-64). Як убачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1634 від 18.07.2018р. (а.с. 86-92), вартість відновлюваного ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER], з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 38 295 грн. 67 коп. Вищевказаний висновок відповідає вимогам чинного законодавства, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, такий не оспорюється сторонами, а тому покладається в основу судового рішення у справі. З огляду на наведене й те, що винна у ДТП особа - [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, то ПрАТ «СК «Еталон», як страховик за полісом № АК 1629423 від 12.11.2016р., має обов'язок відшкодувати позивачу 38 295 грн. 67 коп. страхового відшкодування. Разом з тим, як встановлено судом, 01.05.2017р. ПрАТ «СК «Еталон» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 23 789 грн. 54 коп. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Еталон» належить сплатити [PERSON] (38295,67 коп. - 23789,54 коп. - 500 грн. франшиза) 14 006 грн. 13 коп. недоплаченої суми страхового відшкодування. Отже, оскільки ПрАТ «СК «Еталон» страхового відшкодування [PERSON] у повному обсязі не провело, є підстави до стягнення такого у судовому порядку. В частині вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне страхове відшкодування, суд приходить до наступного висновку. Розмір страхового відшкодування ПрАТ «СК «Еталон» визначено на підставі звіту експерта, про що складено страховий акт № 712-10837, за яким сума страхового відшкодування за наслідками ДТП, що мала місце 05.01.2017р., становить 23 789 грн. 54 коп. (а.с.18). Як встановлено судом і не заперечується сторонами у справі, 01.05.2017р. ПрАТ «СК «Еталон» сплачено [PERSON] страхове відшкодування у вищеозначеному розмірі. Оскільки норми чинного законодавства передбачають настання такого виду відповідальності страховика, як стягнення пені, лише за наявності вини у не здійсненні страхової виплати і з урахуванням тих обставин, що ПрАТ «СК «Еталон» сплачено суму страхового відшкодування згідно звіту експерта та з урахуванням інших обов'язкових платежів, суд відмовляє позивачу у стягненні пені за період з 10.02.2017р. по 11.07.2017р. в сумі 6 558 грн. 07 коп. Ухвалюючи рішення у справі суд також ураховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 20.03.2019р. у справі № 607/14918/15-ц. За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу і пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд не має підстав до стягнення в користь позивача 1 500грн. витрат на проведення експертного дослідження № 208 від 27.06.2017р., як про це просить позивач, з огляду на ту обставину, що такий висновок судом відхилений. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 02.03.2018р. у справі призначалась судова автотоварознавча експертиза, витрати за проведення якої суд покладав на позивача [PERSON] На виконання вищеозначеної ухвали суду проведено експертне дослідження та складено висновки експерта № 1633 від 24.05.2018р. і № 1634 від 18.07.2018р., вартість якого становить 8 580 грн. (2 860 + 5 720), оплата проведена позивачем (а.с.79, 85). Оскільки суд задовольнив позов частково, то витрати за проведення експертного дослідження слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного суд вважає, що із ПрАТ «СК «Еталон» в користь [PERSON] слід стягнути 2 310 грн. витрат за проведення експертного дослідження. З огляду на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, суд стягує з ПрАТ «СК «Еталон» в дохід держави 175 грн. судового збору.

Outcome: partial