Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким просить, стягнути із [PERSON] аліменти на її користь у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову та до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. Зазначає, що відповідач є її батьком. На даний час вона є повнолітньою, та продовжує навчатись у Дніпропетровській медичній академії, на денній формі навчання. Не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати кошти. ЇЇ матір [PERSON] допомагає їй матеріально, проте батько добровільно таких коштів не надає , що і змусило її звернутися до суду. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення аліментів на період навчання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 08.02. 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, правом подачі відзиву на позов не скористався. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши виступ сторони позивача, дослідивши матеріали, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Відповідно довідок №№309, 257, виданих 23 липня 2019 року та 12 листопада 2019 року деканом факультету [PERSON] ДЗ "Дніпропетровської медичної академії МОЗ України", [PERSON] є студенткою ІІ курсу 2 медичного факультету денного відділення, бюджетної форми навчання IV рівня акредитації. Термін навчання- з 01.02.2019 року- 31.08.2019 року та з 01.09.2019 року по 31.01.2020 року. Як вбачається із довідки про доходи від 12 листопада 2019 року позивач з травня 2019 року отримує стипендію, та її дохід з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року склав 5 200,00 грн. Разом з цим, за проживання в гуртожитку 6, кім. [NUMBER] ДЗ " Дніпропетровської медичної академії МОЗ України" [PERSON] сплачено 12 вересня 2019 року 2 930,00 грн., що підтверджено квитанцією №0.0.1461841770.1. З`ясовано, що відповідач щомісячно у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на період її навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов`язанні з навчанням, харчування, проживання та витратами на проїзд додому, оскільки коштів матері недостатньо. Так, згідно довідки Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості Державного центру зайнятості №480 від 14 листопада 2019 року доходи матері позивача [PERSON] за період з 09 липня 2019 року по 31 жовтня 2019 року склали 22 649,69 грн. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК). Доказів того, що відповідач офіційно працює матеріали справи не містять, при цьому останній є працездатним, та не є інвалідом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 липня - 2007 гривень. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне становище повнолітньої доньки, матеріальне становище матері повнолітньої доньки, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання утримання другим з батьків та інші вищенаведені обставини, що мають істотне значення. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу доньці, але у розмірі - 1 500,00 грн., щомісячно, з 01 лютого 2019 року і до 31.01.2020 року, за умови продовження навчання [PERSON] , але не більше, ніж досягнення нею віку 23 років, а відтак вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. В порядку ст.141 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 768 ,40 грн.

Outcome: partial