Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

10.05.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, мотивуючи тим, що під час шлюбу, який було зареєстровано 25.12.1982 року ними було придбане наступне майно: квартира №30 в [ADDRESS] в [ADDRESS], 123/752 частини житлового домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] в м.Ізмаїлі, які в подальшому були реконструйовані під нежитлові приміщення - готель. Позивач просить визнати вказане нерухоме майно об'єктами права спільної сумісної власності подружжя та виділити йому у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], квартиру за адресою: [ADDRESS], квартиру за адресою: [ADDRESS], житловий будинок за адресою: [ADDRESS] а у власність відповідачки виділити 123/752 частини житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] В ході судового розгляду позивач неодноразово змінював позовні вимоги та в остаточному варіанті від 19.12.2014 року, просив суд провести поділ майна, набутого за час шлюбу з [PERSON], і виділити йому в натурі у власність квартиру [ADDRESS], автомобіль [NUMBER], 2010 року, гараж [NUMBER] в громадському об'єднанні автолюбителів «Ротор» за адресою: м.Ізмаїл, вул. Транспортників,3 в м.Ізмаїлі, та виділити [PERSON] в натурі у власність на 123/752 частини нежитлових приміщень в домоволодінні по [ADDRESS] визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], автомобіль [NUMBER], 2010 року, гараж [NUMBER] в громадському об'єднанні автолюбителів «Ротор» за адресою: м.Ізмаїл, вул. Транспортників, 3 в м. Ізмаїл; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 123/752 частини домоволодіння по [ADDRESS] в сумі 190 000 грн., зобов'язавши [PERSON] сплатити вказану суму в строк до 19.12.2015 року. 11.03.2014 року відповідач [PERSON] надала зустрічну позовну заяву (а.с. 64-65 т.2) до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна подружжя, в якій просила визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя гараж [NUMBER] в громадському об'єднанні автолюбителів «Ротор» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Транспортників,3, авто [NUMBER], 2010 року, провести поділ майна, набутого за час шлюбу з [PERSON], присудивши у власність [PERSON] авто [NUMBER], 2010 року випуску та гараж [NUMBER] в громадському об'єднанні автолюбителів «Ротор» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Транспортників,3 та зобов'язати сплатити [PERSON] 109 130 грн. як компенсацію вартості 1/2 частини авто та 1/2 частини гаражу, мотивуючи тим, що гараж був збудований, а авто куплено у період шлюбу, вартість майна складає 218 260 грн. 19.12.2014 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] надала заяву про зміну зустрічних позовних вимог, та просила суд визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя 123/752 частин нежитлових будівель по [ADDRESS], провести розподіл майна та виділити їй у власність 123/752 частин нежитлових будівель по [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання також не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали заяви в яких не заперечують, щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та не заперечують щодо задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що змінені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частки майна дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 70 СК України є рівними. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання." Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч. 1 ст. 65 СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 25.12.1982 року по 25.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.12.1982 року серії II-ЖД №317542 та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2011 року (а.с. 10, 69 т.2). В період шлюбу сторонами було придбане наступне майно: квартира [ADDRESS] на підставі договору міни від 17.08.1994 року, посвідченого державний нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі №2 (а.с. 15 т.1); автомобіль [NUMBER], 2010 року випуску (а.с. 67 т.2); гараж [NUMBER] в громадському об'єднанні автолюбителів «Ротор» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Транспортників, 3 (а.с. 68 т.2). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст.60 СК України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба та т.п.) самостійного заробітку (доходу). Отже зазначене майно є об'єктом спільної сумісно власності подружжя [PERSON] та підлягає розподілу. Крім того, як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1137 від 02.10.2014 року (а.с. 159-161 т.3) згідно договору дарування частини домоволодіння від 16.10.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5441 [PERSON] є власником 4/47 частин житлового домоволодіння [ADDRESS], яке складається в цілому із: літ. А - жилий будинок цегляний жилою площею 202,1 кв.м., літ. Б - будинок жилий цегляний, жилою площею 38,2 кв.м., літ. Д - будинок жилий цегляний, житловою площею 86, 3 кв.м., літ. Г - вбиральня, надвірні споруди, розташовані на земельній ділянці площею 1352 кв.м. Згідно договору міни від 16.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі №1149 [PERSON] є власником 59/752 частин житлового домоволодіння [ADDRESS], яке складається в цілому із: літ. А - жилий будинок цегляний жилою площею 202,1 кв.м., літ. Б - будинок жилий цегляний, жилою площею 38,2 кв.м., літ. В - будинок жилий цегляний, житловою площею 86,3 кв.м., літ. Г - вбиральня, надвірні споруди. Згідно виписки із рішення виконкому №465 від 12.04.2005 року (а.с. 167 т.3) було виключено зі складу житлового фонду 123/752 частини (4/47 частини + 59/752 частини = 123/752 частини) домоволодіння по [ADDRESS], належні на праві власності [PERSON] За рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №714 від 17.05.2005 року ПП [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію 123/752 частин нежитлового приміщення під готель на сім номерів по [ADDRESS]. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01.03.2005 року (а.с. 171-173 т. 3), посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] 22.12.2005 року в реєстрі №3310 [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльської міської ради від 24.01.2005 року №915-IV отримала в оренду земельну ділянку загальною площею 0, 0229 га., що знаходиться по [ADDRESS] Як вбачається з висновку експерта № 01/36 - 2012 року від 30.04.2013 року ( а.с. 100-140 т. 1) на час дослідження будівельні роботи з реконструкції належних [PERSON] приміщень житлового будинку та підвалу в готель на сім номерів з будівництвом надбудови та двоповерхової прибудови є виконаними, за їх результатами було збільшено загальну площу наземних та підвального поверхів, покращено експлуатаційні характеристики приміщень, змінено функціональне призначення реконструйованої частини. За об'ємно - планувальним вирішенням - (склад приміщень та їх висота і площа) реконструйована в готель частина домоволодіння відповідає вимогам ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі». Частиною 1 статті 62 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов як: істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Згідно висновку експерта № 01/36 - 2012 року від 30.04.2013 року ринкова вартість належних [PERSON] 123/752 часток у домоволодінні по [ADDRESS] в результаті реконструкції та зміни функціонального призначення збільшилась на 3145761 грн. Ринкова вартість належних [PERSON] 123/752 часток домоволодіння по [ADDRESS] складає 3493968 грн. За таких обставин, оскільки сторони визнають, що в період шлюбу вартість 123/752 часток домоволодіння по [ADDRESS] істотно збільшилась, що підтверджується також висновком експерта внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя [PERSON], воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Спору з приводу вартості майна між сторонами не має. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що [PERSON] наполягав на отриманні та виплаті грошової компенсації частини вартості майна, а [PERSON] не заперечувала щодо цього, суд для забезпечення рівності часток чоловіка та дружини у майні подружжя вважає необхідним присудити [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини нежитлових приміщень, від 123/752 частини нежитлових приміщень по [ADDRESS] у розмірі 190 000 грн., зобов'язавши [PERSON], сплатити вказану суму в строк до 19.12.2015 року виділивши у власність [PERSON] 123/752 частини нежитлових приміщень по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні заяви [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved