Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

17 грудня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі по тексту - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулось до суду з позовною заявою до неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2016 року по 30.09.2018 року в розмірі 19347 грн. 50 коп., що виникла у результаті невиконання зобов`язань з її оплати. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач, всупереч нормам ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не виконує зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та її законний представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, відзиву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04.07.2019р. судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відповідності із ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006 року визначене виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Також рішенням виконкому Шосткинської міської ради за № 38 від 31.01.2011 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 792 від 27.06.2014р, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 30.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача з огляду на наступне. [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку набула 05.11.2015р. Дана обставина вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 8, 9/. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час існування спірних правовідносин, та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] лише 22.03.2019р. досягла 14 років та в силу положень ст. 32 ЦК України набула неповної цивільної дієздатності, відтак, будучи власником нерухомого майна, на час виникнення і існування спірних правовідносин, тоді ще малолітня не була здатна самостійно здійснювати свої права та обов`язки, пов`язанні з володінням ним. Згідно з ч. 2 ст. 14 СК України, якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. При цьому, відповідно до ст. 177 СК України обов`язок дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах покладається на батьків. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2015р. у справі № 589/929/15-ц батьком [PERSON] визнано [PERSON] /а.с. 11-12/. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що батько [PERSON] - [PERSON] , діючи в інтересах своєї дитини, повинен був сплачувати послуги з централізованого опалення квартири, належної його доньці. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час існування спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час існування спірних правовідносин, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час існування спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем у справі виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідача - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну (які мали від її імені реалізовуватися її батьком). Споживаючи послуги по теплопостачанню, відповідачем (від її імені її батьком) не оспорювалися їх ціна та якість. При цьому, матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій відповідача - споживача послуг, які надавались позивачем. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На думку суду, наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ШП "Харьківенергоремонт" у сумі 19347 грн. 50 коп. витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що дані вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved