Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON], 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, посилаючись на наступне. Позивач зазначає, що [PERSON], є батьком [PERSON], та з 1997 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] У позивача з померлим батьком завжди були добрі приязні стосунки, але з 2011 року вони перестали з ним часто спілкуватись як раніше, оскільки в них виникла конфліктна ситуація, з приводу проживання у батька співмешканок та вживання алкоголю, яка посприяла погіршенню стосунків між ними. 13 квітня 2013 року, коли позивач приїхав провідати батька за адресою: [ADDRESS], оскільки не міг з ним зв'язатись по телефону, то зі слів сусідів дізнався, що [INFO] року батько помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач не міг зрозуміти чому відповідачка - [PERSON], яка на час смерті батька позивача, проживала разом з ним, не повідомила його про те, що у його батька були серйозні проблеми зі здоров'ям та взагалі про те, що він помер. При особистій зустрічі позивача та відповідачки, остання повідомила, що квартири в якій проживала вона з померлим тепер належить їй, оскільки 11 березня 2013 року було складено заповіт від імені померлого, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 510,511,512, яким [PERSON] заповів своє майно відповідачці, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належала померлому. Вказаний заповіт було посвідчено в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON], та підписаний він був громадянкою [PERSON], за проханням померлого, як вказано в заповіті, оскільки [PERSON] був хворим та не міг самостійно прочитати та підписати текст заповіту. Крім того, заповіт від 11.03.2013 року посвідчений за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з хворобою [PERSON]. Позивач не мав жодного уявлення про те, що покійний батько мав намір скласти заповіт на ім'я відповідачки, оскільки 19 червня 1998 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3-1687, яким все своє майно заповів позивачу. Позивач вважає, що [PERSON], перебуваючи у тяжкому, критичному стані, у зв'язку з онкологічним захворюванням - не міг усвідомлювати значення своїх дій, коли складав заповіт на ім'я [PERSON], та здійснив це під її впливом, а тому за таких обставин, вважає, що заповіт від 11.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 510,511,512, є недійсним, тому [PERSON] змушений звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги та просив суд визнати заповіт від 11.03.2013 року, складений померлим [PERSON] на ім'я [PERSON] недійсним, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15.10.2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] на ім'я [PERSON] Збільшені позовні вимоги представник позивача підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] вимоги позову не визнала та пояснила суду, що разом з батьком позивача вона проживала однією сім'єю з грудня 2006 року. У позивача та його батька були складні стосунки. Відповідачка не повідомила позивача про смерть батька, так як не знала ні адреси його проживання, ні номеру телефону. Крім того, зазначила, що в серпні 2012 року [PERSON] захворів, у зв'язку з чим останній звернувся до лікаря, який після обстеження порадив звернутись до онколога. Тоді і було поставлено [PERSON] діагноз - рак. Взимку 2013 року стан здоров'я [PERSON] значно погіршився, він не міг виходити з дому, пересувався тільки в квартирі, догляд за ним здійснювала відповідачка. Від лікування [PERSON] відмовився. Відповідачка вказує, що [PERSON], виразив їй своє бажання скласти заповіт на її ім'я, оскільки дуже хвилювався, що після його смерті, відповідачці не буде де жити, а тому попросив її викликати приватного нотаріуса додому, оскільки стан його здоров'я значно погіршився. Оскільки, [PERSON] мав проблеми із зором, у зв'язку з хворобою, нотаріус запропонувала викликати свідків, що і було зроблено під час складання заповіту від 11.03.2013 року. [PERSON] вважає, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною, оскільки складаючи заповіт від 11.03.2013 року [PERSON] висловив свою волю та робив це повністю усвідомлюючи та розуміючи свої дії та їх наслідки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та повністю підтримала свою довірительку. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], звернулась до суду з письмовими запереченнями на позовну заяву, в яких просила суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], маючи слабкий фізичний стан, у зв'язку з хворобами, складаючи заповіт від 11.03.2013 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. [PERSON] відповідав чітко та зрозуміло на поставленні питання нотаріусом, психічний стан [PERSON] не викликав у нотаріуса сумнівів. Але оскільки [PERSON] мав проблеми із зором, то відповідно заповіт був підписаний рукоприкладником [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з"явилась про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві просило суд розглядати справу за відсутності їх представника та винести рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та її представника, допитавши свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є сином [PERSON], що підтрведжується копією свідоцтва про народження позивача (т. 1, а. с. 6). [PERSON] був зареєстрований та проживав з 1997 року за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1997 року (т. 1, а. с. 9). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, відповідачка [PERSON] була співмешканкою [PERSON], та проживала разом з ним з 2006 року. Відповідно до медичної документації наявної у матеріалах справи, а саме записах лікаря КНП «ЦПМСД №2» Дарницького району м. Києва 25.07.2012 року [PERSON] констатовано діагноз - метастази анонімного раку у шийно-надключичні лімфовузли праворуч, після чого хворий направлений на консультацію до лора. 26.02.2013 року терапевтом поліклінічного відділення було здійснено огляд хворого дома, виявлено у ділянці шиї гниючу рану; на сідницях -пролежні. Діагноз : рак легень. Метосази в лімфатичні вузли шиї. Також зазначено, що хворий відмовився від госпіталізації. 05.03.2013 року онколог здійснив огляд та встановив розпад пухлини, ракову інтоксикацію, больовий синдром. Рекомендовано призначення наркотичних анальгетиків (т. 1, а. с. 12). Після цього був огляд хворого лікарем 20.03.2013 року - стан погіршувався. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджуєтсья свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві (т. 1, а. с. 7). Позивач по справі дізнався про смерть батька після його поховання, що не заперечувала у судовому засіданні відповідачка [PERSON], яка підтвердила, що не повідомила сина про смерть батька, оскільки син був проти їх спільного з батьком проживання та звинувачував їх у зловживанні спиртним та аморальному способу життя. Згідно акту судово-психіатричної експертизи №639 від 31.07.2014 року, у момент складання заповіту від 11.03.2013 року [PERSON] виявляв ознаки глибокої астенії, соматогенно обумовленої (органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу, внаслідок онкологічного захворювання - F 06.67 - згідно МКХ-10), при цьому наявні у нього розлади психічної діяльності істотно впливали на його здатність у зазначений період часу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2, а. с. 76 - 86). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], що була також свідком при складанні померлим [PERSON] заповіту на ім'я відповідачки від 11.03.2013 року, пояснила суду, що особисто бачила, як [PERSON] давали текст заповіту та ручку, він на її очах взяв і підписав. [PERSON] [PERSON] прочитала заповіт вголос, потім вона, потім дали прочитати заповіт [PERSON], після чого він взяв ручку і підписав. Говорив він потихеньку, підписував потихеньку, давала йому ручку в руки нотаріус. Свідок [PERSON], яка підписувала заповіт від імені [PERSON], надала суду пояснення, що вона знала [PERSON] з 2009 року, так як була бухгалтером ЖЕД. Підписати заповіт від імені [PERSON] її попросила мати відповідачки - [PERSON]. Повідомила, що перед підписанням заповіту, приватний нотаріус надала синій бланк з текстом, який по черзі прочитали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та підписали його, після чого заповіт у голос не зачитували, нотаріус нічого не роз'яснювала. [PERSON] [PERSON] повідомила, що [PERSON] під час підписання заповіту сказав, що хоче залишити квартиру [PERSON] та повідомив, що розуміє, що відбувається у присутності нотаріуса, але через деякий час, відповівши на запитання сторін, повідомила, [PERSON] ніяким чином не відреагував під час підписання заповіту, нічого не запитував і нічого не говорив, постійно мовчав, лежав дуже спокійно, руки були під простирадлом. Заповіт [PERSON] не давали. Свідок [PERSON] повідомила суду, що приватний нотаріус ознайомила всіх присутніх з текстом заповіту, всі його прочитали вголос. Нотаріус запитала [PERSON], чи розуміє він, що відбувається, на що він повідомив, що розуміє та заповідає квартиру [PERSON], тому що любить її. [PERSON] нормально говорив, не мав жодної заторможеності в діях, відповідав на запитання нотаріуса, на ліжку був у напівлежачому стані, голова припіднята, єдиною проблемою [PERSON] на той момент було те, що він не володів рукою, тому сам не підписував заповіт. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір"ю [PERSON] та на питання представника позивача підтвердила факт зловживання спиртними напоями її доньки та повідомила, що вона позбавлена батьківських прав відносно двох своїх неповнолітніх дітей, оскільки належним чином не доглянула третю дитину, що призвело до смерті останньої. Таким чином свідок підтвердила спосіб життя [PERSON] викладений позивачем у позові, що також знайшло своє підтвердження показами свідків [PERSON] та [PERSON] Так, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] які були сусідками померлого, повідомили суду, що [PERSON] останні три роки сильно зловживав спритними напоями, навіть коли захворів не припинив це. Також зазначили, що [PERSON] також зловживала спиртним. В кінці лютого 2013 року, [PERSON] знайшла [PERSON] на сходах у під'їзді в стані сильного алкогольного сп'яніння, теж саме повторилось на початку березня 2013 року. [PERSON] затягнула [PERSON] його до квартири, яка була в жахливому стані, всюди було сміття, пляшки з під спиртного. [PERSON] підтвердила, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, навіть коли сильно захворів, замість ліків [PERSON] приносила йому спиртне. Вони, як сусіди померлого, ще за його життя звертались із заявою до правоохоронних органів з метою розшукати сина [PERSON], оскільки він знаходився у жахливому стані, він та співмешканка [PERSON] зловживали спиртним, за ним не було належного медичного догляду. Даний факт підтверджується копією заяви до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, що міститься у матеріалах справи. Крім того, свідок пояснила, що дізнавшись про намір [PERSON] зареєструватись у квартирі [PERSON], вона у складі комісії ЖЕД 04.04.2013 року прийшла до [PERSON] додому, де було грязно, душно, а [PERSON] поводив себе неадекватно, мичав, погляд був відсутній. Свідок [PERSON], пояснила суду, що є невісткою померлого, з відповідачкою познайомилась весною 2013 року, після смерті батька чоловіка. Батько чоловіка почав зловживати спритними напоями ще коли [PERSON] був маленьким. В квартирі [PERSON] останній раз була зимою 2007 року, в квартирі був бардак, всюди були пляшки з від спиртного. До пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд ставиться критично, оскільки вони суперечать одні одному, повністю спростовуються медичною документацією, а тому не можуть бути прийняті судом. Суд також не приймає до уваги свідчення [PERSON], оскільки вона тривалий час не спілкувалася з померлим. Відповідно до п. 16 Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання недійсним правочину», правила ст. 225 ЦК України передбачають, що коли фізична особа, яка не визнана недієздатною, однак в момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (психічний розлад, нервове потрясіння, тощо), то такий правочин може бути визнаний судом недійсним, в разі смерті цієї особи - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі ї смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За загальним правилом, встановленим ст. 216 ЦК України, наслідком укладення правочину, що не відповідає вимогам законодавства і визнається недійсним, є двостороння реституція, яка полягає у тому, що кожна сторона недійсного правочину має повернути іншій стопорної все, що вона одержала на виконання такого правочину. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач довів свої позовні вимоги належним чином та вважає, що докази у справі, свідчать про те, що під час складання заповіту від 11.03.2013 року [PERSON] мав розлади психічної діяльності, які істотно впливали на його здатність у зазначений період часу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та у сукупності з іншими встановленими судом обставинами, у зв"язку з якими суд приходить до висновку, що особа, яка зловживала спиртним, не отримувала належного лікування та мала прогресуючу тяжку хоробу, що призвела до смерті та певний вплив на себе особи, яка з ним проживала -[PERSON], не мала у такому стані власного волевиявлення та фактичного юридичного усвідомлення значення своїх дій та їх наслідків при складанні оспорюваного заповіту. Оскільки, правочин вчинений у такому стані не відповідає загальним вимогам чинності правочину, а саме: відповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України), усвідомлення значення своїх дій та їх наслідків, суд вважає доведеними передбачені ст.225 ЦК України підстави для визнання недійсним заповіту від 11.03.2013 року [PERSON] Так як позовна вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане 15.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON] - недійсним, є похідною від основних вимог щодо визнання недійсним заповіту, тому відповідно також підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 114,71 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved