Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] не займається вихованням своєї дитини, не створює належних умов для розвитку та навчання дитини, не знає де знаходиться і з ким проводить час неповнолітня дитина. Відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, їх квартиру часто відвідують люди без визначеного місця проживання та роду занять. Дитина не отримує від сім`ї ні належної уваги, ні гідного утримання. Слов`янським Відділом поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол, за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». З 24 січня 2020 року по 20 лютого 2020 року Відповідач разом зі своєю неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , перебували в Комунальній установі «Донецький обласний центр соціально - психологічної допомоги» міста Дружківка. Однак, після того як відповідач самовільно залишила дану установу, для зловживання алкогольних напоїв, неповнолітню [PERSON] , [INFO] було направлено до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Лиман, де вона перебуває на даний час. За період перебування неповнолітньої дитини в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Лиман, [PERSON] дитину не відвідувала та не спілкувалася з нею, тобто не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини. Крім того, неповнолітня [PERSON] на підставі Акту поліції, в період з 31 травня 2016 року по 03 червня 2016 року, перебувала в Комунальному закладі «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Слов`янську Донецької області». Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області - Сухоруков В.Г., який діє на підставі Довіреності № 66/03-26-1/2 від 08 січня 2020 року, не з`явився. 21 квітня 2020 року до суду надав Заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 24). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області в судове засідання не з`явився. 21 квітня 2020 року до суду надійшла Заява № 364 від 21 квітня 2020 року від Начальника Служби у справах дітей Чуйкової О., в якій просить справу розглянути у відсутності представника третьої особи та задовольнити позовні вимоги (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.23). У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні особисто або через представника, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] , своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні особисто або через представника, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зі Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 10 грудня 2004 року Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Її матір`ю є [PERSON] , батько - [PERSON] , Актовий запис про народження №149 від 10 грудня 2004 року (а.с. 10). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00022655033 від 18 квітня 2019 року, Актовий запис № 149, складений 10 грудня 2004 року виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, відповідно до положення якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с. 11). З Клопотання Служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , вбачається, що протягом 2019 року до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради надходили повідомлення від Миколаївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 про складну ситуацію, в якій опинилася неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] і яка загрожувала її життю та здоров`ю. Адміністрацією школи постановлено дівчинку на внутрішньо шкільний контроль. На засідання ради профілактики школи ні мати, ні донька не з`являлися. Керівництво школи неодноразово зверталося до правоохоронних органів стосовно прийняття заходів щодо впливу на матір [PERSON] , систематичних пропусків уроків без поважних причин неповнолітньою [PERSON] . Неодноразові бесіди представників Служби у справах дітей та школи, як з матір`ю дитини так і з дитиною позитивних результатів не дали. На телефонні дзвінки для з`ясування де перебуває дитина, мати та неповнолітня не відповідали. За І семестр 2019-2020 навчального року [PERSON] пропущений 41 навчальний день без поважної причини. Зі слів баби, дівчина приходила додому пізно або взагалі не ночує вдома. Мати, [PERSON] , вихованням дитини не займається, не створює належних умов для розвитку та навчання дитини, частіше не знає де знаходиться та з ким проводить час неповнолітня. Сама мати не працює, зловживає спиртними напоями. Їх квартиру часто відвідують люди без визначеного місця проживання та роду занять. Зі слів матері, [PERSON] практично вдома не живе і місце знаходження її частіше у подружок. Працівники служби у справах дітей неодноразово виходили за адресою, яку вказувала [PERSON] , де за її словами могла перебувати [PERSON] , але двері ніхто не відчиняв. [PERSON] не приймала ніяких дієвих дій, щоб донька проживала вдома, відвідувала навчальні заклади, тобто практично відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати не може контролювати свою доньку, за життя і здоров`я дитини відповідальності ніхто не несе. Після бесіди з дівчиною було з`ясовано, що вона навчанням не цікавиться, додому йти у неї не має бажання через неналежні умови проживання: однокімнатна квартира та 4 особи. Дід їй не дозволяє приходити пізно та розважатися, свого ліжка вона не має. 19 січня 2020 року у телефонному режимі [PERSON] повідомила Службу у справах дітей про неможливість здійснювати свої обов`язки. Також вона повідомила про присутність у їх квартирі представників поліції, яких вона викликала через наявність у квартирі молодиків та її доньки у стані алкогольного сп`яніння також була викликана швидка допомога. З січня 2020 року [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , перебували в Комунальній установі «Донецький обласний центр соціально - психологічної допомоги» міста Дружківка. Однак після того, як відповідач самовільно залишила дану установу, для зловживання алкогольних напоїв, неповнолітню [PERSON] , [INFO] було направлено до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Лиман, де вона перебуває на теперішній час. За період перебування неповнолітньої дитини в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Лиман, [PERSON] дитину не відвідувала та не спілкувалася з нею, тобто не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини (а.с. 6-7). З Психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , вбачається, що [PERSON] учениця 9-А класу Миколаївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1, виховується в неповній родині. Мати [PERSON] не працює, отримує пенсію за інвалідністю та соціальну допомогу на дитину. Протягом І семестру 2019-2020 навчального року мати [PERSON] дуже рідко підтримувала телефонний зв`язок з класним керівником, у школу не приходила, навчанням дитини та її відвідуваннями занять, не цікавилася. Мати не має впливу на [PERSON] , стосунки між ними конфліктні, дівчина проводить більше часу поза домом зі старшими друзями, майже постійно живе у своєї подруги. [PERSON] має руйнівні для здоров`я звички та не дотримується режиму дня. Має початковий рівень успішності, не готується до уроків, підручники дитини знаходяться у класі. Потребує надолуження матеріалу та ліквідації прогалин у знаннях з усіма предметів. Дівчині потрібна родина та дружня підтримка у визначенні життєвих цінностей, формуванні пріоритетів, надбанні навичок здорового способу життя, вихованні загальної культури (а.с. 12). Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області № 85 від 19 березня 2020 року «Про затвердження Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» було вирішено затвердити Висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки, неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та зобов`язано Службу у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області підготувати документи для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає, що позивач Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] вправі звернутися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України". [PERSON] , [INFO] , не досягла 18 річного віку та є неповнолітньою. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з Психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , [PERSON] учениця 9-А класу Миколаївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1, виховується в неповній родині. Мати [PERSON] не працює, отримує пенсію за інвалідністю та соціальну допомогу на дитину. Протягом І семестру 2019-2020 навчального року мати [PERSON] дуже рідко підтримує телефонний зв`язок з класним керівником, у школу не приходила, навчанням дитини та її відвідуваннями занять, не цікавилася. Мати не має впливу на [PERSON] , стосунки між ними конфліктні, дівчина проводить більше часу поза домом зі старшими друзями, майже постійно живе у своєї подруги. [PERSON] має руйнівні для здоров`я звички та не дотримується режиму дня. Має початковий рівень успішності, не готується до уроків, підручники дитини знаходяться у класі. Потребує надолуження матеріалу та ліквідації прогалин у знаннях з усіх предметів. Дівчині потрібна родина та дружня підтримка у визначенні життєвих цінностей, формуванні пріоритетів, надбанні навичок здорового способу життя, вихованні загальної культури. У суду немає підстав ставити під сумнів вищезазначену Характеристику видану Директором Миколаївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 та класним керівником оскільки факти, викладені в Характеристиці належним чином відповідачем не спростовані. З Висновку №85 від 19 березня 2020 року Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки, неповнолітньої [PERSON] , [INFO] », вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , 20 лютого 2020 року була направлена до Комунальної установи «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей в м. Лиман», де вона перебуває на теперішній час. За період перебування дитини, з самого початку, коли мати її покинула, тобто з 19 лютого 2020 року, долею дитини ніхто з рідних не цікавився (а.с.4-5). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, не бере участі в її розвитку та вихованні, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своєї дитини [PERSON] . Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Із Висновку №85 від 19 березня 2020 року Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки, неповнолітньої [PERSON] , [INFO] », вбачається, що Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки повернення дитини та залишення її з матір`ю несе безпосередню загрозу здоров`ю та життю неповнолітньої (а.с.4-5). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області №85 від 19 березня 2020 року «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ». Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] », оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved