Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

у серпні 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Штеренберг О.О. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач із 16.12.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , яка на даний час проживає із позивачем. Останнім часом відповідач відокремив свої статки від позивача, та проживає окремо. Позивачу не вдається дійти домовленостей із відповідачем про участь, останнього, у вихованні та утриманні спільної доньки. Позивач вказує, що відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працює та є керівником товариств, має значні статки і багато активів у власності, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 10000,00 грн., щомісячно, який є необхідним для розвитку дитини. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що відповідач на даний час взагалі не приймає участі в утриманні дитини, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 12.10.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому позов він визнав частково, та не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини, однак, його розмір вважав завищеним та просив стягнути аліменти в сумі 3000,00 грн. Відповідач зазначає, що він дійсно є керівником трьох товариств, однак, його загальний сукупний дохід у вказаних товариствах складає 12452,12 грн. Відповідач окрім доньки, має ще двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в НТУУ «КПІ» та на утримання якого відповідач сплачує 1000,00 грн., та сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у школі, проживає разом із матір`ю, яка має мінімальний дохід та на утримання якого він сплачує суму в розмірі 2000,00 грн. Також на утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір, яка є інвалідом другої групи, має проблеми зі здоров`ям, невелику пенсію та на утримання матері відповідач витрачає 3800,00 грн. Сумуючи витрати на утримання синів та матері, їх розмір складає в середньому 6800,00 грн. на місяць, що перевищує 50 % від сукупного доходу відповідача на місяць. З огляду на викладене, а також визначений законом рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, відповідач вважає, що присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме права кожної зі сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року, було вирішено перейти від розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 26.10.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач наполягала на задоволенні позовних вимог. Позивач вказує, що відповідач надає неправдиву інформацію щодо своїх реальних доходів з метою зменшення розміру своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання їх спільної доньки. Позивачу відомо, що відповідач отримує не задекларовані доходи, які неможливо виявити із офіційних джерел. Відповідач через свою матір фактично придбає майно з метою його виключення зі спільного майна подружжя, що свідчить про значно більший дохід аніж ним вказується у відзиві на позов. Витрати, які несе відповідач в зв`язку із утриманням інших дітей та матері, не дуже сильно зменшують спроможність відповідача сплачувати заявлений в позові розмір аліментів на утримання доньки. 29.10.2020 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого сторона відповідача вказує на те, що відповідачем надана суду достовірна інформація як щодо його доходів, так і щодо витрати на осіб, які перебувають на його утриманні. Крім того, витрати по оплаті за освітні послуги (поглиблене вивчання шкільних предметів) відповідач вважає додатковими витратами, які до складу аліментів не входять. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав, вказуючи на можливість сплати відповідачем суми аліментів заявлених позивачем. Представник відповідача та сам відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, вказавши на те, що стороною відповідача не заперечується необхідність утримання доньки, однак, розмір аліментів, пред`явлений позивачем до стягнення є завищеним. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач із 16.12.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. На даний час сторони проживають окремо та донька сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачем у справі. Судом встановлено, що згоди щодо утримання дитини між сторонами в добровільному порядку не досягнуто. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «Покровський двір» № 1 від 29.09.2020 року, [PERSON] працює в товаристві із 01.06.2018 року на посаді директора, та період із 01.09.2019 р. по 31.08.2020 р. його дохід склав суму в розмірі 58400,00 грн., що приблизно складає 4800,00 грн. на місяць. Відповідно до довідки ТОВ «Будівельна компанія «Чабаниміськбуд» № 1 від 29.09.2020 року, [PERSON] працює в товаристві та із 01.07.2016 року обіймає посаду директора. За період із 01.09.2019 р. по 28.01.2020 р. його дохід склав суму в розмірі 23801,82 грн., що приблизно складає 4760,00 грн. на місяць. Відповідно до довідки ТОВ «Будівельна компанія «Чабаниміськбуд» № 2 від 29.09.2020 року, було встановлено, що за період із 01.02.2020 р. по 31.08.2020 р. дохід [PERSON] склав суму в розмірі 18025,00 грн., що приблизно складає 2575,00 грн. на місяць. Відповідно до наказу ТОВ «Будівельна компанія «Чабаниміськбуд» від 21.10.2020 р. № 7-20к, [PERSON] було звільнено із посади директора ТОВ «Будівельна компанія «Чабаниміськбуд» із 21.10.2020 р. Відповідно до довідки про доходи ТОВ «Щедра нива» від 28.09.2020 року, [PERSON] займає посаду голови наглядової ради та за період із січня 2020 р. по серпень 2020 р. отримав загальну суму доходу в розмірі 55000,00 грн., що приблизно складає 6875,00 грн. на місяць. Крім того, відповідачем в ході розгляду справи доведено достатніми доказами те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , який хоч і є повнолітнім, однак, продовжує навчання в КПІ ім. Ігоря Сікорського, а також те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , який навчається в школі та проживає разом із матір`ю. Проаналізувавши надані стороною відповідача докази, суд вважає, що відповідачем доведено те, що на його утриманні, окрім доньки, перебувають ще двоє дітей та непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою, інвалідом другої групи та має незадовільний стан здоров`я, а також те, що на утримання вказаних осіб витрачається більше половини суми його сукупного щомісячного доходу. Зазначене стороною позивача в ході розгляду справи достатніми доказами не спростовано. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, зокрема, наголошувала на тому, що дитина потребує значних коштів на утримання, та домовленостей між батьками щодо суми аліментів не досягнуто, нею щомісячно витрачається на дитину щонайменше 10000,00 грн., і в зв`язку з тим, що відповідач працює, займає керівні посади в товариствах, має високий дохід та статки, а тому має можливість сплачувати аліменти в пред`явленому нею розмірі. Однак, достатніх та переконливих доказів на підтвердження несення позивачем витрат щомісячно в зазначеній сумі на утримання спільної доньки сторін стороною позивача суду не надано, а тому заперечення відповідача в цій частині є слушними та приймаються судом до уваги. Надані стороною позивача докази на підтвердження розміру необхідних аліментів, зокрема, про оплату житлово-комунальних послуг, судом до уваги не приймаються, оскільки, в розумінні закону, не є витратами на утримання та виховання дитини. Варто відзначити те, що витрати на навчання дитини в приватному закладі з метою поглибленого вивчення шкільних предметів не входять до складу аліментних зобов`язань по утриманню дитини, та законодавцем передбачена можливість стягнення таких витрат, як додаткових витрат на утримання дитини, однак, таких вимог стороною позивача пред`явлено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду даного спору по суті, у відповідності до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік", установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває на даний час на її утриманні, відповідач не заперечує проти стягнення аліментів та утримання дитини, однак, в меншому розмірі, оскільки, його сукупний дохід складає приблизно 14000,00 грн., на його утриманні перебувають ще троє осіб, яким він фактично допомагає, на що витрачає більше половину свого доходу. Слід зазначити про те, що ініціюючи позов про стягнення з відповідача щомісячно на утримання дитини аліментів у розмірі 10000 грн., позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження здійснення постійних реальних витрат щомісячно на утримання дитини саме в такому розмірі, а наявні у справі докази не є беззаперечними доказами того, що сума в розмірі 10000,00 грн. йде на утримання доньки щомісячно. Окремо слід звернути увагу сторони позивача на те, що витрати, які нею здійснюються, в зв`язку із навчанням дитини в приватній школі та лікуванням, не входять до складу аліментних зобов`язань, а тому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з окремими позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, які нею понесені в зв`язку з її здібностями та/або станом здоров`я. Крім того, вказуючи на те, що відповідач має значно більший дохід, який останнім приховується, а відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки в пред`явленому розмірі, стороною позивача належними доказами не доведено, а відтак судом до уваги не приймаються. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою дитину на підставі описаних вище норм права, наявність на його утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, неповнолітнього сина, який навчається та проживає з матір`ю, непрацездатну матір, яка є пенсіонеркою, інвалідом та має незадовільний стан здоров`я, а також зважаючи на рівний обов`язок обох батьків в утриманні дитини, суд вважає необхідним задовольнити позов частково і стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної доньки аліменти в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, що відповідає межам прожиткового мінімуму для дітей такого віку та не є меншим ніж 50% від нього, а в решті вимог позову необхідно відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. За правилами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки, від його сплати при подачі позову позивач була звільнена. На підставі викладеного, та

Outcome: partial