Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлених за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.04.2015 року. В обгрунтування посилається на те, що на даний час розмір витрат на утримання дитини значно зріс, донька знаходяться повіністю на утриманні позивача, що матеріальний стан позивача не дає змоги належним чином та повноцінно утримувати дитину. Вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ухиляється від обов`язків утримувати дитину, не цікавиться її життям, навчанням. Відповідач працює по найму за межами країни, має постійний дохід. Позивач просить суд змінити (збільшити) розмір стягуваних аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлених за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.04.2015 року з 500 грн. на стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач подав до суду заяву (вх. № 1848) про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву (вх.№1584), в якому [PERSON] позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими, безпідставними, такими, що не відповідають дійсності. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (ст.279 ЦПК України), без участі сторін. Суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст. 13 ЦПК України\~ - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини; відповідно до ст. 180 СК України визначено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.04.2015 року (справа № 306/750/15-ц) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 25.05.2015 року та звернуто до виконання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального становища одержувача аліментів, інші обставини можуть бути підставою для його вимоги про збільшення розміру аліментів (оскільки застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й інші норми, згідно обов`язку батьків утримувати своїх дітей). З дня постановлення рішення суду від 11.09.2013 року зріс прожитковий мінімум на дітей та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.01.2015 року прожитковий мінімум для дитини в місяць становив 1286 грн. (було для дітей віком від 6 до 18 років на день винесення рішення, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України в 2015 році). Станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років становить - 2395 гривень (ст.\~7\~Закону України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2020\~рік" ). Дитина [PERSON] , 2005 року народження має повних 15 років. Відповідно до\~ч.1\~ст.192\~СК України\~- розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд ураховує,\~що аліменти\~є власністю\~дитини,\~дитина перебуває\~на утриманні\~батька (позивача),\~який буде\~розпоряджатися ними\~ за\~цільовим призначенням\~в інтересах\~дитини,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дітей,\~що обов`язок\~по утриманню\~дітей покладається\~на обох\~батьків.\~Суд бере\~до уваги,\~що із збільшенням віку дитини зросли витрати на її утримання, що збільшений розмір стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від матері та батька відповідно до положень Закону, а тому вбачає підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, що буде достатнім для забезпечення належного утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ст.\~191\~СК України\~- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом, а тому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнений на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 908 грн., які діють з 01.01.2021 року на день постановлення рішення. З огляду на вищенаведене, суд враховує встановлені та перевірені в судовому засіданні обставини та докази та доходить висновку, що позовні вимоги підлягать задоволенню. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved