Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про скасування державного акту на право приватної власності на землю. Свій позов мотивує тим, що 27.08.1997 року згідно рішення № 196 виконавчого комітету Лубенської міської ради їй було безкоштовно надано в приватну власність земельні ділянки, площею 600 кв.м., для обслуговування житлового будинку та площею 376 кв.м. для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до рішення № 9 від 28.01.1998 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради Полтавської області позивачці було передано безкоштовно в приватну власність земельні ділянки, що розташовані [ADDRESS], площею 600 кв. м. для обслуговування житлового будинку та площею 406 кв. м. для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується витягом з рішення . У 1998 році позивачка отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0, 1006 га, що розташована [ADDRESS]. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1192. На момент видачі Державного акту присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру діючим на той момент земельним законодавством не було передбачено. З прийняття Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 було визначено правила та порядок визначення видів цільового призначення земель та формування звітності із земельних ресурсів. Позивачка бажає зареєструвати кожну із земельних ділянок та присвоїти вказаним земельним ділянкам кадастрові номери з приводу чого вона звернулася до ДП «Лубенське державне топогрофо-геодезичне підприємство». Однак, листом від 13.06.2014 року їй було відмовлено, та рекомендовано скасувати державний акт та виготовити технічну документацію на земельну ділянку відповідно до її фактичного використання. А тому позивачка змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася. ЇЇ представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує , прохає суд його задовольнити та скасувати виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, належну [PERSON] Представник Лубенської міської ради Ступак М.В. в судовому засіданні проти позову не заперечує. Представник виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не з'явився. Лубенський міський голова надіслав суду листа в якому прохає справу розглянути без участі представника виконкому Лубенської міської ради, проти позову не заперечує. Представник Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області за довіреністю Танащук А.П. проти позову не заперечує. Представник третьої особи ДП «Лубенське державне топографо-геодезичне підприємство» в особі в.о. директора Щербак Л.М. в судовому засіданні проти позову не заперечує. Заслухавши сторони, думку третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в позов слід задовольнити. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 27.08.1997 року № 196 та від 24.12.1997 року № 290 позивачці було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0, 1006 га, що розташована за адресою [ADDRESS], про що видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ- ПЛ № 058987. Згідно вказаного Державного акту землю передано для обслуговування житлового будинку 600 кв. м. та 406 кв. м. для ведення особистого підсобного господарства./а.с.7/. У 1998 році за замовленням виконкому Лубенської міської ради було виготовлено технічний звіт встановлення в натурі меж земельної ділянки переданої у приватну власність./а.с.10/. Згідно витягу із рішення № 9 Лубенської міської ради від 28.01.1998 року позивачці було передано земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. А також розроблено плани земельної ділянки переданої у приватну власність./а.с.14-22/. Позивачка має намір оформити своє право власності на землю і присвоїти вказаним земельним ділянкам кадастрові номери, оскільки кожна із земельних ділянок має різне цільове призначення, однак, листом від 13.06.2014 року ДП « Лубнигеодезія» їй було відмовлено з тих підстав, що з 1997 року суттєво змінилося земельне законодавство та рекомендовано в судовому порядку скасувати державний акт та виготовити технічну документацію на земельну ділянку відповідно до її фактичного використання, оскільки сусідня земельна ділянка [ADDRESS] зареєстрована у 2013 році внесена до кадастрової системи та їй присвоєно кадастровий номер. В наслідок чого технічно неможливо провести реєстрацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та присвоїти їй кадастровий номер./а.с.8/. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законом. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень , визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується Державним актом. ( в редакції станом на момент видачі державного акту). Згідно ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до ст. 59 ЗУ « Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 ( зі змінами та доповненнями від 19.03.2010 року ) судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Згідно ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов"язані не порушувати прав власників суміжних землеьних ділянок і землекористувачів. Згідно ст. 16 ч.7 ЗУ "Про державний земельний кадастр" скасований кадастровий номер землеьної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Відповіно до ч.1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки, іншого способу захисту права позивачки не існує, під час присвоєння кадастрового номеру було допущено технічну помилку, усунути яку не можливо, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved