Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Відповідач [PERSON] сільська ради Широківського району Дніпропетровської області, просить суд слухати справу без участі представника сільської ради, позов визнають, про що суду надана відповідна письмова заява /а.с. 23/. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті діда [PERSON], який за життя проживав в [INFO]. Інших спадкоємців першої черги окрім нього , після смерті діда не залишилось. На момерт смерті діда він проживав сам. Рідних братів та сестер ні він , ні його батько не мали, а його мати померла 27.07.1993 року. Після смерті діда залишилось належне майно, у вигляді земельної ділянки , розмірами 6,860 га., яка розташована на території Запорізької сільську раду Широківського району Дніпропетровської області. Строк пропустив з тих підстав , вважав що дідового заповіту цілком достатньо для того , щоб успадкувати майно діда і не поспішав до кінця шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини звертатися до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори так як ввадав , що зможе успадкувати майно в будь-який час. Окрім того, він просто фізично на кінець шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини за станом здоров'я не мав фізичної змоги прибути до нотаріуса. Лікарняний лист він не брав , так як хворобу не лікував, ні амбулаторно ні в стаціонарі. Однак загальний стан здоров'я не дозволив йому на кінець шестимісячного строку звернуися в нотаріальну контору. Коли він звернувся до державного нотаріуса то йому було відмовлено в зв'язку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. З цих підстав він просить суд признати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити, пояснення надали відновідно до позовної заяви, також долучили до матеріалів справи виписку з амбулаторної картки №29430 хворого [PERSON], в якій вказано, що він з 02.2015 року стоїть на обліку в КЗ "Криворізький онкологічний диспансер" ДОР " а.с. 30-32. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] дійсно хворів в осени 2013 року його стан здоров'я погіршилось, він став часто хворіти , в нього памлрочилося в голові. Але з цими симптомама він працював та в лікарню не звертався. Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені докази в їх сукупності, вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 04 червня 2013 року в с. Надія Широківського району Дніпропетровської області помер дід [PERSON]. 7. За життя, [PERSON] склав заповіт. До нотаріальної контори позивач звернувся 15 травня 2014 року згідно постанови нотаріуса, від 06 червня 2015 року а.с. 6. Позивач вказує як на причину пропуску встановленого строку на звернення із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори, так як вважав що дідового заповіту цілком достатньо для того, щоб успадкувати майно діда і не поспішав до кінця шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини звертатися до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори так як вважав , що зможе успадкувати майно в будь-який час. Окрім того, він просто фізично на кінець шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини за станом здоров'я не мав фізичної змоги прибути до нотаріуса. Лікарняний лист він не брав , так як хворобу не лікував, ні амбулаторно, ні в стаціонарі. Однак загальний стан здоров'я не дозволив йому на кінець шестимісячного строку звернутися в нотаріальну контору. Коли він звернувся до державного нотаріуса то йому було відмовлено в зв'язку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Позивач вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, вказані посилання позивача не є безспірними. В зазначеній постанові Верховного Суду України вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Також суд касаційної інстанції в своїх рішеннях по конкретним справам зазначав, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем та його представником не було надано суду доказів, що причини пропуску шести місячного строку для подачі заяви для прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний термін, а позивач звернувся до нотаріуса після сплину року після відкриття спадщини та до суду більш як рік після винесення нотаріусом постанови. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, то це відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з 04.06.2013 року, з моменту відкриття спадщини, по грудень 2013 р., а надано тільки свідчення свідків, які не є фахівцями з медицини, які підтверджували, що позивач буцімто хворів, але в цей час ходив на роботу. Отже, він мав об'єктивну можливість звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але не скористався ним. Суд спростував доказ позивача щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, такий як позивач немає належних доказів щодо того, що він дійсно хворів. А щодо доказів наданих під час розгляду справи неможливо пов'язати з минулим часом. Докази, що позивачка на момент смерті [PERSON] знаходилась за межами України або перебували у довготривалих відрядженнях відсутні. Так само, як і відсутні будь-які інші дані про те, що позивачка протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] був позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (хвороба, лікування, виїзд закордон та інше). Позивачем [PERSON] не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, його вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже так як в позові відмовлено то судовий збір відноситься на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed