Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

28.09.2017 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2012 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області ввід 03.05.2017 року. Від даного шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO] Після припинення з відповідачем шлюбних відносин у грудні 2016 року, малолітня дитина проживає з нею в с. Лище Луцького району. Між нею та відповідачем існують постійні суперечки щодо визначення місця проживання малолітньої доньки. [PERSON] при кожній нагоді вказує, що забере у неї дитину і що вона (позивач) не має права займатися її вихованням, оскільки не надає доньці належного догляду та утримання. З 04.09.2017 року донька [PERSON] мала почати відвідувати дитячий садочок в с. Лище, де вони з дитиною проживають, однак відповідач звернувся до керівництва дошкільного навчального закладу і повідомив, що він не згідний, щоб донька відвідувала цей садочок, погрожував їм проблемами. Забороняючи дитині відвідувати дошкільний навчальний заклад , відповідач порушує права доньки на соціалізацію, не виконує свій обовязок щодо сприяння здобуття нею освіти. За таких обставин, вважає, що є підстави для визначення місця проживання дитини в судовому порядку. Крім того, розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області № 147 від 03.04.2017 року було вирішено надати [PERSON] дозвіл на зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] а саме: щовівторка з 10.00 до середи 20.00, щосуботи з 10.00 до неділі 20.00 на нейтральній території без присутності матері. Вона (позивач) ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з донькою і не має наміру роботи це і в подальшому. Однак, у звязку з тим, що дитина буде відвідувати дошкільний навчальний заклад, вважає за необхідне встановити новий порядок спілкування батька з донькою.. В добровільному порядку вирішити дане питання не можливо, оскільки відповідач зневажливо ставиться до її прав як матері, його авторитарна поведінка призводить до того, що він забуває про потреби доньки. Просить суд визначити постійне місце проживання [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON]; встановити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO], а саме: спілкування з дочкою впродовж однієї доби кожного тижня за виключенням неділь, на які припадають перші дні світ, за умови не перешкоджати розпорядку дня ДНЗ чи школи; спілкування з дочкою на другий день Різдвяних та Великодніх світ та свята Трійці з 10.00 до 18.00; спілкування з дочкою впродовж восьми годин в день народження батька дитини 26 вересня; спілкування з дочкою впродовж двох годин в день народження дитини 21 липня, за умови не перешкоджання розпорядку дня ДНЗ чи школи; щорічний спільний відпочинок з дочкою в літній (або канікулярний зимовий) період протягом пятнадцяти днів на рік (за домовленістю частинами); тричі на літо спільний відпочинок протягом вихідних днів з 098.00 суботи до 18.00 неділі, або в інші дні тижня, враховуючи графік роботи батька, за умови не перешкоджати розпорядку для ДНЗ чи школи. 12.12.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, на обґрунтування вказавши, що він та дитина зареєстровані за адресою: [INFO]. За його місцем проживання для дитини створені всі належні умови, що в даний час не створено за місцем проживання [PERSON] До часу примусової зміни місця проживання дитини, вона відвідувала дитячий садок в с. Підгайці Луцького району. Позивач без його згоди змінила як місце проживання дитини, так і дитячий садок. Вважає, що з урахуванням інтересів дитини, їй краще буде проживати за його місцем проживання. Просить суд визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] третя особа без самостійних вимог щодо предмету спорту на стороні позивача - [PERSON] опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини була обєднана в одне провадження з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку спілкування з дитиною. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнала, надала пояснення аналогічні до викладених у первісній позовній заяві. Крім того, позивач суду пояснила, що до припинення шлюбних відносин з відповідачем її місцем проживання та місцем проживання дитини була адреса відповідача. У грудні 2016 року вона була змушена піти від відповідача разом з дитиною і з того часу проживає в будинку своєї матері в с. Лище Луцького району. На даний час дитина відвідує дитячий садочок за місцем свого проживання в с. Лище. Відповідач з цим не погоджується, вимагає, щоб дитина відвідувала садочок в с. Підгайці. Така вимоги відповідача ні на яких обєктивних підставах не ґрунтується, крім того, відстань від с. Лище до с. Підгайці є значною, потребує проїзду на рейсовому автобусі, що тягне за собою значні грошові витрати та витрати часу. Вважає, що місце проживання дитини має бути визначено саме з нею, оскільки доньці неповних чотири роки, модель її поведінки, як майбутньої жінки, може бути сформована тільки матірю. Твердження відповідача про те, що за місцем проживання в с. Лище дитині не створені належні умови не відповідають дійсності дитині створені всі умови, необхідні для проживання, розвитку та виховання. Встановлення нового порядку спілкування з донькою необхідно у звязку з тим, що відповідач не дотримується порядку, визначеного розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 03.04.2017 року, відвідує та забирає дитину коли хоче, не зважаючи на те, що на цей час заплановані певні заходи, як то відвідування лікаря, похід до лялькового театру. Особисто відповідач про потреби та інтереси дитини не знає. Якщо визначити місце проживання дитини з відповідачем, то фактично доглядом та вихованням дитини буде займатися мати відповідача, оскільки він працює позмінно. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] предявлені до нього [PERSON] позовні вимоги не визнав, заявлені ним зустрічні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що не погоджується з тим, щоб дитина проживала з матірю, будь-які вагомі підстави щоб надати в цьому питанню перевагу матері відсутні. За місцем його проживання в с. Підгайці умови проживання для дитини кращі ніж в будинку матері позивачки в с. Лище. Так, в будинку в с. Лище дитина займає одну кімнату з матірю, в будинку немає кухні, кухня займає окрему будову. Крім того, нікому не відомо де та в яких умовах буде жити позивач, які умови в подальшому вона створить для дитини. Умови в дитячому садочку в с. Підгайці набагато кращі ніж в садочку с. Лище. В будинку з позивачкою проживає її брат, який має багато боргів, що створює небезпеку для дитини. Дійсно, він працює позмінно, але в той час, коли він буде знаходитися на роботі, догляд за дитиною буде здійснювати його мати. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів [PERSON] опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації в судовому засідання пояснила, що вважає первісний позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та безпідставними. Вважає, що інтересам дитини відповідатиме визначення місця проживання з матірю. [PERSON] опіки та піклування проводилося обстеження умов проживання позивачки [PERSON] та було встановлено, що за місцем проживання матері встановлені всі необхідні для проживання, розвитку та виховання дитини умови. Встановлений розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 03.04.2017 року графік спілкування з дитиною відповідачем неодноразово порушувався. Зі скаргами на те, що мати дитини створює перешкоди у спілкуванні з донькою, відповідач до [PERSON] опіки та піклування не звертався, такі факти встановлені не були. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2012 року (а.с. 7). Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.05.2017 року (а.с. 10-12), рішення суду набрало законної сили 15.05.2017 року. В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з «Савич» та «Яслинська» (а.с. 9, 81). З грудня 2016 року малолітня [PERSON] проживає з матірю позивачкою [PERSON] за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Лище, вул. Лісова, 20. Відповідач [PERSON] не погоджується з тим, щоб місцем проживання дитини було місце проживання позивача. Тобто, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки. Статтею 3 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі ст.ст.\~160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання Виходячи з роз'яснень п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (чинна для України з 27 вересня 1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є працевлаштованою працює на посаді фельдшера Відділення водолазно-рятувальних робіт (м. Луцьк) Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Волинській області, отримує стабільну заробітну плату (а.с. 17, 19). Крім того, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2017 року, позивач від відповідача отримує аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Позивач та малолітня [PERSON] проживають за адресою [INFO] в будинку, який належить матері позивача [PERSON] (а.с. 14). За місцем проживання та за місцем роботи позивач [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 16, 18). На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра [PERSON] не перебуває (а.с. 20). З [PERSON] обстеження умов проживання\~малолітньої дитини [PERSON] від 27.10.2017\~року, проведеного Службою у справах дітей Луцької районної державної адміністрації (а.с. 78), дитина проживають з матірю [PERSON] в с. Лище Луцького району. Будинок обладнаний газовим опаленням, забезпечений водопостачанням та електроенергією. Кімнати вмебльовані всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Мати з дитиною проживають в окремій кімнаті, дитина забезпечена місцем для відпочинку, дозвілля, одягом, взуттям, іграшками, засобами гігієни. За вказаною адресою також проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] баба дитини, [PERSON] прабаба, [PERSON] дядя. Дитина відвідує Лищенський дошкільний заклад «Іскринка». [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки. Як вбачається з висновку [PERSON] опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визначення місця проживання малолітньої дитини № 2640/25/2-17 від 24.11.2017 року (а.с. 36-37), мати дитини [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки, не перешкоджає у спілкуванні батька з дитиною і немає такого наміру у майбутньому. В своє чергу батько [PERSON] систематично сплачує аліменти, бере участь у вихованні дочки. [PERSON] опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] Таким чином, суд вважає, що за місцем проживання позивача [PERSON]. створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Одночасно з цим, судом встановлено, що батько дитини відповідач [PERSON] працює командиром відділення водієм частини спеціальної пожежної техніки Аварійно-рятувального загону спеціального призначення управління ДСНС України у Волинській області та проходить службу у другій черговій зміни даного підрозділу, працює позмінно за графіком чергувань (а.с. 49), отримує стабільну заробітну плату. Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. пров. Сонячний, 1, в будинку, який належить на праві власності його матері [PERSON] (а.с. 44-47). Крім відповідача [PERSON] у вказаному будинку проживають його батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50-52). З пояснень сторін, представника [PERSON] опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, а також з матеріалів справи, судом встановлено, що малолітня [PERSON], 21.07.2014 року в рівній мірі прихильна, як до матері, так і до батька. Таким чином, судом встановлено, що і позивач [PERSON], і відповідач [PERSON],Ю в рівній мірі добросовісно виконують свої батьківські обовязки по утриманню та вихованню своєї малолітньої дитини, за місцем проживання кожного з них наявні необхідні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. Згідно ч.ч. 1, 2\~статті 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з'являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Оскільки малолітня [PERSON] на час розгляду даної справи судом не досягла 10 років, за своїм віком вона не може дати об"єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно,\~ тому в судове зсідання вона не викликалася і її думка щодо визначення місця проживання не зясовувалася. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. В своєму рішенні у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, взявши до уваги висновок органу опіки і піклування, суд вважає, що місце проживання малолітньої [PERSON] необхідно визначити з матір»ю позивачкою [PERSON] Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що більш комфортним і зручним для дитини буде проживання разом з матір»ю. Так, за час проживання малолітньої [PERSON] в с. Лище вже склалася звична для дитини обстановка, у неї утворилися певне коло спілкування (друзі в дитячому садочку та за місцем проживання), дівчинка значний час відвідує дошкільний дитячий заклад.\~ Суд вважає, що зазначене буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, і не позбавляє батька дитини права на спілкування та участь у її вихованні. Таким чином,позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини є такими, що підлягають до задоволення, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Відносно позовних вимог [PERSON] про встановлення відповідачу [PERSON] порядку спілкування з дитиною за запропонованому нею графіку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із\~ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Частинами 2 та 3\~ст. 157 СК України\~передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України\~передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області № 147 від 03.04.2017 року було вирішено надати [PERSON] дозвіл на зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], а саме: щовівторка з 10.00 до середи 20.00, щосуботи з 10.00 до неділі 20.00 на нейтральній території без присутності матері (а.с. 15). Судом встановлено, що вказане рішення [PERSON] опіки та піклування сторонами виконується, мають місце поодинокі випадки недотримання встановленого порядку зустрічей з дитиною. Звертаючись до суду з позовною вимогою про встановлення порядку спілкування з донькою, позивач [PERSON] просить встановити відповідачу інший порядок спілкування з дитиною, ніж визначений органом опіки та піклування, у зв»язку з тим, що дитина буде відвідувати дошкільний навчальний заклад. Суд вважає, що в ході розгляду даної справи передбачені законом підстави для визначення відповідачу порядку спілкування з дитиною іншого, ніж вже визначено органом опіки та піклування, немає. Так, відповідач про зміну існуючого порядку суд не просить, доказів того, що встановлений порядок спілкування не відповідає інтересам малолітньої [PERSON], стороною позивача суду не надано. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення порядку спілкування з дитиною слід відмовити за необгрунтованністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру про визначення місця проживання дитини та про визначення порядку спілкування з дитиною, за кожну з яких позивач сплатила судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 1, 2). Оскільки судом було задоволено лише одну позовну вимогу [PERSON], то відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 131, 155, 157, 159, 161 СК України, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,

Outcome: partial