Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення. Свої вимоги мотивувала тим, що кімната № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] була надана 09.07.1992 їй, позивачу, сину та колишньому чоловіку [PERSON] в користування на підставі розпорядження керуючого трестом «Київспецстрой» від 26.05.1992, при цьому 09.12.2003 [PERSON] отримав ордер на вказане жиле приміщення. На даниц час відповідно до свідоцтва про право власності від 14.01.2020 власниками вказаної кімнати є вона та її неповнолітній син [PERSON] у рівних частках. На даний час у даній кімнаті не проживають та позбавлені можливості нею користуватися, оскільки відповідачі, які є власниками сусідньої кімнати № [NUMBER] , змінили замки у вхідних дверях квартири, позбавляючи її та сина користуватися своєю власністю. Зверталася з відповідною заявою до поліції, однак відповідного реагування не було. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року прийнято справу до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачі не скористалися правом подання відзиву. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі не з`явилися в судове засідання, про розгляд справи повідомлялися належним чином, не подали до суду відзив, а також те, що від позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. У відповідності до Розпорядження, виданого на підставі рішення керівництва (адміністрації) треста «Київспецстрой» від 26 травня 1992 року, виданого [PERSON] на право зайняття з сім`єю 2 - х осіб ( [PERSON] та дружині [PERSON] ) житлового приміщення в гуртожитку № [NUMBER] для сімейних жителів кімната [ADDRESS] (а.с.5) 09 грудня 2003 року Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі Розпорядження Деснянської районної державної адміністрації від 09 жовтня 2002 року № 1090 видано [PERSON] . Ордер на сім`ю з 3 - х осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) на право зайняття жилого приміщення, яке складається з 1 - ї кімнати будинку блочного типу за адресою : [ADDRESS] . (а.с.6) Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) № 3 видано 14 січня 2020 року Свідоцтво про право власності на комунальну квартиру, яка знаходиться: [ADDRESS] на [PERSON] на [PERSON] в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири становить 28,49 кв.м. (а.с.7) Тобто, на даний час відповідно до свідоцтва про право власності власниками вказаної кімнати є позивач та її неповнолітній син [PERSON] у рівних частках. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, загальна площа 4 - х кімнатної квартири [ADDRESS] - 95,5 кв.м, житлова - 64,7 кв.м; форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна часткова, розмір часток 30/200, власники - [PERSON] та [PERSON] . Загальна площа 30/100 частин квартири становить 28,49 кв.м, кім. [NUMBER] (а.с.9-10) Київським міським Бюро технічної інвентаризації було видано технічний паспорт на кв. [ADDRESS] (а.с.11) У відповідності до Довідок про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на права володіння та користування спірною квартирою і у позивачів, відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні належній їй кімнати в цій квартирі, перешкоджаючи вселенню до житлового приміщення. Дані обставини підтверджуються зверненням позивача до Національної поліції України (а.с.15-16) Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З наданих суду доказів вбачається, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у доступі до належної частини квартири та у користуванні нею, чим порушують охоронювані законом права. Отже, позивач, як власник частини квартири має право вимагати від відповідачів усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved