Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , якому за життя належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП «Йосипівське», площею 4,13 га, розташованої на території Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області. Позивач після смерті чоловіка звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) вона не в змозі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначене перешкоджає позивачу оформити спадщину, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання права на спадкове майно. Представник Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, в заяві, яку направив до суду просить розглядати справу без участі представника, з позовом згоден. Представники відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області до суду не з"явились , про розгляд справи повідомлені. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Липляни Малинського району Житомирської області помер [PERSON] , який був чоловіком позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 1955 року (а.с.7) та свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01 березня 1999 року Йосипівською сільською радою Малинського району, актовий запис про смерть № 3 (а.с.6). Протягом встановленого законом шестимісячного терміну [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Також, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернулася до державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори, однак постановою від 18 грудня 2019 року нотаріусом Лєщенко А.А. було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки за життя [PERSON] не отримав відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.12). З листа Малинської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 02-14/29 від 09 січня 2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.17). Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №330048, виданого в.о. старости Чоповицької селищної ради Шоботенко Г.А. 14 серпня 2017 року підтверджується, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП «Йосипівське» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 20 березня 2004 року. Загальна вартість частки [PERSON] у пайовому фонді підприємства станом на 01 серпня 2003 року складає 0,30 відсотків або 3776 грн. (а.с.9). З листа відділу у Малинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] не оформлявся та згідно технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель колективної власності реформованого ВАТ «Йосипівське» Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по реформованому ВАТ «Йосипівське» на території Чоповицької селищної ради становить 4,13 га, вартість паю складає 39189,69 грн. (а.с.11). Згідно довідки №560/2, виданої 28 вересня 2019 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, [PERSON] має право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Йосипівське» згідно списку власників на земельну частку (пай), яким передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Йосипівській сільській раді та у списку значиться за № 580 (а.с.10). Відповідно до довідки №517/2, виданої 03 вересня 2019 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, на момент смерті [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в с. Липляни Малинського району Житомисрької області, в житловому будинку, крім нього була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (а.с.8). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова), право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п.11). Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідна правова позиція з приводу даних правовідносин висловлена в Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року (справа № 602/182/17). Порядок прийняття спадщини на майно померлого [PERSON] регулюється статтями 548,549 ЦК УРСР. Як роз`яснено у п.23 Постанови, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18 грудня 2019 року (а.с.12). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, свідчать про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved