Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позов аргументує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок [ADDRESS] ; 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . Його батько [PERSON] за життя склав заповіт від 29 грудня 1993 року, заповівши все своє майно онуку (синові позивача) - [PERSON] , [INFO] , який 07 червня 2002 року звернувся до Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було заведено спадкову справу за №245 за 2002 рік та 07 серпня 2002 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме житловий будинок [ADDRESS] . На решту спадкового майна, а саме 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] син свої права не оформив. У 2017 році він випадково знайшов у паперах покійного батька ще один заповіт від 29 березня 2000 року, яким останній заповів все своє майно йому та своїй онуці (дочці позивача) - [PERSON] в рівних долях. Вказує, що відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить. На момент видачі державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області його сину - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2002 року на частину спадкового майна, а саме житловий будинок [ADDRESS] заповіт від 25 березня 2000 року не був внесений в Спадковий реєстр, тому нотаріусом не міг бути врахований при оформленні спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Вищезазначений заповіт був внесений в Спадковий реєстр вже після видачі сину свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить інформація, отримана нотаріусом шляхом доступу до Спадкового реєстру, яка міститься в матеріалах спадкової справи №245 за 2002 рік. Оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за р.№9 внесений в Спадковий реєстр, то заповіт, посвідчений Горобей Л.В., секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за №14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець [PERSON] , [INFO] , втратив своє право на спадкування. Його дочка - [PERSON] в нотаріальну контору за видачею на її ім`я свідоцтва про право на спадщину не зверталася, спадщину в установлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року строк не прийняла. 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] належали його батьку на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 23.11.1989 за р.№1-1832 та зареєстрованого 24.11.1989 в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №271. Зазначає, що він прийняв спадщину після смерті батька в силу ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/18 житлового будинку [ADDRESS] з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і безспірні факти, що в цьому випадку не є можливим. Ухвалою від 14 вересня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом на 10.11.2021. Представник позивача - адвокат Вертелецька Л.А. в судовому засіданні підтримала позов за вищевикладених у ньому обставин. Відповідач [PERSON] , представник відповідача - Ніжинської міської ради Чернігівської області та третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. [INFO] у віці 80 років помер [PERSON] , про що виконкомом Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 16, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідки №03/08/223 від 11 травня 2011 року, виданої виконкомом Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, померлий [INFO] [PERSON] на день смерті постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців за вищевказаною адресою ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, недобудований житловий будинок [ADDRESS] та 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] . Так, належність спадкодавцю за життя 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] підтверджується договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 23.11.1989 за р.№1-1832 та зареєстрованого 24.11.1989 в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №271, згідно з яким позивач подарував батькові вказане майно. За життя, 29 грудня 1993 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області Горобей Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №14, відповідно до якого все своє майно заповів своєму внуку [PERSON] , 1985 року народження. Також за життя, 29 березня 2000 року [PERSON] склав інший заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за №9, відповідно до якого все своє майно заповів синові - позивачу [PERSON] та онуці, яка є третьою особою по справі - [PERSON] в рівних долях (а.с. 8). Оригінал вказаного заповіту оглянутий в судовому засіданні та звірений з його копією в матеріалах цивільної справи. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №245/2002, яка надійшла від Другої чернігівської державної нотаріальної контори на запит суду, після померлого [INFO] [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав неповнолітній на той час [PERSON] , 1985 року народження, за згодою батька - [PERSON] , 1952 року народження. Державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори 07.08.2002 [PERSON]., 1985 року народження, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недобудований житловий будинок [ADDRESS] . Відомості про оформлення спадщини на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в копіях матеріалів спадкової справи №245/2002, наданих суду, відсутні. Відповідно до довідки комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 16 січня 2020 року станом на 31.12.2012 право особистої власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (спадкодавцем) згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 23.11.1989 року за р.№1-1832 (а.с.12). Відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст. 534 ЦК УРСР 1963 кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України можуть звертатися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області від 29 грудня 1993 року №14, за яким [PERSON] все своє майно заповів своєму онуку - [PERSON] , 1985 року народження, скасований заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 29 березня 2000 року №9, за яким [PERSON] все своє майно заповів синові, який є позивачем по справі - [PERSON] , 1952 року народження, та своїй онуці, яка є третьою особою по справі - [PERSON] в рівних долях. Відповідно до ст. 534, 549 ЦК УРСР 1963 року позивач у справі [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області№03-09/873 від 22.04.2021. Надаючи оцінку заповіту [PERSON] , який помер [INFO] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 29 березня 2000 року №9, суд виходить із презумпції правомірності правочину, та враховує, що ніким із учасників справи він не оспорюється. В матеріалах справи міститься постанова державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 21 травня 2021 року, згідно якої вбачається, що оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за р.№9, внесений в Спадковий реєстр, то заповіт посвідчений Горобей Л.В., секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за №14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець [PERSON] , [INFO] , втратив своє право на спадкування. Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] , з урахуванням того, що згідно Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і безспірні факти (а.с.17). Отже, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, немає можливості в нотаріальному порядку оформити прийняту спадщину після смерті батька. За таких обставин, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на цей час існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому слід визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved