Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] 15.03.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільним майном. Позивачка зазначала, що сторони є співвласниками в рівних частках земельної ділянки площею 0,0882 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору дарування від 10.12.2004 року; на зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок загальною площею 127,6 кв. м, який також належить сторонам на праві спільної власності на підставі Договору дарування від 10.12.2004 року. Оскільки відповідачка без погодження з позивачкою та без отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи, здійснила реконструкцію та добудову зазначеного жилого будинку, внаслідок чого було порушено права позивачки, пошкоджений жилий будинок та створені перешкоди у користуванні належним позивачці жилим будинком та земельною ділянкою, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким «1) усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою [ADDRESS]; 2) знести самочинне будівництво з реконструкції та добудови житлового будинку, що розташовані за адресою [ADDRESS], за рахунок [PERSON] (відповідачки); 3) привести жилий будинок за адресою [ADDRESS] у стан - до початку самочинного будівництва за рахунок [PERSON] (відповідачки); 4) відшкодувати витрати на знесення самочинного будівництва та приведення жилого будинку у попередній стан шляхом стягнення з [PERSON] (відповідачки) на користь [PERSON] (позивачки) 1400000,00 грн.». В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідачка [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] - позов не визнали, стверджуючи, що вимоги позивачки є безпідставними, та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 3 особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що усі будівельні роботи по будинку здійснювались виключно за згодою та участю обох сторін (співвласників), просив в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки [PERSON] та 3-ої особи - [PERSON] в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно договору дарування земельної ділянки від 10.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 5750 від 10.12.2004 року, [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка) є співвласниками в рівних частинах (по ? частині кожна) земельної ділянки загальною площею 0,0882 га за адресою [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.20 т.1), що підтверджується також копіями державного акту на право власності на земельну ділянку - серії [NUMBER] від 22.02.2005 року, виданого на ім»я [PERSON] (позивачки), та серії [NUMBER] від 22.02.2005 року, виданого на ім»я [PERSON] (відповідачки), кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.40-41, 81 т.1). Згідно договору дарування від 10.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 5753 від 10.12.2004 року, [PERSON] та [PERSON] (сторони) є також співвласниками в рівних частинах (по ? частині кожна) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0882 га за цією ж адресою (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.80 т.1); право власності на будинок було зареєстровано в БТІ м. Києва 14.12.2004 року (а.с.80 т.1, 4-6 т.2); на момент виникнення у сторін права власності на будинок - будинковолодіння за адресою [ADDRESS] складалось в цілому з: А - житловий будинок шлакоблочний, житловою площею 88,60 кв. м, загальною площею 127,60 кв. м, Д - вбиральня, №1 - №3 - спорудження (а.с.80 т.1), що також підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 08.10.2004 року (а.с.42-46 т.1). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] і [PERSON] (сторони) зареєстровані в житловому будинку за адресою [ADDRESS] - з 1998 року (а.с.32-33 т.1); як стверджують сторони, за вказаною адресою також зареєстрований [PERSON] (3 особа). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власність зобов»язує. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. В судовому засіданні встановлено, що сторони, як співвласники будинку [ADDRESS] за спільною згодою (домовленістю) зверталися до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з приводу надання дозволу на реконструкцію житлового будинку та Розпорядженням від 20.12.2006 року №1439 (а.с.79 т.1) вони отримали дозвіл на реконструкцію житлового будинку за адресою [ADDRESS], як співвласники земельної ділянки за зазначеною адресою. Ствердження відповідачки [PERSON] про те, що будівництво з реконструкції будинку №46 відбувалось за згодою та за участі позивачки [PERSON], підтверджуються також поясненнями 3-ої особи - [PERSON], а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене майно - нерухоме майно, якщо воно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.9.1.2 "Правила забудови м. Києва" - експлуатація та використання об"єктів, не завершених будівництвом і не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Згідно ч.3 ст.375 ЦК України право власника (користувача) земельної ділянки на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч.7 ст.376 ЦК України - у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати, пов»язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Позивачка [PERSON] не зверталась з будь-якими заявами щодо порушення її прав під час здійснення реконструкції будинку до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, тощо. Згідно п.22 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» - знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. За встановлених обставин, та з урахуванням заперечень відповідачки [PERSON] (а.с.76-78, 198-203 т.1) суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами, тому в задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed