Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

25.04.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що відповідач з 1988 року проживав та був зареєстрований за вказаною адресою. 08.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач виїхав з квартири, не залишивши свої особисті речі, та впродовж 2013-2018 років у квартирі не зявлявся. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 08.05.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи КП "ЖКС "Чорноморський" до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилась, 13.08.2018 року надала до суду письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилась, 13.08.2018 року надала до суду письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача [PERSON], допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], про що суду надано Довідку №171 від 19.03.2018 року та 05.04.2018 року /а.с.12/. 08.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №121930, виданого 08.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.7/. Судом досліджено Акт від 26.06.2017 року, складений сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO], та підтверджують, що колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає, спільне господарство не веде, у дворі будинку не зявляється /а.с.11/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як користувача майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом.\~ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході судового розгляду справи 11.09.2018 року судом допитано свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з позивачем протягом 10-12 років, оскільки вони мають собак та великий час приділяють догляду за ними, часто спілкуються між собою. Свідок підтвердила, що відповідач [PERSON] більше пяти років не проживає за спірною адресою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що протягом семи років товаришує з позивачем, ходить до неї в гості, проте за весь цей час колишнього чоловіка позивача не бачила та в квартирі його особистих речей немає. Свідок [PERSON] є сусідкою позивача та в судовому засіданні підтвердила обставини щодо складання Акту від 22.06.2017 року про не проживання за спірною адресою відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved