Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Чернігівська РДА, як орган опіки та піклування в інтересах дітей [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить позбавити її батьківських прав відносно її дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO] р.н. і з квітня 2013р.,з моменту переїзду до Чернігівського району на постійне місце проживання, перебуває у полі зору служби у справах дітей Чернігівської РДА у зв'язку з ухиленням від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання і утримання дітей, зловживання алкогольними напоями. Відповідачка перебуває на обліку у лікаря нарколога, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, веде аморальний спосіб життя, кошти, які отримує на дітей витрачає в основному на придбання спиртного та цигарок. В стані алкогольного сп'яніння поводиться агресивно, в мові вживає ненормативну лексику, під час вживання останньою алкоголю догляд за дітьми здійснює бабуся співмешканця, у такому стані матір не може повноцінно виконувати обов'язки по догляду за дітьми. Діти неодноразово госпіталізувалися з хворобами до лікарні без супроводу матері. [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно однієї дитини. У зв'язку з тим, що матір самоусунулася від виконання своїх обов'язків, не цікавиться життям своїх дітей, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не піклується про їх виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала письмову заяву в якій позов визнала та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позовної заяви, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.10). Відповідно до матеріалів справи, відповідачка дітьми не цікавиться, не дбає про їх стан здоров'я, моральний та фізичний розвиток, ухиляється від їх виховання та утримання, зловживає алкогольними напоями та перебуває на обліку у лікаря-нарколога Чернігівської центральної районної лікарні з приводу алкогольної залежності, про що свідчить довідка КУ «Чернігівська ЦРЛ» №34 від 13.01.2015р. (а.с.11). Згідно листа Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, [PERSON] зареєстрована на території Світлодолинської сільської ради в с. Орлове, має трьох дітей, двоє з яких вже мають свої сім'ї і проживають окремо, відносно сина [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав, дитина з пологового будинку була направлена в дитячий будинок «Сонечко» в м. Запоріжжя. За термін проживання на території сільської ради [PERSON] постійно перебувала на обліку в сільській раді, як неблагодійна, вела аморальний спосіб життя (пиячила, вела бродяжницький спосіб життя, спілкувалася з розгульними компаніями). Старші діти навчалися в Терпіннівському інтернаті. На даний час не бажано залишати народжених дітей [PERSON] на виховання, так як це буде загрожувати їх життю (а.с.18). Відповідно до наданої виконкомом Широкоярської сільської ради Чернігівського району Запорізької області характеристики, [PERSON] не зареєстрована, але проживає в с. Благодатне Чернігівського району разом із співмешканцем [PERSON],[INFO] у будинку його бабусі, ніде не працює, підробляє по найму, характеризується негативно, вживає алкогольні напої, дітьми не займається, має скарги на свою поведінку. (а.с.16). [PERSON] неодноразово попереджалася службою у справах дітей Чернігівської РДА та КМСД про можливість притягнення до відповідальності за ст. 184 КУпАП, що підтверджується актами -попередження та актами обстеження умов проживання (а.с.27-39). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення її батьківських прав, так як вона ухиляється від виконання своїх обовязків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання. Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виховання своїх дітей і в силу ст. 164 Сімейного кодексу України підлягає позбавленню батьківських прав. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей, [PERSON] та [PERSON] за тими підставами, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх обов'язків по відношенню до малолітніх дітей, взагалі не проявляє до них материнської турботи, байдуже ставиться до виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду та лікування. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved