Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 02.08.2004 року уклала із ним шлюб, який зареєстрували у Підгірцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №9. Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. Сімейне життя із відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на ведення господарства, виховання дитини, що спричиняло постійні суперечки та скандали. Із відповідачем позивачка спільно не проживає більше 10-ти років та не веде спільного господарства, фактично проживає з іншою людиною, з якою бажає створити нову сім"ю. Син перейшов жити до відповідача, проти чого вона заперечень не має. За вказаних обставин вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки це суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, додатково зазначивши, що живе у фактичному шлюбі з іншим чоловіком і бажає зберегти набуте у шлюбі прізвище, а малолітнього сина залишити проживати із відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та подав заяву про визнання позову. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], яке видано Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області 02.08.2004 року, цього дня одружились [PERSON] та [PERSON], якій реєстрації після шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Рудянською сільською радою Жидачівського району Львівської області 12.05.2005 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є сторони у справі .(а.с.3). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, тривалий час не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та проживання у фактичному шлюбі з іншим чоловіком. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивачки відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище та вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із відповідачем за адресою: с. Ярушичі Стрийського району Львівської області. Оскільки позивачка у судовому засіданні не заперечила, щоб малолітній син проживав разом із відповідачем, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніього [PERSON]., [INFO] слід визначити разом із батьком - відповідачем у справі.

Outcome: approved