overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому зазначає, що з 25.09.2004 року по 20.08.2008 рік вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, більше шести років, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, проживає окремо від сім"ї. Тому, вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до суду не з"явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач до суду не з"явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 25.09.2004 року по 20.08.2008 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 05.07.2011 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому зазначає, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбних відносинах. 03.12.2012 року у них народилась спільна дитина, син [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює та має реальну можливість надавати допомогу на утримання сина. Тому, вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до суду не з"явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач до суду не з"явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.2). Неповнолітня дитина проживає з матір"ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів підлягає частковому задоволенню, в розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини, так як позивачкою не подано доказів на обгрунтування того, що відповідач працює, не подано відомостей про його доходи, тобто доказів того, що він має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на її користь до досягнення останнім повноліття. Обґрунтовуючи позов, зазначала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2013 року. [INFO] в них народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати її оскільки є працездатним. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив на адресу суду телеграму, в якій також просив справу слухати в його відсутність. Позов визнав. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 15 лютого 2013 року Кам"янобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 02. На даний час спільно не проживають. [INFO] в них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 20 листопада 2012 року, виданого Кам"янобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 04. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, є працездатним. За таких обставин суд дійшов висновку, що визнання позову не порушує права інших осіб, і може бути прийнято судом відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За правилами ст.. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дочки. Позов мотивує тим, що від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час є студенткою 5 курсу теплоенергетичного факультету Національного технічного університету України " Київський політехнічний інститут" та потребує матеріальної допомоги. Просить суд винести рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно та до закінчення навчання. Позивачка в судовому засіданні відсутня. Свої інтереси довіряє представляти адвокату [PERSON] Адвокат [PERSON] в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини, оскільки не працює і має на утриманні мати- пенсіонерку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 22 серпня 1995 року було розірвано, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 65. Їх донька [PERSON], [INFO], навчається на 5-му курсі теплоенергетичного факультету НТУУ «КПІ», форма навчання -денна, що підтверджується довідкою № 972 від 03.09.2014 року . Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Рішенням Щорського районного суду від 07.06.2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті алміенти на утримання їх дочки [PERSON] з 06.05.2011 року і до 30.06.2014 року в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін по справі та вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 16 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.10.2014 року та до досягнення дочкою [PERSON] 23-річного віку, тобто до [INFO] року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн.60 коп. та на юридичну допомогу в сумі 320 грн., що підтверджується квитанцією № 310 від 05.10.2014р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що з 2013 року вона з відповідачем прожавала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та є інвалідом. Відповідач офіційно працює водієм в ТОВ "ЕКСПЕРТ-Т" м. Києва та отримує заробітню плату, може сплачувати аліменти на утримання дитини, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/3 частки від заробітка ( доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В суді [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав та пояснив, що він офіційно працює, дитина є інвалідом та проживає з позивачкою і він не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки від його заробітку. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, являється дитиною - інвалідом, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що відповідач повинен надавати кошти на утримання дитини в частковому відношенні від його доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярно заробітну плату та в суді не заперечував проти задоволення позову . Стягнення з відповідача аліментів суд визначає в розмірі 1/3 частки від його заробітка, так як про такий розмір аліментів просила позивач і відповідач не заперечував проти цього. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини та визначає їх у розмірі 1/3 частини заробітку/доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2019 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ст. ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Від спільного проживання з відповідачем вони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося і вони проживають окремо. Відповідач добровільно не надає їй матеріальну допомогу на утримання доньки, яка залишилася проживати з нею. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини. В судове засідання від позивача надійшла заява, просить справу слухати у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, оскільки відповідач уже сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Відповідач в судове засідання не з"явився, заперечень проти позову не надав, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. ІІІ особа в судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в силу ст.ст.180,183 СК України підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах і від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Наразі сторони спільно не проживають, дитина залишилася проживати з матір"ю, що підтверджується довідкою (а.с.4). Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням матеріального стану сторін, тих обставин, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] на користь ІІІ особи, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує наступним. Вона, як бабуся по батьковій лінії, була призначена опікуном [PERSON], [INFO] у зв"язку з тим, що батько малолітньої дівчинки, [PERSON], помер 20.03.2015 року, а у матері, [PERSON], дитина відібрана без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] перебуває на повному утриманні і вихованні позивачки. Відповідачка [PERSON] працює у приватного підприємця [PERSON] на посаді тістороба по виготовленню хлібобулочних виробів з 25 лютого 2013 року і по даний час. Враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], з метою її соціального захисту, позивачка просить стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Сторони в судове засідання не з"явилися, однак подали заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивачка позов підтримує та просить його задоволити. Відповідачка позов визнала частково та згідна сплачувати аліменти на дочку у розмірі 20% від її заробітної плати. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Стаття 180 СК України зазначає що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що відповідачка є матір»ю неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Розпорядженням Калуської державної адміністрацій №328 від 19.11.2015 р. /а.с.6/ малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв"язку з тим, що її батько, [PERSON], помер 20.03.2015 року /а.с.5/, а у матері, [PERSON], дитина відібрана без позбавлення її батьківських прав /а.с.9-11/. Розпорядженням Калуської РДА №346 від 07.12.2015р. /а.с.6-7/ опікуном призначено бабусю по батьковій лінії [PERSON]. Виходячи із вимог ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В зв»зку з тим, що відповідачка працює у приватного підприємця [PERSON] на посаді тістороба по виготовленню хлібобулочних виробів з 25 лютого 2013 року і по даний час /а.с.12/, то суд вважає за необхідне присудити кошти на утримання дитини в частці від доходу відповідачки. Враховуючи обставини визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що в користь опікуна [PERSON] з відповідачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні будинком, шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить житловий будинок по [ADDRESS]. У належному їй житловому будинку зареєстрована відповідачка по справі, яка за місцем реєстрації не проживає з 01.09.2015 року, особистих речей не має, плату за комунальні послуги не здійснює. Реєстрація відповідачки в належному позивачці житловому будинку створює перешкоди у здійсненні права в повному обсязі володіння, користування та розпорядження власністю, у зв"язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом. У судове засідання позивачка не з"явилася, від представника позивачки надійшла заява, у якій вона позов позивачки підтримала, просила суд розглядати справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, однак, судові повістки за місцем реєстрації не отримувала, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа - представник Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим заочно розглянути справу за відсутності відповідачки та третьої особи у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обгрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.2010 року, [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою : [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, від 17.08.2010 року, виданого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, в якому зазначено, що власником житлового будинку, за вищевказаною адресою є [PERSON] Згідно довідки №2293 від 05.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, відповідачка по справі [PERSON], яка зареєстрована за адресою : [ADDRESS], не проживає за зазначеною адресою з 01.09.2015 року, що також підтверджується актом обстеження фактичного проживання громадянки [PERSON] за вищевказаною адресою від 09.10.2016 року, складеним депутатами Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В позовній заяві вказує, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі також прописані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Квартиру позивач придбала у відповідача на підставі договору купівлі -продажу від 19.02.2013 року. Відповідач з січня 2012 року не проживає в квартирі, забрав свої речі. Позивач просить усунути перешкоди у володінні та користуванні власністю: квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 19.02.2103 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Бєлоусовою В.О., реєстровий номер 672 є власником квартири [ADDRESS]. Згідно листа відповіді АДБ УДМС України в Запорізькій області від 13.03.2015 відповідач зареєстрований за адресою [INFO] . Відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з січня 2012 року, що підтверджується актом, складений Комісією ЦОП № 1 МКП "Основаніє" від 11.09.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Таке саме положення закріплено у ст. 150 Житлового кодексу України. Таким чином позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні власністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved