Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Обєднаної Територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначила, що 12.11.2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно. У жовтні 2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 27 жовтня 2016 року їй відмовлено у реєстрації заяви про прийнятті спадщини у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що вона є спадкоємицею за законом, не прийняла спадщину з поважних причин, а саме: з 17.03.2016 року по 17.06.2016 року доглядала за хворим чоловіком, який переніс операцію, а також сама позивач страждає на цукровий діабет, та інші захворювання, про що свідчать виписки з медичної карти. Просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити (а.с. 32). Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, рішення просив винести на розсуд суду (а.с. 25). Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ІІ-АЯ № 351200 актовий запис № 106 її батьками зазначено: батьком [PERSON], матір"ю [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.1979 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії ІІІ-НО № 295801, актовий запис 20, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "Чумак " (а.с. 12). \~\~\~\~ [PERSON] 12 листопада 2015 року померла у віці 77 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО №923430, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно на земельну ділянку площею 4,118 га (кадастровий номер 1423084300:06:000:0451), призначену для ведення товарного сільськогосподарського господарства що розташована на території Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області. Зазначений спадок належав спадкодавцеві на основі свідоцтва про право власності, виданого 03.09.2013 року реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області та зареєстрованого в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно 03.09.013 року № 2346711(а.с. 13-14). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] має право на спадкування у першу чергу, як дочка померлої [PERSON] Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 27.10.2016 року з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 27.10.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до відомостей державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 17.11.2016 року № 1023/02-14 спадкова справа, щодо майна [PERSON], яка померла 12.11.2015 року не заводилась, та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 31). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті\~319, частини першої статті\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що входять до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування відсутні. Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданнні [PERSON] в період часу 17.03.2016 року по 17.06.2016 року доглядала за хворим чоловіком [PERSON], який переніс операцію на обох очах, що підтверджується як медитчними документами так і Актом міської ради (а.с. 11, 16). Сама позивач також страждає на низку захворювань, в тому числі цукровий діабет, та інші захворювання, про що свідчать виписки з медичної карти, перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.06.2016 року по 19.07.2016 року (а.с. 17-18). Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про\~\~визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved