Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

АТ КБ ,,Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 20502 грн. 87 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10.12.2015 року [PERSON] отримала від ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" кредит у розмірі 5807,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Проте позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку із зазначеними порушеннями [PERSON] станом на 02.09.2018 року має заборгованість на загальну суму 20502,87 грн., яка складається: 4329,16 грн. - заборгованість за кредитом; 1075,60 грн. - заборгованість по процентам; 4848,48 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 10249,63 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної Угоди. Ухвалою суду від 04.10.2018 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 44, 45). Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить у разі неявки в судове засідання відповідача провести розгляд справи у відсутності представника банку, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 28 лютого 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. За нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 10.12.2015 року, що укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №SAMDN5000048526861 від 09.08.2011 року (далі по тексту - генеральна угода, а.с. 5). Відповідно укладеного правочину сторони реструктуризували заборгованість по кредитному договору від 09.08.2011 року та визначили, що розмір заборгованості з дати підписання генеральної угоди становить у розмірі 6207,03 грн. Пунктом 1.1.3 генеральної угоди встановлено, що остаточна дата погашення заборгованості по договору 31.12.2016 року. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача суму боргу станом на 02.09.2018 року у розмірі 20502,87 грн., що включає: 4329,16 грн. - заборгованість за кредитом; 1075,60 грн. - заборгованість по процентам; 4848,48 грн. - заборгованість за пенею та комісією та 10249,63 грн. - штраф відповідно п. 2.2 Генеральної угоди. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивачем до суду надано нечитабельну копію генеральної угоди, зі змісту якої, окрім суми заборгованості та дати погашення кредиту, неможливо встановити розмір відсотків, порядок їх сплати, на яких умовах та/або у якому розмірі визначено відповідальність позичальника за невиконання умов договору, у тому числі щодо пені, комісії та штрафів, що є предметом спору. За правилами частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Нормою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За викладених обставин суд позбавлений можливості з'ясувати та перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу заявленого до стягнення та правомірність такого нарахування у частині вимог щодо заборгованості по процентам у розмірі 1075,60 грн., за пенею і комісією у розмірі 4848,48 грн. та штрафу у розмірі 10249,63 грн. Також у позові не наведено підстав та обґрунтування нарахування відсотків за кредитом, пені та комісії, які нараховані в сукупності за загальну суму без зазначення складових вказаної суми, що в свою чергу вказує на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості за вказаними складовими. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 4329 грн. 16 коп. В решті заявлених вимог слід відмовити за недоведеністю, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. В порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 372 грн. 04 коп.

Outcome: partial