Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини, [PERSON], [INFO], з України до Турецької республіки на період з 20 червня 2017 року по 30 серпня 2017 року без (дозволу) згоди та супроводу матері [PERSON] в супроводі батька [PERSON] або в супроводі осіб, уповноважених ним, які на момент виїзду з України досягли 18- річного віку; стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою розірвано шлюб, від якого він виховує сина [PERSON], [INFO], матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка безпідставно чинить перешкоди у здійсненні ним вказаних заходів. Так, 29.05.2017 року на адресу відповідача ним направлено цінного листа з описом вкладення від 25.05.2017 року з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон для відпочинку до Турецької республіки на період з 20.06.2017 року по 30.08.2017 року. Згідно інформації Укрпошти відповідачка вказаного листа отримала 03.06.2017 року, однак відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за кордон. Син має проїзний документ, виданий 10.06.2015 року та дійсний до 10.06.2019 року. До цього часу в 2014, 2015 та в 2016 роках відповідачка надавала відповідні дозволи. Оскільки, син є малолітнім, його виїзд за кордон потребує дозволу матері, в зв'язку з чим і просить його заяву задовольнити. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до суду не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавала. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, його представник не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, справу просив розглядати у відсутність їх представника. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, з наступного. Встановлено, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 18.10.2013 року розірвано ( а.с. 11). Від шлюбу народився син- [PERSON], [INFO] ( а.с. 12), який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні і вихованні. Зазначене підтверджено договором між батьками щодо здійснення батьківських прав, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко І.В., 17 липня 2014 року , реєстр за № 509 (а.с. 13-15, 32). Згідно п.2.2. зазначеного Договору , у разі виїзду за кордон дитини з одним із батьків , другий з батьків має надати згоду на тимчасовий виїзд за кордон дитини шляхом підписання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. За взаємною згодою батьків заява має надаватись у строк п»ять днів за вимоги одного з батьків. Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 11-12 цього ж закону кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно п. 7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Крім цього, відповідно до п. 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. У відповідності до ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України, обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України», та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 29 червня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А.В. посвідчено заяву [PERSON] адресовану [PERSON] з проханням надати згоду на тимчасову поїздку за кордон України, до країни Туреччина, їх малолітньому синові, [PERSON], [INFO] у період з 03.07.2017 року по 30.08.2017 року, у його супроводі (а.с. 35). На адресу відповідача [PERSON] [ADDRESS] позивачем направлялась та нею отримана 01 липня 2017 року заява-прохання щодо мирного вирішення питання про виїзд до країни Туреччина їх дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 36). Проте, відповідачем не надано письмової згоди щодо виїзду її сина за кордон, а відтак враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, [PERSON], [INFO], з України до Турецької Республіки на період- з 29 липня 2017 року по 30 серпня 2017 року без (дозволу) згоди та супроводу матері [PERSON] ( ідентифікаційний номер [NUMBER]), в супроводі батька [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) .У задоволенні решти вимог - відмовити, із-за безпідставності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640,00 грн. - судового збору. На підставі ст. ст. 7, 141, 150 СК України, Закону України " Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України",

Outcome: partial