Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в\~суд із\~позовом,\~ в\~якому просить\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~1978р.н.\~на її\~користь пеню\~у розмірі\~одного відсотка\~від суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення\~за період\~з грудня\~2019року\~по жовтень\~2020року\~в сумі\~87187,52грн. \~ Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Свалявського районного суду від 17.09.2012 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.08.2012року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] сину виповнилося 18 років та оскільки син навчається на стаціонарному відділенні денної форми навчання стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету, то позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на період навчання. Так, постановою Закарпатського апеляційного суду з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на навчання сина [PERSON] в розмірі 5000,00грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2019року. Виконавчий лист пред`явлено до Свалявського РВ ДВС, де він перебуває на примусовому виконанні. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 18.09.2020року заборгованість по аліментах складає 36032,00грн. Починаючи з грудня 2019 року відповідач частково сплачував аліменти і пеня за прострочення відповідно до ст. 196 СК України складає 87187,52грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позов мотивує тим, що нарахування пені по заборгованості по аліментах проведено з врахуванням кожного дня прострочення. Причиною звернення до суду було те, що відповідач тривалий час працює за кордоном, має можливість проводити оплату аліментів своєчасно та намагався зменшити розмір аліментів, які стягуються в зв`язку з продовженням навчання дитини. Представник відповідача в судовому засіданні, проведеному в порядку відеоконференції, заперечив проти задоволення позову та пояснив, що про існування рішення суду про стягнення аліментів довідалася друга дружина відповідача, так як [PERSON] перебував за кордоном. Аліменти за рішенням суду підлягали до стягнення з 07.12.2019р., проте поскільки відповідач не знав про існування рішення суду, не можна вважати його дії як умисна несплата аліментів. Представник вважає, що пеня, яка нараховується на заборгованість по аліментах є як вид відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідач не погодився з розміром аліментів та звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду. Після винесення апеляційною інстанцією рішення про стягнення аліментів в розмірі по 5000грн щомісячно, відповідачем першу сплату заборгованості по аліментах проведено через місяць з дня винесення рішення Закарпатським апеляційним судом. В зв`язкуз тим, що на день розгляду даної справи в суді заборгованості по аліментах за [PERSON] не рахується, позивачем отримано за два місяці 60тис грн., а тому просить відмовити в задоволенні позову. Крім цього, щодо стягнення пені заперечує в зв"язку з тим, що відповідач має іншу сім"ю, його заробіток носить сезонний характер та в зв"язку з карантинними обмеженнями немає можливість своєчасно та в повному обсязі проводити оплату аліментів, також при вирішенні справи щодо стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, позивачем було надано недостовірні дані, а саме те, що дитина проживає на квартирі в той час як дитина проживала у гуртожитку, та на даний час дитина навчається в режимі онлайн, тобто позивач не несе витрати на навчання такі, як зазначається в рішенні суду про стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Дані правовідносин регулюються нормами ч.1 ст.196 СК України, відповідно до якої - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Свалявського районного суду від 05.03.2020р. позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на період навчання дитини в розмірі по 8000грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2019р. і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024р. Першу оплату аліментів в розмірі 8000 грн. [PERSON] оплатив 22.07.2020р. Ця оплата була проведена за виконавчим листом, виданим фактично за рішенням Свалявського районного суду від 05.03.2020р. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.06.2020року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на навчання сина [PERSON] в розмірі 5000,00грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2019року, що стверджується виконавчим листом, виданого 30.07.2020року (а.с.6). За період видачі виконавчого листа відповідачем до 21.11.2020р. оплачено всього 60тис. грн. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 18.09.2020року за №72778939, виданого головним державним виконавцем Свалявського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ Скіба М.М. (а.с.7) - заборгованість по аліментам, згідно вищезгаданого виконавчого листа, складає 36032,00грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки судом встановлена заборгованість по сплаті аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти. Судом встановлено, що фактично строк виникнення заборгованості по аліментах виникає відповідно до рішення Свалявського районного суду, тобто починає нараховуватись з 07.12.2019р. Разом з тим, про існування рішення суду відповідачу не було відомо. Відповідач прописаний в с.Черник, а проживає фактично на території Виноградівського району та за поясненнями представника відповідача перебував за кордоном. Тому суд вважає, що за період з 07.12.2019р. по 01.05.2020р. відповідач не ухилявся від сплати аліментів умисно. Починаючи з травня та по 19.06.2020р. вирішувалось питання щодо апеляційного перегляду рішення Свалявського районного суду від 05.03.2020р., а тому цей період суд не враховує як період нарахування пені на заборгованість по аліментах. Проте за період з 20.06.2020р. по 16.09.2020р. відповідач зобов`язаний був сплатити аліменти мінімум 5000грн. щомісяця, доказів неможливості сплатити в судовому засіданні не надано, тим більше за поясненнями його представника відповідач перебував за кордоном та мав змогу сплатити. Будь-яких доказів наявності об`єктивних причин неможливості виконувати обов`язок по утриманню дитини в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не надав. А тому суд вважає, що за даний період необхідно нарахувати пеню за кожен день прострочення, що становить 1% або 50 грн., термін прострочення 89 днів, що становить 4450грн. В зв`язку з задоволенням позову частково необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, що становить 1% від суми задоволеноо позову, але не менше як 840,80грн.

Outcome: approved