Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

05 березня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 21 листопада 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №815. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №815, розірвати. Також зазначила, що між нею та відповідачем відсутній спір щодо поділу майна подружжя та щодо місця проживання дитини, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом із нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 21 листопада 2015 року, у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м.Дніпропетровська, громадянином України та [PERSON] , [INFO] , уродженкою м.Дніпропетровська, громадянкою України, актовий запис №815. Після реєстрації шлюбу, прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику\~застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивачка не виявила бажання змінити прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved