Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ заявник звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що він на підставі Указу Президента України від 04 червня 2014 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України. В період з 20 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року, з 26 січня 2015 року по 04 березня 2015 року та з 04 червня 2015 року по 27 вересня 2015 року брав участь у бойових діях в районі їх проведення на територіїї Донецької та Луганської областей. 29 січня 2015 року при несенні бойового чергування поблизу н.п. Нікішине, Шахтарського району, Донецької області, він потрапив під артилерійський обстріл, в резутатія якого був поранений. В результаті отриманого поранення йому було встановлено інвалідність 3-ї групи. Посилаючись на те, що його травмування відбулося внаслідок юридичного факту, а саме збройної агресії Російської Федерації проти України, встановлення такого юридичного факту йому необхідно для визначення статусу жертви міжнародного збройного конфлікту. Заінтересованих осіб належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Указу Президента України від 04 червня 2014 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України. В період з 20 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року, з 26 січня 2015 року по 04 березня 2015 року та з 04 червня 2015 року по 27 вересня 2015 року брав участь у бойових діях в районі їх проведення на територіїї Донецької та Луганської областей. Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої 11 квітня 2016 року військовою частиною - польова пошта [NUMBER] , заявник дійсно в період з в період з 20 серпня 2014 року по 24 грудня 2014 року, з 26 січня 2015 року по 04 березня 2015 року та з 04 червня 2015 року по 27 вересня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. Як вбачається з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) сержанта [PERSON] № 1103/1 від 11 березня 2015 року, заявник 29 січня 2015 року отримав струс головного мозку при несенні бойового чергування. Потрапив під артилерійський обстріл. Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії по встановленню причинного причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 19 жовтня 2016 року № 774, встановлено отримання заявником мінно-вибухової травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини". Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 816672 від 26 жовтня 2016 року заявнику встановлена 3-тя група інвалідності. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник звернувся до суду у порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його жертвою міжнародного збройного конфлікту. Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року. Крім того, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту того, що травмування при виконанні військової служби заявник отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заявник акцентував увагу суду на відсутність іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним пораненням та військовою агресією Російської Федерації, оскільки такий порядок законодавством не визначено. Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт травмування заявник при виконанні обов`язків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту травмування заявника при виконанні обов`язків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України може слугувати підставою для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що була ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 03 липня 1954 року. Встановлення зазначеного юридичного факту іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту травмування заявника при виконанні обов`язків військової служби 29 січня 2015 року поблизу н.п. Нікішине, Шахтарського району, Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Outcome: approved