Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON] про визнання поруки припиненою, в обгрунтування якого вказала, що 19.12.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19/12/2007/840-к/1114, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 31542,50 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,29% річних з кінцевим строком погашення 18 грудня 2027 року. 03.08.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, якою кредитний договір викладено в новій редакції. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір поруки б/н від 19.12.2007 року, відповідно до умов якого позивач поручилась за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, в подальшому 03.08.2010 року між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки, як п. 1 1. договору викладено в новій редакції. З лютого 2014 року відповідач [PERSON] припинив погашення щомісячних платежів по кредитному договору, проте банк надіслав вимогу про дострокове виконання зобов'язань за договором лише в лютому 2015 року. Оскільки відповідач [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору починаючи з лютого 2014 року, а банк звернувся із вимогою до боржника після спливу шести місяців, то порука з цих підстав є припиненою. Крім цього, ще однією підставою припинення поруки є зміна зобов'язання без згоди поручителя, оскільки при укладенні додаткової угоди до кредитного договору від 03.08.2010 року встановлено додатковий штраф в розмірі 5 % від суми залишку по кредиту, проте вказані зміни не погоджені із поручителем, порука є припиненою. Представник позивача, позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що 03.08.2010 року при укладенні додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 19.12.2007 року, поручитель була присутня в банку, в той же день укладено додаткову угоду до договору поруки, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19.12.2007 року ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] уклали кредитний договір № 19/12/2007/840-к/1114, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 31542,50 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,29% річних з кінцевим строком погашення 18 грудня 2027 року. 03.08.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, якою кредитний договір викладено в новій редакції. Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору та п. 2.4 додаткової угоди № 1 позичальник повертає банку кредит та сплачує платежі передбачені п. 1.3.1 договору шляхом сплати мінімального необхідного платежу. У відповідності до п. 3.3.3. позичальник вносить чергові платежі по кредиту визначені в п. 1.3.1, 3.3.1 щомісячно до 10 числа поточного місяця згідно з графіком погашення наданому в додатку 1 до цього договору, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Кб «Надра» укладено договір поруки б/н від 19.12.2007 року, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору № 19/12/2007/840-к/1114 від 19.12.2007 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 18.12.2027 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами відповідно до графіку, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Зі змісту ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 цього Кодексу). Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові № 6- 53 цс 14 від 17.09.2014 року зазначено, що сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. В березні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором станом на 03.02.2015 року. Із наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж за договором [PERSON] вніс 10.04.2014 року в розмірі 237,00 доларів США, який був зарахований на погашення відсотків по кредиту. Із вимогою про дострокове погашення кредиту ПАТ "КБ "Надра" звернувся в лютому 2015 року, а пред'явив позов до поручителів 12 березня 2015 року, тобто у шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, тому цей строк банком не пропущено, а з цих підстав порука не припинена. Крім цього, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення неустойки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови саме в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Порушення цих умов відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України тягне припинення поруки. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-97 цс 13 від від 25 вересня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, якою кредитний договір викладено в новій редакції, відповідно до якої строк виконання зобов'язання встановлено 17.12.2017 року, позичальник отримує відстрочку сплати частини необхідного платежу і сплачує комісію за консультації по кредитних операціх у розмірі 0,75% згідно графіку, а також передбачено сплату штрафу в розмірі 5% від суми залишку по кредиту у разі не надання позичальником кредитору довідки про заробітну плату протягом 14-ти днів з дня набрання чинності додатковою угодою. 03.08.2010 року між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки від 19.12.2007 року, проте із змісту додаткової угоди вбачаються лише зобов'язання кредитора та позичальника, але не поручителя, крім цього, в п. 3 вказаної додаткової угоди зазначено інші умови кредитного договору залишаються без змін. Таким чином, кредитор змінив без згоди поручителя умови кредитного договору та збільшив розмір неустойки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, у зв'язку з чим порука припинилась з 03 серпня 2010 року, тобто з моменту зміни зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню і належить визнати припиненою з 03 серпня 2010 року поруку [PERSON] згідно договору поруки від 19.12.2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» з метою забезпечення кредитного договору № 19/12/2007/840-к/1114 від 19.12.2007 року укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] Судові витрати по справі в розмірі 243,60грн. сплаченого судового збору, відовідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача із відповідачів в рівних частках по 121,80грн. з кожного.

Outcome: approved