Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

14.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - стягнуто з останнього на користь позивача відкодування матеріальної шкоди 95819,00 грн., відшкодування моральної шкоди 5000 грн., однак рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19.10.2011 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2011 року змінено - зменшено суму, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди до 38110,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди до 2000,00 грн. Виконавчий лист, отриманий на виконання зазаначеного судового рішення, був пред'явлений до виконання до Київського ВДВС ХМУЮ і 30.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, незважаючи на відсутність на сьогоднішній день будь-якого судового рішення про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення про стягнення коштів з [PERSON] і наявність відомостей щодо існуючого права власності у боржника на частину квартири [ADDRESS], державним виконавцем не проведені певні дії у відповідності з вимогами діючого законодавства з метою виконання вищезазначеного судового рішення. Постановою про перевірку виконавчого провадження від 02.09.2015 року начальником Київського ВДВС ХМУЮ визнана бездіяльність державного виконавця Супрун А.О. такою, що суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Відтак, на протязі чотирьох років ані боржник не виконав судове рішення, проігнорувавши вимоги закону та порушені права стягувача, ні державний виконавець, в порушення правових норм, що визначають механізм виконання судового рішення, не виконав ці вимоги, допустивши бездіяльність щодо виконання судового рішення. Враховуючи, що відповідач достеменно знав про наявне судове рішення, тим не менш на сьогоднішній день його добровільно не виконав і виконувати не збирається, відтак, в силу вимог ст. 14 ЦПК України у відповідача виникли зобов'язання по сплаті присуджених судовим рішенням до виплати коштів на користь позивача. Таким чином, [PERSON] вважає правомірно та законно вимагати сплати відповідачем суми інфляційних витрат і 3% річних у розмірі 33045,60 грн. та 5287,93 грн., у зв'язку з невиконанням боржником наявного грошового зобов'язання. В судове засідання позивач та його представник за довіреністю [PERSON] зявилися, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - стягнуто з останнього на користь позивача відкодування матеріальної шкоди 95819,00 грн., відшкодування моральної шкоди 5000 грн., однак рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19.10.2011 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2011 року змінено - зменшено суму, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди до 38110,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди до 2000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлю завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до правової позиції № 113 цс 14, викладеної у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України 1 жовтня 2014 року: " Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкодизводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням." Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові." Згідно розрахунків, наданих позивачем, сума інфляційних витрат за період листопада 2011 року по лютий 2016 року склала: 73155,60грн. - 40110,00 грн. - 33045,60 грн. Розмір 3% річних складає:40110,00*3%/ 100 / 365 днів * 1604 днів (з 20.10.2011 до 09.03.2016) = 5287,93 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідачем на користь позивача жодних сум заборгованості сплачено не було та враховуючи подані позивачем розрахунки, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат і 3% річних у розмірі 33045,60 грн. та 5287,93 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved