Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 серпня 2008 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської, актовий запис № 103. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне, повсякденне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та взаємну відсутність почуттів, які притаманні сім`ї. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, які служать основою для побудови сім`ї, тому вважала подальше сімейне життя неможливим. Вони відчувають почуття неприязні один до одного - це є перешкодою для збереження родини. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2018 року, примирення між ними не можливе взагалі. За рахунок вказаних обставин почуття між ними втрачені остаточно, а тому єдиним виходом з ситуації є розірвання шлюбу, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. Спір про поділ майна, що є їхньою сумісною власністю, між ними, на теперішній час відсутній. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.09.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 22.10.2020. 22.10.2020 за клопотанням позивача та відповідача відкладено судовий розгляд. 26.11.2020 та 21.01.2021 судовий розгляд відкладено в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 22.03.2021 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 27.04.2021 сторони на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище, у зв`язку з визнанням відповідачем позову просила повернути з державного бюджету 50% від сплаченого нею при поданні позову судового збору (а. с. 42). Відповідач [PERSON] , у свою чергу, також подав заяву, в якій позов про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти стягнення з нього 50% судового збору, просив розглянути справу за його відсутності (а. с. 43). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що з 23.08.2008 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с. 10). Даними копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , довідки виконавчого комітету Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області № 490 від 03.09.2020, КЗ "Лиманської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зміївської районної ради Харківської області № 129 від 27.08.2020 підтверджується, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з позивачем та відповідачем за адресою: [ADDRESS] , також навчається в 6-Б класі КЗ "Лиманська ЗОШ І-ІІІ ст." (а. с. 11-13). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 420 грн 40 коп. (а. с. 9, 10).

Outcome: approved