Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який в ході розгляду справи було уточнено, та зазначив, що з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15.04.1995 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 348. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з Відповідачем не склалося, внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, вважає, що сім'я розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить їх інтересам. А також позивач просить після розірвання шлюбу змінити відповідачу прізвище на дошлюбне - „[PERSON]". В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, на підставах, викладених у письмових запереченнях, суду пояснила, що бажає зберегти сім'ю, просить у задоволенні позову відмовити. Проти зміни їй прізвища заперечувала, бажає залишити прізвище „[PERSON]". Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.04.1995 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 348, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 17.09.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Ухвалою суду від 09.12.2015 року сторонам було призначено тримісячний строк для примирення, у відповідності до ст. 111 СК України, однак, як вбачається з пояснень сторін та досліджених судом доказів, примирення між ними досягнуто не було. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, поновлення її не можливе та суперечить інтересам сторін. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що відповідачем виявлено бажання у подальшому іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - „ [PERSON]".

Outcome: approved