Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

04\~вересня 2018 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON], представник позивача - [PERSON], до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 3-4). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперчують проти заочного розгляду справи, про що суду надали відповідну заяву (а.с.37). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 35), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Нова, буд. № 12, с. Рубці, Лиманський район, Донецька область, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про право власності від 23 серпня 2007 року, виданого Краснолиманською міською радою згідно з розпорядженням № 303 від 16 серпня 2007 року (а.с. 12), копією витягу Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16532060 від 05 листопада 2007 року (а.с. 13), копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 вересня 2014 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2305 (а.с. 14), копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38262557 від 02 вересня 2014 року (а.с. 15), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26283363, сформованого 02 вересня 2014 року та виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 16) Згідно довідки, виданої викоанвчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області 22 серпня 2018 року за № 1187, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [INFO], та до складу її сім"ї входить її невістка - [PERSON], яка зареєстрована у вказаному будинку з 03 серпня 2012 року (а.с. 20). Відповідач [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується наданою позивачем копією паспорту відповідача № 74 15 896509, виданого 25 вересня 2015 року Відділом УФМС Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу в м. Надим (а.с. 22), та згідно довідки на постійне проживання серії ДН № 281/46, виданої 28 липня 2012 року ГУ ДМС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 23). Однак, відповідач за вказаною адресою з 2012 року не мешкає, не користуються житлом, не зберігає в приміщенні належне їй майно, про що 25 липня 2018 року складено відповідний акт, посвідчений старостою Рубцівського старостинського округу виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області [PERSON] (а.с. 21). Вона фактично змінила місце проживання, однак дотепер не припинила попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст. 41 [PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, позивач є власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Рубці, вул. Нова, буд. 12, на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач ніколи не користувалася вказаним житловим приміщенням, та вже більше шести років відсутня за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved