Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У червні 2016 року ПАТ «АСК «Омега» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 03.01.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, у виді полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3817957, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність за експлуатацію транспортного засобу - автомобіля "Деу" д.н.з. [NUMBER]. 03.11.2015 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобіля "Деу" д.н.з. [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Пежо» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] ПАТ «АСК «Омега» у зв'язку із страховим випадком, на підставі страхового акту №3956-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування та звіту, виплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 45 074 грн. 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1405 від 02.03.2016 року. З огляду на викладене, ПАТ «АСК «Омега» просить суд стягнути з [PERSON] вказану шкоду у порядку регресу, оскільки останній у встановленому порядку не повідомив страховика про страхову подію. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 03.11.2015 року о 15.45 год., керуючи автомобілем «Деу», д.н.з. [NUMBER] на бул.Л.Українки,24 в м.Києві, проїхав на забороняючий сигнал світлофора, не пропустив автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення. Водій [PERSON] порушив п.8.7.3е ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано обом транспортним засобам. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 01.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідальність водія автомобіля «Деу», д.н.з. [NUMBER] було застраховано у ПАТ «АСК «Омега» відповідно до полісу №АІ/ 3817957 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.01.2015 року, який укладено із власником транспортного засобу [PERSON] (а.с.3 зворот). Відповідно до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від потерпілої особи від 03.11.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «АСК «Омега» із вказаною заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.18). Згідно страхового акту №3956-ЦВ від 22.02.2016 року пошкодження транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 45 074 грн. 52 коп. (а.с.7). Позивач у справі відповідно до платіжного доручення №1405 від 02.03.2016 року переказав 45 074 грн. 52 коп. на рахунок [PERSON] страхове відшкодування вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України. Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п.п.38.1.1.«ґ» п.38.01. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань, у тому числі щодо повідомлення ним страховика (позивача) про настання 03.11.2015 року страхового випадку (ДТП), тоді як ПАТ «АСК «Омега» наполягало у позові на тому, що такого повідомлення від [PERSON] не було. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved