Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

3 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що починаючи з 1954 року вона працювала та являлася членом колгоспу ім. ХХ з»їзду КРПС, реорганізованого в подальшому в колгосп ім. Леніна, КСП ім. Леніна, КСП «Козіївське», ТОВ «Козіївське». Під час розпаювання земель КСП „Козіївське" позивачка не була включена до списку додатку до державного акта на право колективної власності на землю членів КСП „Козіївське ", однак, відповідно до розпорядження голови Краснокутської РДА від 20 січня 2000 року, їй, як пропущеному у списку додатку до державного акту члену КСП, було надано право на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до цього розпорядження було проведено жеребкування, відповідно до якого позивачці виділено земельну ділянку [NUMBER], площею: 2,9910 га ріллі та 0,0977 га сіножаті. Без виготовлення документів, що посвідчують право на землю, позивачка передала виділену їй земельну ділянку в оренду ТОВ «Козіївське» згідно договору оренди від 4 травня 2000 року. На даний час позивачка виявила намір юридично оформити своє право на землю, для чого звернулася до суду. У відкритому судовому засіданні представник позивачки за довіреністю підтримала заявлені позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] в 1954 році була прийнята різноробочою до колгоспу ім. ХХ з»їзду КРПС, Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, та, відповідно, з вказаного часу являлась членом вказаного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується трудовою книжкою позивачки. В подальшому, за станом здоров»я, позивачка була змушена звільнитися з роботи, залишаючись при цьому членом КСП. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області, державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Козіївське» серії ХР-18-00-000230 виданий 30 січня 1996 року. Однак, у списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю), який є додатком до вказаного державного акта, прізвище позивачки не значиться. Відповідно до п. 2 Указу Президента України „ Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" № 720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до розпорядження голови Краснокутської РДА від 20 січня 2000 року за № 9, позивачці, разом з іншими членами КСП «Козіївське», прізвища яких були помилково пропущені в списку додатку до державного акта на право колективної власності на землю, надано дозвіл на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно жеребкування не витребуваних земельних часток (паїв) [PERSON] визначено номер земельної ділянки - [NUMBER] контур -10 , площею: рілля - 2,9910 га, сіножать - 0,0977 га. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачка не отримала. Фактично, позивачка, як власник, використовувала виділену їй земельну ділянку, оскільки 4 травня 2000 року передала її в оренду ТОВ «Козіївське» відповідно до укладеного договору. Даний договір оренди зареєстрований Козіївською сільською радою в книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв). Щорічно позивачка отримала орендну плату. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а відсутність сертифікату про право на земельну частку (пай) не позбавляє особу - члена сільськогосподарського підприємства права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Таким чином, враховуючи наведені вище норми законодавства, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та поновлення її порушеного права на земельну частку (пай).

Outcome: approved