Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення забезпечувального платежу за наслідками невиконання попереднього договору із урахування фінансових санкцій. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05 вересня 2016 року між ним та [PERSON] був укладений попередній договір від 05 вересня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком Д.В., зареєстрований в реєстрі № 1102, про зобов»язання у майбутньому в строк до 14 вересня 2016 року укласти договір (основний договір) купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] за 1 890 941 грн. 30 коп., що еквівалентно 71 000 доларів 00 центів США. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу квартири, до підписання цього договору, він передав, а відповідачка прийняла кошти в сумі 53 265 грн. 96 коп., що еквівалентно 2 000 доларам 00 центів США. Своїм підписом під цим договором відповідачка підтвердила факт отримання він нього грошей в сумі 53 265 грн. 96 коп. Проте незалежно від його волевиявлення відповідачка в день підписання основного договору - 13 вересня 2016 року відмовилась від його укладання, висунувши нові та незаконні вимоги до основного договору, на що він не погодився, залишивши у своєму володінні сплачені ним грошові кошти в сумі 53 265 грн. 96 коп., й наразі відмовляється від їх повернення, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 20 березня 2017 року (а.с. 93), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та спросив їх задовольнити: стягнути з відповідачки на користь позивача 53 265 грн. 96 коп. - забезпечувального платежу, 7 220 грн. 14 коп. - інфляційну складову боргу, 1 305 грн. 45 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму боргу та 53 265 грн. 96 коп. - штрафу згідно умов договору. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2017 року (а.с.95), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 05 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір від 05 вересня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком Д.В., зареєстрований в реєстрі № 1102, про зобов»язання у майбутньому в строк до 14 вересня 2016 року укласти договір (основний договір) купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] за 1 890 941 грн. 30 коп., що еквівалентно 71 000 доларів 00 центів США (а.с. 10). На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу квартири, до підписання цього договору, він передав, а відповідачка прийняла кошти в сумі 53 265 грн. 96 коп., що еквівалентно 2 000 доларам 00 центів США (п. 3 Договору). Своїм підписом під цим договором відповідачка підтвердила факт отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 53 265 грн. 96 коп., що еквівалентно 2 000 доларам 00 центів США (п.3 Договору). Проте незалежно від волевиявлення позивача відповідачка в день підписання основного договору - 13 вересня 2016 року відмовилась від його укладення, залишивши у своєму володінні сплачені позивачем грошові кошти в сумі 53 265 грн. 96 коп., й наразі відмовляється від їх повернення, посилаючись на п. 14 Попереднього договору, вважаючи необґрунтованим ухилення від укладання основного договору та неукладння основного договору саме з вини позивача. Попереднім є договір, відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Позивач відповідно до попереднього договору засвідчив, що всі його умови йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати вцілому. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи й не спростовується відповідачем між сторонами не дотримані умови попереднього договору, а саме основий договір про купівлю-продажу квартири не укладений в передбачний строк - до 14 вересня 2016 року (п.1 попереднього договору), а 17 березня 2017 року відповідачка відчужила квартиру іншій особі (а.с. 93-94). На виконання вимог положення п. 13 попереднього договору позивач 15 вересня 2016 року направив відповідачці письмову вимогу про повернення сплачених ним грошових коштів у вигляді авансу в сумі 53 265 грн. 96 коп., що еквівалентно 2 000 доларам 00 центів США, яка нею отримана рекомендованою поштою з повідомленням про вручення 23 вересня 2016 року (а.м.9). Так, у разі необґрунтованого ухилення від укладення основного договору або не укладення основного договору з вини майбутнього продавця останній зобов»язується повернути майбутньому покупцю отриману він нього суму у повному обсязі протягом однієї доби з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі (п.13 попереднього договору). Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2 ст. 635 ЦК України). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь окрім основного боргу за зобов»язання - 53 265 грн. 96 коп. - забезпечувального платежу, й 7 220 грн. 14 коп. - інфляційну складову боргу, 1 305 грн. 45 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму боргу та 53 265 грн. 96 коп. - штрафу згідно умов договору, які підлягають задоволенню із таких правових підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. П. 13 попереднього договору передбачено, що у разі необґрунтованого ухилення від укладення основного договору або не укладення основного договору з вини майбутнього продавця останній зобов»язується повернути майбутньому покупцю отриману він нього суму у повному обсязі протягом однієї доби з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі та додатково спатити штраф в розмірі 100% від суми передбаченої в п. 3 цього договору. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За таких підстав, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 53 265 грн. 96 коп. - забезпечувального платежу, 7 220 грн. 14 коп. - інфляційна складова боргу, 1 305 грн. 45 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, 53 265 грн. 96 коп. - штрафу згідно умов договору. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язань, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують їх вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 150 грн. 57 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 549, 611, 625, 635, 627, 628, 629 ЦК України,

Outcome: approved