overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У січні 2015 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним сина [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що він є інвалідом другої групи з дитинства внаслідок психічного захворювання. Неодноразово лікувався у різних психіатричних закладах. В силу свого фізичного стану він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду і опіки. А тому постало питання про визнання його недієздатним та встановлення опіки над ним. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просить їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Македонської сільської ради в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають. Заслухавши заявницю, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як убачається з довідки, виданої Миронівською ЦРЛ від 22 січня 2015 року [PERSON] перебуває на обліку в кабінеті психіатра з 1996 року з діагнозом: епілепсія з частими генералізованими судомними нападами (а.с.22), у зв"язку з цим являється інвалідом 2 групи довічно, інвалідність має з дитинства (а.с.9). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу №22 від 14 січня 2015 року [PERSON] є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, проживає разом з [PERSON] та потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 72 ц від 25 лютого 2015 року [PERSON] страждає на епілепсію зі слабоумством. За своїм психічним станом [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.38-39). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] На даний час [PERSON] потребує встановлення опіки, оскільки у нього неадекватна поведінка, самостійно себе майже не обслуговує, не в змозі орієнтуватись у простих життєвих ситуаціях та оцінювати їх. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Македонської сільської ради вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] його матір [PERSON] На підставі ст.ст. 39, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У січні 2015 року Концерн „Міські теплові мережі" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 3144,09 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що відповідачу належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Позивачем здійснюється постачання теплової енергії за даною адресою, відповідач отримує послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг». Внаслідок того, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки по сплаті послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з січня 2009 року по грудень 2014 року у розмірі 3144,09 грн., яку просять стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами при подачі позову. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачу належить на праві власності квартира [ADDRESS], позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за даною адресою, відповідач їх одержував і не відмовлявся від них. Крім того, на якість наданих позивачем послуг заяв та скарг від відповідача за період отримання ними комунальних послуг не надходило, акти про неякісні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не складалися. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України. Відповідач користується комунальними послугами, однак оплату не вносить. В результаті невиконання обов'язків у відповідача утворилась заборгованість за період з січня 2009 року по грудень 2014 року у розмірі 3144,09 грн. Факт не внесення відповідачем оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунками, наданими позивачем. В добровільному порядку спір не вирішено. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 21 132грн. 74коп. посилаючись на те, що [PERSON] 12 серпня 2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 12 000грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 31 жовтня 2014 року за відповідачем рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно до підписаної заяви позичальником [PERSON] разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року [PERSON] 29 серпня 2007 року отримав кредитний ліміт у розмірі 12 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 жовтня 2014 року становить 21 132грн. 74коп. (двадцять одна тисяча сто тридцять дві гривні сімдесят чотири копійки), яка складається з 11 798грн. 91коп. - заборгованості за кредитом, 6 651грн. 32коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 900грн.- заборгованості з комісії за користування кредитом, 500грн. - штраф (фіксована частина), 982грн. 51коп. - штраф (процентна складова). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 21 604грн. 01коп. посилаючись на те, що [PERSON] 08 лютого 2012 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 31 жовтня 2014 року за відповідачкою рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно до підписаної заяви позичальником [PERSON] разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року [PERSON] 08 лютого 2012 отримала кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00%% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із довідки-розрахунку від 08 лютого 2014 року вбачається, що загальна сума заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30 листопада 2014 року становить 21 604грн. 01коп. (двадцять одна тисяча сто тридцять дві гривні сімдесят чотири копійки), яка складається з 14 499грн. 11коп. - заборгованості за кредитом, 5 399грн. 95коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 200грн.- заборгованості з комісії за користування кредитом, 500грн. - штраф (фіксована частина), 1004грн. 95коп. - штраф (процентна складова). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 606 грн., щомісячно, починаючи з дня пред"явлення даного позову до суду і до закінчення ним /позивачем/ курсу навчання в Бородянському професійно-аграрному ліцеї, а саме до 01 липня 2016 року. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів у розмірі ? частини заробітку, так як сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі він не має змоги через скрутне матеріальне становище та невелику заробітну плату. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO] є сином відповідача - [PERSON] /а.с.3/. Як вбачається з довідки № 27 від 24 січня 2014 року позивач з 01 вересня 2013 року навчається у Бородянському професійному аграрному ліцеї по спеціальності електрогазозварник, з терміном навчання до 01 липня 2016 року включно /а.с.6/. Відповідно до ч.1.2 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, а також те, згоду на це відповідача, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь сина [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року на період його навчання у Бородянському професійному аграрному ліцеї до 1 липня 2016 року. Оскільки позивачем не надано суду доказів спроможності сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі, то в іншій частині в позові суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони тривалий час шлюбні стосунки не підтримують, з вересня 2014 року спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, після розірвання шлюбу просила прийняти шлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, відповідач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.12.2005 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] р. нвродження. Сторони шлюбні відносини не підтримують з вересня 2014 р. шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору про майно не заявлено. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо, у зв"язку з чим вважає за необхідне позов задовольнити. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з березня 2008 року вона знаходиться в цивільному шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність та уточнила позовні вимоги, просила стягнути аліменти в розмірі по 700 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 700 грн. в місяць. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували березня 2008 року перебували в цивільному шлюбі. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Разом з тим відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, не є інвалідом, та інших аліментних зобов»язань не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальний стан платника аліментів, який працює, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, інших аліментних зобов»язань не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У січні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем з 08 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть. При цьому відповідач [PERSON] ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. З цих підстав позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття дитиною, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з"явився, про причини невки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть. При цьому відповідач [PERSON] ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. З наведених підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11163820000 від 06.06.2007 року в розмірі 1 371 348,36 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяви [PERSON] про надання споживчого кредиту, між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11163820000 від 06.06.2007 року, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 77 000,00 доларів США., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13,0% річних, строком до 06.06.2017р. Відповідач свої зобов'язання за Договором порушує, вимоги банку щодо погашення простроченої заборгованості ігнорує. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 2 від 13.02.2012 року, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь позивача, своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11163820000 від 06.06.2007 року. Станом на 01.12.2013р. прострочена сума заборгованості становить в розмірі 87 014,49 доларів США, що за офіційним курсом станом на 15.12.2014р. становить у розмірі 1 371 348,36 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі - 55 179,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2014р. складає у розмірі - 869 631,91 грн.; простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 31 834,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 15.12.2014р. складає в розмірі - 501 716,45 грн. Згідно заяви про уточнення вимог від 14.08.2015 року (а.с. 52) позивач просив стягнути 87 014,49 доларів США на день ухвалення рішення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У січні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.04.2009р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 07.02.2016р. має заборгованість 20570,66 грн., яка складається з наступного: 9307,59 грн. - заборгованість за кредитом; 10045.42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). 967,65 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк заборгованість у розмірі 20570,66 грн., за кредитним договором № б/н від 29.04.2009р. та судові витрати. До судового засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved