Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01.07.2015 року між ним та Відповідачем був підписаний Договір підряду № б/н/2015, за умовами даного договору Відповідач зобовязується виконати роботи по перетяжці меблів Позивача протягом 30 днів з моменту його підписання. Позивачем зі свого боку обовязки за Договором підряду виконано, та виділено 4500,00 грн. підряднику на придбання необхідних матеріалів для виконання робіт та передано меблі. Станом на 01.02.2016 року роботи за вищевказаним договором підрядником не виконані, неодноразові скарги та прохання повернути гроші та меблі залишаються без уваги. Відносно Відповідача подавалась заява до Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровської області, було проведено опитування в ході якого встановлено, що [PERSON] дійсно уклав Договір з [PERSON] щодо ремонту меблів та прийняв від нього 4500,00 грн. Тому Позивач просить суд зобовязати Відповідача [PERSON] виконати умови Договору підряду та здійснити ремонт меблів Позивача протягом 5 днів, та повернути їх. Судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. стягнути з Відповідача на користь Позивача. В судовому засіданні представник позивача не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] - підлягають задоволенню. Статтею 55 Конституції України\~\~гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Застосування конкретного \~способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як вбачається з матеріалів справи 01.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № б/н/2015 (надалі Договір), відповідно до якого Відповідач зобовязується виконати роботу по перетяжці меблів, а Позивач виділити гроші на придбання матеріалів для виконання робіт у розмірі 4500,00 грн.. Відповідно до п. 3.1. Договору вартість роботи, яка підлягає виконанню складає 5200,00 грн. Відповідно до п. 4.1.2. Договору робота повинна бути виконана протягом 30 днів з моменту підписання Договору, а згідно з п. 4.1.3. Договору, Підрядник зобовязується передати результати роботи Замовнику. Також пунктом 8.1. Договору встановлено, що усі спори, які неможливо вирішити в процесі перемовин, вирішуються у судовому порядку, встановленим діючим законодавством. договір діє відповідно з 01.07.2015 року до 01.08.2015 року(а.с.7-9). Як вбачається з матеріалів справи, у зв"язку з невиконанням відповідачем своїх зобов"язань за договором, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Згідно з повідомлення Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, працівниками поліції було опитано гр. [PERSON] - відповідача по справі та згідно пояснень останній отримав передоплату у розмірі 4500 грн., зобов"язується здійснити роботи у найкоротші строки, а позивачу рекомендовано звернутись до суду (а.с. 6). Відповідно до ст. 11, ч. 1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі виникли договірні правовідносини щодо виконання робіт по перетяжці меблів, а саме укладено договір побутового підряду. Відповідно ч.1\~ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Ст. 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним. Відповідно до ч.1\~\~ст.60\~ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову, надані Позивачем докази щодо порушення умов договору\~не спростував. Оскільки відповідачем взято на себе зобовязання щодо перетяжці меблів Позивача, ніяких письмових пояснень щодо неможливості виконання взятих на себе зобовязань не надано, зобовязання не виконуються більше ніж півроку, тому суд вважає вимоги позивача щодо зобовязання відповідача відремонтувати та повернути Позивачу меблі доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів передбачено, що при постановленні рішення, яким суд зобов'язує продавця, виробника, виконавця вчинити певні дії на захист прав споживачів (наприклад, провести ремонт, здійснити обмін, заміну, купівлю-продаж), у резолютивній частині необхідно вказувати строк, протягом якого після набрання рішенням законної сили відповідач зобов'язаний це зробити. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно п.2 ч.3\~ст.79 ЦПК України\~до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. В матеріалах справи присутній договір про надання правової допомоги № 5 від 23.02.2016 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2485, акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги та квитанція про оплату послуг з правової допомоги відповідно до якого Позивача сплатив адвокату винагороду розмірі 3000,00 грн. (а.с.11-13). На підставі викладеного,

Outcome: approved