Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] [INFO] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому, просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 30.01.2018 р. і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач посилається на наступне. Так, 02.02.2016 р. між позивачем [PERSON] ( [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Зігмарінген (Німеччина) було зареєстровано шлюб, актовий запис № Е 2/2016. У шлюбі у них з відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте, разом не проживають. Позивач посилається на те, що малолітня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач матеріальну допомогу не надає. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Натомість відповідач має постійне місце роботи, а саме у м. Альбштадт (Німеччина) на фірмі Groz-Beckert, та має постійний дохід у розмірі 2358,94 євро, що в перерахунку становить 74 тис. грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату. При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у визначеному нею розмірі. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання малолітньої доньки між ними не досягнуто. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач не надає матеріальну допомогу, проте, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.02.2018 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 25.07.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.03.2020 р. до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково та просить ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. 14.05.2020 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 євро щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 01.02.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. 05.06.2020 р. до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог. 04.06.2020 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнення позовних вимог, підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 євро щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 01.02.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає в Німеччині, матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, працює та отримує заробітну плату. Вказала на те, що в Німеччині для визначення розміру аліментів користуються Дюссельдорфською таблицею, яка є основоположним документом для визначення розміру аліментів. Згідно з розрахунками такої таблиці розмір аліментів до віку 6 років становить - 354 євро. При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у визначеному нею розмірі 500 євро. Представник відповідача в судовому засіданні просила позов задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме, вказала на те, що відповідач позовні вимоги визнає частково, вважає, що достатнім рівнем грошового забезпечення дитини є сума в розмірі 5000 грн. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач з врахуванням життєвої ситуації, інших утриманців та власного доходу, має можливість та погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2500 грн. Представник відповідача просила звернути увагу на те, що на даний час відповідач є безробітним та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким сплачує аліменти на утримання по 291 євро на кожну дитину, а тому він немає фінансової можливості надавати позивачу матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі та вважає такий розмір аліментів в сумі 500 євро завищеним. Також представник зазначила, що позивач жодним чином не обґрунтовує визначений нею розмір аліментів в сумі 500 євро, а відповідно до Закону, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] 02.02.2016 р. зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Зігмарінген (Федеративна Республіка Німеччина), актовий запис Е 2/2016, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу, яке міститься в матеріалах справи. Згідно даних свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 14.07.2016 р., вбачається, що [INFO] липня 2016 р. [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 103. [INFO] у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується даними медичного свідоцтва про народження №3860 від 25.11.2017 р. та даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 18.05.2018 р. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04.04.2018 р., вбачається, що 04 квітня 2018 р. [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №49. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, малолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем [PERSON] на території України за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, проживає в м. Зігмарінген (Федеративна Республіка Німеччина). Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 № 2709-IV суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» віж 22.09.2011 № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до статті 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статті 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним у частині першій цієї статті застосовується право їхнього спільного особистого закону. Якщо особа, має право на утримання, не може його одержати згідно з правом визначеним частиною першою та другою цієї статті, застосовується право держави, у якій особа, яка зобов`язана надати утримання, має місце проживання. Проживання відповідача на території Республіки Німеччина, беручи до уваги положення Закону України «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном" від 20.07.2006 № 15-V та Інструкції «Про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2006 № 121/5, не є перешкодою у стягненні з нього аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що він не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким сплачує аліменти на їх утримання. Так, вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження, реєстраційний номер 111/2008, з перекладом на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 11.03.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17082; доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження, реєстраційний номер G 14 / 2010 , з перекладом на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 11.03.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17078. Вбачається, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти щомісяця на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 105% відповідного мінімального забезпечення згідно Федерального Кодексу у відповідній віковій групі, що з 01.01.2016 р. становить 291 євро щомісячно, що підтверджується даними свідоцтв про зобов`язання сплачувати аліменти №294/2014 від 21.08.2014 р. (з перекладом на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 11.03.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17079), та №293/2014 від 21.08.2014 р. (з перекладом на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 11.03.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17076). Як вбачається з довідки, наданої позивачем, відповідач [PERSON] працює в у м. Альбштадт (Німеччина) на фірмі Groz-Beckert, та має постійний дохід у розмірі 2283,89 євро, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 22.02.2016 р. Представником відповідача надано до суду довідку від 27.02.2020 р. (з перекладом на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Литвиною Л.О. 11.03.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17077), з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , більше не працює в компанії Groz-Beckert. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану та доказів щодо безробіття, стороною відповідача до суду не надано. Так, в матеріалах справи відсутній будь-який документ, на підставі якого можна було б встановити розмір доходу відповідача станом на день розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач має та може надавати для їхньої доньки кошти на достойне проживання дитини. Позивач просила врахувати те, що вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану позивачем до суду не надано. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої доньки сторін, враховуючи, що малолітня донька сторін проживає разом з позивачем, позивач несе витрати по утриманню дитини, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 500 євро щомісячно, є завищеним. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд враховує також ту обставину, що відповідач також має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність будь-яких доказів та обґрунтування позовних вимог позивачем з приводу необхідності стягнення аліментів у сумі 500 Євро, зокрема жодного розрахунку витрат позивача на утримання дитини в розмірі, про який зазначає позивач суду не надано протягом всього часу розгляду справи. Також, позивачем не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі 500 євро, оскільки докази, які позивач долучила до матеріалів справи, а саме довідку про заробітну плату, як доказ існування у відповідача джерел доходу, не підтверджує фінансову можливість та джерела доходу відповідача на даний час. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial