Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 квітня 2018 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на квартиру №53 в будинку №43 корпус 3 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі та на гараж №15 по вулиці Шишкіна №48-50/2 в місті Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року. Позивач в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є сином [PERSON]. 18 травня 2003 року помер батько позивача - [PERSON]. Як стверджує позивач, після смерті [PERSON], спадщину прийняла його дружина - [PERSON], яка є матір'ю позивача, звернувшись у встановлений законом термін до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. 28 жовтня 2004 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про права на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі під № 2-3227. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, у спадкове майно увійшла двокімнатна ізольована квартира, що знаходиться у м. Одесі, по вул. Олександра Невського, буд. № 43, корп. З[ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON], який помер 18 травня 2003 року, на підставі свідоцтва про права власності на квартиру, виданого Управлінням по обліку, розподілу та реалізації житлової площі виконавчого комітету міської ради народних депутатів 20 жовтня 1997 року за № 571/97, зареєстрованому в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в книзі: 111-доп-2, номер запису: 3129. Крім того, [PERSON] належав гараж № 15, розташований по вул. Шишкіна № 48-50/2 у м. Одесі, на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації від 23 грудня 1994 року. Право власності було зареєстровано на підставі довідки виданої ГБК «Ветереан» за №1-60 від 20.10.1994 року. Після смерті матері - [PERSON], яка померла 28.04.2015 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу [PERSON] с заявою про прийняття спадщини 19.05.2015 року за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу № 5/2015. Однак, як стверджує позивач, нотаріусом було йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причин неналежного оформлення права власності на нерухоме майно померлої та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки, померла матір позивача фактично була власником вказаного нерухомого майна, однак за час життя не встигла належним чином зареєструвати своє право власності на нього, позивач позбавлений оформити свої спадкові права та вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.05.2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач до суду не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак 05 червня 2018 року до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON], в якій представник позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак 08 травня 2018 року надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~44\~ЦПК України,\~учасники судового\~процесу та\~їхні представники\~повинні добросовісно\~користуватися процесуальними\~правами;\~зловживання процесуальними\~правами не\~допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 липня 1971 року народився [PERSON], про що 20 липня 1977 року Приморським відділ РАЦСу м. Одеси зроблено відповідний актовий запис №1138, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД №361913. В графі відомості про батько зазначено [PERSON], в графі відомості про матір [PERSON]. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матірю позивача [PERSON]. 18 травня 2003 року у віці 57 років помер [PERSON], про що 19 травня 2003 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №4917, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №341794. Судом з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, 24 травня 2018 року було постановлено ухвалу, якою витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи заведеної до майна [PERSON], померлого 18 травня 2003 року. На виконання вказаної ухвали суду, 05 червня 2018 року до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №1637/2003 до майна [PERSON], померлого 18 травня 2003 року, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його дружина [PERSON]. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що нотаріусом було встановлено, що [PERSON], який помер 18 травня 2003 року, за час життя належало на праві приватної власності у тому числі нерухоме майно: квартира №53 в будинку №43 корпус 3 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управлінням по обліку, розподілу та реалізації житлової площі виконавчого комітету міської ради народних депутатів 20 жовтня 1997 року за № 571/97, зареєстрованому в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в книзі: 111-доп-2, номер запису: 3129. 28 жовтня 2004 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано [PERSON] у тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], померлого 18 травня 2003 року, зареєстроване в реєстрі за №2-3227, на нерухоме майно - квартиру №53 в будинку №43 корпус 3 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі. Також з наданих до суду документів судом встановлено, що [PERSON] також на праві власності належав гараж № 15, розташований по вул. Шишкіна № 48-50/2 в м. Одесі, на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації від 23 грудня 1994 року. Право власності було зареєстровано на підставі довідки виданої ГБК «Ветереан» за №1-60 від 20.10.1994 року (а.с.15). Отже з вищевказаних документів судом встановлено, що [PERSON], матір позивача, за час життя прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого 18 травня 2003 року, який є батьком позивача. 27 квітня 2015 року у віці 61 року померла [PERSON], про що 28 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №4766, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №414015. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено\~ст. 1299 ЦК України. Судом з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, 11 квітня 2018 року було постановлено ухвалу, якою витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію спадкової справи №5/2015, заведеної до майна [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року. На виконання вказаної ухвали суду, 08 травня 2018 року до суду надійшла від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірена копія спадкової справи №5/2015, заведена до майна [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON]. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім [PERSON]С з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року, ніхто зі спадкоємців не звертався. 28 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №51, 50, після смерті [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року, на спадкове майно, яке складається з: ? частки квартири №17 в будинку №50, корпус 2 по вулиці Шишкіна в місті Одесі та з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Нова, 41. 07 квітня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було видано [PERSON] лист за №24/01-16, яким останньому розяснено, що єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року, є її син - [PERSON], який надав не належним чином оформлені правовстановлюючі документи на нерухоме майно померлої, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 28 жовтня 2004 року за реєстраційним №2-3227 (спадкова справа № 1637/2003), право власності на яку не було зареєстровано в Державному реєстрі прав власності КП «ОМБТІ та РОН»; реєстраційне посвідчення щодо об'єкту нерухомого майна - гаражу, видане Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 23 грудня 1994 року, в якому зазначена неповна адреса (не зазначено місто (селище, село), а також не зрозуміло номер гаражу, так як спочатку зазначено «гараж № 48-50/2», а далі по тексту «гараж № 15». У звязку з чим,

Outcome: approved