Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду в інтересах Львівської міської ради із позовом до [PERSON], третя особа - Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги, про стягнення витрат на лікування потерпілих від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2016 року по справі № 461/5543/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. [PERSON] засуджений за порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до нанесення тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] та [PERSON] Потерпілі у зв'язку ДТП перебували на лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Вартість проведеного лікування становить 2996,76 грн. Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Львова суму витрат на лікування, судові витрати покласти на відповідача. Прокурор Межвінський Д.З. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник Львівської міської ради до суду не прибув. В письмовій заяві просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В направленій суду заяві зазначив, що з позовними вимогами він згоден, однак у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем просив суд розстрочити виплату вказаної у позові суми або здійснювати відрахування з пенсії. Представник третьої особи просив позов задовольнити. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. Відповідно до вироку, обвинувачений 04.06.2016 року о 11 год. 00 хв., перебуваючи за кермом автомобіля марки «Opel Omega» та рухаючись ним у м. Львові по вул. Городоцькій від центру міста у напрямку пл. Кропивницького, навпроти будинку № 76, порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п. 2.3.б; 2.3.д; Р.18 п. 18.4, які виразилися в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, при проїзді нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшив швидкість та зупинився трамвай, що рухався ліворуч від нього, не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки, тим самим створив перешкоду в русі пішоходам [PERSON] та [PERSON], які переходили проїзну частину по вказаному переходу з ліва на право по напрямку його руху, в результаті чого допустив наїзд на них. Внаслідок ДТП пішоходи отримали тілесні ушкодження. В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху пішохід [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 331/2016 від 29.07.2016 року, зазнала наступних травм: закритий перелом верхньої третини правої плечової кістки, що утворилася від контакту правого плеча з тупим предметом, можливо 04.06.2016 року під час ДТП та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, а пішохід [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи №332/2016 від 29.07.2016 року, зазнала наступних травм: закриті переломи 7,8,9,10 ребер зліва, по задній акселярній лінії, що утворився від контакту з тупим предметом лівої задньобокової поверхні грудної клітки, можливо 04.06.2016 року під час ДТП та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Відповідно до довідок № 33 та № 34 від 15.09.2017 року КМК ЛШМД вартість лікування [PERSON] становить 898,45 грн., вартість лікування [PERSON] - 2098,31 грн., всього - 2996,76 грн. Згідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок суду по кримінальній справі, який набрав законної сили, обов'язковий для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, відносно якої винесено вирок з питань, чи мали місце ці дії, чи вчинені вони даною особою. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 8 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] КМК ЛШМД спричинено майнову шкоду, між діями відповідача та спричиненням шкоди є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Тому обов'язок по відшкодуванню шкоди слід покласти на відповідача. Розмір понесених матеріальних витрат підтверджений матеріалами справи. Вимога відповідача про встановлення відрахування з його пенсійних виплат суми шкоди частинами задоволенню не підлягає, оскільки саме такий механізм примусового виконання рішення суду встановлений нормами Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати - судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved