Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 10.10.1997 року. Від шлюбу у них є двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. За час перебування в шлюбі нею з відповідачем набуто у власність нерухоме майно, яке оформлене на відповідача, а саме: двохкімнатну квартиру по [ADDRESS] ; квартиру (горищне приміщення) по [ADDRESS] ; нежитлове приміщення - творчу майстерню та терасу по [ADDRESS] ; нежитлова будівля - склад по [ADDRESS] ; нежитлова будівля - склад по [ADDRESS] ; нежитлові приміщення в с. Бовшів Галицького району Івано-Франківської області. Також під час перебування у шлюбі нею та відповідачем було набуто у спільну сумісну власність меблі, побутову техніку та інше рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30.09.2020 року, просить виділити їй у власність двохкімнатну квартиру по [ADDRESS] . Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2015 року (с. Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 33, т. 1). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (головуючий-суддя Мелещенко Л.В.) від 24 листопада 2015 року до участі у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «Індекс Банк», прокуратуру Івано-Франківської області (а.с. 81, т. 1) 11.12.2015 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Кредитна спілка «Прикарпаття-СІМ», Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про поділ спільного майна подружжя (а.с. 104-110, т. 1), по якому ухвалою від 15 грудня 2015 року відкрито провадження (а.с. 162, т. 1) та ухвалою від 27 січня 2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] (а.с. 176, т. 1). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 196, т. 1). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 197, т. 1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 198, т. 1). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року за заявою [PERSON] про відмову від зустрічного позову, закрито провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Кредитна спілка «Прикарпаття-СІМ», Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про поділ спільного майна подружжя. В судове засідання позивач не прибула. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про визнання позову щодо передачі у власність [PERSON] квартири по [ADDRESS] . Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1997 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований, 10.10.1997 року, Відділом РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 1323, від 10.10.1997 року - розірвано. Неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , після розірвання шлюбу залишено проживати з матір"ю. (а.с. 7-8, т. 1). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві власності належать об`єкти нерухомого майна: творча майстерня та тераса по [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 01.10.2009 року (а.с. 67-69, т. 1); горищне приміщення по [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 01.10.2009 року (а.с. 69-70, т. 1); нежитлова будівля, склад по [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу, 3028, 30.10.2008 року, приватний нотаріус Дирда Н.А. (а.с. 70-71, т. 1); нежитлова будівля, склад по [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу, 3032, 30.10.2008 року, приватний нотаріус Дирда Н.А. (а.с. 71, т. 1); двохкімнатна квартира по [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 25.07.2005 року (а.с. 71-72, т. 1). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обє`ктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справпро право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що спірне майно - квартира по [ADDRESS] , набуте сторонами за час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про підставність позову, шляхом визнання в порядку спільної сумісної власності подружжя за [PERSON] права власності на двохкімнатну квартиру по [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved