Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

2.04.2008 року [PERSON] звернувся з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що в наслідок порушення працівником ДП «ІМТП» [PERSON] Правил дорожнього руху та внутрішньої інструкції працівників порту, повязаних з використання джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу марки «Сканія», державний номерний знак [NUMBER], йому 19.06.2007 року заподіяна майнова шкода, повязана із пошкодження належного на праві власності транспортного засобу, яка складає 2.179 грн. Крім того, позивач стверджував, що в результаті таких дії працівника порту йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у незручностях через неможливість користування автомобілем, додаткових витратах, повязаних з його ремонтом, порушенні нормального ритму життя, отриманому стресі. Розмір компенсації позивач визначив у сумі 50.000 грн. [PERSON] наполягав і на тому, що він відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" має право на відшкодування моральної шкоди відділенням виконавчої дирекції у м. Іллічівську Одеської області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Розмір компенсації [PERSON] визначив виходячи з розміру, який не перебільшує двохсот розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати 50.000 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача - ДП «ІМТП» позов визнав частково та не заперечував проти стягнення на користь [PERSON] в відшкодування майнової шкоди 2.179 грн. та компенсації моральної шкоди у розмірі 3.000 грн. Представник відповідача - ВВД у м.Іллічівську Одеської області Фонду соціального страхування позов не визнав. Третя особа - [PERSON] вважав можливим задоволення позовних вимог позивача до ДП «ІМТП» в частині визнання їх представником порту. Зясувавши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов до ДП «ІМТП» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, за ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України). Стаття 1172 ЦК України встановлює обовязок юридичної особи по відшкодуванню шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] є субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, який забезпечує себе роботою самостійно, працюючи водієм і займаючись перевезенням вантажу. 19.06.2007 року о 10 годині 00 хвилин він на автомобілі марки «КАМАЗ», державний номерний знак [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 536097) прибув на термінал №1 ДП «ІМТП», де зупинив транспортний засіб, чекаючи черги на завантаження отриманого ним контейнера. О 10 годині 20 хвилин [PERSON], який згідно довідки автобази ДП «ІМТП» від 26.09.2007 року № 47/4-698 з 28.04.1998 року по 7.09.2007 року працював водієм другого класу автобази ІМТП рухався за встановленим маршрутом. Він, здійснюючи рух по правій стороні технологічного проїзду зі сторони причалу № 1 та виконуючи правий поворот (кут 90?) на ділянку внутрішньо-портової дороги, яка знаходиться поряд із майданчиком, де здійснюється навантаження контейнерів зі складу № 12 ПП «Укртрансконтейнер», обрав швидкість руху не адекватну дорожнім умовам (крутий поворот, довжина транспортного засобу, яка складає 16 метрів, а також той факт, що порожній ковш на вантажній платформі автопричепу був відокремлений від зсуву тільки торцевими упорами), допустив падіння ковшу з вантажної платформи причепу автомобіля марки «Сканія», державний номерний знак [NUMBER], який перемістився по покриттю в бік місця знаходження [PERSON] та травмував його. Зазначені обставини в процесі розгляду справи визнавались сторонами, а також [PERSON], відповідно, за ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, вони підтверджуються актом розслідування нещасного випадку від 10.06.2007 року, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Іллічівської транспортної прокуратури від 07.07.2007 року № 1/41-207. Як вбачається із вищевказаного акту, перед початком роботи із [PERSON] був проведений інструктаж з питань охорони праці, про що він розписався у наряді за №1140. Комісією, призначеною начальником порту, було встановлено порушення у діях [PERSON] трудової та виробничої дисципліни, невиконання ним вимог Інструкції по охороні праці водіїв вантажним автомобілів всіх категорій, марок та модифікацій порту № ІП628-02, затвердженої Наказом начальника порту 10.10.2002 року № 729, за якою водій транспортного засобу зобовязаний неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ 10.10.2001 року № 1306. В порушення п.3 зазначеної Інструкції, пунктів 12.1 та 12.3 Правил дорожнього він при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Наслідком стало отримання [PERSON] закритого перелому правої седалишної кості праворуч, вивих лівого плеча (розділ №1 акту). З 19.06.2007 року по 22.06.2007 року позивач знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Басейнової лікарні на водному транспорті м. Іллічівська (довідка лікарні №п.б.5266 від 26.06.2007 року, виписка з медичної картки стаціонарного хворого від 22.06.2007 року). Згідно листка непрацездатності серії ААТ № 144205 з 25.06.2007 року по 2.08.2007 року він знаходився на амбулаторному лікуванні. Наявність вищевказаного виду ушкодження здоровю, а також необхідність в переведенні на більш легку працю, не повязану з тривалою ходьбою строком на 1 місяць, підтверджується висновком ВКК міської поліклініки №10 м. Одеси № 188 від 3.08.2007 року. За актом судово-медичного огляду № 225 судово-медичної експертизи, станом на 31.07.2007 року у [PERSON] наявний вивих голівки лівого плеча, перелом правої седалишної та лівої лонної кості без зміщення. Крім того, через пошкодження транспортного засобу марки «КАМАЗ», державний номерний знак [NUMBER] позивачу, як його власнику (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 536097), заподіяна майнова шкода. Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19.06.2007 року, проведеного Іллічівською транспортною прокуратурою, транспортний засіб отримав пошкодження у вигляді зміщення бамперу, розбитого лівого повороту, деформації кабіни та лівої двері, вартість відновлення яких за товарними чеками, дослідженими в судовому засіданні, становить 2.179 грн. В добровільному порядку зазначені збитки ДП «ІМТП» не відшкодовані та підлягають стягненню на користь позивача. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право також на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях в звязку із отриманням травми, пошкодженням належного йому на праві власності транспортного засобу, що призвело до вимушених змін у звичайному укладі життя, вимагало додаткових зусиль та непередбачених витрат, повязаних з ремонтом транспортного засобу, отриманому стресі. Враховуючи обставини справи вона підлягає відшкодуванню ДП «ІМТП» за п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, за яким моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи, тяжкості страждань позивача, часткового визнання представником порту в цій частині позову, суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з ДП «ІМТП» у розмірі 3.000 грн. Поряд з тим, вимоги [PERSON] про відшкодуванню моральної шкоди ВВД у м.Іллічівську Одеської області Фонду соціального страхування не підлягають задоволенню, оскільки станом на 19.06.2007 року - на момент виниклих між цими сторонами правовідносин за Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" N 717-V від 23.02.2007 року обовязок по відшкодуванні моральної (немайнової) шкоди Фондом виключений. При таких обставинах, вимоги [PERSON] до ВВД у м.Іллічівську Одеської області Фонду соціального страхування є необгрунтовними. Судові витрати, на оплату судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи, документально підтверджені позивачем, підлягають присудженню з ДП «ІМТП» на користь [PERSON] в порядку ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial