Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач 03.10.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті повітряних сил імені [PERSON] з 30.08.2016 року по 25.11.2016 року на посаді курсанта. 25.11.2016 року контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету від 24.11.2016 року. Посилаючись на відмову відповідача від подальшого проходження військової служби та навчання, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 29852 грн. 92 коп. на відшкодування витрат, повязаних з утриманням [PERSON] під час навчання. Представник позивача в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позов підтримує. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті повітряних сил імені [PERSON] з 30.08.2016 року по 25.11.2016 року на посаді курсанта (а.с.6). 25.11.2016 року контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету від 24.11.2016 року (а.с.6). 06.11.2016 року [PERSON] написав рапорт в якому просив відрахувати його від подальшого проходження навчання, розірвання контракту з університетом у звязку з небажанням продовжувати навчання (а.с.16). З копії контракту укладеного між Харківським національним університетом повітряних сил імені [PERSON] (а.с.6) вбачається, що [PERSON] відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання, припинено чинність дії Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України. Витрати, пов'язані з утриманням відповідача під час навчання становлять 29582,92 грн., що підтверджується загальним розрахунком № 1294 від 25.11.2016 року коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] та додатками до нього (а.с.8-15). Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п. 3.2 Інструкції, курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу: за академічну неуспішність; за недисциплінованість; за станом здоров'я, на основі висновку військово-лікарської комісії; через сімейні обставини та інші важливі причини, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України; у зв'язку зі скороченням штатів або організаційними заходами, в разі неможливості використання на військовій службі; через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів) у зв'язку з розірванням контракту; у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Таким чином, контракт між позивачем та відповідачем було розірвано з підстав, передбачених законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у звязку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, а відповідно до п. 4 вказаного вище Порядку, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. Витрати відшкодовуються згідно з контрактом про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, який укладається між навчальним закладом та особою. Сторонами контракту є: виконавець навчальний заклад, замовник Міністерство оборони України, особа курсант. Обовязок відповідача повернути позивачу суму коштів витрачену на його навчання передбачений ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Ціна позову визначена позивачем підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачем не спростовано. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував щодо стягнення з нього грошових коштів повязаних з його утриманням як курсанта. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів заявлені позовні вимоги, і тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved