Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що 24 листопада 2007 року між нею та [PERSON] - відповідачем у справі укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 488, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2007. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER] від 16.09.2008 року. Рішенням Комунаровського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2017 у справі № 333/4905/17 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання спільної дитини час від часу за власним бажанням, не бере участі у її вихованні та розвитку. Позивач разом неповнолітньою донькою, яка залишилися її утриманні, проживає окремо від відповідача, здійснює виховання дитини та намагається забезпечити достатній рівень її проживання та розвитку. При цьому, дитина розвивається всесторонньо, з 2019 року з власної ініціативи відвідує спортивну секцію великого тенісу в Громадській організації «Асоціація тенісистів- аматоторів «Теніс Запоріжжя». Періодичність відвідування занять складає 8 (вісім) разів впродовж календарного місяця. Вартість занять-за календарний місяць становить 1000 грн. Також, дитина відвідує заняття по урокам гри на гітарі у Запорізькій дитячій музичній школі № 1 - 1-2 рази на тиждень. Вартість одного заняття складає 150 грн. Опглата здійснюється безпосередньо викладачу в приватному порядку. Крім того, у зв`язку з переходом у 2020 році на дистанційне навчання, дитина 1 (один) раз на тиждень займається з репетитором англійської мови, вартість одного заняття складає 150 грн. Відвідування зазначених секцій, гуртків та занять потребує значних витрат, однак утриматись від їх понесення позивач не може, оскільки данні витрати є необхідними для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В той же час, відповідач обізнаний про те, що дитина відвідує секцію з тенісу, заняття гри на гітарі та репетитора з англійської мови. Також, необхідним є звернення уваги суду на те, що у дитини наявне порушення зору. Дитина потребує систематичного профілактичного лікування задля уникнення погіршення зору, а саме: - курси апаратного лікування 2 (два) рази на рік по 10 днів, вітамінотерапія 2 рази на рік, носіння окулярів (які час від часу необхідно оновлювати після діагностики зору), відвідування окуліста 3-4 рази на рік. При цьому, вартість останнього курсу апаратного лікування становила 1100 грн., діагностика офтальмолога - 300 грн., оплата за окуляри - 250 грн., перевірка зору після апаратного лікування - 500 грн., вартість прописаних лікарем вітамінів приблизно становила 1000 грн. Окрім цього, забезпечуючи необхідний рівень розвитку дитини, позивач також несе обов`язкові витрати на харчування дитини, сезонний одяг, взуття, внески до школи, ліки, оздоровчий відпочинок та інше. Лише внески до школи в благодійний фонд за 2020 рік, станом на 09.12.2020 складають 950 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Дані витрати є постійними і сплачуються позивачем незалежно від несистематичних надходжень грошових коштів від відповідача, який не надає належної матеріальної допомоги дитині та не бере участі у витратах. Фактично на утримання дитини на цей час потрібно не менше 5000 гривень, внаслідок того, що позивач повинна витрачати щомісячно грошові кошти на ліки, школу, спортивну секцію, репетиторів, миючи засоби, їжу, одяг, взуття, на оздоровчувальний відпочинок та інше. Дитина також має потреби, як і всі люди відвідувати кінотеатри, театри, виставки і таке інше, і на це витрачає кошти тільки позивач. Такий рівень позивач самостійно не може забезпечити, батько теж повинен витрачати свій час та кошти на виховання доньки, але він цього не здійснює. Так як відповідач не бажає добровільно приймати участі в утриманні малолітньої доньки, позивач змушена звернутись до суду. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивачка, з урахуванням думки відповідача, уточнила позовні вимоги, пояснивши що згодна на стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1800 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив суду, що може сплачувати щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1800 грн. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі з 24 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Комунаровського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2017 у справі № 333/4905/17 (а.с.) Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER] від 16.09.2008 року.) Дитина проживає разом із позивачем по справі - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у розмірі, який сторони погодили в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. Термін „тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. Наприклад, визначено розмір аліментів у 1000 гривень; ця сума є стабільною, можливо і на певній період часу, але вона не буде змінюватися автоматично у випадку зміни розміру заробітку або доходу платника аліментів. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає можливість визначення та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі як за заявою платника, так і за заявою одержувача. Зокрема, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може ініціювати їх платник, наприклад, якщо він отримує доходи із багатьох джерел, і постійне надання відомостей про такі є важким як для нього, так і для державного виконавця. Такий порядок стягнення аліментів відповідає інтересам одержувача аліментів в тих випадках, коли платник аліментів отримує надвисокі доходи. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. Частина 2 статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Така індексація проводиться відповідно до Закону України від 3 липня 1991 р. „Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції Закону від 6 лютого 2003 р.). Об`єктами індексації грошових доходів населення відповідно до ст. 2 даного Закону є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації. У Законі підкреслено, що соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат. Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Слід підкреслити, що якщо сплата аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі визначена за домовленістю між платником аліментів та їх одержувачем, то вона може підлягати індексації за умови, що це обумовлено спеціально сторонами домовленості. Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років з 01 липня 2021 року складає є 2510 гривень. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, зокрема через стан здоров`я чи матеріальне становище, або наявність інших дітей, непрацездатних родичів чи близьких осіб, що знаходяться на його утриманні, а позивачем обґрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі 1800 грн. на місяць, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved