Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що вона (позивач) є рідною бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO], матір'ю якої є її (позивача) донька - відповідач [PERSON], при цьому, згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.03.2017 року відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Також позивач зазначила, що дитина [PERSON] проживає разом з нею (позивачем), навчається в четвертому класі навчально-виховного комплексу «Кіровоградський колегіум - спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - центр естетичного виховання» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, при цьому, з народження дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, не створює належних умов для її розвитку, не виявляє інтересу до дитини, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками, що шкодять інтересам дитини. Крім того, мати не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, не створює умов для отримання освіти, веде аморальний спосіб життя, окрім того, на засіданнях опікунської ради неодноразово розглядалося питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків, у зв'язку з чим, вихованням онуки займається вона (позивач), та з метою захисту прав та інтересів дитини вона (позивач) вимушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, позивач зазначила, що згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 15.08.2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Також позивач зазначила, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.08.2017 року, 1/4 частка житла за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності на підставі договору дарування серії та номер 1-474, виданого 29.05.2017 року Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1, дитині [PERSON], [INFO] З огляду на викладене вище та враховуючи, що зазначені факти в сукупності, а також кожен окремо, свідчать про невиконання матір'ю [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини [PERSON], свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; накласти заборону на відчуження 1/4 частки житла за адресою: [ADDRESS], яка на праві власності належить дитині [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімального розміру, встановленого законом, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04.04.2026 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв'язку з чим та приймаючи до уваги, що провадження у справі відкрито 19.10.2017 року, розгляд зазначеної справи суд продовжив за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а також стягнення аліментів, підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Додатково повідомила, що відповідач практично не спілкується з донькою, та все спілкування полягає у тому, що відповідач може принести доньці речі (ручки, лаки для нігтів, одяг), які знаходить на смітнику, чим негативно впливає на виховання дитини. Зазначила, що відповідач є боржником по багатьом кредитним зобов'язанням, постійно просить у неї кошти, та, крім того, представники банків приходять до них додому, чим лякають дитину. Крім того, відповідач постійно просить гроші на придбання сильнодіючих лікарських препаратів, які мають наркотичний ефект, та чинять негативний вплив на організм в цілому, та, зокрема, печінку, у зв'язку з чим вона (позивач) неодноразово пропонувала відповідачу пройти відповідне лікування, чого останньою зроблено не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення її батьківських справ відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а також стягнення аліментів визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Зазначила, що всі свої кошти, які дає їй мати (позивач [PERSON]) вона вимушена витрачати на власне лікування, оскільки хворіє на гепатит С та В, а також має захворювання спини, та у зв'язку з чим можливості працювати вона (відповідач) не має, на теперішній час проживає окремо від доньки, з подружкою. Дитину у школі вона (відповідач) не відвідує, до школи не з'являється, оскільки їй це заборонила робити мати - позивач по справі та директор школи, з класним керівником дитини вона (відповідач) також не спілкується. Крім того, відповідач зазначила, що наслідки позбавлення її батьківських прав, - їй відомі, також визнала те, що обов'язки щодо виховання та утримання дитини нею дійсно не виконуються. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] Також зазначила, що під час безпосереднього спілкування з дитиною [PERSON], остання пояснила, що її (дитини) мати іноді приходить до бабусі для того, щоб попросити гроші, при цьому, її (дитину) виховує бабуся, яка також займається і її навчанням. Дитина прихильна більше до бабусі, з матір'ю відносини як матері та доньки, - відсутні, крім того, дитина не заперечує щодо позбавлення матері відносно неї батьківських прав. Заслухавши позивача, та відповідача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON], [INFO], є рідною донькою позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 01 серпня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1455 від 01.11.1982 року. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 17 грудня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, дитина [PERSON] народилася [INFO] року, про що 14 квітня 2008 року складено відповідний актовий запис № 704, при цьому, батьками дитини у свідоцтві про народження зазначені: у графі «батько» - [PERSON], у графі «мати» - [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00017760183 від 10 березня 2017 року, відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], - [PERSON], внесені до актового запису про народження дитини № 704 від 14 квітня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 липня 2017 року, виданої ОСББ «Перспективне», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], яка за вказаною адресою не проживає, син - [PERSON], [INFO], та онука - [PERSON], [INFO] Судом також встановлено, що відповідно до клопотання НВК - «Кіровоградський колегіум - Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - центр естетичного виховання» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 24.11.2016 року № 659, адміністрація НВК «Кіровоградський колегіум» довів до відома Службу у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, що [PERSON], мати учениці 3-Б класу [PERSON]., [INFO], не займається вихованням доньки. Зі слів класного керівника [PERSON], відомо, що за час навчання дівчинки в закладі, мати не з'являлася, успіхами у навчанні не цікавиться. Зі слів бабусі відомо, що мати [PERSON] хвора на гепатит С, вживає наркотичні засоби. Гроші, які отримує на дитину, як мати, що виховує дитину самостійно, не дає на дитину, не купує ні їжу, ні одяг. Останнім часом вдома не ночує і не буває. Місце перебування [PERSON] не відоме. Батько дівчинки, який також вживав наркотичні речовини, помер у 2014 році. [PERSON] зі шкоди завжди забирає бабуся [PERSON], яка й займається вихованням дитини та створює належні умови для навчання та проживання. Адміністрація НВК «Кіровоградський колегіум» стурбована даною ситуацією та просила Службу вирішити питання стосовно невиконання батьківських обов'язків [PERSON] Крім того, відповідно до довідки НВК - «Кіровоградський колегіум - Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - центр естетичного виховання» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області № 548 від 07.09.2017 року [PERSON], яка є матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO], учениці 4-Б класу, яка проживає за адресою: м. Кропивницький, [ADDRESS], протягом останнього часу не приймає участі у вихованні своєї дитини: до школи не з'являється і навчанням [PERSON] не цікавиться. [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON], яка займається її вихованням, дбає про її матеріальне забезпечення. Згідно з довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» від 21.07.2017 року № 1413-02, під наглядом працівників АЗПСМ № 9 КЗ «ЦПМСД № 1 м. Кіровограда» знаходиться дитина [PERSON], [INFO], яка проживає по [ADDRESS]. Мати дитини - [PERSON] батьківські обов'язки не виконує. Вихованням та лікуванням дитини займається бабуся. Протягом останнього часу (з 2014 по 2017 роки) до медичного закладу дитина приходить у супроводі бабусі. Окрім того, згідно з Інформацією про бесіду з дитиною [PERSON] від 17.07.2017 року, наданою провідним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради Поровчук А.А., останньою відповідно до заяви громадянки [PERSON] про надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] року, проведено бесіду з дитиною з метою з'ясування думки з питання, що стосується її сім'ї, в ході, якої (бесіди) [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS], перейшла до 4-го класу Кіровоградського колегіуму. Мама на батьківські збори не з'являється, до шкоди дитину приводить та забирає бабуся або рідний дядько. З днями народження мати не вітає, не дарує подарунків. Часто уходить з дому, а останнім часом взагалі не проживає і з'являється тільки для того, щоб попросити гроші у бабусі. Про дівчинку піклується бабуся. Дитина пояснила, що згодна з тим, що матір необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], яка є матір'ю дитини [PERSON], наданих службі у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 20.01.2017 року, вона ([PERSON]) до школи, де навчається її донька майже не з'являється, батьківські збори відвідує бабуся [PERSON], речі дитині купують родичі. Періодично, 1 раз на тиждень вона йде з дому та ночує у своїх знайомих. Іноді, раз на тиждень вона вживає алкоголь. Їй роз'яснено наслідки невиконання батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON]. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 15.08.2017 року № 4230/490524 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02.08.2017 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], з одночасною забороною на відчуження 1/4 частки житла за адресою: [ADDRESS], яка на праві власності належить дитині ([PERSON], [INFO] року), при цьому, встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.03.2017 року відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.08.2017 року, 1/4 частка житла за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності (договір дарування серія на номер І-474, виданий 29.05.2017 року, видавник: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1) дитині [PERSON], [INFO] Мати дитини - громадянка [PERSON] зареєстрована у м. Кропивницькому за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає, самоухилилася від виконання батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON]. Так, у листопаді 2016 року та липні 2017 року адміністрацією навчально-виховного комплексу «Кіровоградський колегіум-спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - центр естетичного виховання» Кіровоградської міської ради Кіровограсдької області (від 24.11.2016 року № 659, від 12.07.2017 року № 456 відповідно) порушені клопотання перед службою у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про проведення профілактичної роботи з матір'ю [PERSON], яка не займається вихованням доньки. У клопотанні зазначено, що мати не з'являється до школи і успіхами у навчанні доньки не цікавиться, матеріально її не підтримує, вдома не проживає. Згідно з повідомленням комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» від 21.07.2017 року № 1413-02, мати [PERSON] не виконує батьківські обов'язки. Вихованням та лікуванням дитини займається бабуся. Факт невиконання матір'ю [PERSON] своїх батьківських обов'язків підтверджується мешканцями м. Кропивницького [PERSON], [PERSON] Провідним спеціалістом служби у справах дітей Поровчук А.А. з дитиною [PERSON] 17.07.2017 року проведено бесіду з метою з'ясування думки з питань, що стосуються її життя. [PERSON] пояснила, що мама часто уходить з дому, останнім часом взагалі не проживає в сім'ї, з'являється додому, щоб просити гроші у бабусі. Дівчинка навчається у Кіровоградському колегіумі, мама не з'являється на батьківські збори, на заняття її приводить і забирає бабуся або рідний дядько. У своєму поясненні Службі від 01.08.2017 року громадянка [PERSON] визнала, що не займається вихованням, утриманням дитини, згодна з позбавленням її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач - мати дитини [PERSON] - [PERSON], проживаючи окремо від дитини, самоухилилася від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, навчанням, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. При цьому, судом відзначається, що зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, та відповідачем, в свою чергу, не спростовані. Крім того, відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів, які свідчать про захворювання відповідача, призначеного їй лікування, необхідність придбання ліків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод їй у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка відповідачем також дитині не надається, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], яка є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність її вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачем пред'явлено також вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її (позивача) користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 04.04.2026 року, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності,забезпечення дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до положень якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком обох батьків, як матері, так і батька, при цьому, проживання батьків окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини, приймаючи також до уваги, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, приймаючи також до уваги що, відповідач є молодою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача, які (аліменти) слід розуміти як витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку та виховання дитини, реалізації її здібностей, на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 18.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до 04.04.2026 року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, заінтересовані особи не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Позивачем також пред'явлено вимоги про накладення заборони на відчуження 1/4 частини нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] в м. Кропивницький, та яке належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування від 29 травня 2017 року №1-474. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 29 травня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, зареєстровано в реєстрі за № 1/474, укладеного між [PERSON], [INFO], діючої як представник на підставі довіреності, посвідченої 29 травня 2017 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 за реєстровим № 1-471, від імені [PERSON], [INFO] (дарувальник) та [PERSON], [INFO], діючої як законний представник малолітньої доньки [PERSON], [INFO], (обдаровувана), дарувальник передає у власність на ім'я малолітньої дитини, а обдаровувана в особі законного представника, приймає у власність безоплатно 1/4 частку квартири під [ADDRESS], що знаходиться у [ADDRESS]. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та яке належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування від 29 травня 2017 року №1-474 є обґрунтованими, у зв'язку з чим, є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved