Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

14.04.2016 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так. Під час роботи вчителем Синевирської ЗОШ І-ІІІ ст. позивачу і його дружині [PERSON] як молодим спеціалістам в листопаді 1991 р. Міжгірським відділом освіти надано зазначене приміщення (квартиру) для проживання. Сім'я позивача з того часу постійно проживає в цій квартирі. [INFO] р. [PERSON] померла і позивач мешкає в квартирі один і продовжує працювати в Синевирській ЗОШ І-ІІІ ст. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] в якому розміщена квартира, знаходиться на балансі сільської ради. Позивач усно звернувся в сільську раду з приводу приватизації квартири і видачі необхідних документів, однак йому усно рекомендували звернутись у суд про визнання права власності на це житло. Позивач замовив у КП «Міжгірське БТІ» технічну документацію. Покликаючись на закон «Про приватизацію державного житлового фонду» просить задовольнити позов. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав і уточнив обґрунтування позову тим, що рішення про надання квартири сім'ї приймали у 1991 р. профспілковим комітетом шкоми і Синевирською сільською радою. Однак документи про це не збереглись. Просить узяти до уваги, що всі квартири, окрім зазначеної, приватизовані їх мешканцями. Відповідач подав суду заяву про те, що не має заперечень на позов і просить розглянути справу без участі представника ( лист сільського голови с. Синевир). Представник третьої особи з відділу освіти Міжгірської РДА повідомив про нейтральну позицію в справі з огляду на те, що житлове приміщення, що виступає предметом вимог не обліковується в установі. Представник підтвердив трудові відносини позивача з відділом освіти як вчителя Синевирської ЗОШ І-ІІІ ст. Згідно повідомлень з КП «Міжгірське БТІ» право власності на квартиру , в якій проживає позивач, не зареєстровано. Натомість підставою реєстрації права власності на інші квартири у вказаному будинку визнано свідоцтва про право власності, видані органом приватизації Синевирською сільською радою Даржавний нотаріус [PERSON] надала в справу відомості про відсутність спадкових справ і заповітів на [PERSON], яка померла [INFO] р. Згідно відмітки в паспорті гр.України позивач зареєстрований мешканцем зазначеної квартири з 2008 р. Проживання і реєстрація підтверджені і довідкою з сільської ради (відповідачем). Оцінивши встановлене, суд дійшов висновку, що позов підлягає відхиленню, з огляду на таке. З пояснень позивача, показів свідка [PERSON] ( вчителя, який у 1985-1995 р.р.) обіймав посаду голови профкому Синевирської ЗОШ І-ІІІ ст.) вбачається, що житловий будинок в якому зареєстрований і проживає позивач обліковується в Синевирській сільській раді як багатоквартирний будинок вчителів. Надання дозволу на проживання у квартирі і вселення здійснювалось за спільним рішенням адміністрації і профкому Синевирської ЗОШ І-ІІІ ст. та виконкому Синевирської сільської ради. Згідно із законом "Про приватизацію державного житлового фонду" " 2482-ХІІ від 19.06.1992 р. (ст.ст. 1,2) квартира в багатоквартирному будинку житлового фонду місцевої ради або квартира, що знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні є об'єктом приватизації способом, передбаченим ст.3 цього Закону, тобто: - безоплатно в межах санітарної норми 21 кв.м. на наймача і кожного члена сім'ї і додатково 10 кв. м. на сім'ю; - шляхом продажу надлишків запланованої площі квартири. Ст. 6 Закону також передбачено безоплатну передачу квартири у власність незалежно від розміру її загальної площі. Законом покладено організацію проведення приватизації та оформлення права власності на уповноважений орган, створений органом місцевого самоврядування на підставі рішення органу приватизації, яким може бути і відповідна сільська рада (чи її орган), - ст. 8 Закону. Спори, що вчиняються при приватизації квартир (будинків) вирішуються судами ( ст. 11 Закону). З обставин справи видно, що позивач не звертався з письмовою заявою до відповідача про передачу йому безоплатно у власність зазначеної квартири, а відповідно відповідач як орган місцевого самоврядування, що відає і розпоряджається комунальним майном, рішень про відмову позивачу в розглядуваному питанні не приймав. Отже, формальне визнаня позову за довідкою (листом) сільського голови, без покликання на вказаний закон, не приймається судом. Позивач не втратив права належно звернутись до відповідача з питанням приватизації квартири у відповідності до вимог Закону № 2482 і чинного Положення, затв. наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р. Позовні вимоги суд визнає передчасними з огляду на викладені обгрунтування і відсутність спору. Викладене дає підстави відмовити в задоволенні позову. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: dismissed