Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем по справі [PERSON] були укладені договори позики: 1) договір позики від 12.04.2011р. на суму 35000 доларів США з терміном повернення у строк до 01.11.2011 року та зобов'язанням сплатити за користування коштами 28% річних; 2) договір позики від 15.08.2011р. на суму 20000 доларів США з терміном повернення у строк до 25.08.2011року. Факти передання коштів підтверджуються розписками. У вказаний в розписках термін відповідач [PERSON] з позивачем не розрахувався, отриману позику в іноземній валюті не повернув, від повернення сум позики ухиляється. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти за укладеними договорами позики та відсотки за користування коштами. У ході розгляду справи, заявою від 28 жовтня 2013 року позивач [PERSON] збільшив позовні вимоги, вказав, що між ним та [PERSON] був укладений ще один договір позики від 20.01.2011р. на суму 7000 доларів США з терміном повернення у строк до 20.01.2012року та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за вказаним договором. 12 листопада 2013р. до суду звернулася [PERSON] із заявою про залучення її до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами та у цей же день нею поданий позов до [PERSON], [PERSON] про визнання договорів позики недійсними та застосування наслідків їх недійсності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є її чоловіком. Вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006року. Вважає, що відповідач [PERSON], укладаючи договори позики з відповідачем [PERSON], діяв проти волі [PERSON] та всупереч інтересам сім'ї, не отримав письмової згоди [PERSON] на укладення договорів позики, що суперечить нормам ст.65 СК України. В позовній заяві від 12.11.2013р. позивач [PERSON] вказує на те, що її чоловік, відповідач [PERSON], в період з 12.04.2011р. до 10.03.2013р. сплатив відповідачу [PERSON] всю суму позики в розмірі 55000 доларів США і проценти від цієї суми у розмірі 146606 грн. Зазначені суми [PERSON] повертав позикодавцеві за рахунок сімейного бюджету, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] вважає, що вона, як дружина, має право на звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, як таких що укладені другим із подружжя без її згоди, оскільки такі договори виходять за межі дрібного побутового. Просила договори позики від 12.04.2011р. та від 15.08.2011р., укладені між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсними, застосувати наслідки недійсності договорів позики та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] одержані на виконання недійсних договорів проценти від суми позики в розмірі 146606грн. У подальшому [PERSON] заявою від 25.11.2013р. зменшила розмір позовних вимог та просила суд договори позики від 12.04.2011р. та в15.08.2011р., укладені між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсними, застосувати наслідки недійсності договорів позики та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] одержані на виконання недійсних договорів проценти від суми позики в розмірі 77420 грн. Заявою від 10.12.2013р. [PERSON] збільшила розмір позовних вимог та просила суд договори позики від 20.01.2011р., 12.04.2011р. та 15.08.2011р., укладені між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсними, застосувати наслідки недійсності договорів позики та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] одержані на виконання недійсних договорів проценти від суми позики в розмірі 77420 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення позову [PERSON] про визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності [PERSON] заперечувала. Заперечення обгрунтовує тим, що [PERSON], отримуючи кошти в борг, спрямовував їх на потреби власної сім»ї. Доказів повернення цих коштів та сплати відсотків відповідачем не надано. Твердження третьої особи [PERSON] щодо необізнаності про отримання її чоловіком грошей в борг, належними доказами не підтверджено. У задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Розписки, які надавав [PERSON] на підтвердження виконання грошових зобов»язань перед позивачем просила оцінити критично, так як це поверталися гроші зовсім за іншими зобов»язаннями. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав та заперечував проти стягнення з нього грошових коштів у сумі 495566,00 грн. (62000 доларів США) за трьома борговими розписками та 195828,50грн. відсотків за договором позики від 12.04.2011р. Свою позицію мотивував тим, що всі кошти, отримані від позивача [PERSON] були йому вчасно повернуті та відсотки сплачувалися протягом 5 місяців 2011 року. Зокрема, в якості доказів повернення 9000 доларів надав розписку [PERSON] від 16.05.2012р., в якій останній зазначає, що отримав від [PERSON] 9000 доларів США. На підтвердження сплати [PERSON] відсотків за договором позики від 12.04.2011р., [PERSON] надав листок-розрахунок, на якому своїм підписом [PERSON] засвідчив отримання коштів від [PERSON] у сумі 2000 доларів США 02.11.12р., 5000 доларів США 07.11.2012р., 5000 доларів США 16.11.2012р. Позов [PERSON] визнав та просив його задовольнити. Третя особа із самостійними [PERSON] проти позову [PERSON] заперечувала та просила задовольнити її позовні вимоги. Суду пояснила, що їй було відомо про отримання [PERSON] грошових коштів в борг, але вона не знала саме у кого він їх взяв. Гроші спрямовувалися на розвиток сімейного бізнесу, сплачувалася відсотки і всі борги були вчасно повернуті. Свою згоду на отримання грошей в борг саме у [PERSON] вона не надавала, так як категорично заперечувала проти будь-яких взаємовідносин її чоловіка [PERSON] з [PERSON] Заслухавши сторін та їх представників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] були укладені наступні договори позики: І. Договір позики від 12.04.2011р., за яким [PERSON] передав відповідачу грошові кошти у сумі 35000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 279755,00грн. (із розрахунку: 7,993*350000=279755,00грн.) На підтвердження укладення договору позики позивачеві була надана відповідачем відповідна розписка. За даною розпискою [PERSON] зобов"язувався повернути отримані кошти до 01.11.2011року та за користування вказаними коштами зобов'язувався сплатити 28% річних. Відповідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. У зв»язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов»язань [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] листи-вимогі від 09.04.2013р. Відповідно до п.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Заборгованість [PERSON] за відсотками становить 24500 доларів, що за курсом НБУ становить 195828,50грн., із розрахунку: - 35000доларів США х 0,28% за рік = 9800доларів США. - 9800/12 міс. = 816,67доларів США щомісячно - 816,67доларів США х 30місяців (період з 12.04.2011р. і до 12.10.2013р.) = 24500доларів США. - 24500 х 7,993 = 195828,50грн. ІІ. Договір позики від 15.08.2011р., за яким [PERSON] передав відповідачу грошові кошти у сумі 20000 доларів США, що становить суму 159860,00 грн. (із розрахунку: 7,993 х 200000 = 159860,00грн.) На підтвердження укладення договору позики позивачу була надана відповідачем відповідна розписка. За даною розпискою [PERSON] зобов"язувався повернути отримані кошти у строк до 25.08.2011року. ІІІ. Договір позики від 20.01.2011р. Згідно з цим договором [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 7000 доларів США, що 55951,00грн. (із розрахунку: 7,993 х 7000 = 55951,00грн.) На підтвердження укладення договору позики позивачеві була надана відповідачем відповідна розписка. За даною розпискою [PERSON] зобов"язувався повернути отримані кошти через у строк до 20.01.2012року. Відповідно до ст.ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. До такого ж висновку приходить Верховний Суд України у Правовій позиції, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 18.09.2013р. №6-63цс13: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й фаткту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей». Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з приписами ст.ст.10, 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок». Ця норма є імперативною. Частина 2 ст.59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Способи доказування виконаних зобов'язань визначені нормами ст.545 ЦК України, відповідно до якої, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Оригінали всіх трьох боргових документів знаходяться у позивача [PERSON] Це доводить, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу отримані за розписками грошові кошти. Посилання [PERSON] на те, що кошти в сумі 20000 доларів США були отримані та передані [PERSON], який в подальшому їх повністю повернув [PERSON], належними та допустити доказами не підтверджено. Доведення вказаного факту показами свідка, в тому числі і [PERSON], не передбачено діючим законодавством. У той же час, в ході розгляду справи відповідачем [PERSON] надана суду розписка [PERSON] від 16.05.2012 року про повернення останньому 9000 доларів США та листок-розрахунок про часткове повернення грошових коштів на суму 14 000 доларів США. Позивач [PERSON] визнав факт повернення відповідачем грошових коштів в сумі 9000 доларів США за розпискою від 16.05.2012р. та за листком-розрахунком 12000 доларів США за період з 02.11.2012р. по 16.11.2012р., що засвідчено його особистими підписами, але суду пояснив, що повернення вказаних коштів відбувалося на виконання [PERSON] інших боргових зобов»язань. Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що за наявними у [PERSON] перед [PERSON] грошовими зобов»язаннями, які доводяться розписками від 20.01.2011р., 12.04.2011р. та 15.08.2011р., відбулося часткове погашення боргу. Враховуючи факт визнання [PERSON] повернення [PERSON] коштів в сумі 21000 доларів США, наявність про це письмової розписки від 16.05.2012р., особистих підписів [PERSON] у листку-розрахунку за 02.11.2012р. на суму 2000 доларів США, за 07.11.2012р. та 16.11.2012р. на суми по 5000 доларів США, судом встановлено що [PERSON] на виконання взятих на себе зобов»язань перед [PERSON] сплачені грошові кошти в сумі 21 000 доларів США. Твердження позивача [PERSON] про отримання вказаних вище коштів за іншими грошовими зобов»язаннями [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. Загальна суму коштів, отриманих [PERSON] у позивача, згідно з наданими розписками, складає 62 000 доларів США, із яких повернуто 21 000 доларів США, борг становить 41 000 доларів США, згідно з курсом НБУ на день постановлення рішення (1 долар США=7.993 грн.) це складає 327 713 грн. У ході розгляду справи об»єктивно не доведений факт сплати [PERSON] відсотків за користування грошовими коштами відповідно до розписки від 12.04.2011 року. У той же час, враховуючи загальну суму боргу, матеріальний стан відповідача, наявність на його утриманні малолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, з метою захисту прав та законних інтересів як позивача, так і відповідача, суд вважає за можливе розмір заборгованих відсотків зменшити. На відповідача [PERSON] покладає відшкодування позивачу понесених судових витрат. Позовні вимоги третьої особи [PERSON] до задоволення не підлягають з наступних підстав. У ході розгляду справи [PERSON] суду пояснила, що про наявність боргових зобов»язань у її чоловіка [PERSON] їй було відомо. Отримані в борг гроші спрямовувалися на розвиток сімейного бізнесу та чоловіком проводилося відшкодування цих боргів. Обгрунтовувала свої позовні вимоги тим, що вона не була обізнана про грошові зобов»язання саме перед [PERSON], проти особи якого категорично заперечує. Таким чином, в ході розгляду справи об»єктивно доведено, що позивачка [PERSON] була обізнана про наявність грошових зобов»язань у її чоловіка, їй було відомо, що вказані грошові кошти спрямовувалися на розвиток сімейного бізнесу, тобто використовувалися в інтересах сім»ї, та із отриманого прибутку відбувалося погашення боргів. Таким чином, [PERSON] фактично не заперечувала проти виникнення у її чоловіка боргових зобов»язань. Твердження про відсутність її згоди на отримання [PERSON] позики належними та переконливими доказами не доведено. Порушень норм сімейного законодавства судом не встановлено, як і не встановлено порушення приписів ст.203 ЦК України.

Outcome: partial