Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в кому просить поділити майно подружжя між нею та відповідачем по справі [PERSON], яке було придбано спільно під час перебування у шлюбі, а саме визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 58/100 квартири [ADDRESS], визнати в порядку розподілу майна подружжя за [PERSON] право власності на 42/100 частин квартири [ADDRESS], визнати в порядку розподілу майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль КІА Cerato1591 МКП ЕВ, кузов № [NUMBER]. В судове засідання позивач не з'явилась, свого представника для участі у судовому засіданні не направила. Однак від представника позивача надійшла заява, в якій він повністю підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача та відсутність заперечення позивача щодо заочного розгляду справи суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.09.1999 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів громадського стану Московського району м. Києва було вчинено актовий запис № 667. Сторони від шлюбу мають двох доньок: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( Свідоцтво про народження серії[NUMBER], видане відділом РАГС Московського району м. Києва а.с.8) та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Голосіївського РУЮ в м. Києві а.с.9). Рішенням Голосіївського районного суду від 03.03.2016 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 05.04.2016. Як вбачається з матеріалів справи . ьпід час перебування шлюбі сторонами набуто майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: автомобіль КІА Cerato1591 МКП ЕВ, кузов № [NUMBER] набутий на підставі договору купівлі-продажу № 9/12/2008-7463 від 09.12.2008, вартістю 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн.; квартира [ADDRESS] набута на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 1306-С/КІ від 18.07.2005, що підтверджується Свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] від 08.09.2005, зареєстрованим в Київському міському БТІ 14.09.2005 книга № 420-112, за номером 44398. Зазначена квартира була придбана за програмою молодіжного кредитування для потреб сім'ї, за кредитною угодою № 40 від 04.09.2003 ( а.с.14-15) Згідно зазначеної кредитної угоди сторони повинні сплатити 101 243,00 (сто одна тисяча двісті сорок три) гривні, що підтверджується довідкою № 486 від 31.05.2016. За час шлюбу, сторонами було сплачено 43 215 (сорок три тисячі двісті п'ятнадцять) гривень 67 коп., в рахунок погашення кредиту за кредитною угодою № 40 від 04.09.2003 року ,що відповідає 42/100 часткам зазначеної квартири. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу - майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 3ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 69 Сімейного Кодексудружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного Кодексувстановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля КІА Cerato1591 МКП ЕВ, кузов № [NUMBER] та 42/100 частини квартири [ADDRESS]. Враховуючи ту обставину, що фактично сторонами (за доводами сторони позивача) досягнуто згоди щодо порядку користування спільним майном подружжя суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розподілу спільного майна. Щодо вимоги про визнання права особистої приватної власності за [PERSON] на 58/100 частин квартири [ADDRESS] суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] на [PERSON] ухвалено 03.03.2016 року та набрало законної сили 05.04.2016 року. В період з 21.04.2016 року по 11.05.2016 року позивачем було знято з власного рахунку грошові кошти та сплачено 58 027 (п'ятдесят вісім тисяч двадцять сім) гривень 33 коп., що відповідає 58/100 часткам квартири, в рахунок погашення кредиту за кредитною угодою № 40 від 04.09.2003 року.Дані обставини стверджуються квитанціями про погашення боргу [PERSON] та квитанціями про зняття коштів з особистого рахунку [PERSON] ( а.с.18-22) Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК Українисуд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не належать до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу,але за кошти,які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти,одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі,що належали особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням,якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів,що були особистою власністю кожного з них. Враховуючи наведене. суд приходить до висновку про визнання 58/100 частин квартири [ADDRESS] особистою власністю позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності,

Outcome: approved