Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

22 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 2). Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, так як вони різні за звичками та характером люди, що призвело до розпаду сім'ї. З жовтня 2008 року вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Щодо визначення місця проживання дитини, то позивач просив сина [PERSON] залишити проживати з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій позов підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі. Представник служби у справах дітей Бершадської РДА , Смакоус Ж.Л., в судове засідання не з'явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги [PERSON], в частині визначення місця проживання дитини, визнала , просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 березня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 2, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим 25.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу про що надав суду заяву відповідного змісту, а відповідач не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після припинення сумісного проживання сторони почали проживати окремо, однак у них виник спір щодо визначення місця проживання дитини. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, той факт, що сторони досягли згоди щодо місця проживання дитини, що вказано в заявах, поданих до суду, суд вважає що визначення місця проживання сина [PERSON], за місцем проживання батька буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112,161 СК України,

Outcome: approved