Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

24.05.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати до відповідача ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь». Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засідання на 30.08.2018 року. 30.08.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 06.11.2018 року. 06.11.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача. Справу призначено до розгляду на 14.01.2019 року 14.01.2019 року постановлена ухвала про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 14.01.2019 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно уточненої позовної заяви позивач просить: розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між ним та відповідачем ТОВ Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь» та зареєстрований 30.09.2016 року у реєстрі речових прав та їх обтяжень Верхньодніпровської районної державної адміністрації, індексний номер 31649761 та стягнути з відповідача на його користь орендну плату за весь час користування належною йому земельною ділянкою, а саме за 2016-2018 роки в сумі 18213 грн., 78 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого державним реєстратором Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07.09.2017 року він є власником земельної ділянки (паю) на території Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.8435 га., кадастровий номер 1221087700:01:048:0010. Підстава виникнення права власності на земельну ділянку Держаний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 387824, виданий 14.06.2012 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією. Згідно зазначеного витягу між ним та відповідачем був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки, але дата та номер договору йому не відомі, так як належний йому примірник договору оренди земельної ділянки знаходиться в орендаря, який відмовляється йому його надати. Разом з договором оренди земельної ділянки знаходиться і акт приймання передачі земельної ділянки та Державний акт на право власності на земельну ділянку. Із витягу вбачається, що 30.09.2016 року даний договір був зареєстрований, хоч фактично відповідач користується належною йому земельною ділянкою з 2012 року. Йому невідомі умови спірного договору, але із витягу вбачається, що строк дії договору 49 років. Крім цього орендна плата за користування належною йому земельною ділянкою складає 6071.26 грн., за рік. З часу укладення договору орендар свої зобов'язання по сплаті орендної плати не виконує та на його претензії не реагує, що й змусило його звернутись за захистом своїх прав. Розірвати договір оренди земельної ділянки відповідач просить за тими підставами, що встановлення строку дії оренди земельної ділянки в 49 років є несправедливою умовою, так як такий строк дії договору створив значний дисбаланс у правах та обов'язках сторін договору, причому на шкоду орендодавцю. На його думку така умова є несправедливою та порушує принцип розумності та справедливості. Так як позбавляє його права використання земельної ділянки для власних потреб, а у випадках спадкування земельної ділянки, несправедливо тривалий час не дає можливості спадкодавцю у повній мірі розпоряджатись спадковим майном на свою користь на найбільш вигідних умовах. Другою умовою для розірвання договору оренди земельної ділянки позивач зазначає, що відповідач не виконує свої зобов'язання по сплаті орендної плати так як користується належною йому земельною ділянкою з 2016 року проте, станом на дату подання позову, відповідачем в рахунок погашення заборгованості з орендної плати не сплачено йому жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за весь період він від відповідача не отримував. На неодноразові його звернення до відповідача щодо здійснення повного розрахунку за договором, останній відповідав відмовою, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в матеріалах справи, також пояснила, що з пояснень її довірителя, останньому орендна плата не сплачувалась. Довіреностей на ім'я інших осіб, на одержання замість нього орендної плати її довіритель не видавав. \~ \~ \~ Представник відповідача ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь», в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки від 03.11.2018 року. Відзиву на позовну заяву не надав. Вимоги за ухвалою суду про надання доказів укладення договору та сплати орендної плати не виконав. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог,\~ заслухавши\~ учасників\~розгляду справи,\~ вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, зареєстрованого за серія ЯК № 387824, виданого 14.06.2012 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого державним реєстратором Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07.09.2017 року позивач є власником земельної ділянки (паю) на території Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.8435 га., кадастровий номер 1221087700:01:048:0010. Згідно зазначеного витягу між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки строком на 49 років Таким чином судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з оренди землі на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки у 2016 році. Даний договір укладений терміном на 49 років Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки як такий, що укладений на невигідних для нього умовах та з підстави систематичної невиплати орендної плати За вимогами ст. 13 ЦПК України- Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з того, що позивач не оскаржує сам факт укладення договору, суд приходить до висновку, що позивач знав про укладення даного договору та при його укладенні з ним погоджувались суттєві умови договору. Будь яких доводів та доказів того, що на час укладення спірного договору оренди земельної ділянки позивач не знав про термін його укладення, суду не повідомлено та доказів не надано. При цьому підписавши договір оренди земельної ділянки позивач погодився і з терміном його дії так як протягом трьох років, не оскаржував даний договір із зазначених підстав. В свою чергу ЗУ «Про оренду землі» передбачено можливість укладення договору оренди земельної ділянки терміном на 50 років ( ст.. 19 ЗУ «Про оренду землі»). При цьому тривалий період договірних відносин встановлює якраз стабільність відносин як між сторонами так і правонаступниками сторін в договірних відносинах. Відповідно дана умова сама по собі не можу бути визнаною несправедливою. Без доведення обставин протилежного. За даних обставин суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки. Другою підставою за якою позивач просить розірвати укладений договір земельної ділянки є систематична, починаючи з 2016 року, несплата орендної плати. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог за даною підставою суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» - Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати Відповідно до заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з часу укладення договору оренди земельної ділянки, відповідач орендну плату йому на сплачує. Для перевірки даного факту судом 30.08.2018 року постановлена ухвала про забезпечення доказів. Відповідно до якої суд зобов'язував відповідача ТОВ "Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь», в судове засідання, яке відбудеться 06.11.2018 року, надати суду належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують виплату орендної плати [PERSON], ( відомості на виплату орендної плати, видаткові (касові) ордери, квитанції, поштові, перекази тощо) починаючи з 2016 року по 2017 рік. Дана ухвала отримана відповідачем 06.09.2018 року. Але будь-яких доказів про виплату позивачу орендної плати відповідачем суду не надано. Також в установлений в ухвалі строк відповідачем не повідомлено про неможливість виконання даної ухвали. Враховуючи, що позивачем заперечується факт виплати йому відповідачем орендної плати та поряд із вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки поставлені вимоги і про стягнення орендної плати, а відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надав. Суд приходить до висновку про встановлення даного факту, так будь-яких доказів на його спростування відповідачем не надано. При цьому систематична несплата орендної плати (більше одного разу) згідно з п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою та відповідно підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Відповідно до ч.5 ст. 17 ЗУ «Про плату за землю» систематичною є несплата орендної плати протягом пів року. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем з підстави систематичної несплати орендної плати підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача орендної плати за весь час користування земельною ділянкою, суд приходить до наступних висновків. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з невиплати орендної плати за весь період користування земельною ділянкою за 2016-2018 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою складає 6071.26 грн. за рік Враховуючи, що на час розгляду справи відповідач повинен був сплатити позивачу орендну плату і за 2018 рік, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за 2016-2018 роки в сумі 18213 грн., 78 коп. з розрахунку 6071.26 грн., х на 3 роки. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем були понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1410.00 грн., та що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу понесених судових витрат, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1410.00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved