Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 18.02.2016 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10.07.2013 року у розмірі 28939 гривень 53 копійки, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 22100 гривень 00 копійок; суми відсотків за користування кредитом 2 гривні 29 копійок; суми комісії 6837 гривень 24 копійки, та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок, посилаючись на невиконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10.07.2013 року. Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти задоволення позову не надала. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповідями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.50) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки на імя [PERSON]. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» (надалі банк) та [PERSON] (надалі позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2004612546, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає на придбання товару у продавця кредит у розмірі 22100 гривень, зі сплатою 0,01 % річних, строк кредиту встановлений у 24 місяці, сума першого внеску за товар 3000 гривень, продавець фізична особа-підприємець [PERSON], магазин «За Рулем». Згідно з п.1.4.1.-1.4.4 вказаного договору, позичальник зобовязаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені договором не пізніше 10 липня 2015 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Даним договором встановлюється пільговий період по сплаті процентів і щомісячної комісії строком 0 календарних днів з дати укладення даного договору, протягом якого проценти за користування кредитом і щомісячна комісія не сплачується позивальником. Проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п.1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів. Відповідно до умов п.1.5 вказаного договору, за порушення Позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною Г рафіком платежів, Позичальник сплачує штраф: за кожен факт порушення: 25 грн. [PERSON] дата сплати щомісячного платежу, визначена Графіком платежів, припадає на вихідний або святковий день, Позичальник здійснює щомісячний платіж в перший робочий день, що слідує за датою, визначеною Графіком платежів. У разі виникнення простроченої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, Позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу згідно пункту 1.1. Договору. В разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за Кредитним договором. В цьому разі Позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Підстави виникнення права на Вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюються чинним законодавством України. [PERSON] на основі умов даного Договору вимагає повернення споживчого Кредиту, таке повернення здійснюється Позичальником протягом тридцяти календарних лиш з дати одержання Вимоги. [PERSON] протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов даного Договору, Вимога Банку втрачає чинність. У випадку невиконання Позичальником умов Вимоги. Банк має право звернулись до відповідного суду для стягнення заборгованості за Договором в примусовому порядку. Відповідно до п.3.11 договору про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10 липня 2013 року, підписання позичальником цього договору засвідчує, що позичальнику була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та повністю розяснені всі питання, що має позичальник по цьому договору. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. [PERSON] договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. [PERSON] договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. До суду надано копію додаткової накладної №227 від 10 липня 2013 року з якої вбачається, що ПАТ «ОТП [PERSON]» було перераховано ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 25100 гривень, з яких кредит в сумі 22100 гривень, покупець вказано [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальнику [PERSON] кредитних коштів. Судом також встановлено, що 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір факторингу № 21/07/2014. Відповідно до п.1.1 договору факторингу №21/07/2014 від 21 липня 2014 року\~\~ПАТ «ОТП [PERSON]» передає, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП [PERSON]» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеним між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за договором (п. 1.3 договору факторингу). Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників від 21 липня 2014 року до договору факторингу №21/07/14 від 21 липня 2014 року, клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.8.3 договору факторингу №21/07/14 від 21 липня 2014 року реєстр боржників клієнта від 21 липня 2014 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору, в якому кількість боржників складає 11493, з яких у тому числі [PERSON] 24 липня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг України» направило на адресу [PERSON]\~повідомлення за вих.№200139744 про поступку права вимоги, що відбулася, з вимогою погасити заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10.07.2013 року, яка складала 28939 гривень 53 копійки. Факт направлення вимоги підтверджується описом вкладення в цінний лист на якому міститься відмітка Укрпошти (а.с.6). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості (а.с.4), вбачається, що станом на 06.042015 року, заборгованість відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10 липня 2013 року становить 28939 гривень 53 копійки, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 22100 гривень 00 копійок; суми відсотків за користування кредитом 2 гривні 29 копійок; суми комісії 6837 гривень 24 копійки. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. [PERSON] у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при\~\~задоволенні\~\~позову\~\~про стягнення\~\~грошових\~\~сум\~\~суди\~\~повинні\~\~зазначати\~\~в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. Викладене підтверджується матеріалами наявними в матеріалах справи. При викладених обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином умови договору про надання споживчого кредиту №2004612546 від 10 липня 2013 року, у звязку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню. Позивач в позовній заяві також просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійки. Суд зазначає, що у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, яка складала 1378 грн. При поданні позовної заяви позивачем було визначено ціну позову 28939 гривень 53 копійки, тобто сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійки, який сплачений позивачем та підтверджується платіжним дорученням №5444 від 27.08.2015 року та платіжним дорученням №866 від 25.02.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору підлягають задоволенню, а саме підлягає відшкодуванню позивачу сплачений ним судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійки.

Outcome: approved