Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за довіреністю від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності внаслідок спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що гр. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON]. Від попереднього шлюбу у гр. [PERSON] народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. 04 грудня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON]. 22 січня 1992 року між громадянкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою смт. Великий Бичків, вул. Фабрична (Жданова), 12. Вказаний договір було посвідчено секретарем виконкому Великобичківської селищної ради за реєстровим № 3, про те вказаний договір не було зареєстровано в органах БТІ. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] продає, а гр. [PERSON] купує вище згаданий житловий будинок з надвірними спорудами. Вартість придбаного майна становила 1160 (одно тисяча сто шістдесят) крб. Інвентаризаційна вартість становила 1152 (одна тисяча сто пятдесят два) крб. Вказаний житловий будинок належав відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Рахівською Держнотконторою від 04.05.1989 року за № 1600 і зареєстрованого в Хустському інвентар бюро за № 221. Фактично сторони виконали свої зобовязання у момент підписання договору, про те гр. [PERSON] при житті з невідомих причин не зареєструвала право власності на придбаний житловий будинок. 13 квітня 2004 року гр. [PERSON] померла. Станом на день смерті позивачка [PERSON] проживала разом зі своєю мамою [PERSON] та після її смерті фактично прийняла спадщину. Станом на дату звернення до суду [PERSON] фактично проживає в успадкованому після смерті матері будинку. 06 лютого 2015 року сестри позивачки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини та до суду з заявами про поновлення пропущеного строку звертатися не будуть. 12 жовтня 2016 року позивачка звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою № 87 від 12.10.2016 р. позивачці відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері і є єдиним фактичним власником спадкового майна. Приймаючи до уваги відсутність складеного заповіту покійної [PERSON], даний спір регулюється нормами спадкового права за законом. Обставини, викладені у позовній заяві регулюються положеннями цивільного законодавства, що діяло на момент смерті покійної [PERSON], а саме, положеннями Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. за № 435-ІV зі змінами та доповненнями (далі-ЦКУ). Позивачка фактично прийняла спадщину, проте не може оформити право власності через відсутність правовстановлюючих документів. Таким чином, позивачка, як фактичний власник майна позбавлена вільно на свій розсуд володіти користуватися та розпоряджатися переданим їй будинком внаслідок спадкування за законом. На підставі наведеного просив визнати за [PERSON], [INFO], р.н.о.к.п.п. [NUMBER], уродженкою [INFO], право власності внаслідок спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 25,32 кв.м., житловою площею 14,37 кв.м., розташований за адресою: 90615 Закарпатська обл., Рахівський р-н, смт. Великий Бичків, вул. Фабрична, 12. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, однак у клопотанні від 04.11.2016 року [PERSON] просив справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак 04.11.2016 року подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Позов просить задовольнити. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не зявився. Від селищного голови смт. Великий [PERSON] Божука надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради та зазначено, що сільська рада визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 13 квітня 2004 року померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №094312 від 15 грудня 2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок №12, що розташований по вул Фабрична в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 13 квітня 2004 року, то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом являється її дочка, позивачка по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ФМ №386369 від 10 червня 1976 року. Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються її дочки від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак останні написали нотаріально посвідчені заяви, в яких відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON]. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1980 році. Також у матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу, посвідчений 22 січня 1992 року секретарем Великобичківської селищної ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3. Згідно даного договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою смт. Великий Бичків, вул. Жданова, №12. Вартість придбаного майна становила 1160 (одно тисяча сто шістдесят) крб. Інвентаризаційна вартість становила 1152 (одна тисяча сто пятдесят два) крб. Вказаний житловий будинок належав відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Рахівською Держнотконторою від 04.05.1989 року за № 1600 і зареєстрованого в Хустському інвентар бюро за № 221. Фактично сторони виконали свої зобовязання у момент підписання договору, про те гр. [PERSON] при житті з невідомих причин не зареєструвала право власності на придбаний житловий будинок в органах БТІ. З довідки №4129 від 27.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради, встановлено, що згідно рішення 15-ї сесії 22-го скликання Великобичківської селищної ради від 30.03.1994 року вулиця Жданова перейменована на вул. Фабрична. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлнено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті своєї матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою №5026 від 29.09.2016 року, виданою виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved