Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

26 липня 2021 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять: шлюб, зареєстрований 09 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис в книзі реєстрації шлюбів № 485 від 09.08.2008 р. розірвати. Мотивуючи свої вимоги тим, що 09 серпня 2008 року між ними був укладений шлюб. В період даного шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося із за різних поглядів на життя. Між подружжям припинені шлюбні стосунки. Крім того подружжям було укладено договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні. Ухвалою судді від 27.07.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали та просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до\~частини 1\~статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини 3 даної статті передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя,\~яке має\~дітей,\~має право\~подати до\~суду заяву\~про розірвання\~шлюбу разом\~із письмовим\~договором про\~те,\~з ким\~із них\~будуть проживати\~діти,\~яку участь\~у забезпеченні\~умов їхнього\~життя братиме\~той з\~батьків,\~хто буде\~проживати окремо,\~а також\~про умови\~здійснення ним\~права на\~особисте виховання\~дітей. Договір\~між подружжям\~про розмір\~аліментів на\~дитину має\~бути нотаріально\~посвідчений.\~У разі\~невиконання цього\~договору аліменти\~можуть стягуватися\~на підставі\~виконавчого напису\~нотаріуса. Суд\~постановляє рішення\~про розірвання\~шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає\~дійсній волі\~дружини та\~чоловіка і\~що після\~розірвання шлюбу\~не будуть\~порушені їхні\~особисті та\~майнові права,\~а також\~права їхніх\~дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складно актовий запис № 485. В період даного шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . 26 липня 2021 року подружжям було укладено договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] , та жінки [PERSON] , й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). У відповідності до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved