Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, у якій просить суд стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 22 000 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заперечення у якому просив суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав вказаних в запереченні. Представник третьої особи - ТОВ «Правозахисна група «ВАРТА»» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір доручення № 65/12/12-зд, за яким позивач взяв на себе обов'язок підготувати від імені та в інтересах [PERSON] звернення до компетентного органу, що має на меті реалізацію права [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га в межах села Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. Таким чином, позивач взяв на себе обов'язок по наданню правової допомоги громадянину [PERSON] реалізувати його право на безкоштовне отримання земельної ділянки, в порядку статей 78, 81, 116, 118, 121 Земельного Кодексу України, відповідно до статей 14, 24 Конституції України. Відповідно до п. 4.2 укладеного договору, отримання належної відповіді на звернення в порядку пункту 2.1. цього договору, що засвідчується у передбаченому даним договором акті виконаних робіт, надає позивачу право на отримання від [PERSON] винагороди у розмірі еквівалентному 22000 гривень. Після укладення договору позивач звернувся від імені та в інтересах [PERSON] до Крижанівської сільської ради з клопотанням про безоплатне отримання у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,25 га.. За вказаних обставин, на думку позивача, [PERSON] мав право на отримання позитивної відповіді від Крижанівської сільської ради, а він право на отримання передбаченої в договорі винагороди у розмірі 22 000 гривень. Рішенням Крижанівської сільської ради 33 сесії VI скликання від 04 лютого 2013 року за №550-V [PERSON] було відмовлено у наданні земельної ділянки. На думку позивача вказане рішення є незаконним, та в результаті його прийняття він поніс збитки, у вигляді упущеної вигоди, які просить суд стягнути з відповідача в повному обсязі. Натомість, суд не погоджується з доводами позивача, оскільки, згідно п.2 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Порядок безкоштовної передачі земельних ділянок у власність громадянам регулюється нормами Земельного кодексу України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна, обласна рада як колегіальні органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність сесійно. Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» містить в собі перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин. Таким чином, рішення про виділення земельних ділянок розташованих на території Крижанівської сільської ради, або про відмову у виділенні земельних ділянок приймається на пленарному засіданні сесії сільської ради, депутатами, які є представниками інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та діють виключно в інтересах відповідної територіальної громади та її населення. Так, згідно із ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного Кодексу України сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що предметами відання місцевого самоврядування є питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Таким чином, до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону (п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Судом також встановлено, що позивач, діючи в інтересах мешканця м. Одеси - [PERSON], звернувся до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з клопотанням, у якому просив надати [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею не більше 0,25 га в межах с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. Рішенням Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 550-УІ від 04 лютого 2013 року [PERSON] було відмовлено у виділенні земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, у зв'язку з відсутністю генеральних планів населених пунктів Крижанівка та Ліски Комінтернівського району Одеської області. Як було встановлено в ході судового розгляду справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення, є те, що під час звернення до Крижанівської сільської ради з заявою про виділення у власність земельної ділянки, позивач не надав чітких графічних матеріалів із чітким зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки з яких було неможливо визначити місце розташування бажаної земельної ділянки, її межі, орієнтовні розміри, тощо. Рішенням Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 550-УІ від 04 лютого 2013 року «Про відмову [PERSON] у виділенні земельної ділянки на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» [PERSON] та його представником не оскаржувалося. Таким чином, незаконність вказаного рішення не доведена позивачем. Враховуючи, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв відповідно та в межах діючого законодавства. Жодних порушень під час прийняття зазначеного рішення судом встановлено не було, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що під час розгляду справи позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували протиправність рішення Крижанівської сільської ради № 550-VІ від 04 лютого 2013 року. Більш того, в ході судового розгляду справи встановлено, що на момент прийняття відповідачем вказаного рішення, він діяв відповідно та в межах діючого законодавства. Таким чином, суду не надано жодного належного доказу, який би свідчив про порушення відповідачем законодавства України та прав позивача. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено правомірності своїх позовних вимог, навпаки, відповідачем доведено правомірність своїх дій, що є підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на зазначене та беручі до уваги достатній та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed