Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку уточнив та просив суд стягнути з [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області на його користь 445 276, 53 грн., що складається з причиненої йому матеріальної шкоди в розмірі 148 425,51 грн. та моральної шкоди в розмірі 296 851,02 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог вказував, що 17.12.2014 року о 21 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Дачія Логан», номерний знак [NUMBER] з житловим причіпом-фургоном «KARAVAN VILK», номерний знак ХТ 2117 рухався по автомобільній дорозі Кіровоград- Запоріжжя на 82 км+800 м., та здійснив наїзд на перешкоду на проїзній частині дороги у вигляді не широкої, але широкої ями з гострими асфальтовими краями, близько 0,5 метра, яка була не видима через те, що наповнена дощовою водою і виглядала у світлі фар як невелика калюжа. Інспектором ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] складено схему місця ДТП із зазначенням розташування ями , її розміру та характеристик. Позивач, який є власником пошкодженого транспортного засобу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав матеріальної шкоди у розмірі 148 425,51 грн., а також моральної шкоди, яка полягає в тому, що через ДТП йому причинені моральні страждання, які негативно впливають на його життя, здоровя, стосунки з близькими, також він закинув свою наукову та літературну діяльність. Розмір своїх душевних страждань оцінює в 296 851, 02 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 193) . Будучи присутнім в судовому засіданні 08.12.2015 року позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та надала письмові пояснення (а.с. 132-134, 184-185). Представник третьої особи - ДП "Дніпропетровський облавтодор ВАТ" ДАК "Автомобільні дороги України, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд пави за його відсутності (а.с. 197). Надали письмові пояснення щодо позовної заяви, в якій зазначили, що обовязки з утримання автомобільних доріг загального користування у Дніпропетровській області, в тому числі забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів покладено чинним законодавством на власника автодороги - [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області; обовязки з відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування, спричинених незабезпеченням безпечних умов руху транспортних засобів, також покладено чинним законодавством на власника автодороги - [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області; вони, як підрядник, виконали свої зобовязання за договором підряду в повному обсязі, що підтверджується [PERSON] приймання виконаних робіт, підписаним замовником без претензій та зауважень (а.с. 139-146). Заслухавши пояснення сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля Дачія Логан, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та власником причіпу-фургону житлового, «KARAVAN VILK», номерний знак ХТ 2117 (а.с. 6). 17.12.2014 року о 21 годині 10 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Дачія Логан», номерний знак [NUMBER] з житловим причіпом-фургоном «KARAVAN VILK», номерний знак ХТ 2117 рухався по автомобільній дорозі Кіровоград- Запоріжжя на 82 км+800 м., та здійснив наїзд на перешкоду на проїзній частині дороги у вигляді не широкої, але широкої ями з гострими асфальтовими краями, близько 0,5 метра, яка була не видима через те, що наповнена дощовою водою, про що в позовній заяві зазначив позивач і ці доводи нічим не спростовані. 17.12.2014 року старшим інспектором ВДАІ Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] в присутності [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] складено схему місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаної схеми автомобіль позивача на 82 км. + 800 м. автодороги Кіровоград-Запоріжжя отримав пошкодження переднього та заднього дисків, шин переднього та заднього правого колеса, а житловий причіп-фургон пошкодження передньої панелі (а.с. 7-8). Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно з ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198 ремонт і утримання дорожніх об'єктів що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Таким чином, зі змісту вищевказаного випливає, що [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області є підприємством, на яке державою покладено обов'язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в тому числі і автодороги Кіровоград-Запоріжжя. А у відповідності до договору підряду № ЕУд-2 про закупівлю послуг за рахунок коштів державного бюджету: 42.11.2 «Будування автомобільних доріг і автомагістралей, інших доріг, елементів доріг; злітно-посадкових смуг летовищ (послуги з експлуатації утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Дніпропетровській області» області від 10.01.2014 року, укладеного між [PERSON] автомобільних доріг у Дніпропетровській області та ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» зобовязалося виконувати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення за рахунок державних коштів, в межах виділених фінансових ресурсів, згідно Планів - завдань та кошторисної документації, складеної на основі актів-дефектів, затверджених [PERSON] автомобільних доріг України (а.с. 150-152). Відповідно до ч. 1 ст.22 ПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.2 ст.22 ЦК України). Частина 3 ст.386 ПК України встановлює, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст.1166 ПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Притягнення до цивільно-правової відповідальності шляхом відшкодування заподіяної шкоди можливе за наявності обовязкових умов, якими є: протиправна поведінка або бездіяльність, наявність прямої дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіянням шкоди та вина. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як на підставу про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку останнім надано суду: -копію звіту про вартість матеріального збитку від 19.02.2015 року, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю Дачія Логан, державний номер [NUMBER], станом на 19.02.2015 року складає 31 980, 99 грн. (а.с.10-24); -копію квитанції до прибуткового касового ордера № 56 від 24.02.2015 року за оцінку транспортного засобу Дачія Логан в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 9 зворот); -копію акт надання послуг № 1712/1 від 17.12.2014 року та чек № 1712/1 на загальну суму 1200,00 грн. (а.с. 25,27); -копію рахунку-фактури Рахунок-фактура № AT -000000382 від 10 березня 2015 року ПАТ «АП 13060» на загальну суму 600, 00 грн. (а.с. 27 зворот); -копію рахунку № RA0000928179 від 29.01.2015 року ТОВ «Inter cars Ukraine» на загальну суму 1 450,00 грн. (а.с. 28); -копію товарного чеку б/н від 18.12.2014 року ФОП [PERSON] на загальну суму 575,00 грн. (а.с. 28 зворот); -копію висновку про визначення вартості матеріального збитку причіпу-фургону житлового «KARAVAN VILK» від 25.03.2015 року, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного причепу станом на 25.03.2015 року складає 63 172,71 грн. (а.с. 29-33); -копію квитанції від 30.03.2015 року за визначення матеріального збитку причіпу-фургону житлового «KARAVAN VILK» на суму 500,00 грн. (а.с. 29). Однак, суд не приймає дані докази до уваги, оскільки останні не є належними та допустими, так як Звіт ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-стандарт» про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER] складено 19 лютого 2015 року (а.с. 10-24), в той час як дорожньо-транспортна пригода трапилась 17 грудня 2014 року. Тобто, проміжок часу між ДТП та оглядом транспортного засобу склав більш ніж два місяці. Згідно схеми ДНІ від 17.12.2014 року ДТП трапилось на 82 км + 800м автодороги Кіровоград - Запоріжжі, в той час як огляд транспортного засобу здійснено 19.02.2014 року у місті Києві, про що в судовому засіданні зазначив позивач та те, що до Києва він їхав за кермом цього автомобіля. Як вбачається, схема ДТП від 17.12.2014 року (а.с. 7-8) та звіт аварійного комісара від 19.02.2015 року (а.с. 10-24) містять висновки щодо різних за обсягом пошкоджень, зокрема: схема ДТП містить відомості щодо пошкодження дисків переднього та заднього правового диску, шини переднього та заднього правового колеса автомобіля [NUMBER]. Звіт містить перелік пошкоджень із 16 найменувань, причину виникнення яких встановити неможливо. Також, не є допустимим та належним доказом по справі дослідження ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-стандарт» щодо визначення вартості матеріального збитку причіп-фургону житлового марки «KARAVAN VILK», д/н [NUMBER] (а.с. 29-29), оскільки: дослідження проведене 25 березня 2015 року, в той час як дорожньо-транспортна пригода трапилась 17 грудня 2014 року, тобто, проміжок часу між ДТП та оглядом автомобіля склав більш ніж три місяці. Крім того, дослідження проведене на підставі наданих замовником в цифровому виді фотознімків, листів, заяв, копій окремих документів зібраних замовником по даному випадку. При цьому, ані реквізитів, ані джерел походження таких документів, фотознімків не вказано. В поясненнях позивача та дослідженні аварійного комісара вказані зовсім різні за обсягами та кількістю пошкодження. Зокрема, 17 грудня 2014 року у поясненнях позивач вказав лише на пошкодження передньої панелі фургону, в той час, як в дослідженні комісара наведений чималий перелік видимих пошкоджень, ремонт яких, з точки зору комісару, є не доцільним. В схемі ДТП від 17.12.2014 року (а.с. 7-8) вказано пошкодження передньої панелі причіп-фургону житлового марки «KARAVAN VILK», д/н [NUMBER]. Щодо наданих позивачем, доказів на підтвердження матеріальних збитків, а саме: рахунку № RA0000928179 від 29.01.2015 року ТОВ «Inter cars Ukraine» на загальну суму 1 450,00 грн. (а.с. 28), товарного чеку б/н від 18.12.2014 року ФОП [PERSON] на загальну суму 575,00 грн.(а.с. 28 зворот), рахуноку-фактури № AT -000000382 від 10 березня 2015 року ПАТ «АП 13060» на загальну суму 600, 00 грн. (а.с. 27 зворот), акту надання послуг № 1712/1 від 17.12.2014 року та чеку № 1712/1 на загальну суму 1200,00 грн. (а.с. 25,27), суд вважає, що вони є неналежними та недопустимими доказами по справі, оскільки вказані документи не свідчать про оплату позивачем відповідних коштів, у цих документах відсутні реквізити покупця. Також, позивачем не доведено їх відношення до ДТП. Позивачем до матеріалів справи долучені фотографії з зображеннями пошкоджених шин автомобіля, які не містять ідентифікуючих ознак, які б вказували на їх зв'язок з обставинами даної дорожньо-транспортної пригоди та те, що це саме шини автомобіля [NUMBER]. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем спричинені йому матеріальні збитки на загальну суму 148 425,51 грн., в той час як надає докази на підтвердження матеріальної шкоди на загальну суму 100 479,47 грн. Отже, все викладене в сукупності свідчить про недоведеність наявності прямого (безпосереднього) зв'язку між ДТП та збитками, на які вказує позивач. До того ж, суд звертає увагу, що п.2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі Стаття 1167 ЦК України передбачає покладення обовязку відшкодувати моральну шкоду на винну особу. Однак, суд не приймає до уваги доводи позивача в частині погіршення стану здоровя, стосунків з близькими, також те, що він закинув свою наукову та літературну діяльність, в звязку з ДТП, та те, що йому довелось відкласти, чи відмовитись від запланованих справ, оскільки вказані факти нічим не доведені та те, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування йому моральної шкоди в сумі 296 851,02 грн. є похідними від позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні яких судом було відмовлено, то й у задоволенні позову позивача в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 296 851,02 грн. по відшкодуванню моральної шкоди необхідно відмовити через їх безпідставність. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Оскільки, ухвалою судді від 25.05.2015 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду та у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed