Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що відповідно до витягу № 132528321 від 30.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [ADDRESS] належить в рівних частках позивачам. Станом на теперішній час в зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання колишньої дружини позивача -1 - [PERSON], яка з червня 2013 року не проживає у цій кватирі, речей її в квартирі не має. Стосовно позивача - 2, то вона є співвласником вкаазаної квартири, але відповідач не є членом її сім"ї. Позивачі вказують, що не зважаючи на тривалий строк відсутності за місцем свого проживання з місця реєстрації відповідач не знялась, за новим місцем проживання не зареєструвалась. Її наявність за місцем реєстрації створює перешкоди власникам квартири у розпорядженні цим майном та у користуванні, оскільки вони змушені додатково нести витрати по комунальним платежам. 03.09.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 04.09.2018 року Ухвалою судді позов залишено без руху. 04.10.2018 року Ухвалою судді відкрито провадження усправі. У судове засідання з"явився представник позивачів, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Крім того, відповідача було повідомлено на оційному сайті судової влади України. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу № 132528321 від 30.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [ADDRESS] належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Як убачається з пояснень представника позивачів, відповідач не проживає у [ADDRESS] з червня 2013 року., що підтверджено Актом ( а.с.16) від 27.04.2018 року. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч.2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів, оскільки відповідач, втратив право користування цим жилим приміщенням після того як залишив квартир ута виїхав. Реєстрація відповідача у квартирі на даний час чинить позивачам перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном, в зв'язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору, які сплачено позивачами за подання позову до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно договору про надання юридичних послуг № 18/18ц від 16.07.2018 та рахунку фактури № СФ -0000017 від 16.07.2018 позивачі також понесли витрати на правову допомогу (а.с. 18-20, 23). Щодо витрат у розмірі 2000,00 грн, які ще не понесли позивачі відповідно до Договору, то в цій частині необхідно відмовити, оскільки умови Догово про надання правової допомоги р ще не виконані в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved