Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.0540 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, в склад якої входить земельна ділянка площею 0.0540 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , та розташований на вказаній земельній ділянці незавершений будівництвом житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Вказує, що за життя [PERSON] склала на його користь заповіт, яким заповіла житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Зазначає, що він є єдиним спадкоємицем майна [PERSON] за заповітом та за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак у оформлені спадкових прав йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, належним чином зареєстрованих у державних органах, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка). Представник позивача - адвокат Якимчук Н.П. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, відзив на позов не подавала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка для позивача [PERSON] була рідною матірю. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею площею 0.0540 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:03:002:0159. На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в по [ADDRESS] разом із нею був зареєстрований онук [PERSON] 19 червня 2019 року за заявою [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №331/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] ; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №5531 від 11 червня 2019 року про спільне проживання та/або ведення спільного господарства [PERSON] на день її смерті; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 678896, від 30 листопада 2012 року; матеріалами спадкової справи №331/2019, заведеної 19 червня 2019 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому до нього перейшло право на належну померлій земельну ділянку площею 0.0540 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:03:002:0159. Судом також встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 серпня 2006 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Сарело Т.П., згідно якого заповіла для [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Однак, як вбачається з довідки, виданої Старокостянтинівської БТІОР від 02 жовтня 2018 року №1137, домоволодіння за адресою [ADDRESS] є незавершеним будівництвом, готовність якого складає 62%, початок будівництва з 1986 року. 18 жовтня 2019 року державним нотаріусом Заворотною Т.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації речових прав на нерухоме спадкове майно. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 8 Постанови № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВСУ від 18 грудня 2019 року у справі Справа № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19) визначено, що за положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, і підстав для відступу від нього не вбачається. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя із заявою для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна до уповноваженого державного органу не зверталася; документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта немає, готовність житлового будинку становить 62%. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено, а тому в частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] , слід відмовити. З огляду на викладене, за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0.0540 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель ї споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6810800000:03:002:0159, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 678896, від 30 листопада 2012 року.

Outcome: dismissed