Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з відповідачкою має спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2008 року з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно. 11 липня 2011 року рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області змінено розмір аліментів, так з позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначено рішення було видано виконавчий лист № 2-347/11 від 25 липня 2011 року, який перебуває на виконанні у Солонянському РВДВС ГТУЮ. На момент розгляду справи судом позивач був офіційно працевлаштований, де постійно отримував заробітну плату. На теперішній час змінився його майновий час, оскільки з 06 липня 2016 року позивач звільнений з роботи, у зв`язку з чим стала накопичуватися заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] . Крім цього позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка знаходяться на його утриманні. Враховуючи те, що у нього змінився матеріальний стан, з`явились інші зобов`язання по утриманню малолітньої дитини, з посиланням на ст. 192 СК України просив змінити розмір стягуваних з позивача за судовим рішенням аліментів з 1/3 частини від усіх його доходів на 1/6 частину від усіх видів доходів щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та просив відкликати раніше виданий виконавчий лист № 2-234 від 25 липня 2011 року про стягнення з позивача аліментів. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 88, 91). Відповідачка в судовому засідання позов не визнала та підтримала відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що у позивача відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів. Також на її утриманні окрім неповнолітнього сина знаходить і її мати [PERSON] , яка є особою пенсійного віку. Крім того, її син та її мати мають хронічні захворювання і потребують постійного лікування та більша частина їхнього доходу витрачається на лікування, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 60-64). Представник третьої особи Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) та третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені, причину неявки суду не повідомили. З`ясувавши думку відповідачки, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність позивача, його представника, третьої особи та представника третьої особи та представника третьої особи, суд постановив проводити розгляд справи у відсутність позивача, представника позивача, третьої особи та представника третьої особи та представника третьої особи. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 квітня 2011 року (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 23 листопада 2010 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно трудової книжки [PERSON] був звільнений за власним бажанням 06 липня 2016 року (а.с. 18). З акту обстеження житлово-побутових умов від 20 липня 2020 року складеного представниками громадськості вбачається, що сім`я [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що дитина та матір позивачки потребують постійного лікування та знаходяться на утриманні [PERSON] (а.с. 70). Як вбачається з медичної картки [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря алерголога з приводу хронічного тонзиліту (а.с. 74-80, 84). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом в судовому засіданні встановлено, що на утримані позивача також перебуває малолітня дитина - донька [PERSON] , тому вимоги позивача про зміну розміру аліментів, з врахуванням даних обставин, підлягають частковому задоволенню, оскільки сімейний стан позивача змінився, і на його утриманні є друга дитина, окрім сина сторін, при цьому судом також враховано, що позивач на даний час є не працевлаштованим. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, фізичний стан, як позивача, який фізично здоровий, працездатний, ту обставину, що позивач має ще одну дитину - малолітню доньку [PERSON] , а неповнолітній [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря алерголога з приводу хронічного захворювання, у зв`язку з чим необхідні додаткові кошти на його лікування, і тому суд вважає, що вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів з врахуванням зазначених вище обставин, є достатнім для задоволення потреб дитини сторін. Доводи відповідачки, що на її утриманні перебуває матір [PERSON] , яка має хронічні захворювання, судом не приймається оскільки [PERSON] є особою пенсійного віку та отримує державне забезпечення, а належних та допустимих доказів на підтвердження того, що матір відповідачки дійсно утримуються відповідачкою, суду не надано. Що стосується вимог позивача про відкликання після набрання судового рішення законної сили, виданого згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області виконавчого листа №2-347 від 25 липня 2011 року, то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки передбачає вирішення питання виконання рішення, яке повинно проводитись під час виконання рішення, а не під час вирішення справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України,

Outcome: partial