Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на підставі поданої 21.12.2018 року особистої заяви та наданих документів [PERSON] було призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Одночасно при подачі декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії відповідачкою також було зазначено про усвідомлення, того що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі вона зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. 28.12.2019 відповідачка в черговий раз звернулась до Управління з заявою про призначення житлової субсидії та подала декларацію про доходи і витрати осіб, з метою призначення їй житлової субсидії на наступний період. Відповідачкою цього ж дня, також було подано до Управління заяву від 27.12.2019 про комісійний розгляд питання призначення субсидії. Заява Відповідачки знову ж таки стосувалась призначення субсидії з урахуванням кількості осіб, які фактично проживають за адресою домогосподарства. Рішенням комісії від 30.01.2020 розгляну питання щодо призначення відповідачці пільг, було прийнято рішення від 04.02.2020 про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: [ADDRESS] , в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно. Крім того, 27.12.2019 при заповненні заяви про призначення житлової субсидії відповідачкою особисто під підпис було надано зобов`язання про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг, на суму, що перевищує 50 тис. гривень), вона повинна протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Позивач зазначає, що відповідно до підпункту 3 пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX Кабінету Міністрів України: у дводенний строк з дня набрання чинності цим Законом було доручено забезпечити прийняття нормативно-правових актів та подання на розгляд Верховної Ради України законопроектів, необхідних для врегулювання суспільних відносин, пов`язаних із встановленням карантину, у тому числі щодо: - недопущення припинення надання житлових субсидій на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19); - призначення житлової субсидії на наступний період для всіх без виключення домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, без їх звернення. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 247 «Про особливості надання житлових субсидій» заборонено на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), припинення надання житлових субсидій у випадках, передбачених Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, крім обставин, що унеможливлюють надання житлової субсидії, зокрема у разі переїзду домогосподарства в інше житлове приміщення (будинок) або у разі смерті одинокої особи. Так, 25.05.2020 р. Управлінням було прийнято рішення про призначення Відповідачці житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг в автоматичному режимі (без заяви та повторного прийняття рішення комісією в період з травня 2020 року по квітень 2021 року включно. Так, в 2020 році з метою виявлення фактів подання недостовірної інформації або не повідомлення про зміну обставин, які впливають на отримання житлової субсидії, спеціалістами Управління відповідно до інформації головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриманої листом від 19.06.2020 № 0.184-17376/0/15-20-вих. було встановлено наступне. Онук відповідачки - громадянин України [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , протягом періодів за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачки, перебував за кордоном, а саме: - в рамках першого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 01.09.2017 по 15.05.2019; - в рамках другого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 30.10.2019 по 29.12.2019 Таким чином, в першому періоді, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці, а саме з квітня 2018 року по вересень 2018 року, особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 183 календарних дня. В той час, як в другому періоді, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачці, а саме з липня 2019 року по грудень 2019 року, особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 61 календарний день. Відповідно до п.9 Положення в редакції від 20.10.2018 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія. Позивач зазначає, що відповідачка не мала права на призначення та отримання житлової субсидії оскільки вона не повідомила позивача про факт перебування [PERSON] за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періодів, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії. При цьому в Управлінні не зареєстровано жодного факту надання від відповідачки документальних чи інших доказів, які б підтвердили легалізацію в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах громадянина [PERSON] , з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики; -не виконала свої письмові зобов`язання надані в заявах від 21.12.2018 та 28.12.2019 стосовно змін обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії, зокрема в частині повідомлення про перебування за кордоном свого онука - громадянина України [PERSON] як особи із складу домогосподарства, протягом періодів з квітня 2018 року по вересень 2018 року та з липня 2019 року по грудень 2019 року; -не надала комісії інформацію про факти перетину кордону у сукупності більше 60 днів гр. [PERSON] , а ні на час складання своїх заяв, а ні на час розгляду даного питання комісією, а ні під час розгляду питання щодо призначення субсидії на наступний період усім домогосподарствам, які отримували субсидію в опалювальному періоді 2019-2020 років, без заяв громадян про призначення житлових субсидій (в рамках п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 247). Відповідачкою було завдано матеріальної шкоди державному бюджету на загальну суму 10919,49 грн. Станом на дату подання позовної заяви до суду Відповідачем у добровільному порядку не повернуто надміру отримані кошти житлової субсидії тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради надміру виплачену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6100,44 грн., на користь держави в особі Міністертва соціальної політики України надміру виплачену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4819,05 грн. а також судовий збір на користь виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 17.12.2020 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 26.03.2021 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] зверталась з письмовими заявами від 21.12.2018 та 28.12.2019 до Управління про призначення житлової субсидії (а.с.9,10). Одночасно, при подачі заяви про отримання субсидії відповідачем було заповнено та подано декларації про доходи і витрати осіб, відповідачем також було зазначено про усвідомлення того, що у разі подання ним у неповному обсязі або недостовірної інформації про осіб, які зареєстровані, фактично проживають у житловому приміщенні, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі вона зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії (а.с.11,12). Крім того, [PERSON] також подано заяви 21.12.2018 р.,27.12.2019 на ім`я начальника Металургійного УПСЗН із зазначенням в неї, що просить комісію розглянути питання про призначення субсидії згідно фактично проживаючих осіб. Зареєстрований разом із нею онук - [PERSON] фактично мешкає окремо і матеріальної допомоги їй не надає. (а.с.13,14.) Так, судом встановлено, що [PERSON] (далі - Відповідач), Управлінням було прийнято рішення про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , в період з листопада 2018 року по квітень 2019 року та з грудня 2019 року по квітень 2020 року, з травня 2020 року по квітень 2021 року включно (А.С.17-19). 21.12.2018р. та 28.12.2019 року при заповненні заяв про призначення житлової субсидії Відповідачем особисто під підпис було надано зобов`язання про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг, на суму, що перевищує 50 тис. гривень), вона повинна протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення (а.с. 9,10). Одночасно, при подачі декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії Відповідачем також було зазначено про усвідомлення, того що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі вона зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. В подальшому, згідно з Положенням, призначення субсидії Відповідачу здійснювалось в режимі автоматичного розрахунку. Письмовими матеріалами справи встановлено, що в 2020 році з метою виявлення фактів подання недостовірної інформації або не повідомлення про зміну обставин, які впливають на отримання житлової субсидії, спеціалістами Управління було встановлено, що онук відповідачки - [PERSON] , як член сім`ї особи із складу домогосподарства, а саме онук, який зареєстрований в домоволодінні, на яке призначено субсидію, протягом періодів, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачу, останній перебував за кордоном, а саме: - в рамках першого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 01.09.2017 по 15.05.2019; - в рамках другого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 30.10.2019 по 29.12.2019 (а.с. 22-23). Таким чином, в першому періоді, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачу на підставі її заяви від 21.12.2018 (мається на увазі період доходів з квітня по вересень 2018 року) члена сім`ї особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 183 календарних дня. В той час, як в другому періоді, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачу на підставі його заяви від 27.12.2019 (мається на увазі період доходів з липня 2019 року по грудень 2019 року) члена сім`ї особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 61 календарних дня. Відповідно до п.9 Положення в редакції від 20.10.2018 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Так, Позивачем 27.08.2020 на зареєстровану адресу місця проживання Відповідача були направлені поштою рекомендовані листи Управління №01-11/4759 з повідомленнями про припинення надання житлової субсидії та необхідність повернення надміру отриманої субсидії на рахунок Міністерства соціальної політики України в розмірі 4819,05 грн. у строк до 05.10.2020 та в розмірі 6100,44 грн. на рахунок УПСЗН в строк до 05.10.2020 (а.с.27,28). Станом на дату подання даної позовної заяви до суду Відповідачем у добровільному порядку не повернуто надміру отримані кошти житлової субсидії. Відповідно до п.49 Порядку громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Дані спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, яким затверджено «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали. Відповідно до абз. 1 п. 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання крапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення), (в редакції, що діяла станом на виникнення спірних правовідносин) субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг (далі - орендар). В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 7 Положення, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія. У разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, зокрема, довідок, що підтверджують місце перебування особи в іншій адміністративно-територіальній одиниці у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідок про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку). На підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії, прийнятого у порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, підприємства - виробники/виконавці житлово-комунальних послуг не нараховують плату за послуги на осіб, які зареєстровані, але фактично не проживають у житловому приміщенні (будинку). Пунктом 13 Положення регламентовано, що громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Таким чином, внаслідок вчинення вищезазначеного правочину відповідач протягом місяця мав повідомити про відсутність члена сім`ї на території України більше ніж 60 днів. Абзацем 7 пункту 13 Положення регламентовано, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та визначення її розміру. Отже на підставі викладеного, Відповідач не мав права на отримання субсидії, оскільки він не виконав свої письмові зобов`язання. Пунктом 14 Положення № 848, передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді, а тому перерахунки житлової субсидії на наступні періоди управлінням здійснювалися автоматично з розрахунку тільки заявника. Пунктом 20 Положення визначено, що надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. Також, згідно з п. 20 зазначеної Постанови КМ України сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Відповідно до пункту 4 Положення, субсидія призначається за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов`язкового відсотка платежу. Відповідно до абзацу 8 пункту 20 Положення у разі відмови управителя, об`єднання, виконавця комунальної послуги або громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку. В даному випадку згідно з абзацем 11 пункту 7 Положення - житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). З наведених положень, слідує, що онук Відповідача - [PERSON] , як член сім`ї особи із складу домогосподарства, протягом періодів, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачу, останній перебував за кордоном, а саме: - в рамках першого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 01.09.2017 по 15.05.2019; - в рамках другого періоду, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці - з 30.10.2019 по 29.12.2019 Таким чином, в першому періоді, за який враховується дохід для призначення житлової субсидії Відповідачці, а саме з квітня 2018 року по вересень 2018 року, особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 183 календарних дня. В той час, як в другому періоді, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії Відповідачці, а саме з липня 2019 року по грудень 2019 року, особи із складу домогосподарства - [PERSON] перебував за кордоном сукупно 61 календарний день. Однак, всупереч приписам Положення, відповідач не зазначив та не повідомив Управління про цей факт, що підтверджується матеріалами справи, а також даний факт не заперечується відповідачем. Належних доказів про те, що відповідач [PERSON] повідомляла позивача про відсутність одного з членів сім`ї за межами України більше ніж 60 днів суду не надано, а отже відповідач не мав права на призначення та отримання житлової субсидії, оскільки вона в порушення вимог абз.16 пункту 16 Положення, не повідомила Позивача про факт перебування онука [PERSON] за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періодів, за які враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Не виконавши свої письмові зобов`язання надані в заявах від 21.12.2018 та 27.12.2019 стосовно змін обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії, зокрема в частині повідомлення про перебування за кордоном онука [PERSON] , як члена сім`ї особи із складу домогосподарства, протягом періодів за які було нараховано субсидію. Не надала комісії інформацію про факти перетину кордону у сукупності більше 60 днів гр. [PERSON] а ні на час складання своїх заяв, а ні на час розгляду даного питання комісією (2019,2020рр.). У зв`язку з чим відповідачем було завдано матеріальної шкоди державному бюджету на загальну суму 10 919,49 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950"Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Станом на дату подання даної позовної заяви до суду відповідачем у добровільному порядку не повернуто надміру виплачену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010). Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідачем не надано жодних аргументів для спростування доводів позивача, суд доходить висновку про аргументованість та доведеність позовних вимог, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved