Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

30.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та довічно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона 22 квітня 1962 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У [INFO] чоловік помер. На даний час їй 81 рік. З 1992 року вона є пенсіонером за віком. Єдиним джерелом її доходу є пенсія за віком, яка станом на 02 червня 2019 року складає 2172,78 ( дві тисячі сто сімдесят дві) гривні 72 копійки, інших джерел доходу в неї немає. Останні роки вона тяжко хворіє, має хронічні захворювання та потребую постійного лікування на яке вона витрачає майже всю пенсію. Щомісяця витрачає близько 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень на ліки. Сума, що залишається у неї близько 672 гривень, є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її вистачає лише на харчування. На оплату комунальних-послуг та предмети першої необхідності коштів їй не вистачає . Відповідач добровільно матеріальну допомогу позивачу надавати не бажає. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково оскільки у позивача ще є один син, його рідний брат - [PERSON] , тому вважає, що обов`язок піклування про матір повинно лежати на обох її дітях. Відповідач зазначає, що під час загострення її хвороб, коли вона перебувала в лікарні, він особисто та також через свою цивільну дружину [PERSON] купував та передавав їй ліки та їжу, нажаль квитанціями він цього підтвердити не можу, так як не вважав за необхідність їх зберігати та вираховувати скільки він потратив на лікування та допомогу своєї матері, вважає, що це його моральний обов`язок. Під час проживання матері за пропискою він регулярно її відвідував та привозив їжу. Зазначив, що працює водієм шкільного автобуса в Комунальному закладі "Морозівська гімназія Балаклійської районної ради Харківської області" та отримує невелику заробітну платню. Відповідач не може себе назвати заможною людиною. Ніяких інших статків, а саме рахунків у банку, земельних паїв, він не має. Вважає справедливим, щоб допомогу матері надавали обидва сини, а тому визнає позов у розмірі 1/8 частки від усіх його доходів. Позивач в судове засідання не з"явилася. Представник позивача надав заяву якій, просив суд позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково у розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07 липня 1966 року. [PERSON] є пенсіонером за віком, отримує пенсію в розмірі 2172,78 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 02.07.2019 року, виданою Балаклійським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України Харківської області. Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . [PERSON] має хронічні захворювання, що підтверджується копіями виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарно) хворого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] в розумінні ч.3 ст.75 СК України, є непрацездатною, оскільки є пенсіонером, отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Указана норма не пов`язує обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказані обставини суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідач є сином позивача, яка є непрацездатною та такою, що потребує матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів, але саме в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки у позивача є ще один син, який доводиться відповідачу рідним братом та який не є інвалідом або хронічно хворою людиною, який повинен також допомагати матері, тому зазначене буде відповідати принципам справедливості та розумності в утриманні їхньої матері. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial