Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

31.03.2016 року позивач [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення, в якому просла усунути перешкоди в користуванні будинком № 4 по вул. Козацькій (раніше Колгоспній) в м. Лиман (раніше [PERSON]) шляхом виселення [PERSON], [INFO], з вказаного будинку. В обґрунтування позову зазначила, що будинок № 4 по вул. Козацькій (раніше Колгоспній) в м. Лиман (раніше [PERSON]) є її власністю згідно свідоцтва про право власності № 1322 від 10.05.2012 року. Даний будинок був придбаний позивачем на прилюдних торгах по реалізації нерухомого майна 20.04.2012 року ВДВС Краснолиманського МУЮ Донецької області. Крім того, позивач є власником земельної ділянки по вул. Козацька (Колгоспна), 4 м. Лиман (раніше [PERSON]) на основі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2014 року. До теперішнього часу відповідач продовжує мешкати та зареєстрований у вищезазначеному житловому будинку, створює перешкоду [PERSON] користуватися та розпоряджуватися своїм майном у повному обсязі. Позивач разом із своїм представником неодноразово вимагали звільнити приміщення, відповідач просив їх залишити його в будинку на зимовий період, але до сих пір не звільнив будинок та не передав ключі. У письмовій формі до відповідача була заявлена вимога про звільнення приміщення та передачу ключів в строк 14 днів, але відповіді на неї не надійшло. Крім того, 16.10.2016 року позивач та його представник зверталися до Краснолиманського ВП ГУНП України в Донецькій області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за порушення прав власника, незаконне перебування в чужому домоволодінні. На підставі вказаного просила задовольнити позовні вимоги виселити [PERSON] з вказаного будинку. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, представляти свої інтереси доручила [PERSON] (а.с. 10). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала наяснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечував, проте зазначив, що йому нікуди подітися, бо іншого жилого приміщення він не має, не одружений. Має дорослу доньку, але вона винаймає житло. Грошових коштів щоб викупити будинок у позивачки він не має. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживає в [INFO] (раніше Колгоспній) в м. Лиман (раніше [PERSON]). Їм відомо, що вказаний будинок був проданий за його борги ще в 2012 році. Новий власник не може ним користуватися, бо він з будинку не виїджає. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належав житловий будинок по вул. Козацька (Колгоспна), 4 м. Лиман (раніше [PERSON]). На підставі протоколу № 05-0145/11 про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON], вищезазначений житловий будинок 05 квітня 2012 року був виставлений на прилюдні торги. Переможцем прилюдних торгів визнано [PERSON] (а.с. 28). Результати торгів [PERSON] не оскаржував. Згідно свідоцтва державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.05.2012 року, реєстровий номер 1322, на підставі акта про проведені прилюдні торги, які затверджені начальником відділу ДВС Краснолиманського МУЮ [PERSON] 20 квітня 2012 року, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку з господарсько побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. Колгоспна, б. 4 в м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 16). Право власності в установленому порядку зареєстровано [PERSON] в Бюро технічної інвентаризації м. Слов"янська (а.с17) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 23185280 від 19.06.2014 року земельна ділянка розташована за адресою вул. Колгоспна, 4 в м. Красний Лиман належить [PERSON] (а.с. 14-15). Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року. відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм будинком на власний розсуд і має право за\~ст. 391 ЦК України\~вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст.\~379,\~382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 109 ЖК України\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Як встановлено судом позивач [PERSON] на законних підставах (шляхом придбання з прилюдних торгів) набула право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Колгоспна, б. 4 в м. Красний Лиман Донецької області. В той же час право власності відповідача [PERSON] на підставі п. 8 ч.1 ст. 346 ЦК України на вказаний будинок припинено у зв"язку зі зверненням стягнення на належне йому майно за його зобов"язаннями. Згідно з відомостями, які містяться в актах, що їх складено головою вуличного комітетету за участю сусідів від 17.08.2015 року, 16.10.2015 року, 07.03.2016 року, 23.03.2016 року, [PERSON] продовжує проживати за адресою вул. Козацька (Колгоспна), б. 4 в м. Лиман Донецької області (а.с.22-25). Ці відомості не спростовував і сам відповідач в судовому засіданні, підтвердили свідки. Таким чином, не зважаючи на припинення права власності на вказаний будинок, в добровільному порядку виселитися з нього відповідач не бажає. Проживання у житловому будинку відповідача [PERSON] є перешкодою в повній мірі реалізувати своє право власності позивачу [PERSON] На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а [PERSON] - виселенню з будинку. Позивач та його представник ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні не заявляли вимоги щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат.

Outcome: approved