Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] 28 січня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, який позивач неодноразово уточнював та згідно з останньою редакцією позовної заяви просить суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за невиконаним попереднім договором купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2013 року в сумі 1500000 гривень 00 копійок, та судові витрати у розмірі 3654 гривні 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 01 серпня 2013 року він та відповідач [PERSON], за участю ріелтора агенції нерухомості, домовилися про купівлю квартири [ADDRESS], за один мільйон п'ятсот тисяч гривень та підписали попередній договір від 01 серпня 2013 року, згідно з яким він передав [PERSON] суму грошей в розмірі 8140 гривень, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який сторони повинні були укласти у майбутньому. Також сторони вирішили, що угода купівлі-продажу вказаної квартири повинна відбутись 21 серпня 2013 року. Як стверджує позивач, він 21 серпня 2013 року приїхав в м. Одесу, для укладання означеного договору купівлі-продажу, але його підписання не відбулося. У приміщенні приватного нотаріуса було виявлено, що відповідач загубила паспорт і підписання угоди неможливе, також було неможливо підписати і засвідчити за відсутністю паспорта попередній договір. У зв'язку з вказаним, увійшовши в становище, позивач погодився почекати до вирішення питання з відновленням втраченого документу продажем квартири. Внаслідок того, що повертатись до м. Луганська з достатньо великою сумою грошей в кишені позивачу було небезпечно, сторони вирішили укласти попередній договір в простій письмовій формі та ідентифікувати [PERSON] за пенсійним свідоцтвом. 21 серпня 2013 року [PERSON] та відповідач уклали письмовий договір, згідно з яким він зобов'язався сплатити відповідачу гроші у сумі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень, як попередню оплату за продаж йому, протягом 30 днів з моменту здійснення цієї попередньої оплати, квартири за адресою: [ADDRESS], а останній зобов'язався продати зазначену квартиру на цих умовах. Позивач посилається, що свої зобов'язання за цим договором він виконав та 21 серпня 2013 року сплатив відповідачу гроші у повному обсязі, як засвідчено в п. 5.1. попереднього договору, однак у звязку з тим, що [PERSON] протягом 30 днів свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула, позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяви, в яких позов підтримував, просив суд його задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності (а.с.30, 60, 74). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.29) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи вищевикладене, оскільки поважних причин для відкладення розгляду справи відповідачем не надано та враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені\~ст. 157 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог\~ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір №2, за яким [PERSON] є покупець, а [PERSON] продавцем (а.с.23-24). Згідно з пунктом 1 вказаного попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року, сторони зобов'язуються в майбутньому, в строк, обумовлений п. 6.1. цього договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, на умовах і в порядку, визначених цим договором. Нерухомим майном є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Продавець гарантує і готов нести відповідальність, передбачену цим договором та законодавством України, нежитлове приміщення: є добросовісно ним придбаною, нікому раніше не проданою, не подарованою, не відчуженою іншим спосо\-бом, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не переданою, під арештом, податковою заставою чи забороною на відчуження не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав, в тому числі речових чи претензій зі сторони третіх осіб немає; позбавлена недоліків, особливо прихованих недоліків, які Покупець не міг побачити при огляді квартири (оповзні, руйнування фундаменту, стін тощо). Продавець стверджує, що він висловлює волю всіх співвласників, що мають законне право власності або користу\-вання приміщенням і згоден нести відповідальність за їх дії (бездіяльність), які можуть привести до невиконання або неналежного виконання цього договору. Продавець стверджує, що у разі виникнення необхідності сплатити податок з доходів фізичних осіб зобов'язується сплатити зазначений податок до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Згідно з п. 2 вказаного договору, продавець стверджує, що він згоден продати, а покупець стверджує, що він згоден купити зазначену квартиру за ціною 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень. Розрахунок відбуватиметься в гривнях. Ціну, вказану в п. 2.1 договору, покупець сплачує продавцю, в день підписання даного договору. Вартість нотаріального оформлення основного договору сплачує покупець. Оплату державного мита здійснює покупець. Внесок до пенсійного фонду сплачує продавець. Оплату довідок та інших документів необхідних для відчуження квартири здійснює продавець. Вартість проведення оцінки квартира сплачує продавець. Згідно з п.5 попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року, до підписання цього договору, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпе\-чення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав суму завдатку у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень, що складає повну вартість квартири. У випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов'язується повернути покупцю отриманий від нього аванс. Невиконанням договору є будь-який факт відмови однієї із сторін від підписання договору купівлі-продажу на ви\-значених цим договором умовах; нез'явлення до нотаріуса у визначений час; або-невиконання договору купівлі-продажу, невиконання продавцем п. 3.1.5. - 3.1.9 цього договору. За достовірність чи справжність документів, необхідних для підписання основного договору, несе відповідальність особа, що їх надала. Пунктом 6.1 попереднього договору за №2 від 21.08.2013 року встановлено, що за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізні\-ше 21.09.2013 року у приміщенні приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями\~525,\~526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України,\~виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до вимог ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~статті 530\~цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення\~статті 538\~цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Враховуючи невиконання відповідачем умов погоджених з позивачем, що викладені у попередньому договорі №2 від 21.08.2013 року, [PERSON] був вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. [PERSON] виконав свої зобовязання узгоджені між ним та відповідачем, що викладено у п.5.1 попереднього договору №2 від 21.08.2013 року. Доказів повернення [PERSON] грошових коштів позивачеві, в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved