Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань та 3 процентів річних, в якій просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати в розмірі 37000 грн., суму 3 % річних в розмірі 8880 грн., а всього 45880 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14.12.2009 року уклав з відповідачем попередній договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого передав відповідачу грошові кошти у сумі 200000 гривень. Проте попередній договір не був виконаний відповідачем, а отриманий від нього на підставі договору від 14.12.2009 грошові кошти відповідач повністю не повернув до цього часу. 11.01.2013 року Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя прийняв рішення по цивільній справі №0538/5477/2012, відповідно до якого стягнувз відповідача на його користь грошові кошти у сумі 200000 грн., отримані відповідно до попереднього договору від 14.12.2009. У зв'язку з неповерненням відповідачем грошових коштів в сумі 200000 грн. неодноразово звертався до Жовтневого районного суду про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів рішних. На цей час відповідно до листа Лівобережного відідлу ДВС ГТУЮ у Донецькій області №14.1-59/4361 від 04.05.2018 залишок основного боргу відповідно до виконавчого провадження №43798857 по виконавчому листу №2/265/74/13 від 05.06.2013, що виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення 200000 гривень складає 148073,72 грн. Останнє стягненя інфляційних нарахувань та 3 процентів річних відбулося відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя у справі №263/1066/2016 від 11.10.2016 за період з 09.01.2015 по 30.04.2016. Тому просить стягнути суму інфляційних нарахувань за період 01.05.2016-31.03.2018 у розмірі 37000 грн. та 3% річних за період з 01.05.2016 по 30.04.2018 у розмірі 8880 грн., виходячи з суми боргу 148000 гривень, а всього 45880 грн. Також просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2400 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повістки направлені на адресу відповідача повернуті поштою з відміткою «за закінченням строку зберігання». На підставіст.247 ч.2 ЦПК України, справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року постановлено провести заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно повідомлення Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь від 04.05.2018 №14.1-59/1361, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадення №43798857 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/265/74/13 від 05.06.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 200000 грн., витрат з оплати судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 201820,00 гривень. Відповідно до відомостей, які надані бухгалтерією ПРАТ "МК "Азовсталь", по вказаному виконавчому документу утримано на користь [PERSON] - 53746,28 грн., залишок боргу становить 148073,72 грн. Так, відповідно рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.10.2016 року (справ №263/2893/16-ц, провадження №2/263/1066/2016) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму інфляційних нарахувань у розмірі 96600 грн., суму 3% річних у розмірі 7841 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн., сплачений судовий збір в сумі 966,29 грн, а всього 108107,29 грн. У мотивувальній частині рішення зазначено, що суд стягує 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 10.01.2015 по 30.04.2016 року. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У даному конкретному випадку, сукупний індекс інфляції за період з 01.05.2016-31.03.2018, який розраховано шляхом помноження індексів інфляції за наведений період, які є більшими ніж 100 % на місяць та поділеними на 100, дорівнює 1.253779, таким чином сума боргу з урахуванням інфлційних нарахувань складає 148000 (сума боргу) * 1,25 (індекс інфляції) = 185000 гривень, тобото сума інфляції скала 37000 гривень (185000 гривень - 1480000 гривень). Крім того, сума боргу з урахуванням 3% річних, яка розраховується наступним чином: 148000х3% : 100% :365 х 730 днів прострочки склала 8880 грн. (з 01.05.2016-31.03.2018). Таким чином, з урахуванням того, що сума боргу відповідача перед позивачем складає 148000 гривень, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за період з з 01.05.2016-31.03.2018 суму інфляційних нарахувань у розмірі 37000 гривень та 3% річних у розмірі 8880 гривень, що разом складає 45880 гривень. Відповідачем суду не надано спростування наведеного розрахунку позивачем, з яким погоджується суд. Як вбачається з матеріалів справи до звернення до суду позивачу була надана правова допомога, а саме здійснено вивчення, аналіз та оцінка документів, пов'язаних зі справою, збір доказів, складання позовної заяви, за що позивачем сплачено 2400 грн., що з урахуванням часу, необхідного для складання зазначених процесуальних документів, не перевищує граничного розміру за Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного

Outcome: approved