Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М. С. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] 13.01.1990 року [PERSON] з метою прийняття спадщини звернувся до Новоайдарської Державної нотаріальної контори з відповідною заявою, після чого було заведено спадкову справу. 17.11.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоайдарського нотаріального округу Кузьменко М. С. з метою оформлення права власності на зазначене спадкове майно, але отримав відмову, оскільки в наданих документах містились розбіжності, а саме: у спадковій справі зазначено дату смерті [INFO], а в свідоцтві про смерть [PERSON] міститься дата смерті [INFO]. Перевірити розбіжності нотаріус не має можливості, оскільки спадкова справа знаходиться на території, що є тимчасово непідконтрольною українській владі. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Новоайдарської селищної ради - Шопін І.В. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Кузьменко М.С. в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7), яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформацією наданою виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10), копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння (а.с.11). 13.01.1990 року [PERSON] з метою прийняття спадщини звернувся до Новоайдарської Державної нотаріальної контори з відповідною заявою, після чого було заведено спадкову справу, що підтверджується копією витягу зі Спадкового реєстру (а.с.9). Спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом є позивач [PERSON], як її син, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). 17.11.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М. С. з метою оформлення права власності на зазначене спадкове майно, але отримав відмову, оскільки в наданих документах містились розбіжності, а саме: у спадковій справі зазначено дату смерті [INFO], а в свідоцтві про смерть [PERSON] міститься дата смерті [INFO]. Перевірити розбіжності нотаріус не має можливості, оскільки спадкова справа знаходиться на території, що є тимчасово непідконтрольною українській владі, що підтверджується письмовою відповіддю приватного нотаріуса Новоайдарського нотаріального округу Кузьменко М. С. (а.с.17). За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Позивач просив поновити йому процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого права, зазначивши причину пропуску такого строку, яку суд вважає за можливе визнати поважною. Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилась у 1989 році. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963, який діяв на час смерті [PERSON], було визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, до числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Оскільки позивач є сином спадкодавця, то відповідно до положень ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, він є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, стаття 549 ЦК містить перелік дій, які свідчать про прийняття спадщин. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входь усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування". Позивачем доведено відсутність у нього можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину та оформлення свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку, зокрема й шляхом його визнання. З урахуванням вищенаведеного, суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки останній є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] першої черги за законом, підтвердив належними доказами обставини, викладені в позові, та відсутність можливості вирішення даного спору в нотаріальному порядку, зазначив причину пропуску ним строку, установленого законом для пред'явлення позову до суду, яка визнана судом поважною. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 525, 527, 529, 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16, 127, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1261, 1268, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved