Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

30 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що його батьками були [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка (пай), площею 4,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (в тому числі: 4,3091 га ріллі та 0,5643 га - сіножаті), що розташована на Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Право на спадщину за законом після смерті батька отримали діти: [PERSON] та [PERSON] по ? частки земельного паю. 13 грудня 2013 року [PERSON] оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна після смерті батька [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на ? частку спадкового майна не видано, про що в Державному акті та свідоцтві про право на спадщину внесені відповідні записи. Сестра позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви до Державної нотаріальної контори, але оформити право власності на частину спадкового майна не встигла, так як померла [INFO]. Заповіт від імені померлої Павлівською сільською радою не посвідчувався. Після смерті останньої відкрилась спадщина на ? частку земельної ділянки (паю), площею 4,87 га, яку [PERSON] не встигла оформити після смерті [PERSON] Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син -[PERSON], який відмовляється від прийняття спадкового майна за законом. Своєчасно спадщину після смерті сестри [PERSON] позивач не прийняв у зв'язку з відсутністю коштів для оформлення спадщини. Коли він звернувся до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини після смерті сестри на себе, то йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після сестри [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надав письмову заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи у його відсутність, просив визначити додатковий строк позивачу для прийняття спадщини строком один місяць (а. с. 54). Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що не заперечує проти позову, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 52). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі ( а. с. 25). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] (а. с. 53). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого Цивільного кодексу України. Статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті батька позивача [PERSON], часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Зі змісту ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках: діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, на момент смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], живими були його діти: [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем та подачею відповідної заяви . Зокрема п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року зазначено, що цивільні правовідносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що правила книги 6 Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а. с. 9). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] були також [PERSON] та [PERSON] (а. с. 73 ). Отже наведене вище свідчить про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як рідних брата та сестри. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача - [PERSON] помер [INFO] (а. с. 27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю [PERSON], [INFO] - третьої особи у справі, була [PERSON] (а. с. 10). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20 лютого 1984 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис № 98 (а. с. 11). [PERSON], тобто сестра позивача та мати третьої особи, померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). За таких обставин, суд вважає, що колишній чоловік - [PERSON] не має право на спадкове майно після смерті [PERSON]. Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20 березня 2002 року № 91, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 593, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,87 га, в тому числі: 4,3091 га ріллі та 0,5643 га - кормових угідь (а. с. 13). Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1519, спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], а саме: ? частки земельної ділянки, площею 0,5643 га (сіножаті) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 593, є його син - [PERSON], тобто позивач по справі (а. с. 14-15). Зокрема, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14560033 від 13 грудня 2013 року, власником нерухомого майна, а саме: ? частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5643 га (сіножаті), що розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, є [PERSON] (а. с. 16). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1517 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], а саме: ? частки земельної ділянки, площею 4,3091 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Павлівською сільською радою 29 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 593, є позивач по справі - [PERSON] (а. с. 17-18). Також судом встановлено, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14556830 від 13 грудня 2013 року, власником нерухомого майна, а саме: ? частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,3091 га (рілля), що розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, є [PERSON] (а. с. 19). Крім цього, державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори 12 грудня 2013 року за реєстрованими №№ 1517, 1519 внесені зміни до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, на підставі яких право власності на ? земельної ділянки переходить до [PERSON] (а. с. 13). З довідки, виданої виконкомом Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області № 825 від 28 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] на території Павлівської сільської ради Білопільського району проживала без реєстрації місця проживання. Заповіт від імені померлої сільською радою не посвідчувався (а. с. 20). Крім того, згідно довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, [PERSON], який помер [INFO] постійно проживав в с. Петровське Білопільського району Сумської області. Після його смерті спадщину фактично прийняв син [PERSON], заповіт від імені померлого сільською радою не посвідчувався (а. с. 35). Із наданої інформації Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] його син [PERSON] 13 грудня 2013 року звернувся в нотаріальну контору із додатковою заявою про прийняття спадщини. Стосовно спадкової справи після [PERSON], яка померла [INFO], заводилась третьою Сумською державною нотаріальною конторою (а. с. 25, 56-57). Із наданої копії спадкової справи № 92/2011, яка надійшла з третьої Сумської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа відносно [PERSON], яка померла [INFO] заводилась 24 березня 2011 року за претензією ПАТ КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Сумського регіонального управління «Слобожанщина» до спадкоємців майна боржника (а. с. 59-66). Крім того, із наданої до суду представником позивача копії заяви померлої [PERSON], вбачається, що остання, 03 червня 2003 року звернулася до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO], в результаті чого 03 червня 2003 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, а саме - грошові внески ( а. с. 74 - 75 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після батька [PERSON], який помер [INFO], в тому числі на ? земельної ділянки, що належала батьку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], але не встигла її переоформити у відповідності до земельного законодавства, чинного на той час. При зверненні 13 грудня 2013 року [PERSON] до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON], йому було видане свідоцтво лише на ? частину вищезазначеної земельної ділянки та зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на ? частку спадкового майна ще не видано. Таким чином, позивач [PERSON] має право на спадщину після смерті сестри [PERSON], однак не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки не знав, що його сестра [PERSON] після смерті батька [PERSON] також подавала відповідну заяву до Білопільської державної нотаріальної контори і має право на вищезазначену земельну ділянку, а дізнався про це лише у грудні 2013 року, коли сам звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає йому додатковий строк для прийняття спадщини після сестри [PERSON], яка померла [INFO], тривалістю один місяць з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved