Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мама [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 часток квартири [ADDRESS]. Ця квартира в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Слов'янською міською Радою 28 грудня 2008 року на підставі Розпорядження міського голови за № 921-р від 20 грудня 2004 року належала його матері [PERSON] та його батькові [PERSON] кожному по 1/2 частці. Та їх право власності на квартиру було зареєстровано в КА БТІ за № 18017/28 від 24 січня 2005 року по реєстраційному номеру в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 9657104. [INFO] року помер його батько [PERSON]. Спадкоємцями на належне йому майно, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS] та вклади, були він, як син та його мама, як дружина спадкодавця. Спадщину вони в установленому порядку прийняли. 27 лютого 2008 року він та мама отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом кожен на 1/2 частку спадщини, тобто кожен на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Він на підставі отриманого Свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрував своє право власності на належну йому частку квартири в КП БТІ 14 березня 2008 року в Реєстрі прав власності на нерухому майно по реєстраційному номеру 9657104, а мама за життя не зареєструвала в Реєстрі прав власності на нерухоме майно свого права власності на отриману в порядку спадкування після померлого [PERSON] 1/4 частку квартири. У зв'язку з чим приватний нотаріус Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] Постановою від 01 квітня 2014 року відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема на підставі правонаступництва. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не слідує з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Отже у зв'язку з прийняттям мною спадщини після померлої матері [PERSON] до нього перейшло право на 1/4 частку отриманої померлою в порядку спадкування квартири [ADDRESS]. Оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала свого права власності на підставі отриманого Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири то відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в а. 3 п. 23 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». У нього іншого порядку визнання права власності на цю 1/4 частку квартири [ADDRESS] ніж судовий нема. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення чи невизнання. Згідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] вартістю 30676 грн., яка розташована на першому поверсі 2-х поверхового житлового будинку, і складається з трьох кімнат площею 11,9 кв. м., 16,8 кв. м., 23,9 кв.м. загальною житловою площею 52,6 кв.м., кухні площею 8,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,4 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,1 кв.м., вбудованої шафи площею 1,7 кв.м., загальною площею 73,3 кв.м. в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 03 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 26 ). Представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору на представництво інтересів від 29 вересня 2014 року ( а.с.27) до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 03 жовтня 2014 року адвокат [PERSON] звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги [PERSON] ( а.с. 28 ). Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 25). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] Наведене підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13 січня 1964 року. ( а.с. 8). запис акта про укладання шлюбу № 48 від 28 квітня 1990 року, повним витягом з Державного реєстру Батьки позивача [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Батькам позивача [PERSON] у рівних частках належала квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 2004 року.( а.с. 15-16,). [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09 червня 2007 року. ( а.с. 7). Після смерті матері залишилась спадщина - 1/2 частки квартири [ADDRESS], яку прийняли він та його мати- [PERSON], оскільки постійно проживала з батьком за вищезазначеною адресою. 27 лютого 2008 року позивач та його матір- [PERSON] отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом кожен на 1/2 частку спадщини, тобто кожен на 1/4 частку квартири [ADDRESS].( а.с. 9,10,11,12) Він на підставі отриманого Свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрував своє право власності на належну йому частку квартири в КП БТІ 14 березня 2008 року в Реєстрі прав власності на нерухому майно по реєстраційному номеру 9657104, а [PERSON] за життя не зареєструвала в Реєстрі прав власності на нерухоме майно свого права власності на отриману в порядку спадкування після померлого [PERSON] 1/4 частку квартири. [INFO] року [PERSON] померла ( а.с.6). На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України озивач належить до спадкоємців першої черги за законом. Позивач прийняв спадщину, оскільки подав відповідну Заяву нотаріусу. 01 квітня 2014 року позивач звернувся до нотаріуса з Заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, який би підтверджував право власності на неї спадкодавця (його матері). Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2014 року ( а.с. 14). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». 01 квітня 2014 року Постановою приватного нотаріуса Слов»янського міського нотаріального округу Донецької області позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у зв»язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на нерухоме майно- ? частину квартири на ім»я спадкодавця [PERSON] ( а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач успадкував ? частини квартир [ADDRESS] після смерті матері, однак позбавлений можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на ? частину квартири за його матір»ю (1/2 частка квартири належала його матері, інша 1/2 частка квартири прийнята ним та його матір»ю після смерті батька, однак спадщина його матір»ю не була оформлена і право власності не зареєстровано). Без документів, які б посвідчували право власності його матері на ? частину квартири, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка його право власності не визнається. Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24753/0/4-13 від 15 травня 2013 року, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Як встановлено в судовому засіданні мати позивача - [PERSON] за життя правомірно фактично набула право власності на нерухоме майно - ? частину квартири [ADDRESS] і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON]- позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно - ? частину квартири [ADDRESS], як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved