Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 3 17 вересня 2005 року по 31 березня 2015 року в даний час шлюб розірвано, відповідно до рішення Суворовського районного суду Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає разом із нею, вона матеріально її утримує, піклується про стан здоровя, її фізичний, духовний, моральний розвиток. З лютого 2014 року відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. На даний час відповідач не виходить на зв'язок за місцем прописки не проживає, з дитиною не спілкується, і наразі його місцезнаходження не відоме. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в подальшому, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач двічі належним чином викликався в судові засідання, а саме поштою рекомендованим листом із повідомленням за останньою відомою адресою його місця проживання. Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації надав [PERSON] свій дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України разом з матірю без згоди та супроводу батька. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] Так як їх подружнє життя не склалося вони 31 березня 2015 року розлучилися і неповнолітня [PERSON] постійно проживає разом з матірю [PERSON]. В даний час у [PERSON] є можливість разом з донькою [PERSON] виїздити на відпочинок за кордон. Батько неповнолітньої [PERSON] на зв'язок не виходить, дозволу на виїзд доньки за кордон не дає. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, особа, яка не досягла 16 років має право на виїзд за кордон лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки про негайне допущення виконання рішення суду, суд виходив з того, що питання допущення негайного виконання рішення суду можуть застосовуватись тільки у справах передбачених ст.367 КПК України. На підставі вищевикладеного, ст.4. Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, Закону України "Про громадянство України",

Outcome: partial