Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач придбав вищевказану спірну квартиру на електронних торгах, яка на даний час належить позивачу на праві приватної власності, при цьому в квартирі зареєстрований попередній власник з чоловіком, а саме [PERSON] та [PERSON] . Останні відмовляються в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, а відтак позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. 07.10.2020 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху. 28.10.2020 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято справу до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачами не подано до суду відзиву на позовну заяву. 23.02.2021 р. ухвалою суду шляхом внесення до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 30.03.2021 звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи у відсутності сторони позивача та постановлення рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подавали до суду відзив, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] на електронних торгах, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 465349 від 10.02.2020. 06.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В. було видано свідоцтво на підтвердження того, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Придбане майно раніше належало [PERSON] . Отже, на даний час квартира належить позивачу [PERSON] на праві власності. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані на даний час в спірній квартирі. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідачі не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованими в ній, перешкоджають позивачу в користуванні власністю. Виходячи з вказаного вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved