Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі кордону України неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними розірвано згідно рішення Рахівського районного суду від 9 червня 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день, після розірвання шлюбу, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона, як мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоров"я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Після розірвання шлюбу відповідач вихованням дочки не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у духовному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щод виховання дитни вирішує вона. У зв"язку з тим, що дитина потребує оздоровлення, для більщ професійного лікування, їй потрібно проходження якісного медичного огляду та подальшого ефективного лікування в закордонних медичних закладах. Вона має можливість вивезти дочку на лікування та відпочинок за кордон, а отже має матеріальну можливість забезпечити відповідний належний рівень оздоровлення, відпочинку та проживання. Також такі поїздки матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, оскільки вона матиме можливість оздоровити дочку в іншій кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Але, не зважаючи на це, відповідач [PERSON] безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному та гармонійному її розвитку. На підставі наведеного просила надати дозвіл на оформлення всіх пов"язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон, її малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та надати дозвіл на виїзд [PERSON] за межі державного кордону, а саме до Чеської Республіки, до досягнення нею 16 річного віку, без згоди на такий виїзд її батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] присутня не була. Надала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Причина його неявки суду невідома. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 9 червня 2015 . Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, серії [NUMBER]. [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні та вихованні, що стверджено довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №98 від 14.01.2016 року. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, вона наразі має можливість вивезти дочку [PERSON] на лікування, оздоровлення й відпочинок за кордон, зокрема до Чехії. Такому рішенню передує погане самопочуття дитини, яка страждає рецидивуючим бронхітом з частими загостреннями, залізодефіцитною анемією середньої ступені важкості, вторинною кардіопатією. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що батько неповнолітньої [PERSON] категорично відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд її за кордон для лікування, оздоровлення і відпочинку, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитинипровадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України чітковизначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про повернення судових витрат, понесених позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, не ставилося.

Outcome: approved