Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Жовтневий районний суд до Публічного акціонерного товариства « Євраз Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з підприємства - відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я 50 000 гривень. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що пропрацював на підприємстві - Відповідача в шахті «Ювілейна»: з січня 1986 року по квітень 1989 року - підземним машиністом скреперної лебідки, підземним гірником очисного забою; з травня 1992 року по січень 2006 року - підземним гірником очисного забою, пере кидальником з повним робочим днем в підземних умовах, вибуховиком з повним робочим днем в підземних умовах, підземним дробильником. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому 23 січня 2014 року було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст., легенева недостатність другого ст.. За висновком медико - соціально експертною комісією 20.05.2009 року первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності, з наступним пересвідченням 01.04.2015 року. Він вважає, що йому була спричинена моральна шкода по вині підприємства - Відповідача, внаслідок втрати професійної працездатності в зв'язку з отриманими профзахворюваннями, вказує, що втратив домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки, це призводить до вимушених змін і порушень в його життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. По причині приступів кашлю, він не може вести активний спосіб життя, незначні навантаження приводять до приступів задухи, внаслідок чого виникає задишка, постійно підвищується артеріальний тиск, у неї часто виникає загострення стану здоров'я, змушена приймати медикаменти. Постійно проходить курси лікування, приймає препарати, для зменшення больових відчуттів, змушений проходити лікування по декілька разів на рік. В зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача Публічного акціонерного товариства « Євраз Суха Балка» 50 000,00 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст..197 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач [PERSON] працював з 11.10.1985 по 09.04.2014 на ш. «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка» - підземним машиністом скреперної лебідки, підземним гірником очисного забою; з травня 1992 року по січень 2006 року - підземним гірником очисного забою, перекидальником в підземних умовах, вибуховиком в підземних умовах, підземним дробильником. Звільнений за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком ст.. 38 КЗпП України( а.с.10-14). Висновком МСЕК від 17 квітня 2014 року [PERSON] встановлено 15 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню машиніст підземної установи, с наступним переоглядом 01 березня 2015 року ( а.с. 9). За виявленим професійним захворюванням складено акт від 28.02.2014 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів. (а.с. 5). Відповідно до Закону України "Про «Охорону Праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, важкість у грудній клітині, періодичні болі у під крижовому відділі хребта, головний біль при підвищенні артеріального тиску,задуху. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, довга хода, переохолодження. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Через зазначені обставини погіршилися стосунками з членами сім'ї, обмежений в перебуванні в громадських місцях. Покращення в стані здоров'я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через задишку, кашель, важкість у грудній клітині, головний біль позивача знаходить також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що сааме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу країни та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України « Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявність вини підприємства, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідача, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 5 000 грн, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. На підставі ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial