Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в ході розгляду справи змінивши предмет позову, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , 1936 р.н., та [PERSON] , 1973 р.н., на дату смерті [PERSON] , а саме станом на 21.09.2018 року. Встановити факт перебування [PERSON] , 1936 р.н., на утриманні у [PERSON] , 1973 р.н., станом на 21.09.2018 року. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 27.07.1996 року [PERSON] , 1973 р.н., уклав шлюб з її дочкою [PERSON] , 1974 р.н. Після укладення шлюбу [PERSON] переселився до дружини та її батьків і з того часу вони проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство. Від шлюбу народилось двоє дітей. Проте, [PERSON] офіційно не зареєстрував зміну свого місця проживання. 21.09.2018 року [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. На момент його смерті сім`я складась з п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач на момент смерті [PERSON] була пенсіонером та особою з інвалідністю першої Б групи, а тому вважає, що має право на одержання щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги. Доказами її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю та перебування позивача на утриманні [PERSON] є покази сусідів та друзів, також [PERSON] та [PERSON] постійно купували для позивача ліки, продукти харчування, предмети побуту, тощо. [PERSON] придбав запчастини для автомобіля, який належить позивачу та замовив меблі за місцем проживання сім`ї, що свідчить про факт ведення спільного побуту та проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] . Тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права на отримання виплат від відповідача. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року відкрито провадження у даній справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 27.06.2019 року проведена заміна неналежного відповідача з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на належного Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти позову [PERSON] , вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки станом на день подання відзиву, тобто 27.08.2019, розслідування нещасного випадку, що стався 21.09.2018 року з [PERSON] , досі не завершене, акти за формами Н-5 і Н-1 не затверджені та відповідачу не надавались. У зв`язку з цим відповідач не має підстав для розгляду справи про страхові виплати. Крім того, позивачка не може бути членом сім`ї доньки і зятя, незалежно від того, проживали вони разом чи окремо. Спільне проживання позивача із зятем не може свідчити про факт її перебування на його утриманні, оскільки вони не мали взаємних прав та обов`язків один перед одним. Визнання факту проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] , а також факту її перебування на його утриманні не може бути пов`язане з наступним вирішенням спору про право. Тобто у разі відсутності законних підстав для розгляду справи про страхові виплати та для призначення страхових виплат, відсутні і підстави для встановлення вказаних фактів, оскільки їх встановлення пов`язане з наступним вирішенням спору про право. У зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що розгляд справи про страхові виплати не є предметом позову. Позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] та факт перебування позивача на утриманні [PERSON] . Встановлення даних фактів не тягне за собою визнання права позивача на страхові виплати чи встановлення обов`язку відповідача призначити такі страхові виплати на користь позивача, а лише надає їй змогу звернутись до відповідача із заявою про призначення страхових виплат після того, як будуть складені відповідні акти за формами Н-5 та Н-1 у разі, якщо нещасний випадок буде визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені у відзиві, просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши у судовому засіданні посянення представника позивача, представника відповідача, дослідивши у їх сукупності та співставленні надані суду докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огяду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення. Із роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявлений позивачем факт розглядається судом в загальному позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 27.07.1996 року уклали шлюб, прізвище дружини після одруження [PERSON] . Згідно наданих суду документів вбачається, що померлий [PERSON] є зятем позивачки. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в Голосіївському управлінні поліції ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 12018100010008940 від 22.09.2018 за ч. 2 ст. 272 КК України, гр. [PERSON] , [INFO] , під час розвантаження зола-виносу отримав травми, не сумісні з життям під час виконання робіт з підвищеною небезпекою під час серійного виробництва. Як встановлено у судовому засіданні, наразі розслідування даного нещасного випадку завершено, відповідні акти затверджені, члени сім"ї померлого [PERSON] , а саме його дружина, яка в даному цивільному провадженню виступає представником позивача, та їх двоє дітей відповідні виплати від відповідача вже отримали, про що зазначила саме [PERSON] у судовому засіданні. На запитання суду [PERSON] зазначила, що позивачка [PERSON] до Фонду за відповідними виплатами в письмовому вигляді не зверталася, тоді як згідно ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд розглядає питання про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи, чому суд надає свою відповідну правову оцінку. Крім того, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 03.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.07.1977 року по теперішній час. За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 21.05.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.04.1989 року по теперішній час. Отже, позивач та померлий [PERSON] мали різні місця зареєстрованого проживання. Відповідно до довідки МСЕК від 19.12.2017 року [PERSON] встановлена група інвалідності перша Б з 19.12.2017 безстроково. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення [PERSON] є інвалідом 1 групи загального захворювання довічно, дата видачі посвідчення 14.02.2018 року. 19.08.2019 року [PERSON] видана довідка про те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію в разі втрати годувальника. Сума пенсії -за період з 01.04.2018 року по 31.12.2018 складає 29 916,76 грн., зокрема пенсія за жовтень 2018 року склала 5 443 грн. 04 коп., за листопад 2018 року - 3325грн.35 коп., за грудень 2018 року - 3424 грн. 80 коп., тоді як згідно виданої 26.10.2018 року довідки вбачається, що [PERSON] працював в ТОВ «Авто-Транспортне підприємство «Столиця-Сервіс» з 03.11.2017 по 21.09.2018 на посаді водія автотранспортних засобів. Дохід за період з 03.11.2017 по 21.09.2018 [PERSON] склав 44 773,01 грн., фактична сума до виплати 36 042 грн. 28 коп., що загалом свідчить не тільки про різні місця зареєстрованого проживання [PERSON] та [PERSON] , а й матеріальну можливість у самостійному матеріальному забезпеченні [PERSON] самої себе, оскільки розмір її пенсії майже такий само як заробітна плата померлого, тоді як у померлого на утриманні дружина та двоє дітей. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні не доведено, що позивач перебувала саме на утриманні померлого [PERSON] , оскільки мала самостійний та достатній дохід у вигляді пенсії. Та не доведено, що позивачка та померлий на дату смерті проживали однією сім"єю. Оскільки самого факту фактичного проживання зятя та тещі в одній квартирі недостатньо для такого висновку. Спільний побут без існування взаємних прав та обов`язків також є недостатнім, тоді як належних та допустимих доказів саме тому, що [PERSON] та [PERSON] мали взаємні права та обов`язки, суду надано не було. Копії чеків на придбання медичних засобів та ліків, договір на виготовлення меблів, який укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , поставка продукції за адресою: [ADDRESS] не можуть бути достатніми та безумовними доказами існування між [PERSON] та [PERSON] взаємних прав та обов`язків. Доведений факт їх спільного проживання в одній квартирі для встановлення факту проживання разом саме як сім"я - недостатній. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed