Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив суд винести рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] моральну шкоду в сумі 30000,00 грн. завдану йому внаслідок злочину. Свої вимоги мотивував тим, що 24 грудня 2013 року близько 11.30 год. [PERSON] у барі «Василь» в м.Кременчуці по вул.. Ново Червоноармійській,10 на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив бійку з [PERSON] в результаті якої реалізуючи свій злочинний намір спрямований на нанесення тілесних ушкоджень намагаючись влучити в обличчя, наніс йому удар рукою від якого він захистився лівою рукою і в результаті чого у нього виникли тілесні ушкодження у вигляді перелому шиловидного виросту лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню, за ознакою тривалого розладу здоров'я. Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 5.09.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі відповідно до ст.. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. В результаті вчиненого відносно нього злочину йому [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягає в наступному. Він є пенсіонером за віком і до виходу на пенсію більше 30 років він працював сталеваром на КСЗ, декілька раз керівництво заводу виносило йому подяку за відмінну працю та заносили портрет на заводську дошку пошани. Все його життя він мешкає в районі Раківки де має багато знайомих, колег по роботі, родичів та друзів. Після всього цього з нього глузували знайомі та колеги по роботі, що він такий чоловік який переплавив тонни сталі не зміг дати відсіч злочинцю та захисти свою честь. Він тривалий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як людина яка вела досить активний спосіб життя. Усю роботу по дому звик робити самотужки власними руками, та після перелому всю роботу по прибиранню снігу на подвір'ї виконувала дружина. Він зазнав душевних страждань та хвилювань. Йому було зіпсовано Новорічні та Різдвяні свята, він не зміг приділити онукам під час їхніх зимових канікул та надати допомогу своїй 88 річній матері. В результаті травми у вигляді перелому шиловидного виросту лівої променевої кістки зі зміщенням уламків його ліва рука не функціонує повністю і він її не може використовувати повною мірою. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення його звичного життєвого укладу, тому що в нього з'явилася необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачаючи на це багато часу. Він пережив та переживає нервовий струс який полягає в тому, що він хвилюється за те, що ліва рука може остаточно і не відновитись після травми, що до речей й не виключають лікарі. Тривале перебування в психічній напрузі спричинило за собою соматичні зміни в організмі, а саме розлад сну, повою фобій. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в 30000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав суду свої заперечення проти позову, а саме те, що він не вважає себе винним у вчиненні злочину відносно [PERSON], про що він заявляв під час розгляду кримінальної справи, оскільки не спричиняв останньому тілесних ушкоджень. При розгляді кримінальної справи [PERSON] заявив цивільний позов про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. На даний час [PERSON] має бажання отримати з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди вже 30000 грн. Він не розуміє, що змінилося в житі позивача з 14.06.2013 року, тобто з моменту надання позовної заяви про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди яка була ним заявлена в ході судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням і по теперішній час. Позивач зазначає в позовні заяві, що він є пенсіонером, благопристойною особою, має сім'ю, дружину, онуків. Але йому не зрозуміло, що робила ця благопристойна особа, пенсіонер в 11.30 годин ранку в барі «Василь». З моменту заподіяння травми [PERSON] минув вже рік, оскільки конфлікт трапився 24 грудня 2012 року. Підтвердив, що вирок Крюківського районного суду м.Кременчука від 5.09.2013 року за яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не оскаржував. Представник відповідача - [PERSON], вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 5000 грн., оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження заяв дання моральної шкоди на досить значну суму 30000 грн. Позивачем суду не надано жодного доказу з приваду спричинення йому моральної шкоди, а саме не надано медичний висновок лікаря, щодо проведення медичних заходів по відновленню діяльності руки після отриманої травми. В разі наявності таких досить серйозних психічних розладів, про які зазначив в своїй позовній заяві [PERSON], а саме розладів сну та незрозумілих фобії на підтвердження зазначеної позивачем психічної напруги позивач мав надавати до суду відповідні висновки лікаря - психіатра про психічний стан здоров'я. Також, прохала суд при винесенні рішення врахувати, що на утриманні відповідача перебувають двоє малолітніх дітей та дружина, яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. А на момент досудового слідства по справі його дружина [PERSON] була вагітна другою дитиною. Переживши образи з боку [PERSON], хвилювання за його долю увесь період досудового та судового слідства по справі, переживши нервовий струс, оскільки на час виникнення конфлікту вона була вагітна, на даний час відповідач з дружиною мають великі проблеми зі здоров'ям останньої та великі витрати на її лікування. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 5.09.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, що передбачений ст..122 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді років позбавлення волі відповідно до ст.. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного судом покарання, встановивши один рік іспитового строку, цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до вказаного вироку суду [PERSON] визнано винним у тому, що останній 24.12.2013 року, близько 11.30 години ранку, наніс удар рукою гр-ну [PERSON], в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому шиловидного виросту лівої променевої кістки із зміщенням уламків. Згідно ст.49 КПК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. У справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, потерпілого, мають його близькі родичі. Згідно ст..28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто у [PERSON] наявні передбачені Законом підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до особи, що вчинила злочин. Згідно ст..61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.. На підтвердження моральної завданої йому моральної шкоди позивач надав виписку з амбулаторної карти амбулаторного хворого, з якого вбачається, що він двічі 25.12.2012 та 22.07.2013 року звертався до лікаря поліклінічного відділення 2-ї міської лікарні , де йому призначалось лікування та довідку про проходження рентгеноскопії 12.02.2014 року. За клопотанням позивача судом дослідженого матеріали кримінального провадження №1-кп/537/218/2013 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Згідно вказаних матеріалів встановлено, що обставини завданих позивачу тілесних ушкоджень досліджувалися про проведенні судово-медичних експертиз відносно [PERSON], а саме №41 від 09.01.2013 року та №747 від 26.06.2013 року. З вказаних експертиз вбачається, що позивач 24.12.2012 року отримав травму. Після чого звернувся до 3-ї міської лікарні, де йому зробили рентген зйомку та відпустили додому. Отриманий рентген знімок №56 від 09.01.2013 року [PERSON] надав експерту. Інших документів на підтвердження лікування після отриманої травми позивачем не надано. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог інших належних доказів не надав. Залишились непідтвердженими, ні подальші моральні страждання, ні наявність тривалого лікування, ні значні зусилля щодо реабілітації після нанесеної травми та погіршення роботи руки, пов*язані з діями відповідача. Враховуючи зазначені та підтверджені позивачем характер та обсяг душевних і психічних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, відсутність можливості для відновлення попереднього стану та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 8000 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то із відповідача на користь держави на підставі ст..88 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial