Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

10 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 4-6). Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперчує проти заочного розгляду справи, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 32). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 30-31), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, відповідний актовий запис № 295 (а.с. 11). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з відповідачем (а.с. 12). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство з середини 2017 року. За цей час подружжя намагалися налагодити стосунки, але ніяких результатів це не дало, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідач при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище з «Конох» на «Дьоміна». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, враховуючи те, що відповідач до суду не з"явилася та не надала пояснень з цього приводу, суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище «Дьоміна». З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір, включено до складу судових витрат. Позивачем [PERSON] при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень, що підтверджено наданою позивачем квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" від 06 серпня 2018 року (а.с.3). Враховуючи викладене, на підсаві ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved