Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

22.02.2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позов тим, що після смерті рідної бабусі [PERSON], яка проживала в [INFO], померлої 20.10.2012 року, залишилося спадкове майно земельна ділянка, розміром 6.28 га, розташована в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району. За життя, на випадок смерті, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотконтори 02.02.2006 р., яким заповіла позивачу належну їй земельну ділянку площею 6.28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. На день смерті заповідача заповіт не змінювався та не відмінявся. Дане спадкове майно належало [PERSON]на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №004093, виданого Доманівською РДА 12.01.2005 року. Позивач зазначає, що спадщину прийняв шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що наявна спадкоємиця першої черги [PERSON], яка проживала разом із спадкодавицею та є спадкоємицею, передбаченою ст.1241 ЦК, що унеможливлює вчинення даної нотаріальної дії. При попередньому судовому розгляді відповідач визнала позов, пояснивши, що не бажає оформляти спадщину на земельну ділянку, на яку її мати склала заповіт онукові. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилися, направила заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя заповіла позивачеві-онуку належну їй земельну ділянку, площею 6.28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Про вказане свідчить заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори 02.02.2006 року, який за життя [PERSON] не змінювала та не відміняла. Право власності спадкодавиці на спадкову земельну ділянку підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №004093, виданого Доманівською РДА 12.01.2005 року. Як встановлено судо, позивач спадщину прийняв шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Державним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з тим, що наявна спадкоємиця першої черги за законом [PERSON], яка спадщину прийняла шляхом проживання з [PERSON] на момент відкриття спадщини, яка має право на обов"язкову частку у спадковому майні. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємиця [PERSON] не бажає оформляти спадщину на обов"язкову частку, бажає виконати волю матері, яка заповіла земельну ділянку своєму онукові. Позивач, згідно ст.1235 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом, який за життя не змінено і не відмінено, спадкоємиця першої черги не бажає оформити обов"язкову частку у спадковому майні, на яку має право за ст. 1241 ЦК України.

Outcome: approved