Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, різні інтереси. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року провадження у справі зупинено у зв"язку з наданням подружжю строку на примирення. У судовому засіданні позивач підтримала пред`явлений позов та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Матеріалами справи встановлено, що судом 25 лютого 2019 року сторонам було надано строк на примирення до 03 вересня 2019 року. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили сім`ю сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. В судовому засіданні позивач зазначила, що вона бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне, зокрема з " [PERSON] " на " [PERSON] ".

Outcome: approved