Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач по справі, яка є матір`ю їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки, яка проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі. Дитина є інвалідом 1 групи, потребує особливого догляду та лікування. Відповідач не проживає з родиною, залишила дитину немовлям проживати з батьком, не цікавиться її життя, здоров`ям, матеріально не допомагає, а тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач позов не визнала. Представник 3-ї особи - Опікунська рада Озернянської сільської ради Білоцерківського району, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК від 13.09.2017р., копія якого приєднана до матеріалів справи. (а.с.7). Встановлено, що дитина сторін, [PERSON] , є інвалідом , має діагноз : ВВР головного мозку, мікроцефалія, гіпоплазія мозолистого тіла (а.с.17-18). Встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду № 357/13757/19 від 20.02.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу прізвище відповідача змінено на її дошлюбне - « [PERSON] ». Згідно висновку опікунської ради Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 15.11.2019 року висловлено думку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та відповідність зазначеного інтересам дитини (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, позивач із дочкою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно наданого акту обстеження житлово-побутових умов в будинку [ADDRESS] , для малолітньої [PERSON] , [INFO] створені належні умови для нормального її розвитку (а.с.13). Згідно наданого акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] в будинку [ADDRESS] , двері не відчинили, тому умови проживання матері [PERSON] не перевірено. Згідно довідки-характеристики від 19.11.2020 р. виданої виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Білоцерківського району на родину відповідача [PERSON] вказано склад її сім`ї : мати - [PERSON] , 1967 р.н., дочка - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , а також, вказано, що відповідач має творчі здібності, розвитком та утриманням її двох дітей від першого шлюбу займається бувший чоловік [PERSON] . Мати відповідача перебуває в релігійній общині, в сім`ї часто виникають сварки на міжрелігійні теми. [PERSON] переклала обов`язки по догляду за дітьми на своїх рідних (а.с.11). Згідно довідки №57 від 20.02.2020 року виданої лікарем психіатром Білоцерківської центральної районної лікарні, вбачається, що [PERSON] , 1987 р.н. зверталася за допомогою до лікаря-психіатра, діагноз шизофренія, параноїдна форма. (а.с.31). Згідно інформації адміністрації КНП БРР «Білоцерківської центральної районної лікарні» [PERSON] зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра амбулаторно, з 2016 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра в КЗКОР «ОПНМО» з приводу шизофренії параноїдної форми по теперішній час (а.с.51). Згідно інформації адміністрації КНП КОР «ОПНМО» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у медоб`єднанні п`ять разів з діагнозом шизофренія параноїдна, нападоподібно-параноїдний синдром. (а.с.53). З 30.06.2020 року [PERSON] встановлено на строк до 01.07.2021 року, другу групу інвалідності, загальне захворювання з рекомендацією лікуватися у психіатра. Зазначене підтверджено довідкою МСЕК (а.с. 81). Позивач суду пояснив, що з лютого 2015 року донька сторін постійно проживає разом з ним, та перебуває на повному утриманні позивача. Після народження дитини, в грудні 2017 року, відповідач [PERSON] , залишила сім`ю і свою чотирьохмісячну дитину на позивача, не з`являлася до доньки, життям та здоров`ям дитини не цікавилася, участі у вихованні дочки не приймала. Позивач зазначив, що дитина є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду, через що неодноразово позивач перебував з донькою на амбулаторному лікуванні. Дитині систематично потрібно проходити медичне обстеження, процедури, масажі, у неї є шанс на видужання, у доньки затримка психічного, мовленнєвого і моторного розвитку. Відповідач жодного разу не провідала свою дитину в лікарні, не поцікавилася її життям та здоров`ям, не телефонує, дитина позбавлена материнської турботи. Відповідач не бачила [PERSON] більше року, перед судовим засіданням, відповідач з матір`ю прийшли до позивача, хотіли побачити [PERSON] , але позивача з донькою не було дома. Відповідач [PERSON] заперечуючи позов, в судовому засіданні пояснила, що любить свою дочку та бажає виховувати її, зазначила, що останнній раз бачила доньку рік тому, в травні 2019 року доглядала тиждень за дочкою коли про це попросив позивач. Відповідач в судовому засіданні неодноразово висловлювала маячні ідеї, розповідала про телепатичні розмови з позивачем та особою на ім`я [PERSON] , якого називає Богом . Відповідач не бажає приймати ліки, призначені лікарями, оскільки лікування пригнічує та позбавляє телепатичних розмов. Випадки, коли відповідач не впускала старших дітей до квартири, чи вмикала газ, називає жартами. Відповідач пояснила, що підробляє малюванням, має тимчасові заробітки. Відповідач вважає, що батько повинен утримувати і доглядати дітей, а вона, як матір, в силу можливості буде зустрічатися, допомагати виховувати дітей. Представник третьої особи, підтримуючи позов, суду пояснила, що позивач характеризується позитивно, самостійно виховує свою доньку [PERSON] , а відповідач часто буває неадекватною і неврівноваженою, її поведінка є загрозливою для життя і здоров`я дітей. ЇЇ діти соромляться матір. Представник третьої особи в судовому засіданні навела ряд фактів, повідомила про вчинки відповідача саме по відношенню до її дітей, зазначивши, що відповідач свідомо переклала обов`язки по утриманню і вихованню своїх дітей на чоловіків від попередніх шлюбів та на родичів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка проживає по-сусідству з позивачем, суду показала, що малолітня [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, який займається її вихованням та матеріально утримує, свідку відомо, що відповідач не проживає зі своєю донькою, не дбає про здоров`я, утримання малолітньої доньки. Свідок [PERSON] , суду показав, що мати не піклується про свою дитину, [PERSON] проживає з позивачем, який дбає та утримує доньку, іноді позивачу допомагають його батьки. Свідок [PERSON] , яка приходиться відповідачу мамою, суду показала, що її донька любить своїх дітей, але в силу хвороби, вона не може їх утримувати та постійно доглядати. [PERSON] була вагітна, коли її позивач покинув, а потім вони зійшлися, жили разом, деякий період між ними було все добре. В [PERSON] бувають психічні напади, кризові стани коли її поведінка стає не контрольована, але час від часу відповідач проходить курс лікування. Коли у відповідача нормальний стан, вона гарно дбає про дітей, годує їх, прибирає в будинку. [PERSON] не заперечує, щоб малолітня [PERSON] жила постійно з позивачем, просто бажає бачитися з онучкою. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України; ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, сам факт заперечення відповідачем проти позову щодо позбавлення її батьківських прав може свідчити про її інтерес до дитини. Однак, при цьому, суд враховує, що вчинки та поведінка відповідача часто створювали загрозливі ситуації для життя та здоров`я дитини. Відповідач не заперечила наведені в судовому засіданні факти її імпульсивних, неадекватних вчинків. Мав місце випадок коли [PERSON] навмисного вмикала газ при сварці зі своєю матір`ю, замикалася в квартирі та не впускала дітей до помешкання, влаштувала прилюдно сварку зі своїми старшими дітьми через відвідування ними новорічного свята, вчиняла неодноразово сварки із застосуванням фізичної сили до своєї матері на фоні релігійних вподобань, висловлює суїцидні думки. В деякий період відповідач може працювати й доглядати дітей, відповідач не вважає себе хворою, не бажає лікуватися та, як стверджує, - постійно веде телепатичні розмови і її вустами, тілом володіє інша особа. Однак, суд зазначає, що не хворобливий психічний стан відповідача є підставою для задоволення позову. Суд бере до уваги ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, лише, в період коли відповідач не перебувала на лікуванні. Відповідач не була визнана недієздатною. В даному випадку, підставами для позбавлення батьківських прав відповідача є : безпричинне нехтування [PERSON] своїми обов`язками по утриманню та вихованню доньки [PERSON] , яку в чотирьохмісячному віці залишила на позивача. Відповідач більше року не бачилася зі своєю донькою. Протягом останнього року, лише, двічі намагалася навідати доньку [PERSON] . Суду не надано доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди в спілкуванні з донькою. Відповідач в судовому засіданні вказала, що боїться позивача, але встановленим є те, що ні мати, ні бабуся дитини жодного разу не зверталися до органу опіки та піклування чи суду за допомогою вирішити питання участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] . Дитина сторін потребує постійного медичного нагляду і неодноразово та тривалий час перебувала в лікарні де з нею поряд постійно знаходився батько, який оформив декретну відпустку та повністю доглядає за дитиною. Мати [PERSON] не цікавиться в повній мірі фізичним розвитком своєї дитини, не приймає участі у її вихованні. Суд вважає, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, оскільки вона наділяє інших осіб переважним обов`язком утримувати й доглядати її дітей. Отже, виходячи із заявлених вимог, встановлених судом фактів, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved