Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, вказуючи, що 01.08.2011 року наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України № 437 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» [PERSON] був зарахований курсантом 1 курсу та поставлений на усі види постачання, знаходився на повному державному забезпеченні. 24.12.2013 року відповідач звернувся з рапортом до начальника Академії про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання. Наказом начальника Академії ВВ МВС України № 271 с/ч від 24.12.2013 року відповідач виключений зі списків особового складу курсантів Академії відповідно до ст.26 ч.6 п. «и» ЗУ «Про військовий обов'язок та військову службу» та виключений з усіх видів забезпечення. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 12639,08грн. (враховуючи фактично сплачену відповідачем суму боргу), а також стягнути з [PERSON] на користь Національної академії Національної гвардії України судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.28-29). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу № 437 від 01.08.2011 року «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії», зараховано з 01.08.2011 року курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямками підготовки із числа цивільної молоді з присвоєнням військового звання «солдат» [PERSON] (а.с.5). Того ж дня, 01.08.2011 року МВС в особі начальника Академії внутрішніх військ МВС України уклав з [PERSON] контракт про проходження військової служби (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України курсантами (а.с.7). На підставі рапорту солдата [PERSON], у якому він клопотав перед командуванням Академії МВС України про відрахування його з числа курсантів у зв'язку із небажанням продовжувати навчання, 24.12.2013 року був виданий наказ № 271 с/ч «Про виключення солдата [PERSON] зі списків особового складу курсантів Академії та усіх видів забезпечення» (а.с.6,8). У відповідності до п.10 ст.25 ЗУ « Про військовий обов'язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту абоі нших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до «Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затвердженого Наказом КМУ, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (п.2.1). Так, згідно зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON],загальна сума заборгованості складає 19639,08 грн. (а.с.10). Позивач у своєму позові зазначає, що [PERSON] самостійно сплатив частину боргу у розмірі 7000 грн., тож на сьогоднішній день залишкова сума боргу склала 12639,08 грн. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що чинним законодавством чітко визначений порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, враховуючи те, що відповідач був ознайомлений із зведеним розрахунком на загальну суму 19639,08 грн., а також повідомлений про необхідність відшкодування зазначеної суми, однак розрахувався лише частково, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимогу повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставівикладеного та

Outcome: approved