Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача ПАТ "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтовуванні своїх позовних вимог позивач вказала, що з 20.01.1994 року вона працювала в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», а з 02.06.2003 року працювала на посаді директора Криворізької філії УСК «Гарант-АВТО». Наказом № 697-12 від 29.12.2014 була звільнена з роботи за власним бажанням, внаслідок відмови від продовження роботи у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КзПП України. При звільненні їй була видана трудова книжка, але не були проведені розрахунки з нею. ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» не виплатило їй належні при звільненні усі суми, а саме лікарняні листи, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 58 834,04 гривень. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виплатити належні їй кошти, але він відмовився. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на свою користь 58 834,04 гривень заборгованості по вплаті належних сум при звільненні у вигляді лікаряних листів та компенсації за невикористану відпустку, а також 901,79 гривень середнього заробітку в день за час затримки розрахунку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі,просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надана заява про розгляд справи за їх відсутністю. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до представленої трудової книжки [PERSON] з 20.01.1994 року працювала в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», з 02.06.2003 року працювала на посаді директора Криворізької філії УСК «Гарант-АВТО». Наказом № 697-12 від 29.12.2014 була звільнена з роботи за власним бажанням, внаслідок відмови від продовження роботи у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КзПП України. Однак при звільнені з позивачем не були проведені розрахунки, а саме не виплачені лікарняні листи, компенсацію за невикористану відпустку. Сума залишку складає 58 834,04 гривень, що підтверджується довідкою відповідача і розмір заборгованості сторонами не оспорюються. Як вбачається з довідки № 549від 22.05.2015 року, наданою відповідачем, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 901 грн.79 коп.. Затримка розрахунку складає 96 робочих днів. Сума до стягнення за час затримки складає 86571 грн. 84 коп. ( 96 р.д. х 901,79грн. = 86571,84 грн.) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, суд, вважає, що відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» грубо порушує права та законні інтереси позивача, передбачені Кодексом Законів про працю України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1454 гривні 06 копійок, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Outcome: approved