Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] 17 липня 2019 року звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи - Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про зняття арешту з майна, в якому просить суд: - скасувати арешт з нерухомого майна квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер майна 18294062, накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2007 року по справі №2-3055/08 (№2-2755/07), реєстраційний номер обтяження 4633125. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2007 року по справі № 2-2755 були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , виконання якої було покладено на Другу державну виконавчу службу в Київському районі м. Одеси. Частка у вказаній квартирі належала на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку зі смертю співвласника зазначеного майна, відкрилась спадщина до якої входить у тому числі частка вказаної квартири. Як стверджує позивачка, вказану квартиру [ADDRESS] , вона - [PERSON] , як спадкоємець до майна померлої, фактично прийняла у спадщину, однак не може оформити свої спадкові права, оскільки як було встановлено, вказана квартира перебуває під обтяженням арештом, накладеним на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2007 року по справі №2-3055/08 (№2-2755/07). Позивач, посилається на те, що у зв`язку з накладеним обтяженням на квартиру, вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку та належним чином здійснити реєстрацію права власності на вказане майно. Не зняття арешту з вказаного майна, як стверджує позивачка, обмежує її законні права як спадкоємця на оформлення своїх спадкових справ стосовно вказаного майна. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31 липня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 11 листопада 2019 року судом було ухвалено залучити до участі по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . В судове засідання призначене на 28.01.2020 року позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак до суду надійшла заява від представника позивача, в якій представник просить суд позову задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовою кореспонденцією разом з рекомендованим поштовим повідомленням про вручення, на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, які встановлені у відповідності до відповідей з відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Третя особа - [PERSON] у судове засідання призначене на 28.01.2020 року також не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України, оскільки третя особа зареєстрованою чи знятою з реєстрації в місті Одесі та Одеській області не значиться, у зв`язку з чим у відповідності до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення щодо позову до суду не надала. Згідно з ч. 2\~ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також\~враховується,\~що відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~44\~ЦПК України,\~учасники судового\~процесу та\~їхні представники\~повинні добросовісно\~користуватися процесуальними\~правами;\~зловживання процесуальними\~правами не\~допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , на підставі дубліката свідоцтва про право власності від 16.08.1995 року, виданого Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, дублікат від 19.03.2007 року, реєстраційний номер майна 18294062, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №155533189. [INFO] помер [PERSON] , про що 02 грудня 2006 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис №10905. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Судом під час розгляду справи була витребувана копія спадкової справи №595/07 до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , з якої вбачається, що після смерті останнього, з заявою про прийняття спадщини звернулась його мати [PERSON] , однак свідоцтво про прийняття спадщини не отримувала. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріуса не звертались. [INFO] померла [PERSON] актовий запис про смерть №8603, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Отже, мати спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , однак спадкові права не оформила і не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Судом встановлено, що після смерті останньої, 18 березня 2016 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №268/2016 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Зазначена спадкова справа була заведена на підставі заяви онучки померлої [PERSON] . У матеріалах спадкової справи №268/2016, міститься також заповіт померлої [PERSON] від 05.10.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори та реєстрований в реєстрі за №5-23, в якому померла, розпорядилась все своє майно заповідати [PERSON] , [INFO] . В матеріалах спадкової справи відсутні докази того, що спадкоємець за заповітом [PERSON] , зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. [PERSON] нотаріусом було відмовлено в оформленні і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті бабусі з тих підстав, що спадкоємець пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, а також повідомила спадкоємця за законом про наявність заповіту, що уклала [PERSON] 05.10.2007 року на ім`я [PERSON] . Судом також встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/6737/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса, про встановлення факту, що має юридичне значення. За наслідком розгляду вказаної справи, 14 червня 2019 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким встановлено факт постійного проживання [PERSON] з бабусею [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2009 року по [INFO] день смерті [PERSON] . Зазначене рішення суду набрало законної сили 16.07.2019 року. Вказаним рішенням суду також встановлено, що дане рішення суду про встановлення факт спільного проживання спадкоємця першої черги з спадкодавцем на день його смерті є підставою для оформлення права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України\~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, позивач в цій справі, як особа, яка належить до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , має право на спадкування у відповідності до вищевказаного рішення суду, порядок і видача відповідних свідоцтв вирішується і здійснюється у встановлений законом порядок. Позивач стверджує, що вона не може реалізувати своє право спадкоємця з огляду на те що зазначене майно перебуває під арештом. Так, судом додатково встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №2-2755/07 (2-3055/08) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Під час розгляду вказаної справи, 22.02.2007 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . За наслідком розгляду вказаної справи, 30.07.2007 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 5067 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.03.2008 року вказане рішення суду від 30.07.2007 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Надалі, за наслідком розгляду цивільної справи №2-3055/08, Київським районним судом міста Одеси 16.10.2008 року постановлено ухвалу якою позову заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Згідно з довідкою архіваріуса Київського районного суду міста Одеси від 2.10.2019 року, повідомлено, що цивільну справу №2-3055/08 знищено за терміном зберігання. У зв`язку з чим, суд доходить до висновку, що ухвала суду від 22.02.2007 року по справі №2-2755/07 (2-3055/08), якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , є чинною, з урахуванням того, що відсутня інформація про скасування вказаних заходів забезпечення позову. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.\~ Згідно з ч. 1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частинами 9, 10 статті 158 ЦПК України встановлено, що у випадку\~залишення позову\~без розгляду,\~закриття провадження\~у справі\~або у\~випадку ухвалення\~рішення щодо\~повної відмови\~у задоволенні\~позову суд\~у відповідному\~судовому рішенні\~зазначає про\~скасування заходів\~забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22.02.2007 року вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №2-2755/07 (№2-3055/08), позовна заява в якій залишена без розгляду ухвалою суду від 16.10.2008 року, суд дійшов висновку, що необхідність у вказаних заходах забезпечення позову,відпала, тому заходи забезпечення позову у відповідності процесуального законодавства, а саме ч.9 ст. 158 ЦПК України, підлягають скасуванню. Крім того, з огляду на те, що позивач належить до кола спадкоємців до майна померлої [INFO] [PERSON] , накладений арешт на спадкове майно призводить до порушення прав і законних інтересів позивача, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим слід скасувати арешт з нерухомого майна квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 18294062, накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2007 року по справі №2-3055/08 (№2-2755/07). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved