Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

16.10.2019 року позивач звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд збільшити розмір аліментів до 1000 грн., з суми аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2011 року на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісячно починаючи з 08.12.2010 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін по справі народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду від 08.06.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісячно починаючи з 08.12.2010 року і до повноліття дитини. Матеріальний стан позивача не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, оскільки фактичний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, передбаченому законом, а відповідач працездатний, має достатній дохід, в нього нормальний стан здоров`я, тому він має можливість надавати аліменти у більшому розмірі, тому позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів в твердій грошовій формі, на її користь з 350 грн., до 1000 грн. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, роз"яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін по справі народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду від 08.06.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісячно починаючи з 08.12.2010 року і до повноліття дитини. Матеріальний стан позивача не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, оскільки фактичний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, передбаченому законом, а відповідач працездатний, має достатній дохід, в нього нормальний стан здоров`я, тому він має можливість надавати аліменти у більшому розмірі, тому позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів в твердій грошовій формі, на її користь з 350 грн., до 1000 грн. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина підростає, в зв`язку із чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та змін до сімейного законодавства. Інших малолітніх або неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні у відповідача не має. Ніяких інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не виконується. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, в матеріалах справи не міститься доказів, щодо офіційного та постійного працевлаштування відповідача. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду.

Outcome: approved