Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

16.12.2019 до Червонозаводського районного суду м. Харкова з Харківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №635/5322/19 за підсудністю. В позовній заяві [PERSON] просила усунути перешкоди для реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини і дозволити без згоди батька [PERSON] оформити документи для реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову позивачка зазначила, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова 25.11.2006. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що на даний час донька проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Після народження дитини для її реєстрації за місцем проживання позивача остання звернулась до органу реєстрації через центр надання адміністративних послуг. Їй було відмовлено на підставі ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Також зазначає, що не може знайти батька своєї дитини, для отримання згоди, він переховується від неї, чим порушує права дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2020 відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача, відповідача. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що з 25 листопада 2006 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підвтерджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова 25.11.2006. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] записано [PERSON] . Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання від 04.06.2019 позивачка [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до органу реєстрації - Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однак у реєстрації місця проживання дитини їй відмовлено на підставі ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», через відсутність згоди батька. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За правилами частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, суд враховує, що малолітня дитина залишається без реєстрації місця проживання, фактично мешкає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні. Більше того, відповідач ухиляється від будь-яких відповідей стосовно вирішення питання зміни місця реєстрації своєї доньки, хоча позивач зверталася до останнього. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитиини за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист та виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути сплачений судовий збір. На підставі викладено,

Outcome: approved