overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість на загальну суму 10069,05 грн. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 10.01.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 10000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 10069,05 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 5619,05 грн.; простроченим тілом кредиту - 2100 грн.; за комісією - 2350 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 10.01.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 10000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 10069,05 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 5619,05 грн.; простроченим тілом кредиту - 2100 грн.; за комісією - 2350 грн. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить судові витрати по справі стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість на загальну суму 20335,25 грн. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 24.07.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 20000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 20335,25 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 14035,25 грн.; простроченим тілом кредиту - 2400 грн.; за комісією - 3900 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 24.07.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 20000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 20335,25 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 14035,25 грн.; простроченим тілом кредиту - 2400 грн.; за комісією - 3900 грн. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить судові витрати по справі стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість на загальну суму 6703,90 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 30.07.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 5600 грн., за умови його повернення та сплати відсотків щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 6703,90 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 4924,12 грн.; простроченим тілом кредиту - 623,78 грн.; відсотками - 1156 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 30.07.2013 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит, відкривши кредитну лінію на загальну суму 5600 грн., за умови його повернення та сплати відсотків щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 12.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 6703,90 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 4924,12 грн.; простроченим тілом кредиту - 623,78 грн.; відсотками - 1156 грн. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить судові витрати по справі стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк», ЄДРПОУ 19388768, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість у сумі 5367,75 грн. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 14.05.2012 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит у виді овердрафту у сумі 5000 грн., за умови його повернення та сплати відсотків щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 21.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 5367,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 3427,63 грн. та за відсотками - 1940,12 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 14.05.2012 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит у виді овердрафту у сумі 5000 грн., за умови його повернення та сплати відсотків щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 21.08.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 5367,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 3427,63 грн. та за відсотками - 1940,12 грн. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить судові витрати по справі стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути на користь Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва з [PERSON] борг в сумі 994 грн., який виник у зв"язку з переплатою на цю суму пенсії відповідачу за період з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року всупереч положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", враховуючи працевлаштування останньої за спеціальністю, в тому числі, на цей період. Позивач просив задовольнити позов. Відповідач визнала позов у повному обсязі (а.с.24). При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, положення вказаного Закону, ЦК України, зокрема ст.1213 ЦК України, суд вважає встановленим, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 50 грн. щомісячно до 05 березня 2016р. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини викладені впозовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON], позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги визнала. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухаши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. З матеріалів справи встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідач [PERSON] є матір"ю малолітньої, відомості про батька дитини вказані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Розпорядженням голови Костопільської РДА №153 від 16.05.2013 р., від 13.03.2014 р. №73, над [PERSON] встановлено опіку, а позивача [PERSON] призначено опікуном над його малолітньою внучкою, до 05.03.2015 року. Розпорядженням голови районної державної адміністрації №46 від 06.03.2015 р., продовжено термін опіки над дитиною [PERSON], до 05 березня 2016 року. Відповідач по справі [PERSON] є інвалідом та за станом здоров"я батьківські обов"язки виконувати не може терміном на один рік, що підтверджується висновком районної лікарні. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2014 року з відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі по 50 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2014 р. до 05.03.2015 р. Відповідача ніде не працює, отримує державну соціальну допомогу . У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч.1 ст.184 СК України ). Враховуючи, визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно до 05.03.2016 року обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою розірвати шлюб укладений з відповідачкою 12 серпня 2000 року, який був зареєстрований Вербівською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 12.08.2000 року, актовий запис № 07. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинилися з січня 2014 року, вважає подальше примирення неможливим, тому позивач звернувся до суду. Під час попереднього розгляду справи позивач свої вимоги підтримав, зазначивши, що шлюбні відносини припинені з січня 2014 року, вважає що збереження сім'ї є неможливим. Причинами розпаду сім"ї зазначає несумісність характерів. Представник-відповідачки під час попереднього розгляду позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки стосунки з позивачем погіршилися, спільне проживання дійсно припинили в січні 2014 року, вважає що сім'я розпалася остаточно, подальше примирення є неможливим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову під час попереднього судового засідання, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року, який зареєстрований у Вербівській сільській раді Нижньосірогозького району Херсонської області, ( свідоцтво про шлюб [NUMBER] ), актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки "[PERSON]" (а.с.7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не бажають налагодження подружніх стосунків та вчиняти дії, направлені на примирення, з січня 2014 року разом не проживають, при викладених обставинах в інтересах сторін позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою розірвати шлюб, який зареєстрований між ним та відповідачкою 05.11.2011 року Першотравневою сільською радою Іванівського району Херсонської області та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Шлюбні відносини припинили в січні 2014 року, спільне господарство не ведуть, тому позивач звернувся до суду. Під час попереднього розгляду справи позивач свої вимоги підтримав, зазначивши, що шлюбні відносини припинені з січня 2014 року, вважає що збереження сім'ї є неможливим. Причинами розпаду сім"ї зазначає несумісність характерів. Відповідачка під час попереднього розгляду позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки стосунки з позивачем погіршилися, спільне проживання припинили в січні 2014 року, вважає що сім'я розпалася остаточно, подальше примирення є неможливим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову під час попереднього судового засідання, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.11.2011 року, який зареєстрований у Першотравневій сільській раді Іванівського району Херсонської області, ( свідоцтво про шлюб [NUMBER] ), актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки "[PERSON]" (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не бажають налагодження подружніх стосунків та вчиняти дії, направлені на примирення, з січня 2014 року разом не проживають, при викладених обставинах в інтересах сторін позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved