Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

24.12.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення Позивачем 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, з моменту настання повноліття [PERSON] , - [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року, позов [PERSON] , [INFO] , про розірвання шлюбу було задоволено та шлюб, зареєстрований 07 вересня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2125 розірвано. В шлюбі народилося 3 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Через відсутність матеріальної допомоги на утримання дітей з боку його батька [PERSON] , його мати [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року позов задоволено частково та з Відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку та доходів. Рішення щодо стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні. З настанням його повноліття - [INFO] виплати аліментів на його утримання припинились. На теперішній час, він, [PERSON] , [INFO] , навчається на 2 курсі НТУУ «Київський Політехнічний Інститут ім. І.Сікорського», факультет менеджменту та маркетингу, група УП-91, денна форма навчання, на бюджетній основі, не працює. На період карантину та дистанційного навчання він проживаю з матір`ю, [PERSON] , за адресою, [ADDRESS] . Його батько після досягнення його повноліття ухиляється від його утримання, добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, працює лікарем-нейрохірургом у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР. Його батько має у власності приватний будинок, автомобіль Seat та однокімнатну квартиру, яку здає в оренду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 справа передана на розгляд судді Колесник С.А. (а.с.12). Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та 16.01.2021 отримано відповідну довідку. Ухвалою судді від 18.01.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с.14-15). Копію вказаної ухвали позивач отримав 21.01.2021 (а.с.16). 25.01.2021 позивач подав до суду Уточнену позовну заяву про стягнення аліментів (а.с.18-19). Ухвалою судді від 01.02.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20). 24.02.2021 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.31-33), у якому зазначив, що з 07.09.1991 перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірвано 18.05.2017 заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова. Вказав, що він ніколи не ухилявся від утримання моїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Завжди підтримував їх матеріально, не зважаючи на стягнення з нього аліментів. Після розірвання шлюбу син [PERSON] , [INFO] та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] мешкають з матір`ю [PERSON] . За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку та доходів. Після досягнення повноліття [PERSON] з нього також продовжували стягувати аліменти у розмірі 1/3 усіх видів доходу. А оскільки рішення суду було про стягнення з нього аліментів до настання повноліття [PERSON] , він написав заяву у бухгалтерію лікарні, де працює, про відрахування 1/3 заробітної платні на утримання його дітей [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] . З 27 квітня 2018 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі має двох малолітніх дітей - [PERSON] , 2013 р.н., та [PERSON] 2019 р.н.. На підставі вищевикладеного позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] 24.03.2021 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що доводи відповідача про те, що він завжди підтримував його матеріально, але після того, як йому виповнилося 18 років з 17.06.2020, коли припинилася виплата аліментів на його користь, по теперішній час батько не надавав щомісячно коштів на його харчування, придбання одягу, проїзду, витрат, пов`язаних з навчанням та лікуванням. Відповідно за цей період усі ці витрати забезпечила лише матір, оскільки він навчається у ВНЗ. У цей час його потрібно було лікування, на яке мати витратила 25 тис. грн., після неодноразових звернень до батька за допомогою була отримана відмова. Тому він був вимушений звернутися до суду. Відповідач працює старшим лікарем-нейрохірургом у лікарні, має у власності приватний 2-о поверховий будинок загальною площею 160 кв.м, однокімнатну квартиру на [ADDRESS] та автомобіль. Квартира одноосібно здається ним в оренду, незважаючи на спільну власність житла. Відповідач [PERSON] 02.04.2021 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечував про додання відповіді на відзив на позовну заяву до матеріалів справи, посилаючись на подання позивачем відповіді на відзив на позовну заяву з порушенням встановлених судом строків, а саме 24.03.2021 року. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив про її задоволення. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував частково, вказав, що він погоджується сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/10 частки від заробітку, оскільки сплачує аліменти на доньку [PERSON] в розмірі ј частини від заробітку та має ще двох неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 07.09.1991 року по 18.05.2017 року. В період шлюбу у подружжя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24.07.2002 року (а.с.3). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.01.2017 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] - аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, відповідно віку щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 07.12.2016 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.5-6). [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8), проте у зв`язку з локдауном проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З довідки №240 від 04.09.2020 року Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу факультету менеджменту та маркетингу (денна форма навчання) за держзамовленням. Термін навчання по 30.06.2023 р. (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників тощо). При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При цьому, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, є фізично здоровою особою. [PERSON] з 27.04.2018 перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого ВДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові ГТУЮ у Харківській області (а.с.35). Від вказаного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] (а.с.36, 37). Згідно довідки про доходи [PERSON] загальна сума його доходу за період січень 2020 - грудень за 2020 за виключенням аліментів становить 175 621 грн. 34 коп. (а.с.47). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оскільки законодавство України передбачає обов`язок батьків утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання до 23 років, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та визначити розмір стягнення аліментів - 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 24.12.2020 року, і до закінчення навчання 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років Обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Згідно до ч. 1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: partial