Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], народженого у шлюбі з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 12 червня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. На момент пред"влення позову між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання сина. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими та у зв'язку з тим, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання сина, вона звернулася з даним позовом та просить суд розірвати шлюб, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Зазначила, що вона з відповідачем не проживають разом з 05 січня 2014 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання сина. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 12 червня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 12 червня 2009 року актовий запис № 350 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 05 січня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На момент розгляду справи син сторін проживає разом з матір'ю, що не заперечувалося відповідачем. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач пояснив, що він працює та отримує дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 24 січня 2014 року. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини періодично, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved