Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

08.09.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПАТ „КЗРК» /далі ПАТ/, до ПрАТ «Євраз Суха Балка» / далі ПрАТ/, згідно якого просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України з ПАТ -57155 грн. моральної шкоди, з ПрАТ - 844,65 грн. моральної шкоди, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обгрунтування вказує, що з 01.06.1988 року по 22.07.1988 року, з 31.07.1989р. по 23.03.1994р., з 24.07.2001р. по 20.12.2013р. він працював на ПАТ підземним гірником, підземним гірничим майстром. З 01.12.1997 року по 12.03.1998 року він працював на ПрАТ підземним гірничим майстром. Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих та небезпечних факторів внаслідок недосконалості робочого місця призвів до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання. Згідно акту від 17.09.2013 р. йому встановлено наступні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першо-другої ст..(пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст..) легенева недостатність другого ст. Висновком МСЕК від 11.11.2013 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20 % . Згідно п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 17.09.2013 р. причиною професійного захворювання стало перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Виходячи з характеру захворювання, він відчуває постійний біль в шийному та п/крижовому відділах хребта,з іррадіацією в обидві ноги, болі і оніміння рук, не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, оскільки виникає задуха, турбують часті головні болі, що порушує його нормальні життєві зв'язки, просить стягнути з ПАТ - 57155 грн. моральної шкоди, з ПрАТ - 844,65 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позові, наполягає на його задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позові, наполягає на його задоволенні. Представник ПАТ за довіреністю Давиденко А.О. надав в письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації. Позивач пропрацював тривалий час на ПАТ за власним бажанням. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, позивачем не надано доказів завдання моральних страждань, надання акту, довідки МСЕК та епікризів не є доказами завдання підприємством моральних страждань. Крім того, позивач працював на інших підприємствах з шкідливими умовами праці, ПАТ не може нести відповідальність за дії інших підприємств. Крім того, позивачем не надано належних доказів щодо оплати послуг адвоката, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача ПрАТ «Євраз Суха Балка» в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.06.1988 року по 22.07.1988 року, з 31.07.1989р. по 23.03.1994р., з 24.07.2001р. по 20.12.2013р. позивач працював на ПАТ підземним гірником, підземним гірничим майстром, з 01.12.1997 року по 12.03.1998 року працював на ПрАТ підземним гірничим майстром,а.с.3-4. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 17.09.2013 р., а.с.5-6, позивачу [PERSON] встановлено хронічне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першо-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.) легенева недостатність другого ст. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20 %, згідно висновку МСЕК від 11.11.2013 р. При повторному огляді 18.11.2014 року висновком МСЕК позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності. При повторному огляді 15.12.2016 року висновком МСЕК позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1, підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 17.09.2013р., а.с.5-6, встановлено хронічне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першо-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.) легенева недостатність другого ст. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці гірничого майстра за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони та за рівнем шуму відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач безперервно працював у вказаних умовах протягом 17 років , з них понад 16 років на ПАТ «КЗРК», 3 місяці на ПрАТ «Євраз Суха Балка». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 11.11.2013 р. позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності, коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинен нести роботодавець. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, постійних болях у хребті, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.5-35, та з урахуванням тривалості роботи позивача на кожному із підприємств, позов [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ «КЗРК» на користь позивача 40 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 57 155 грн. завищеною, стягнути з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь позивача 800 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 844,65 грн. завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПАТ «КЗРК» на користь держави судовий збір в сумі 500 грн. , з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судовий збір в сумі 51,20 грн. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Таким чином, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи - 1600 грн., а також з урахуванням розрахунку вартості послуг адвоката, а.с.37, слід стягнути з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 1900 грн. витрат за надання правової допомоги, з ПрАТ «Євраз Суха Балка» слід стягнути на користь позивача 100 грн. витрат за надання правової допомоги, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial