Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником згаданої квартири є [PERSON], якому належить 2/3 частини квартири. Як стверджувала позивач, відповідач самостійно користується квартирою [ADDRESS] та чинить їй перешкоди у користуванні цим нерухомим майном, перешкоджає її вселенню в квартиру. З цих підстав [PERSON] просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення, зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні згаданим об'єктом нерухомості, а також стягнути з відповідача 3000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві його протиправними діями. Також [PERSON] просила суд присудити з [PERSON] на її користь судовий збір у сумі 487,20 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, пояснили, що позивач протиправно набула у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS], а тому вона не може вважатись власником зазначеного майна. Тому [PERSON] стверджував, що [PERSON] не має права користування спірною квартирою, а, отже, він правомірно не впускав її в це жиле приміщення. З цих підстав відповідач та його представник просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позову. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Право власності на це майно вона набула на підставі договору дарування від 24 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 9, 10). Іншим співвласником квартири [ADDRESS] є [PERSON], якому належить 2/3 частини цієї квартири (а. с. 11). Відповідно до довідки форми №3 від 14 травня 2014 року №195, виданої житлово-експлуатаційною конторою №504 комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" в Оболонському районі м. Києва, у квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] За цією ж адресою зареєстроване і місце проживання відповідача (а. с. 13). У судовому засіданні позивач пояснила, що після набуття у власність 1/3 частини квартири [ADDRESS] вона намагалася потрапити туди, проте [PERSON] не впустив її, ключів від спірної квартири у неї немає. Ці обставини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] З цього приводу [PERSON] зверталася з заявою до Оболонського РУ ГУ МВС України, за результати розгляду якої вона була повідомлена, що у даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, натомість між сторонами виникли цивільні правовідносини (а. с. 21). У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання не чинити дії, що перешкоджають власнику у реалізації його права власності. Відповідачем чиняться позивачеві перешкоди у користуванні належною їй на праві власності частиною спірної квартири, зокрема, він не впускає [PERSON] у жиле приміщення, створюючи їй перепони у використанні помешкання для власного проживання. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність усунути [PERSON] перешкоди у користуванні 1/3 частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення її в це приміщення, а також зобов'язати [PERSON] не чинити позивачеві перешкод у користуванні зазначеним майном. Ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У відповідності до роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем [PERSON] моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Наявність між співвласниками квартири спору з приводу користування цим об'єктом нерухомості не є достатньою підставою для висновку про заподіяння одному з них немайнової шкоди. Відтак, у задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial