Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що від сумісного подружнього проживання з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте здійснює приватні пасажирські перевезення, його щомісячний дохід складає біля 4000 грн. На даний час позивачка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 750 грн. до досягнення нею повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 750 грн. до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Позивачка вказала, що із відповідачем не проживає 9 місяців. З жовтня 2015 року відповідач не надає матеріальної допомоги ні на утримання дитини, ні на її утримання. У лютому 2016 року відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500 - 600 грн., а на її утримання - аліменти у розмірі 300 грн. Крім того, позивачка не заперечила проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду невідомі. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 24 лютого 2016 року на підставі ст. 224 ЦПК України постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення позивачки, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони від спільного сумісного проживання, як подружжя, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 10 січня 2014 року). Сторони проживають окремо 9 місяців, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Дані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Крім того, згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дітей, а тому аліменти на дітей підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини на позивачки, хоча зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоров'ю відповідач являється працездатним, інших грошових зобов'язань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, а також на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, які потребують регулярної матеріальної допомоги. Так, згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial