Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

19.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві вказав, що відповідачка, відповідно до укладеної угоди № б\\н від 02.07.2007 року отримала кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. У зв"язку із порушенням умов сплати кредиту, станом на 17.02.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 18822 гривні 24 копійки, яку і просять стягнути. Представник позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні відповідно до укладеного договору № б\\н від 02.07.2017 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 21600 гривень (а.с. 17-31). У зв"язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачкою станом на 17.02.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 18822 гривні 24 копійки яка складається з наступного: 8477 гривень 05 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 3010 гривень 17 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0.00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 5667 гривень 53 копійки - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 295 гривень 00 копійок - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 872 гривні 49 копійок ( процентна складова). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8477 гривень 05 копійок, заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3010 гривень 17 копійок обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись до суду АТ КБ „Приватбанк» в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість перед банком складає 18822 гривні 24 копійки з них заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання становить 5667 гривень 53 копійки та заборгованість за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в сумі 295 гривень 00 копійки, загальною сумою 5962 гривні 53 копійки. Вищевказані вимоги заявленого позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 5962 гривні 53 копійки загальної заборгованості за пенею, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003 цс 15, згідно з якою цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому, за наявності у відношенні відповідача штрафів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з нього пені. З огляду на вищевикладене, позовна вимога про стягнення розміру штрафів, зокрема відсоткової частини, також підлягає частковому задоволенню і зі [PERSON] на користь позивача слід стягнути 500.00 грн. (фіксованої частини штрафу) і 574 грн. 36 коп. (відсоткової складової, що становить 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту та нарахованих і прострочених процентів: (8477 грн. 05 коп. + 3010 грн. 17 коп. х 5% /100%). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 12561 гривня 58 копійок, в тому числі 8477 гривень 05 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 3010 гривень 17 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також штрафи 500 гривень 00 копійок фіксованої частини та 574 гривні 36 копійок відсоткової складової, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (67 %), суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволених вимог 1287 гривень 07 копійок, які підтверджені документально (а.с.38). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial