Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

30.05.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 50 000 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що у Північному гірничо-збагачувальному комбінаті, ВАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Північний гірничо-збагачувальному комбінат» - правонаступником яких є відповідач: працював у гірничо-транспортному цеху Тернівського рудоуправління: з 12.11.85 р. по 13.04.86 р. слюсарем з ремонту автомобілів 3-го розряду.; з 14.04.86 р. по 31.08.89 р водієм автомобіля «БелАЗ» з ремонту та зрошування доріг і забоїв в карєрі 2-і та 3-го класів; з 01.09.89 р. по 03.08.97 р. водієм автомобіля «БелАЗ» по вивезенню породи та руди в карєрі 3-го класу; у гірничотранспортному цеху №1: з 04.08.97 р. по 17.07.2000 р. водієм автомобіля «БелАЗ» 3-го класу технологічної колони № 63 з ремонту та зрошування доріг і забоїв в карєрі; у ВАТ «Північний ГЗК» - правонаступником якого є відповідач: з 02.11.2000 р. по 03.11.02 р. у гірничотранспортному цеху №1 управління технологічного автотранспорту водієм автомобіля 3-го класу з ремонту та зрошування доріг і забоїв в карєрі; з 04.11.2002 р. по 02.10.14 р. у гірничотранспортному цеху №1 водієм великовантажного автомобіля в карєрі технологічної колони автомобілів № 63. Загальний стаж роботи у відповідача на роботах зі шкідливими умовами праці становить 26 років 10 місяців. За висновком МСЕК від 29.08.2014 р. йому встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 40%, в і ому числі: - 25% у звязку з таким профзахворюванням, як вібраційна хвороба першої-другої стадії; - 10% у звязку з таким профзахворюванням, як: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.; - 5 % у звязки і таким профзахворюванням, як: нейросенсориа приглухуватість першої ст. - безстроково. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання П-4 від 15.07.2014 р. встановлені причини його профзахворювання (пункт17), це перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. В звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу він страждає від постійних тупих, ниючих болів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацію болю в праву ногу, які підсилюються при рухах, фізичних навантаженнях, періодичних прострілюючих болів в поперековому відділі хребта при різких рухах (нахилах, поворотах), помірних навантаженнях, посилення болів у хребті при переохолодженні, болів у суглобах кінцівок (плечових, ліктьових та колінних) та дрібних суглобах кистей, вираженого оніміння рук, особливо у дистальних відділах при охолодженні, мерзлякуватості пальців, утрудненої ходи, потемніння в очах при різкій зміні положення тулубу, порушення координації рухів щоранку при ході, тощо. Через стійкі болі у шийному відділку хребта перетерплюю значні обмеження рухів голови вліво, вправо, доверху, донизу, вимушений при цьому повертати увесь тулуб, що збоку виглядає досить кумедно, а він в цьому випадку відчуває незручності, перетерплює значні моральні страждання. Через оніміння та судоми в ногах, болів в ногах та колінних суглобах та через оніміння та слабкість в руках він не може переносити навіть порівняно леткі речі, піднімати вантажі, для нього є дуже скрутним підйом по сходинках сход будинків, пересування по похилій поверхні. Він не може виконувати навіть на перший погляд незначну дрібну побутову домашню роботу пов'язану з використанням сходів, стільця, драбини і т.д. і навіть виконання таких повсякденних побутових дріб'язок, як застелити ліжко, підняти що-небудь з поверхні підлоги, вдягнути взуті я і т.д. спричиняє біль, викликає незручності, дискомфорт. Він не може тривалий час знаходитися в одній позі, наприклад, сидіти, лежати, що унеможливлює його тривале перебування за межами квартири. З усяких на перший погляд удаваним дріб'язках, пов'язаних, наприклад, з підйомом і перенесенням ваги він змушений звертатися за сторонньою допомогою, що його досить сильно морально пригнічує. Знаходиться на диспансерному обліку у невролога. У зв'язку з вказаним профзахворюванням, в нього виникають складнощі при користуванні громадським транспортом, оскільки в переповненому транспорті йому не вистачає повітря і він починає задихатися, кашляти, потіти. Це привертає до нього нездорову увагу оточуючих, які стороняться його, вважаючи хворим на грип або туберкульоз, тощо, що викликає в нього душевні страждання, морально пригнічує. Змушений постійно в зв'язку з цим приймати пігулки від кашлю, що незручно і часто, перебуваючи у колі людей, недоречно. По причині приступів кашлю він не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначне фізичне навантаження ініціюють приступи задухи, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Приглухуватість змушує його прослуховувати радіо - телепередачі на підвищеній голосності, розмовляти з людьми, у тому числі в громадських місцях, транспорті на підвищених гонах, він часто не зовсім розуміє змісту почутого, перепитує своїх співрозмовників - чим звертає до себе з боку навколишніх нездорову увагу. Він не може нормально користуватись мобільним телефоном, погано чує попереджувальні звукові сигнали транспорту, чим наражає себе та водіїв на небезпеку та що призводить до моральних страждань, переживань. Порушено його звичний уклад життя, і він змушений часто звертатися до лікувальних установ. З огляду на вищевикладене просить стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на його користь грошову суму у розмір 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, повязаного з виконанням трудових обов'язків на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичній осіб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Представник ПрАТ «Північний ГЗК» за довіреністю [PERSON] позов [PERSON] не визнала, з наступних підстав. Дійсно позивач [PERSON] працював на Північному гірничо-збагачувальному комбінаті: з 12.11.1985р. по 13.04.1986р. - слюсарем з ремонту автомобілів З розряду гірничотранспортного цеху (ГТЦ) Тернівського рудоуправління (РУ); з 14.06.1986р. по 31.12.1987р. - водієм автомобіля БелАЗ на ремонті та зрошуванні доріг в карєрі 2 класу ГТЦ Тернівського РУ; з 01.01.1988р. по 31.08.1989р. - водієм автомобіля БелАЗ на ремонті та зрошуванні доріг і забоїв в карєрі 3 класу ГТЦ Тернівського РУ; з 01.09.1989р. по 03.08.1997р. - водієм автомобіля БелАЗ по вивезенню породи та руди в карєрі 3 класу ГТЦ Тернівського РУ; з 04.03.1997р. по 17.07.2000р.-водієм автомобіля БелАЗ 3 класу технологічної колони № 63 з ремонту та зрошення доріг і забоїв в карєрі ГТЦ-1 та 17.07.2000р. звільнився за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Потім з 02.11.2000р. по 03.11.2002р. - водієм автомобіля, зайнятий повний робочий день на ремонті та зрошуванні доріг і забоїв в карєрі 3 класу ГТЦ-1; з 04.11.2002р. по 02.10.2014р. - водієм великовантажного автомобіля в карєрі технологічної колони автомобілів № 63 ГТЦ-1. 02.10.2014р. звільнився за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про охорону праці» та п.1 ст.29 КЗпП України, під час прийому на роботу і в подальшому - в процесі трудової діяльності, позивач був під розписку проінформований про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров'я, а також про його право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 15 липня 2014р. дійсно встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є робота на протязі 26 років 10 місяців в умовах впливу на організм шкідливих виробничих факторів - виробнича загальна транспортна вібрація, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та шум. Чинне на сьогоднішній день законодавство не встановлює будь-якої прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах праці. Таким чином, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. У звязку з цим слід зробити висновок, що причинно-наслідковий зв'язок існує між професійним захворюванням і діями самого потерпілого, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Дозвіл на початок виконання роботи підвищеної небезпеки було отримано ПРАТ «ПІВНГЗК» в державному комітеті України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду. Дозволом передбачено право ПРАТ «ПІВНГЗК» здійснювати небезпечні роботи, в тому числі, з експлуатації обєктів, устаткування, механізмів, машин підвищеної небезпеки, а також їх налагодження, експлуатація, ремонт та технічне обслуговування. Тобто, наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є обєктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборона на проведення робіт у шкідливих та небезпечних умовах праці. Таким чином, виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 ЗУ «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України. Відповідач - ПРАТ «ПІВНГЗК» не заперечує проти наявності у позивача професійного захворювання. Але зазначений Акт не може бути взято як доказ заподіяння моральних страждань, оскільки він підтверджує виявлення у позивача професійного захворювання для встановлення у звязку з цим стійкої втрати професійної працездатності. Вважають що, акт розслідування хронічного професійного захворювання від 15.07.2014р. та довідка МСЕК, жодним чином не підтверджує наявність моральних страждань позивачем. В залучених до матеріалів справи епікризах та виписках із медичної карти хворого [PERSON] описуються дані клінічних обстежень, анамнез захворювання, інші медичні висновки. Але в жодному не йдеться про розлади здоровя, повязані з психологічним станом потерпілого. В позовній заяві позивач зазначає, що у звязку з професійним захворюванням, змінився його рівень життєвої діяльності, багато зусиль він прикладає для організації свого життя. Проте, зазначене нічим не підтверджується. Таким чином, посилання позивача на вищезазначені документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними, а вислови щодо втрати нормальних життєвих звязків - є його припущенням. З огляду на вищевикладене в сукупності, відповідач вважає, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань та розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн., позивач також не обґрунтував. На підставі вищевикладеного, просять суд у задоволені позовних вимог [PERSON] до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВО «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО- ЗБАГАЧУВАЛЬНИИ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000грн. - відмовити у повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.7-10, та не оспорюється сторонами, що позивачу 15.07.2014 р. встановлені хронічні професійні захворювання як вібраційна хвороба першої-другої стадії; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.; нейросенсорна приглухуватість першої ст., які відповідно до акту розслідування від 15.07.2014 р. виникли з вини роботодавця. Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % по вказаним захворюванням висновком МСЕК від 29.09.2014 р., безстроково а.с.11. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування встановлено хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: перевищення допустимих показників небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, вібрація, аерозоль та шум, перевищують гранично допустимі показники. Шкідливі умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на ПрАТ «ПІВНГЗК» впродовж 26 років 10 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.18 Акту, начальнику гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ«ПІВНГЗК», забезпечити контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг та зміною монтажних подушок кріплення, планово-попереджувальними ремонтами двигунів та кабін автотранспортних засобів. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в суглобах та грудній клітці, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та можливість самого позивача змінити роботу на менш шкідливу у будь- який час. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.12-23, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ«ПІВНГЗК» на користь позивача 45 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обовязкових платежів. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з ПрАТ «ПІВНГЗК» на користь держави згідно, ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial