Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно, що перебуває в іпотеці, з метою погашення заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії № 68 від 21 березня 2008 р. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між ВАТ «Державний ощадний бак України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний бак України», і [PERSON] був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 68 від 21 березня 2008 р. на суму 148 700 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,50 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 20 березня 2018 року та у забезпечення цього кредитного договору договір іпотеки між ВАТ «Державний ощадний бак України» і [PERSON] В зв'язку з неналежним виконанням умов договору заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.08.2010 року в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] стягнута заборгованість по договору в сумі 182 279 грн. 83 коп. Рішення суду про стягнення боргу не виконане. Іпотекодавець [PERSON] [INFO] року помер. Про відкриття спадщини ПАТ «Державний ощадний бак України» стало відомо в липні 2011 р. з листа Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ про зупинення виконавчого провадження. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину і, відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», набули статусу іпотекодавця та мають всі права і несуть всі обов'язки іпотекодавця. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено з тих підстав, що позивач пред'явив вимоги до спадкоємців [PERSON] після закінчення строку, визначеного ч.2 ст. 1281 ЦК України. В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний бак України» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Позивач не погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог з посиланням на пропуск строку пред'явлення вимог до спадкоємців, передбаченого ст. 1281 ЦК України. ПАТ «Державний ощадний бак України» зазначає, що він дізнався про відкриття спадщини з листа державного виконавця 01 липня 2011 року і в шестимісячний строк пред'явив вимоги спадкоємців шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, незважаючи на те, що вимоги ст. 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] скаргу не визнав, наполягаючи на тому, що строк пред'явлення вимог до спадкоємців іпотекодавця позивачем пропущений. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача через неправильне застосування судом норм матеріального права. По справі встановлено, що 21 березня 2008 р. між ВАТ «Державний ощадний бак України» та [PERSON] був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №68, за яким останній отримав від банку кредит в сумі 148 700 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених договором, а [PERSON] зобов'язувався щомісячно здійснювати платежі в погашення отриманого кредиту. 21 березня 2008 року між ВАТ „Державний ощадний бак України" та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким останній, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання боржника [PERSON], що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії № 68, передав, а ВАТ «Державний ощадний бак України» прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.08.2010 року, яке набрало законної сили, але не виконане, в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] стягнута заборгованість за договором кредиту в сумі 182 279 грн. 83 коп. Станом на 15.05.2015 року розмір заборгованості за вказаним договором складає 188 856 грн. 33 коп., в тому числі заборгованість по кредиту в сумі 148 700 грн., заборгованість по відсотках 37071 грн. 07 коп., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 284 грн. 39 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 2800 грн. 87 коп. [PERSON] помер [INFO] року. 13 вересня 2011 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року за результатами розгляду справи № 6-31цс16. Враховуючи наведене вище, стаття 1281 ЦК України судом першої інстанції застосована неправильно. Під час перебування справи в провадженні судів [INFO] року помер [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса 13 вересня 2011 року разом з іншими спадкоємцями. Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи встановлено, що на час смерті [PERSON] проживав у [ADDRESS] і разом з ним проживала і була зареєстрована його мати [PERSON] (а.с. 58,59, 246). З повідомлення завідувача Першої Чернігівської державної нотаріальної контори № 1609/01-16 від 22 квітня 2016 року (а.с. 260) встановлено, що спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] заведена на підставі претензії про грошові вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України». Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Однак, [PERSON] - мати померлого, яка відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги і на час смерті (час відкриття спадщини) [PERSON] проживала і була зареєстрована разом з ним, згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Виходячи з наведеного вище, відповідачами у цій справі є [PERSON] і [PERSON], які успадкували майно, передане в іпотеку і, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавця і мають всі його права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки.

Outcome: approved