Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

В березні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надміру сплачені кошти в сумі 26270,99 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно із заявами [PERSON] від 12.04.2018р., 05.10.2018р., 05.04.2019р. йому відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення тимчасової соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» призначалась тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права не пенсійну виплату на період з 16.03.2018р. по 30.09.2019р. щомісячно. На підставі акту державних соціальних інспекторів про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги від 30.08.2019р. було виявлено, що [PERSON] приховав той факт, що він є приватним підприємцем. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця [PERSON] з 15.02.2006р. зареєстрований як підприємець, лише з 28.08.2019р. знятий з обліку. Надміру виплачені кошти в сумі 26270,99 грн. за період з 16.03.2018р. по 30.09.2019р. позивач просить стягнути з відповідача. З урахуванням положень ст.ст. 274-277 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення суду, яке надсилалось на адресу відповідача, повернулось на адресу суду з довідкою відділення поштового зв"язку про причину повернення (за закінченням встановленого строку зберігання). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача із заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с. 3-4, 8-9, 13-14). Згідно рішень Корольовського РУПСЗН м.Житомира «Про призначення допомоги» від 13.04.2018р., 08.10.2018р., 08.04.2019р. [PERSON] призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с.7, 12, 17). Актом про проведення перевірки та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлової субсидії та соціальної допомоги від 30.08.2019р. встановлено, що заявник з 15.02.2016р. був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, знятий з обліку з 28.08.2019р. (а.с.18). Сума переплати згідно розрахунку від 30.08.2019р. становить 26270,99 грн. (а.с.22). Згідно повідомлення про перерахунок державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, Управлінням соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради відповідачу було повідомлено про необхідність повернення переплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, у розмірі 26270,99 грн. (а.с. 23). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1098 затверджено Порядок призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (надалі Порядок). Цей Порядок визначає механізм призначення у період з 1 січня 2018 р. по 31 грудня 2020 р. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті (далі - тимчасова допомога), за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати. Відповідно до п.2 Порядку призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) (крім м. Києва та Севастополя) рад, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення, виконавчими органами рад об`єднаних територіальних громад (далі - органи соціального захисту населення) з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Абзацом 4 пункту 12 Порядку визначено, що тимчасова допомога не призначається у разі, коли особа працює, провадить іншу діяльність, пов`язану з отриманням доходу. Згідно п.24 Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; - повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; - у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; - у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив, оспорити суму боргу та надити докази на спростування вимог позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позов про стягнення надміру сплачених коштів в сумі 26270,99 грн., оскільки позивачем доведено обгрунтованість та законність заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved