Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

05 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд, з урахуванням уточнень стягнути солідарно [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором в сумі 140 076,03 грн., забезпечену договором поруки від 02 квітня 2007 року та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 828439/ФЛ від 05 червня 2008 року відповідачу-1 надано кредит у розмірі 65 356,20 грн. в порядку та на умовах, визначених Договором, де останній зобов`язався повернути кредит до 04 червня 2023 року. Станом на дату звернення з позовом відповідач-1 зобовязання за кредитним договором не виконує та станом на 04 червня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає 140 076,03 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 63 539,40 грн.; заборгованості за процентами - 57 298,26 грн.; пені - 12 702,74 грн.; штрафу - 6 535,62 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено договір поруки №828439/ФЛ-П2 від 05 червня 2008 року, згідно якого відповідач-2 поручився перед банком за виконання зобов`язань відповідачем-1. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач-1, відповідач-2 у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В заяві про скасування заочного рішення відповідач-1, заперечуючи проти задоволення позову вказав на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем є таким, що не підтверджено матеріалами справи та не відповідає змісту кредитного договору. В судові засідання 11 травня 2017 року, 09 червня 2017 року, 04 липня 2017 року відповідачі не з`явилися, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. За заявою відповідача-1 у справі судом двічі призначалася судово-економічна експертиза, однак, за повідомленням експерта в зв`язку з відсутністю оплати вартості призначеної експертизи відповідачем-1 справа повернута суду без виконання експертизи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 05 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04 лютого 2011 року; виступає правонаступником ВАТ «КБ «Надра» за всіма правами та обовязками останнього) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 828439/ФЛ (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 65 356,20 грн. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, строком до 04 червня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено Договір поруки № 828439/ФЛ-П2 від 05 червня 2008 року (далі - «Договір поруки») між позивачем та [PERSON], відповідно до п. 1.1-1.5 якого, відповідач-2 поручився перед позивачем за належне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач-1 свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого відповідно до розрахунку станом на 04 вересня 2014 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 140 076,03 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 63 539,40 грн.; заборгованості за процентами - 57 298,26 грн.; пені - 12 702,74 грн.; штрафу - 6 535,62 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Крім того, згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. З матеріалів справи вбачається, що в Кредитному договорі та в Договорі поруки строк виконання основного зобов'язання визначений - до 04 червня 2023 року. Пунктом 4.2.3 Кредитного договору передбачено, що банк має право дострокового виконання зобов'язань у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Така-ж умова передбачена і в п.2.8 Договору поруки. Згідно з Кредитним договором та розрахунком суми позову, відповідач-1 в повному обсязі не виконував взяті зобов'язання за кредитним договором. Таким чином суд вважає наявними підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пені. Однак, суд вважає необґрунтованим позивачем нарахування штрафу за невиконання зобовязань за кредитним договором у розмірі 6535,62 гривень, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 5.2. Кредитного договору, у разі прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. 4.3. за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десят) відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок. Однак, позивач не зазначає та з матеріалів справи не вбачається у чому саме виявилося порушення відповідачем вимог п. 4.3. Кредитного договору та чи мало воно місце. До того ж, позивач вказує лише на єдине порушення відповідачем вимог кредитного договору несвоєчасне погашення кредиту та процентів за ним, а вказаний пункт 4.3. Договору (окрім п.п. 4.3.3., який згідно п. 5.3. Договору не застосовується при нарахуванні штрафних санкцій за цим пунктом), взагалі цього не стосується. Що ж до п.п. 4.3.2. Кредитного договору, який зобов'язує відповідача «Суворо дотримуватися положень цього Договору, а також Договору іпотеки, визначеного п. 2.1. цього Договору»», то вказаний пункт, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також на те, що позивачем не доведено інше, може поширюватися лише на порушення відповідачем вимог щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за ним. Але ж цивільно-правова відповідальність за вказане порушення передбачена п. 5.2. Кредитного договору у вигляді стягнення пені за прострочення Позичальником строку сплати платежів з погашення кредиту та процентів. Отже, позивач фактично просить стягнути як пеню, так і штраф за одне і те ж порушення умов Договору. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналізуючи вищенаведе, суд вважає вимоги щодо визначення (нарахування) позивачем заборгованості у вигляді штрафу задоволенню не підлягають. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, перевіривши розрахунок суми заборгованості суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та присудження до солідарного стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідачів в сумі 133540,40 гривень. Крім того, відповідачами не доведено невірність розрахунку суми заборгованості, на яку вони посилались у заяві про перегляд заочного рішення. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 1289,71 гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. Крім того з відповідачів пропорційно підлягає стягнення в дохід держави сума в розмірі 45,69 грн. З урахуванням викладено,

Outcome: partial