Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

17 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2012 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 567 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Зазначає, що витрачає на утримання доньки близько 4000 гривень щомісячно. Крім того, вказує на ту обставину,що Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що дитина проходила лікування у стоматолога з діагнозом глибокий травматичний прикус, їй була зафіксована брекет система, що потребує постійного коригування, проведення огляду, спостереження стоматолога. За встановлення брекет системи нею було витрачено 16\~200 гривень, за кожен огляд стоматолога, зокрема 30.09.2017р, 25.11.2017р., 20.01.2018р., 03.03.2018р., 28.04.2018р., 16.06.2018р., 03.08.2018р. оплата становила 600 гривень. В цілому на лікування нею витрачено коштів у розмірі 20\~400 гривень. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 10 200 гривень. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідно до ч.2\~ст.279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти\~розгляду справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження від\~сторін у\~справі не\~надходили. Від позивача надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за її відсутності, вказувала, що позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Від відповідача надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. У відзиві на позовну заяву та поясненнях в судовому засіданні відповідач просить в задоволенні вимог в частині збільшення аліментів на утримання доньки відмовити у повному обсязі, щодо додаткових витрат на дитину вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення додаткових витрат у розмірі 3000 гривень. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 010706 від 13.05.2005 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2012 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 567 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що донька [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON], та фактично перебуває на утриманні останньої, коштів, які відповідач сплачує у виді аліментів в розмірі 567 гривень, недостатньо для утримання дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1\~ст.184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~створення економічних\~передумов для\~посилення захисту\~права дитини\~на належне\~утримання» \~від 03.07.2018\~№ 2475-VIII внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України,\~відповідно до\~якої мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1\~944, 00 гривень, з 01 грудня 2018 року 2\~027, 00 гривень. Таким чином, обовязок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2012 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач. При визначенні\~розміру аліментів\~на \~утримання неповнолітньої\~дитини суд\~врахував стан\~здоровя та\~матеріальне становище\~дитини;\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~стягувача аліментів,\~а також\~те,\~що у\~відповідача на\~утриманні перебувають\~ще двоє\~неповнолітніх дітей\~ донька\~Олеся,\~[INFO]\~та донька\~Оксана [INFO]. Також враховано пояснення позивача, яка вказувала в судовому засіданні про те, що на дитину розмір витрат на місяць складає близько 4000 гривень. Покликання відповідача\~у відзиві\~на ту\~обставину,\~що він\~з 29\~січня 2016\~року ніде\~не працює,\~судом не\~береться до\~уваги,\~ оскільки\~відповідач є\~працездатною особою,\~його бажання\~чи небажання\~працювати не\~є тією\~обставиною,\~яка враховується\~при визначенні\~розміру аліментів.\~Відповідач не\~перебуває на\~обліку як\~безробітний і\~не позбавлений\~можливості працевлаштуватися.\~Відповідач не\~надав доказів,\~які б\~підтверджували скрутний\~матеріальний стан. Доводи [PERSON] стосовно того,\~що в\~нього на\~утриманні знаходиться\~донька теперішньої\~дружини та\~остання не\~працює,\~у звязку\~із декретною\~відпусткою,\~судом не\~враховуються,\~оскільки дані\~обставини не\~можуть погіршувати\~становище дитини,\~яка проживає\~окремо від\~батьката дані обставини не звільняють його від обовязку утримувати доньку, батьком якої він є.\~Крім того,\~відповідачем не\~надано доказів,\~що останні\~знаходяться на\~його утриманні. Відповідно до частина 1 статті81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, поданого відповідачем відзиву, та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 9 Сімейного кодексу України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 567 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1200 гривень щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~ Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Судом встановлено, що [PERSON] проходила лікування у лікаря стоматолога ортодонта та 12 серпня 2017 року їй була встановлена брекет система. Крім цього, дитина 30.09.2017р, 25.11.2017р., 20.01.2018р., 03.03.2018р., 28.04.2018р., 16.06.2018р., 03.08.2018р. відвідувала стоматолога, оплата за кожен сеанс становила 600 гривень. Зазначене підтверджується виписками із історії хвороб та чеком про оплату за встановлення брекет системи у розмірі 16\~200 гривень ( а.с.7а,13-14). Позивач особисто понесла додаткові витрати у звязку з проходженням дитиною медичного обстеження, встановлення брекет системи на загальну суму 20 400 грн., оскільки відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на доньку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. За змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню доньку на рівні з позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з\~[PERSON] додаткових витрат на дитину у розмірі 10200 гривень. Згідно положень ч.6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial