Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.09.2013 року та 05.09.2013 року [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти на загальну суму 20000,00 гривень, а [PERSON] зобов"язалась повернути позикодавцеві грошові кошти в сумі 11000,00 гривень до 15.07.2013 року та 9000,00 гривень до 06.09.2013 року, що підтверджується відповідними розпистками від 12.09.2013 року та 05.09.2013 року. Проте відповідач не виконала свої зобов'язання, які вона взяла на себе. На вимогу повернути позичені кошти ухиляється від повернення. Тому позивач звернулася з даним позовом до суду та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних у сумі 20681,84 гривень, а такох понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з'явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в звязку з чим суд провів заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 12.09.2013 року та 05.09.2013 року [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти на загальну суму 20000,00 гривень, а [PERSON] зобов"язалась повернути позикодавцеві грошові кошти в сумі 11000,00 гривень до 15.07.2013 року та 9000,00 гривень до 06.09.2013 року, що підтверджується відповідними розпистками від 12.09.2013 року та 05.09.2013 року. Ухиляючись від виконання грошового зобов"язання відповідач прострочила повернення боргу. Сума збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів становить 11356,97 гривень та 9324,87 гривень (а.с. 6-7). На прохання позивача добровільно сплатити борг відповідач його не повертає. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1047 ЦК України підтвердження укладення договору позики та його умов можу бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення основної суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку задоволення позову в повному обсязі. В зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved