Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач 28.09.2017 року звернулась з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 10 000 грн., щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня пред'явлення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримання дитини, регулярно добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Ухвалою від 15 березня 2018 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 17 квітня 2018 року. Розгляд справи по суті неодноразово відкладався за клопотаннями сторін. Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 14 березня 2018 року та представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому виклала свою позицію про те, що погоджується з вимогою на стягнення з відповідача аліментів частково та просила стягувати з останнього аліменти у розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак заперечує проти стягнення аліментів у більшому розмірі, вказуючи про те, що позивач жодним чином не аргументувала, чому саме така сума, на її думку є достатньою для утримання сина. Просив суд врахувати, що з 12.02.2018 року відповідачем підприємницьку господарську діяльність, останній отримує мінімальну заробітну плату, тому виплачувати аліменти в розмірі, що значно перевищує його розмір він не в змозі. 16.04.2018 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи викладені відповідачем у відзиві мають критично оцінюватись судом, оскільки позов про стягнення аліментів подано у вересні 2017 року, однак внаслідок судової тяганини, відповідач вжив заходів до припинення підприємницької діяльності і надав докази працевлаштування найманим працівником, останній має два автомобілі та впродовж двох тижнів витратив на утримання дітей близько шести тисяч гривень, що свідчить про можливість його сплачувати аліменти в такому розмірі, який просить позивач. Окрім того. 16.04.2018 року позивачем було направлено на адресу суду клопотання про витребування даних про сплату із заробітної плати [PERSON] податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2018 року задоволено заяву про забезпечення доказів та витребувано з: - Житомирській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (10014,м.Житомир,майдан Перемоги, 2): ?дані про сплату із заробітної плати [PERSON], РНОКПП [NUMBER], місце реєстрації [ADDRESS] тел.[INFO] із січня 2018 року податку на доходи фізичних осіб. - Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області (10014 м. Житомир, майдан Перемоги, 55): ?дані із системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату із заробітної плати [PERSON], РНОКПП [NUMBER], місце реєстрації [ADDRESS] тел.[INFO] починаючи з січня 2018 року єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В останнє судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 27.05.2010 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис № 546, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції /а.с. 3/ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження дитини /а.с. 4/. Дитина проживає разом з матір"ю, що сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідно до ухвали про забезпечення доказів надано інформацію Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області, а саме довідку про те, що відповідач отримав доходи за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018 р. /а.с 120-121/ та відповідь - довідку від Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області за 2011-2014, 2016- 2018 роки /а.с. 111-112/. З наданих довідок вбачається, що відповідач має постійний офіційний заробіток у вигляді заробітної плати у розмірі 3723,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, при цьому приймаючи до уваги стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з врахуванням принципу справедливості та розумності, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 28.09.2017 року і до досягнення дитини повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позов подано в 2017 році та на день подачі даного позову діяли ставки судового збору саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial