Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] .. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, її життям не цікавиться, у вихованні участі не приймає, не відвідує та взагалі не присутній в житті дитини. Вказані підстави вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, також вважає, що таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 03.02.2020 року. 02.03.2020 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 14.04.2020 року судом закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судові засідання 14 квітня 2020 року та 09 липня 2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Враховуючи викладене, судом проведено розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2) ст.164 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Зі ст.ст.111, 112, 114 Закону України «Про охорону дитинства», вбачається, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Вказані положення вітчизняного законодавства відповідають також і вимогам міжнародно-правових нормативних актів, які також є джерелом права. Зокрема, у додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей, які виховуються в інтернатських закладах. Зокрема, ці принципи передбачають таке: "...Сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини...; рішення про встановлення опіки над дитиною і сам такий захід не повинні бути предметом дискримінації. Таким чином, аналіз вказаних норм в сукупності із положеннями ст.51 Конституції України, у відповідності до якої сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою, свідчить, що позбавлення батьківських прав є винятковим засобом захисту інтересів дітей, і перелік підстав позбавлення батьківських прав, наведений у ст.164 СК України, є вичерпним. Підставою позбавлення батьківських прав позивач зазначив ухилення батьком від виконання обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається зі змісту п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце в тих випадках, коли вони не піклуються про фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально признаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач умисно та систематично ухиляється від виховання дочки. Факт ухилення [PERSON] від обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини підтверджено письмовими доказами, а саме: висновком Володимирецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 27.01.2020 року, довідкою Володимирецького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів» ДНЗ №301 від 09.12.2019 року, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , станом на 01.02.2020 року . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, і таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. Будь-яких доказів, які б засвідчили неможливість виконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини з поважних та об`єктивних причин, суду не надано. На підставі наведеного,

Outcome: approved