Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що згідно заповіту, посвідченого 27 лютого 1998 року виконавчим комітетом Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області та зареєстрованого в в книзі для запису нотаріальних дій під № 31, [PERSON], мешканець села Лагодівка Хорольського району Полтавської області на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за Законом матиме право, заповідав : [PERSON]. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер в м. Хорол Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, до якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився,але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 22.10.2018 року за Вих. № 1744/02-14 слідує, що 29.09.2017 року в даній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 275/2017 до майна [PERSON], [INFO], дата смерті- [INFO], останнє місце проживання - [ADDRESS]( на час відкриття спадщини проживав один ). У спадкову справу № 275/2017 29.09.2017 року подано : - заяву про прийняття спадщини за законом рідним онуком спадкодавця [PERSON]; - заяву про відмову від прийняття спадщини дочкою спадкодавця [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає, осіб, які вважаються в порядку ч. 3, ч. 4 ст. 1268, ст. 1241 Цивільного кодексу України такими, що прийняли спадщину, немає. Рідний онук спадкодавця - [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. У зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], позтвач не має можливості оформити право власності на нього у нотаріальному порядку, тому йому роз'яснено державним нотаріусом, що питання належності цього будинку спадкодавцю та визнання права власності на нього за спадкоємцем необхідно вирішувати у судовому порядку. Відповідно до ст. 1265 ЦК України позивач, [PERSON], є єдиним спадкоємцем п»ятої черги за законом померлого [INFO] діда [PERSON], який прийняв його спадщину, оскільки спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відмовилась від цієї спадщини. З довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13.09.2018 року № 99 слідує, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований. З технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого станом на 15 вересня 2018 року ПП « Бюро послуг та консультацій», вбачається, що господарські будівлі вказаного домоволодіння перебувають у задовільному технічному стані, придатні до подальшої експлуатації. Згідно з інформаційною довідкою № 3331 від 15.09.2018 року, виданою ПП « Бюро послуг та консультацій», вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку Літер А-1 загальною площею 39, 9 кв.м., житловою площею 15, 1 кв.м., літньої кухні Літер Б, прибудови літ « б», сараю Літер В, погребу Літ. Г, гаражу Літ. Д, вбиральні Літ. Е, становить 107 071 гривень. З листа Міністерства юстиції від 21.02.2005 року за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника(спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Належність вказаного спадкового нерухомого майна померлому [INFO] [PERSON] доводиться випискою з по господарської книги № 06 за 2011-2015 роки по [ADDRESS] Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області . Особистий рахунок № [NUMBER] від 15.08.2018 року за № 02-27/426. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому позивач, як єдиний спадкоємець за законом померлого [INFO] [PERSON] який прийняв його спадщину, має право на вказане спадкове майно повністю. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved