Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON], Олександрівської сільської Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Вказане домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами її чоловік -[PERSON], як переселенець, ( відповідно переселенському квитку № [NUMBER]) при життя отримав від директора радгоспу «Слов»янський», у відповідності до Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 31 травня 1973 року за № 364, що підтверджується Актом передачі житлового будинку та надвірних будівль від 28 січня 1984 року. В подальшому, її чоловік в повному обсязі виплатив заборгованість за вказаний переселенський будинок, що підтверджується Приватизаційним платіжним Дорученням № 12587 від 09 червня 1994 року, а також Довідкою, наданою ОП «Слов»янське підсобне сільськогосподарське виробництво» ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» та зареєстрував за собою вказаний житловий будинок у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської Ради Слов»янського району, про що свідчить Довідка, надана Олександрівською сільської Радою Слов»янського району Донецької області № 01-27/1345 від 16 грудня 2013 року. Спадкоємцями першої черги являються: вона- дружина, [PERSON]- син, [PERSON]- дочка. У встановлений законом строк вона звернулася до Другої Слов»янської Державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Син та дочка відмовились від своєї частки спадщини на її користь та до Другої Слов»янської Державної нотаріальної контори Донецької області не зверталися. 26 листопада 2013 року Постановою державного нотаріуса Другої Слов»янської державної нотаріальної контори Донецької області їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв»язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок на ім»я спадкодавця [PERSON] Оскільки на час набуття права власності її чоловіком [PERSON] на домоволодіння, а саме в 1994 році діяли положення ЦК України 1963 року, то належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на той час, зокрема вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Оскільки її чоловік- [PERSON] зареєстрував за собою вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської Ради, про що свідчить запис у погосподарській книзі №1 особовий рахунок № [NUMBER], вважає, що право власності на вказане майно він набув правомірно. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вважає, що іншого порядку визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] ніж судовий, в даному випадку законодавством не передбачено. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок А-1 під [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами: сарай Б, погріб- В, душ- Г водопровід №1, хвіртка №2, огорожа №3, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 13 лютого 2014 року від позивача надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач -[PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 13 лютого 2014 року від [PERSON] надійшла до суду Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідач -[PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 13 лютого 2014 року від [PERSON] надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Представник відповідача - Олександрівської сільської Ради Слов»янського району Донецької області до судового засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Олександрівської сільської Ради Слов»янського району Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 38 ). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Олександрівської сільської Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] за місцем свого проживання в сел. Олександрівка Слов»янського району Донецької області помер [PERSON] ( а.с.9) чоловік позивача та батько відповідачів [PERSON] та [PERSON] ( а.с.7-8, 10). Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] ( а.с. 16-20) . Вказане домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами чоловік позивача -[PERSON], як переселенець, ( відповідно переселенському квитку № [NUMBER]) при життя отримав від директора радгоспу «Слов»янський», у відповідності до Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 31 травня 1973 року за № 364, що підтверджується Актом передачі житлового будинку та надвірних будівль від 28 січня 1984 року ( а.с.11). В подальшому, [PERSON] в повному обсязі виплатив заборгованість за вказаний переселенський будинок, що підтверджується Приватизаційним платіжним Дорученням № 12587 від 09 червня 1994 року, а також Довідкою, наданою ОП «Слов»янське підсобне сільськогосподарське виробництво» ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» та зареєстрував за собою вказаний житловий будинок у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської Ради Слов»янського району, про що свідчить Довідка, надана Олександрівською сільської Радою Слов»янського району Донецької області № 01-27/1345 від 16 грудня 2013 року ( а.с. 12,13,21). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються: [PERSON]- дружина, [PERSON]- син, [PERSON]- дочка. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». У встановлений законом строк вона звернулася до Другої Слов»янської Державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Син та дочка відмовились від своєї частки спадщини на її користь та до Другої Слов»янської Державної нотаріальної контори Донецької області не зверталися. 26 листопада 2013 року Постановою державного нотаріуса Другої Слов»янської державної нотаріальної контори Донецької області їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв»язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок на ім»я спадкодавця [PERSON] ( а.с.15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Оскільки на час набуття права власності [PERSON] на домоволодіння, а саме в 1994 році діяли положення ЦК України 1963 року, то належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на той час, зокрема вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Крім того, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тобто за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житловий будинок, споруду не залежало від реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилося також питання узаконення цих будівль та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року передбачала обов»язкову реєстрацію ( інвентаризацію) будинків, домоволодінь у межах міст і селищ, у тому числі на підставі записів в погосподарській книзі. Тобто, записи в погосподарській книзі визнавалися актами органів влади, що підтверджують право приватної власності. Оскільки [PERSON] зареєстрував за собою вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської Ради, про що свідчить запис у погосподарській книзі №1 особовий рахунок № [NUMBER], то суд вважає, що право власності на вказане майно він набув правомірно. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що « Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 « Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Згідно до ст. 1218 ЦК України « До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.» Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до ст. 392 ЦК України « Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності». У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок та інш. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з»ясовувати: -чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] зареєстрував за собою вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської Ради, про що свідчить запис у погосподарській книзі №1 особовий рахунок № [NUMBER], то суд вважає, що право власності на вказане майно він набув правомірно і тому у відповідності до ст.ст.. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON]- [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок «А-1» площею 68,7 кв.м. під [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами: сарай «Б» площею 22,2 кв.м,, погріб- «В» площею 5,2 кв.м,, душ- «Г» площею 1,3 кв.м, водопровід №1, хвіртка №2, огорожа №3, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved