Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав , що 06.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № VIV3FN12206880, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9040.59 (Долар США) на термін до 04.10.2013 року . Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач [PERSON], порушила умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 15.11.2016 року виникла заборгованість- 24023.84 (Долар США), шо відповідно до курсу НБУ становить 89032.94 грн., яка складається з заборгованості за кредитом-4178.49 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2155.55 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 859.12 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 17830.68 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість, яка станом на 02.10.2012 року становила 9873.29 доларів США Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 3457.59 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 26.17 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 246.57 дол.США; заборгованість по комісії за користування кредитом 84.85 дол.США; 3100.00 доларів США-пеня за несвоєчасншість виконання зобовязань за договором, а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з'явився, а на адресу суду повернулися конверти, з відміткою про те, що за адресою, зазначеною представником позивача в позовній заяві відповідач на проживає. В зв'язку з цим відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, 5 серпня 2017 року в газеті «Урядовий кур'єр» № 145 (6014) було розміщено оголошення про виклик [PERSON] в якості відповідача по справі , проте до суду [PERSON] не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд у справи у її відсутності до суду не подала. А тому суд вважає, що відповідач [PERSON] була належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а в судові засідання не з'явилася без поважних причин.В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № VIV3FN12206880, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9040.59 доларів США на термін до 04.10.2013 року . Відповідачка зобов"язання за вказаним договором налжним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 15.11.2016 року, має заборгованість перед позивачем загальний розмір якої складає 3457.59 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 26.17 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 246.57 дол.США; заборгованість по комісії за користування кредитом 84.85 дол.США; 3100.00 доларів США-пеня за несвоєчасншість виконання зобов'язань за договором. Вищезазначене стверджується: копією розрахунком заборгованості за договором № VIV3FN12206880 від 06.10.2008 року, копією кредитно-заставного договору, копією довіреності , копією довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) , копією банківської ліцензії про право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ,копією рішення Індустріального райсуду м.Дніпропетровська від 15.11.2012 року, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» . Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦПК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Норми статті 629 вказують, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved