Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. Мотивує позов тим, що, дана земельна ділянка належала його рідному дядьку [PERSON], який помер [INFO] року. Померлим було вчинено заповіт на користь позивача, він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав на час смерті зі спадкодавцем, але не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судове засідання позивач не з"явився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явилася, 06.10.2016 р. до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі , позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з приписів ч. 2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З позовної заяви вбачається та підтверджується відповідачем, що позивач є племінником [PERSON] та внуком [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Однією з вимог позовної заяви є встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем на день його смерті, що необхідно позивачу для підтвердження обставини прийняття ним спадщини. Зазначена обставина визнається відповідачем, а відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вказане, суд вважає, що вимога позивача про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню. За життя померлим [PERSON] було вчинено заповіт, за яким спадкоємцем визначено позивача. Заповіт 27.10.2009 р. посвідчено секретарем виконавчго комітету Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за № 37 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області площею 2,37 га, вартістю 103571,22 грн., що належала йому згідно державного акту [NUMBER], виданого на підставі рішення Жовнинської сільської ради від 09.11. 2001 року №16-5 (а.с.11). Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З заявою про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори звернулась лише відповідач, що вбачається з листа № 1569/02-16 від 30.09.2016 р. (а.с. 23). Однак подальших дій щодо отримання свідоцтва про право на спадщину нею не вчинено. До суду [PERSON] звернулась з заявою, зі змісту якої вбачається, що на спадкове майно остання не претендує, позов визнає. Враховуючи відмову відповідача від спадщини та встановлення судом факту постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, беручи до уваги наявність заповіту, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна за заповітом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved