Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. "А", "А1", загальною площею 237, 9 кв.м., житловою 136, 5 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що він, скориставшись своїм правом на житло, побудував житловий будинок загальною площею 237, 9 кв.м., що розташований на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради. Проте ввести в експлуатацію та зареєструвати своє право власності на вищевказаний будинок позивач не має можливості. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщена належним чином. Звернулась до суду з заявою, в якій поданий позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, вказавши адресу спірного будинку: [ADDRESS] Представник відповідача ОМР у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1653-VI позивачу [PERSON] надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. На вищевказаній земельній ділянці [PERSON] за власні кошти та власними силами побудував житловий будинок загальною площею 237, 9 кв.м., житловою 136, 5 кв.м. В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження з будівельно - технічних питань за № 031/2014, виготовлений експертом [PERSON], у відповідності до якого експерт зазначив, що житловий будинок літ. «А», «А1», загальною площею 237, 9 кв.м., житловою 136, 5 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS], відповідає вимогам чинної нормативно-технічної документації в галузі будівництва. А також зазначив, що подальша експлуатація житлового будинку літ. «А», «А1», загальною площею 237, 9 кв.м., житловою 136, 5 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS], технічно можлива, при цьому: технічний стан будинку у відповідності з вимогами діючих норм можна охарактеризувати як «добре» та готовність будинку до експлуатації складає 100%. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно ст.331 ч.1 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Таким чином, враховуючи, що створена позивачем за власні кошти нова річ, а саме житловий будинок загальною площею 237, 9 кв.м. по [ADDRESS] придатна для подальшої експлуатації, відповідає вимогам чинного законодавства, права сусідів не порушені, а власник земельної ділянки - Одеська міська рада надала позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вказаній адресі, [PERSON] набув право власності на цю річ і за ним необхідно визнати право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. "А", "А1", загальною площею 237, 9 кв.м., житловою 136, 5 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS]. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Outcome: approved