Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач 11.11.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 2517056, 29 грн. При цьому посилається на те, що 20.02.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ZRZ0GK00003603, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 56500,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення - 19.02.2007 року. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечено договором поруки від 20.02.2007 року укладеним між позивачем та [PERSON]. Умови договору відповідач [PERSON] не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 21.08.2014 року, становить 191995,14 дол. США, з них: заборгованість за кредитом - 48335,96 дол. США , заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 41291,72 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 7990,00 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 94377,46 дол. США. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. /а.с. 7/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України поштовий конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. /а.с. 32,33, 35/ Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволені позову. Оскільки договір поруки є припиненим. /а.с. 39/ Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача на підставі вимог ст. 158 ЦПК України та у відсутність відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ZRZ0GK00003603, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 56500,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення - 19.02.2007 року. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечено договором поруки від 20.02.2007 року укладеним між позивачем та [PERSON]. Умови договору відповідач [PERSON] не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 21.08.2014 року, становить 191995,14 дол. США, з них: заборгованість за кредитом - 48335,96 дол. США , заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 41291,72 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 7990,00 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 94377,46 дол. США. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту - до 19.02.2027 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договор поруки. Відповідно до вимог ст.252 ЦК України в договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, а тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно розрахунку заборгованості від 21.08.2014 року боржник перестав погашати кредит із 02.04.2007 року. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Крім того, у зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та підпунктом в пункту 2.3.3 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 10.09.2014 року вимогу №30.1.0.0/2-203, у тому числі поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення. /а.с. 19/ Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене та у зв'язку із тим, що кредитор протягом шестимісячного строку з дня порушуння основного зобов"язання вимог до поручителя не заявив, суд приходить до висновку про припинення договору поруки та задоволення позову частково в частині стягнення заборгованості з [PERSON]

Outcome: partial