Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та отримує від підприємства послуги по постачанню теплової енергії, але оплату за надані послуги не здійснював у повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за послуги теплопоточання за період з 01 січня 2010 року по 01 липня 2013 року у розмірі 2 723 грн. 73 коп., інфляційній нарахування за весь час прострочення - 37грн. 99 коп. та три процента річних - 231 грн. 28 коп., а загалом 2 993 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, зазначив, що у лютому 2013 року підприємство вже зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості, інфляції та трьох процентів річних з боржника, але за заявою У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити та додала, що відповідачу проводяться нарахування за послуги з теплопостачання з урахуванням наданих послуг за опалення, згідно показників прибору обліку, то за гарячу воду нарахування проводяться на одну особу в той час, як за даною адресою зареєстрованих осіб не має. Підставою таких розрахунків є п.21 Постанови Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року де зазначено: «у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води, плата за надані послуги з централізованого постачання гарячої води справляється згідно з установленими нормативами (нормами) з поживання з розрахунку на одну особу». Відповідач в судовому засіданні позов не визнав надав суду письмові заперечення (а.с.21-25) та не заперечував проти того, що він на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1995 року є власником квартири [ADDRESS] проте за даною адресою жодна особа не зареєстрована. Не заперечував проти того, що він дійсно сплачує за послуги з теплопостачання з урахуванням наданих послуг за опалення, згідно показників прибору обліку, який встановлений на домі. За послуги постачання гарячої води, він вважає, що не повинен сплачувати, оскільки в даній квартирі ніхто не зареєстрований та даною послугою ніхто не користується. Крім того, наполягав на тому, що між ним та позивачем грошові зобов'язання не виникли самі по собі, договір не укладений, а також відсутні докази в обґрунтування вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.2), про що в судовому засіданні не заперечували сторони. Крім того, згідно наданого розрахунку, який міститься в матеріалах справи заборгованість відповідача за період з 01.10.2010 року по 01.07.2013 року складає 2993 грн., з яких: 2723 грн. 73 коп. - сума основного боргу за послуги теплопостачання, 231грн. 28 коп. - 3% річних, індекс інфляції - 37 грн.99 коп. (а.с.3-5). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). У частині 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.23 Правил користування тепловою енергією, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 14 грудня 2010 року № 1838 року затверджено тариф на теплову енергію для населення - 283, 79 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Суд вважає, що надана позивачем роздруківка з особистого рахунку відповідача [PERSON] про надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підставі якої і проведено розрахунок заборгованості, відображає усі необхідні вихідні данні для перевірки періоду та суми заборгованості, яка утворилась у зазначені періоди, з якої також вбачається, що оплата за опалення відповідачем проводиться згідно нарахувань по тепломіру, за гаряче водопостачання відповідач взагалі не сплачує (а.с.3,70). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий позивачем розрахунок інфляційного нарахування на суму боргу у розмірі 37 грн. 99 коп. (а.с.4) та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 231 грн. 28 коп. (а.с.5) проведений на підставі даних заборгованості за кожен місяць є повним та арифметично вірним. Доводи відповідача про відсутність між сторонами договірних правовідносин та грошових зобов'язань є не обґрунтованими, оскільки само по собі відсутність письмового договору між сторонами про надання відповідних комунальних послуг не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за фактично надані такі послуги, оскільки відповідно до положень законодавства необхідність укладення договору про надання з централізованого опалення та постачання гарячої води визначено саме як обов'язок, а не право. Що стосується доводів відповідача в тієї частині, що оскільки за вказаною адресою відсутні зареєстровані особи, тому дану послугу ніхто не отримує, суд до уваги прийняти не може, оскільки вони спростовуються п.21 Постанови Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року, що регулює дані правовідносини, згідно якого «у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води, плата за надані послуги з централізованого постачання гарячої води справляється згідно з установленими нормативами (нормами) з поживання з розрахунку на одну особу». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, суми інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржниками грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми підлягають задоволенню у повному обсязі, є вірними та відповідають положення закону. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджуються матеріалами справи та протоколом судового засідання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути солідарно з [PERSON] судовий збір в сумі 229,40 грн. на користь ККП „Донецьктепломережа". На підставі викладеного,

Outcome: approved