Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

31 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) та встановлення факту належності документу, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну частку (пай). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті батька, але з`ясувалось, що оригінал сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай) був втрачений. Крім того, у реєстраційних документах на земельний пай та свідоцтві про смерть батька виявлено розбіжності у написанні його імені. Посилаючись на викладені обставини, позивач звернулася з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з`явився, селищний голова Ігнатьєв І.А. направив листа про розгляд справи без участі їхнього представника, позов визнають повністю. Третя особа - приватний нотаріус Білопільського нотаріального округу Бойко О.І. в судове засідання не з`явилась, направила суду листа про розгляд справи без її участі, своєї думки з приводу позову не висловила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження та одруження позивача, про смерть [PERSON] (а. с. 5-7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. З довідки виконавчого комітету Товстянського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району від 22 травня 2019 року №249 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 3,95 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Товстянської сільської ради Білопільського району, САПТЗТ «Жовтень», на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 16 травня 1996 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145. Сертифікат одержано [PERSON] за життя, про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів (а. с. 9, 11-13). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Товстянського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району від 07 травня 2019 року №232, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та фактично проживав у [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого виконкомом сільської ради не посвідчувався. Донька померлого [PERSON] після смерті батька вступила в управління спадковим майном, розпорядилася предметами домашнього вжитку та особистими речами померлого, здійснювала догляд за житловим будинком та городом, тобто фактично вступила в управління спадковим майном, але юридично спадщину не оформила (а. с. 8). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 липня 2019 року №56938912 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася (а. с. 42). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном батька. На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті батька, але в оформленні спадщини нотаріус їй відмовила, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною Державною адміністрацією членам САПТЗТ «Жовтень», сертифікат серії [NUMBER] згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року №145, на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарів був виданий [PERSON] . В той же час, згідно з довідкою виконавчого комітету Товстянського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району від 22 травня 2019 року №249 та свідоцтвом про смерть спадкодавця його прізвище, ім`я та по батькові значиться як « [PERSON] » (а. с. 5, 9). Через вказані розбіжності у написанні імені [PERSON] в документах про право власності на земельну частку (пай) та про смерть заявниця позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її батька. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та встановити юридичний факт про те, що померлому [PERSON] належела земельна частка (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у землях САПТЗТ «Жовтень», та визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування після батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved