Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 27 січня 2014 року надійшла позовна заява Куйбишевського міжрайонного прокурора Запорізької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди. В обґрунтування свої позовних вимог прокурор зазначив, що розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації №673 від 09.11.2012 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON]» надано [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку (пасовища) площею 10,0000 га (кадастровий номер 2322780800:06:002:0118) із земель резервного фонду Білоцерківської сільської ради (контур №607 згідно Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Зірка») для випасання худоби. В ході перевірки встановлено, що [PERSON] на земельній ділянці площею 10 га в контурі №607 із земель резервного фонду Білоцерківської сільської ради самовільно, всупереч вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України, за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, договору оренди земельної ділянки, проведено посів ячменю з еспарцетом, що призвело до самовільного зайняття вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до інформації відділу Держземагенства у Куйбишевському районі від 14.10.2013 №06-12-01/1033 нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 30368 гривень. За результатами проведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства 18 жовтня 2013 року державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області складено акт обстеження даної земельної ділянки, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким зафіксовано порушення відповідачем вимог ст. ст. 123-126 Земельного кодексу України, що полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, та внесено припис №093 з вимогами усунути порушення земельного законодавства. На підставі ст. 53 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельної ділянки і порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (протокол №057 від 18.10.2013 року та постанова про накладення адміністративного стягнення №054 від 18.10.2013 року). Відповідно до наданої Куйбишевською райдержадміністрацією інформації від 14.10.2013 №263/01-11-01 до районної державної адміністрації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для затвердження та передачі її в оренду [PERSON] не подавався та договір оренди земельної ділянки не укладався. Крім того, факт використання спірної земельної ділянки також підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 09.10.2013 складеного комісією у складі голови Білоцерківської сільської ради, депутата та землевпорядника сільської ради, а також наданими відповідачем поясненнями. Державним інспектором сільського господарства на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" № 963 від 25.07.2007 року здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який становить 10257,72 грн. Однак, виявлені порушення відповідачем у встановлений приписом строк не усунуті, підтверджуючі документи на право користування земельною ділянкою відсутні. В подальшому 23.10.2013 року державним інспектором проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо виконання вимог припису №094 від 18.10.2013 та складено акт відповідної перевірки. За результатами перевірки встановлено, що вимоги попереднього припису не виконанні та повторно внесено припис №095 від 23.10.2013 року з вимогами усунути порушення земельного законодавства. На підставі ст. 185 - 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 211 Земельного кодексу України за порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та невиконання вимог припису № 093 від 18.10.2013 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (протокол №059 від 23.10.2013, постанова про накладення адміністративного стягнення №056 від 23.10.2013 року). Всупереч зазначеному, виявлені порушення відповідачем у встановлений приписом строк не усунуті, підтверджуючі право користування земельною ділянкою документи відсутні, про що складено акт перевірки від 30.10.2013 року. В подальшому Державною інспекцією сільського господарства України в Запорізькій області вказані матеріали перевірки 09.01.2014 надіслані до Куйбишевської міжрайпрокуратури. На підставі вищевикладеного, посилаючись на те, що відповідач самовільно, всупереч вимогам чинного законодавства, за відсутності правовстановлюючих документів зайняв земельну ділянку, прокурор вимушений був звернутися до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] звільнити та повернути державі самовільно зайняту земельну ділянку та стягнути з нього на користь держави завдану шкоду у розмірі 10257,72 гривень. Представник позивача - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Прокурор в судовому засіданні підтримав позов, який був поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, просить суд його задовольнити зобов'язати відповідача [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку та стягнути з нього на користь держави заподіяну шкоду у розмірі 10257,72 гривень. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив всі обставини, викладені у позовній заяві, надав суду відповідні пояснення, проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації №673 від 09.11.2012 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON]» надано [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку (пасовища) площею 10,0000 га (кадастровий номер 2322780800:06:002:0118) із земель резервного фонду Білоцерківської сільської ради (контур №607 згідно Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Зірка») для випасання худоби (а.с. 8). Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження [PERSON] надано тижневий термін з моменту отримання розпорядження для укладення договору на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с. 8). Згідно з листом відділу Держземагенства у Куйбишевському районі № 06-12-01/1033 від 14.10.2013 року [PERSON] до відділу не звертався (а.с. 9). Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області починаючи з 11 жовтня 2013 року проведено перевірки додержання вимог земельного законодавства на земельних ділянках державної форми власності (сіножаті та пасовища) на території Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. В ході перевірок було встановлено порушення вимог земельного законодавства відповідачем [PERSON], а саме: на земельну ділянку площею 10,00 га [PERSON] не виготовлено правовстановлюючих документів та не укладено договір оренди землі, однак проведено обробіток ґрунту та посів ячменю з експарцетом, чим порушено ст. 125, 126 Земельного Кодексу України та наслідок чого відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП - за самовільне зайняття земельної ділянки, а з часом [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності ще і за ст.188-5 КУпАП щодо невиконання припису про приведення земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, що підтверджено актами перевірок вимог земельного законодавства від 18 жовтня 2013 року, від 23 жовтня 2013 року та від 30 жовтня 2013 року, приписами щодо усунення порушень земельного законодавства від 18 жовтня 2013 року та від 23 жовтня 2013 року, протоколами про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2013 року та від 23 жовтня 2013 року, постановами про накладення адміністративних стягнень від 18 жовтня 2013 року та від 23 жовтня 2013 року, що були складені Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області (а.с.12-17, 23-26. 28), а також актом комісії, створеної рішенням виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району від 09 жовтня 2013 року (а.с.20). Вина відповідача [PERSON] в самовільному зайнятті земельної ділянки, підтверджується постановами Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 18 жовтня 2013 року та від 23 жовтня 2013 року, згідно яких на відповідача накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів сумі 170 гривень кожний (а.с. 18, 27). Згідно з копій квитанцій штрафи [PERSON] були сплачені повністю. Відповідно до змісту частин 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті землі підлягають поверненню власнику. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку, у зв'язку з чим, вона має бути звільнена та повернута власнику землі - державі в особі позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь держави заподіяної шкоди внаслідок використання самовільно зайнятої земельної ділянки судом встановлено наступне. Згідно п. 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" № 963 від 25.07.2007 року розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 N 1619. Державним інспектором сільського господарства на підставі вищезазначеної постанови здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який становить 10257,72 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Згідно ст. 211 Земельного Кодексу України - громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до ст. ст. 211, 212 Земельного кодексу України, ст. 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли. Таким чином, суд вважає, що вищевказана сума заподіяної шкоди в розмірі 10257,72 гривень підлягає примусовому стягненню з відповідача. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, в межах заявлених позивачем вимог. Оскільки позов держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Головного управління Держземагенства у Запорізької області задоволено, а в інтересах останнього його пред'явлено прокурором, який звільнений від сплати судових витрат, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 406,26 гривень підлягає стягненню з відповідача у справі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved