Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON]про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, зазначивши, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме - крадіжці належного їй на праві власності майна. У встановленому законом порядку вона визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні , однак цивільний позов на цій стадії судового розгляду, нею заявлено не було. Оскільки відповідачі добровільно не відшкодовують завдану злочином шкоду, просить стягнути з них в солідарному порядку розмір цієї шкоди, який становить- 4809 грн. 25 коп.. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату та розгляду справи. З Житомирської ВК № 4 , де відбуває покарання [PERSON] надійшла його письмова заява, у якій він визнав заявлений позов повністю та не заперечував щодо його задоволення. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача ,об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так судом установлено, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання обом обвинуваченим у виді позбавлення волі .Даний вирок набув законної сили. Зазначеним вироком суду встановлено, що 28.08.2013 року [PERSON] та [PERSON], за попередньою змовою між собою, з приміщення магазину, що в селі Слобідка Червоноармійського району скоїли крадіжку продуктів харчування, цигарок та горілчаних виробів, чим завдали потерпілій [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 4809 грн. 25 коп. Згідно ст.1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльнівстю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди ,звільняється від її відшкодування, якщо вона не доведе, що шкоди завдаано не з її вини. За правилами ст. 1192 ЦК України, відповідач зобов"язаний відшкодувати потерпілому завдану злочином матеріальну шкоду у повному обсязі . Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зазначене вище, суд вважає, що вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2014 року є належним та допустимим доказом того факту, що позивачу заподіяно матеріальної шкоди на суму 4809 грн.25 коп. саме відповідачами про даній справі [PERSON] та [PERSON]. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою [PERSON] не заявлявся. Розмір матеріальної шкоди ,завданої злочином , відповідачами не оспорюється. У матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що відповідачі відшкодували позивачу заподіяну злочином шкоду, немає. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Отже заявлений позивачкою позов до відповідачів є обгрунтованим та підлягає до задоволення повністю. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved