Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON], уточнивши свої позовні вимоги, звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] і просила суд перерахувати частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та виділити належну їй частину в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за вище вказаною адресою. Позовні вимоги мотивовані тим, що вище вказане будинок належить на праві спільної часткової власності їй - 25 частик та відповідачам [PERSON] - 25 частки та [PERSON] - 15 частка. Будинок розташований на земельній ділянці площею 716 кв.м., яка не приватизована. Згідно договору, за яким позивач отримала у власність частину спірного будинку, до неї перейшла у користування в будинку літер «А» кімната 1-3 площею 15 кв.м. та тамбур літер «а», які мали окремий вхід і були ізольованими приміщеннями. З моменту придбання [PERSON] разом зі своїм чоловіком неодноразово добудовувала свою частину домоволодіння, а 13 січня 1984 року рішенням виконкому Феодосійської міської ради № 10 за нею було оформлено право власності на добудову житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 61,7 кв.м. на земельній ділянці 446 кв.м. Фактично в її користуванні перебувають в житловому будинку літер «А» та прибудовах «а», а3»: кімната 1-4 - 15 кв.м., 1-5 - 13,1 кв.м., 1-3 - 9,0 кв.м., кухня 1-6 площею 8,6 кв.м., веранда 1-1 - 8,1 кв.м., прихожа 1-2- 5,4 кв.м., ванна кімната 1-7 площею 2.9 кв.м., хвіртка №5, брама № 6, колодязь № 3, загальною площею 62,1 кв.м.. Крім того вона зі згоди співвласників збудувала навіс літер «К2, сараї літер «Г,Ж,Б,В», гараж літер «Е», курятник літер «З», вбиральню літер «О». Крім того, між сторонами у справі фактично склався порядок користування земельною ділянкою і нею була встановлена огорожа для своєї частки землі. Ніхто такий порядок ніколи не оспорював, але вона також не зверталася до БТІ про перерахунок часток, оскільки усіма документами завжди займався чоловік, який помер. На тепер між співвласниками виник спір з приводу володіння будинком та користуванням земельною ділянкою, оскільки [PERSON] вважає,що їй належить 15 частка від усього будинку, в тому числі і від тієї частини, яка належить саме їй. Оскільки [PERSON] за власні кошти зі згоди співвласників добудувала будинок, збільшила його площу, тому її частка повинна бути перерахована і виділена в натурі. Позивач [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виділ в натурі 1/5 частки вище вказаного домоволодіння та просила визначити порядок користування земельною ділянкою. Відповідачам належить по 2/5 частки вказаного домоволодіння, відповідачу [PERSON] належить 2/5 частки домоволодіння. 1/5 частку вказаного домоволодіння позивач отримала у власність за Договором дарування від 21.12.2011 року від своєї матері. В частині будинку, якою користується позивач, відсутні умови для проживання, вона бажає зробити ремонт, тому вирішила виділити належну їй 1/5 частку домоволодіння. Добровільної угоди між співвласниками щодо виділу частки позивача не досягнуто, що стало підставою для звернення з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні позовній заяві, додавши, що до 2011 року між співвласниками не виникало будь-яких спорів з приводу користування будинком та земельною ділянкою, однак після отримання [PERSON] у власність частини будинку, остання ініціювала звернення до суду і намагається отримати у власність і ту частину будинку, яке належить [PERSON] і збудована нею що до 1984 року. Ніхто х попередніх власників ніколи не заперечував проти будівництва усіх прибудов і введення їх в експлуатацію [PERSON] та її мати, як колишній власник ніколи постійно не проживали в цьому будинку, ніколи не заперечували проти будівництва. При введенні в експлуатацію добудов ними було дотримано усіх вимог законодавства і рішення №10 на тепер не скасоване, хоча і оспорювалося [PERSON] Фактично в користування [PERSON] перебуває окрема частина будинку та господарських споруд, а також окрема земельна ділянка, яка відповідає частині в будинку, а тому вона просить виділити належну їй частку, перерахувавши останню з урахуванням добудов. [PERSON] В судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю і також, просила виділити в натурі належну їй 15 частку будинку разом з господарськими спорудами від усього будинку, пояснивши, що сторони у справі є родичами, будинок раніше належав їх бабки та діду. Вони вважали, що цей будинок буде належати їх сину [PERSON], але так сталося, що будинок був розділений на ідеальні частки, і її матері у спадщину перейшла 15 частка, яку остання їй подарувала в 2011 році. Добудову до будинку було зроблено ще їх бабкою та дідом, тому вона, як власник має право на 15 частку від усього будинку. Тим більше, її мати ніколи не давала згоду на добудову будинку [PERSON] Просила врахувати, що будинок завжди мав житлову площу не менше 40 кв.м., рішення № 10 від 13 січня 1984 року не виконане у встановленому законом порядку і право власності [PERSON] на добудову не зареєстроване в БТІ або в іншій спосіб. Остання не надала суду правовстановлюючий документ на належну їй добудову, а тому поділу підлягає увесь будинок. Підстав для перерахунку часток не має, будинком завжди користувалися усі разом, будь яких окремих частин не було. Просила виділити їй належну частину будинку в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні про розподілу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою не заперечувала, просила позови вирішити на розсуд суду, пояснивши, що [PERSON] попросила у неї ключі від належної їм частини будинку, яка складається з двох кімнат, ніби то для проведення ремонту, але тепер в будинок її не пускає, користуватися не дозволяє, будинок руйнується, в ньому не можливо проживати. Свою частину будинку вона отримала у спадщину за рішенням суду, але фактично нею не користується. Представник третьої особи в судове засідання не з,явився, надав суду листа про розгляд справи в їх відсутність і просив вирішити справу на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково , а в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого 21.12.2011 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, реєстровий № 3527 [PERSON] належить 1/5 частка житлового будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 2/5 часток будинку, посвідченого 10.10.1964 року державним нотаріусом Феодосійської державної нотаріальної контори, реєстровий № 7520, належить 2/5 частки житлового будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за вище вказаною адресою. Рішенням Виконавчого комітету Феодосійської міської ради від 13.01.1984 року № 10 оформлено право власності [PERSON] на прибудови по [ADDRESS], житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 61,7 кв.м. на земельній ділянці 446 кв.м. за умови знесення сараїв літер „Г" та „И". Відповідачу [PERSON] також, належить 2/5 частки зазначеного домоволодіння на підставі Рішення Феодосійського міського суду АРК від 04.06.2010 року Справа № 2-3350/10. Згідно відповіді Відділу Держкомзему України в м. Феодосії АР Крим від 02.04.2012 року за позивачем [PERSON] не зареєстровано в Феодосійському регіоні земельних ділянок, в тому числі й для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно листа КП „Феодосійське МБРТІ" від 25.01.2010 року площа земельної ділянки по [ADDRESS] зареєстрована за землекористувачами рішенням Феодосійського виконкому № 336 від 13.05.1959 року та складає 716 кв.м. Згідно висновку № 1079 від 25.10.2012 року ринкова вартість вище вказаного домоволодіння складає 490000,00 грн. З технічної точки зору виділити позивачу [PERSON] 1/5 частку, можливо. Експертом запропоновано 4 варіанти виділу частки позивача у домоволодінні. Згідно висновку експерта № 52 від 02 серпня 2013 року виділ 15 частки технічно не можливий, поділ домоволодіння [ADDRESS] можливий і запропоновано 2 варіанти розподілу будинку та 3 варіанти порядку користування земельною ділянкою. Згідно ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. За положеннями чч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до статті 119 ЦК України, в редакції 1963 року, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. У розумінні зазначеної статті, позови про зміну часток у спільній частковій власності можуть бути задоволені, якщо учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради народних депутатів і за згодою решти учасників спільної власності на будинок (ст. 119 Цивільного кодексу УРСР). Враховуючи, документи, які посвідчують узаконення з дозволу виконкому місцевої ради народних депутатів перебудови належної позивачу [PERSON] частки у домоволодінні, відсутність відомостей, що інші співвласники не давали згоди на таку перебудову, що підтверджується даними схематичного плану, на якому зазначено згоду колишніх співвласників, відсутність відомостей про оскарження колишніми співвласниками документів, які посвідчили законність перебудови вчиненої позивачем будинку, суд вважає, що у відповідності до ст.119 ЦК України 1963 року, позивачем [PERSON] були дотримані всі вимоги збільшення своєї частки у спільній частковій власності і приходить до висновку про зміну складу часток всіх співвласників спірного домоволодіння за рахунок добудов та прибудов, що у розумінні статті 357 ЦК України, діючого на час розгляду справи, дає право всім співвласникам на відповідну зміну своїх часток. При цьому не втрачається цільове призначення майна кожного із співвласників спірного домоволодіння. Згідно висновку експерта № 52 від 02 серпня 2013 року частки співвласників в домоволодінні складають: [PERSON] - 62100: [PERSON] - 25/100; [PERSON] - 13100 часток, а в житловому будинку: [PERSON] - 76100: [PERSON] - 16/100; [PERSON] - 8100 часток. Отже, на думку суду є усі правові підстави для зміни часток співвласників спірного житлового будинку. Однак, на думку суду не має правових підстав для розподілу житлового будинку, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] заявили позовні вимоги про виділ їх часток в натурі, що фактично призведе до поділу будинку в натурі. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу положень ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку в праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 04 жовтня 1991року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» роз'яснив, що поділ будинку може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до статті 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Виходячи з положень норм ст. ст.183,356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід зробити висновки, що виділ частки з жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників. Згідно висновку № 52 від 02 серпня 2013 року поділ будинку у відповідності до ідеальних часток технічно не можливий, оскільки кожному співвласнику не можливо виділити відокремлену ізольовану частину з необхідним складом житлових та допоміжних приміщень, а запропоновані експертом два варіанти розподілу будинку порушують права власників, оскільки [PERSON] якій фактично належить 25 частки будинку пропонується у власність значно менша частина, що погіршує її стан як співвласника. Позовних вимог про визначення порядку користування житловим будинком сторонами не заявлялося. Крім того, згідно вказаного висновку експерта при аналізі схематичних планів БТІ житлового будинку на різні дати інвентаризації, встановлено, що площа житлових приміщень мінялася за рахунок перепланувань в результаті чого відбулася зміна площі на 0,4 кв.м., що також є підставою для відмови у розподілі будинку. Суд не бере до уваги висновок експерта № 1079 від 25.10.2012, на який посилалася позивач [PERSON], оскільки на вирішення цієї експертизи ставилося лише питання про виділ 15 частки, що належить [PERSON] без урахування інтересів інших співвласників та можливості виділити відокремлені частини житлового будинку кожному співвласнику. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачає, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Тобто, право на визначення порядку користування земельною ділянкою є похідним від часток співвласників в житловому будинку і варіантів його розподілу. Однак, оскільки суд вважає за потрібне відмовити в розподілі житлового будинку, отже не має підстав і для визначення порядку користування земельною ділянкою. З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про поділ домоволодіння та визначення порядку користування житловим будинком. Судові витрати розподіляються судом в порядку вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial