Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON] як кривднику. В обгрунтування заяви вказала, що раніше перебувала у фактично шлюбних відносинах з [PERSON] . Через постійні побиття відносини припинили. Однак, він продовжує знущатись над нею, погрожує фізичною розправою. На даний час вона перебуває в стані вагітності, через телефонні системи примушує її до вчинення аборту, наніс тілесні ушкодження. Вона неодноразово зверталась до поліції. Заявник просила видати обмежувальний припис кривднику [PERSON] , яким на строк 6 місяців заборонити йому перебувати в місці її постійного проживання , наближатись на відстань 100 м до місця її проживання, переслідувати її , вести спілкування через телефонні мережі. В судовому засіданні представник заявника адвокат Юревич І.В. заяву підтримав, просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] погодився з вимогами заяви, пообіцяв, що більше ніколи не наблизиться до [PERSON] . Суд дійшов висновку про наступне . Згідно ст.1 ч.1 п.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі: Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі - є кривдником (п.8 ч.1 ст.1 Закону), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі - є особою, яка постраждала від домашнього насильства (п.6 ч.1 ст.1 Закону). Як визначено п.14 ч.1 ст.1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Вказаним Законом (ст.1 ч.1 п.7) визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 Закону передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина 2 ст.26 Закону). Частинами 3-8 вказаної норми Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є колишнім співмешканцем заявниці [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Заявник посилається на те, що [PERSON] чинить фізичне та психічне насильство, погрожує вбивством її майбутньої дитини, про що свідчать результати погроз через "Вайбер" . Судом встановлено також, що [PERSON] зверталась із скаргою до Коростенського ВП РУНП в Житомирській області на неправомірні дії [PERSON] , а саме: психологічне насильство відносно її майбутньої дитини , погрози спричинення шкоди життю та здоров`ю. Крім того, Коростенським відділом поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.125ч.1 КК України відносно [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] своєю поведінкою погрожує життю та здоров"ю [PERSON] та її дитині, тому заяву задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved