Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яку постановлено рохглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року залучено [PERSON] за її заявою до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та здійснено перехід із розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Так, [PERSON] заявила про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на своє утримання у розмірі 1/5 частки від доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку та на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи належним чином повідомлений, письмово просив розглядати справу без його участі, задовольнивши позов його довірительки про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця. Третя особа [PERSON] , яка заявила до відповідача свої позовні вимоги також до суду не з"явилася, письмово просила розглядати справу без її участі, задовольнивши в повній мірі її позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечував, а позовні вимоги [PERSON] визнавав в повному обсязі. Заслухавши пояснення з"явившихся до суду сторін, вивчивши подані суду процесуальні документи, дослідивши надані докази та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] . Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз вище вказаних норм вказує і на те, що навчання дитини має бути її основним заняттям, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає. А батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Тоді як, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не навчається в заявленому позивачем у позові Коледжі Київського міжнародного університету, оскільки такого було відраховано за академічну заборгованість та невиконання навчального плану, що підтверджується відповідною відповіддю вказаного навчального закладу від 16.08.2019 року за № 771, яку було надана суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 06.06.2019 року. Отже, оскільки повнолітній син сторін не продовжує навчання, тому підстави для стягнення з відповідача аліментів на його утримання в силу ст. 199 СК України відсутні. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання самої [PERSON] та їх з відповідачем малолітньої доньки, то такі вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими суду відповідними свідоцтвами про шлюб та про народження. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що вони з дружиною [PERSON] на сьогоднішній день знаходяться у зареєстрованому шлюбі, але тривалий час разом не проживають, спільно господарство не ведуть, дитина проживає разом з матір`ю. Оскільки, згоди з відповідачем на рахунок утримання її та дитини не досягнуто, тому третя особа [PERSON] заявила свої самостійні вимоги. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини та на утримання [PERSON] . дружини відповідача, суд враховує матеріальний стан відповідача, потреби дитини даного віку, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісяця,починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] - 1/5 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісяця, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , задовольнивши позовні вимоги [PERSON] , які відповідач визнає у повному обсязі. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому відповідна сума судового збору за пред`явлення прозову [PERSON] про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved