Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, згідно із яким 07 липня 2016 року померла матір позивачів [PERSON] в м. Тетіїв Київської області, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно,яке складається з: права власності на земельну ділянку розташованої на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 3,1441 га, вартістю 132639 грн.,. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 968541 та права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області , вартістю 18534 грн., згідно свідоцтва № 590 на право особистої власності від 10 січня 1992 року . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України є позивачі [PERSON] та [PERSON], оскільки спадкоємці за заповітами [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини як за заповітом та за законом відмовились, про написали відповідні заяви. [PERSON] при житті 02 вересня 1994 року склала заповіт посвідчений секретарем Якимівської сільської ради згідно якого заповіла все своє майно [PERSON]. 20 липня 2007 року [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Якимівської сільської ради згідно якого заповіла все своє майно [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст.1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином заповіт складений 20 липня 2007 року є скасованим в силу закону . 10 жовтня 2013 року [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Якимівської сільської ради згідно якого заповіла житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області [PERSON], земельну ділянку площею 3,1441 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 968541 заповідає [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Таким чином заповіт складений 10 жовтня 2013 року скасовує заповіт складений 20 липня 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом від прийняття спадщини по заповіту та по закону відмовились , про що написали заяви. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України позивачі є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України [PERSON] та [PERSON] між собою уклали письмову угоду про поділ спадкового майна, згідно якої домовились, що спадщину приймають як спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] приймає спадщину яка складається з земельної ділянки площею 3,1441 га згідно державного акту на право власності на. земельну ділянку серії ЯБ № 968541, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, а [PERSON] - з житлового будинку з господарськими будівлями що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, згідно свідоцтва № 590 на право особистої власності від 10 січня 1992 року . Після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] , в шестимісячний строк звернулась до в.о. державного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за законом. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві № 590 про право особистої власності на житловий будинок від 10 січня 1992 року, де власником вказано [PERSON] відсутня печатка [PERSON] сільської ради народних депутатів та відсутній підпис голови виконкому, хоча вказане свідоцтво зареєстроване в бюро технічної документації, тому позивачі змушені звернутись до суду. Просять суд позов задовольнити та визнати за [PERSON]. як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 3,1441 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області та за [PERSON] . як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, після смерті матері [PERSON], яка померла 07 липня 2016 року ..Справу розглянути без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу \~до суду надійшли заяви \~про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у звязку з чим \~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №354028 від 12.07.2016 року [PERSON] померла 07.07.2016 року в м. Тетіїв Київської області. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-АМ №255554 від 27.10.1971 року [PERSON] народився 02.10.1971 року матір'ю якого є [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження серії ЯК №236689 від 25.07.1956 року [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-АМ №368438 від 11.10.1973 року [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №014368 від 16.05.2005 року дошлюбне прізвище спадкодавця [PERSON], [INFO], уродженка с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Згідно свідоцтва шлюб серії 1-ЯА №149875 від 08.05.195 року прізвище спадкодавця [PERSON], [INFO], після укладення 08.05.1965 року шлюбу [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно,яке складається з: права власності на земельну ділянку розташованої на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 3,1441 га, вартістю 132639 грн.,. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 968541 та права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області , вартістю 18534 грн., згідно свідоцтва № 590 від 10 січня 1992 року на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів та технічного паспорта від 10.09.1992 року. Згідно заповіту від 02.09.1994 року, посвідченого секретарем Якимівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №18 [PERSON] заповідає все своє майно [PERSON]. Відповідно до ч. 6 ст.1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним Згідно заповіту від 20.07.2002 року, посвідченого секретарем Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №100 [PERSON] заповідає все своє майно [PERSON]. Таким чином заповіт від 02.09.1994 року, посвідчений секретарем Якимівської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №18 є скасованим в силу закону . Згідно заповіту від 10.10.2013 року, посвідченого секретарем Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №54 [PERSON] заповідає житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області [PERSON], земельну ділянку площею 3,1441 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 968541 заповідає [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Таким чином заповіт від 20.07.2002 року, посвідчений секретарем Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №100 повністю є скасованим в силу закону . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідною до заяв від 14.12.2016 року, посвідчених секретарем Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованих в реєстрі за №115 та №116 [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом від прийняття спадщини по заповіту та по закону відмовляються. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України позивачі є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до 1267 ЦК частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України [PERSON] та [PERSON] між собою уклали письмову угоду від 22.12.2016 року про поділ спадкового майна, згідно якої домовились, що спадщину приймають як спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] приймає спадщину яка складається з земельної ділянки площею 3,1441 га згідно державного акту на право власності на. земельну ділянку серії ЯБ № 968541, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, а [PERSON] - з житлового будинку з господарськими будівлями що розташований по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, згідно свідоцтва № 590 на право особистої власності від 10 січня 1992 року . Згідно довідки №798 від 08.12.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі №9 виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, особовий рахунок №161 станом на 15.04.1991 року житловий будинок по вул. Партизанська, 45 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області,відносився до складу колгоспного двору в якому була зареєстрована та проживала [PERSON]. Згідно довідки №837 від 20.12.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області усунути відсутність печатки та підпису сільського голови в свідоцтві №590 від 10.01.1992 року виданого на [PERSON] сільська рада не має повноважень. Відповідно до витягу №НВ-0505620402016 від 21.12.2016 року з Державного земельного кадастру земельної ділянки земельна ділянка площею 3,1441 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно довідки виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі станом на 01.01.2016 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) ріллі на території [PERSON] сільської ради за межами с. Бугаївка становить 132639 грн. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3/02-31 від 12.01.2017 року виданої в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки у свідоцтві № 590 про право особистої власності на житловий будинок від 10 січня 1992 року, де власником вказано [PERSON] відсутня печатка [PERSON] сільської ради народних депутатів та відсутній підпис голови виконкому, хоча вказане свідоцтво зареєстроване в бюро технічної документації,. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні розяснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 07.07.2016 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК України (2004 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 6 ст.1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до 1267 ЦК частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на \~ спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 328, 346, 1216, 1218, 1223, 1235, 1254, 1267, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved