Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та позбавлення батьківських прав відповідача посилаючись на те, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям сина, його здоров'ям, розвитком, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, має значний розмір заборгованості по аліментам. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з січня 2009 року сторони проживають окремо. За час проживання з позивачем відповідач витрачав значну кількість коштів на алкоголь та вживав наркотичні засоби. З січня 2009 року відповідач не спілкується з сином, не приймає участі у вихованні, не турбується про його життя та не цікавиться дитиною. Останній раз аліменти були сплачені у березні 2014 року. Дитина не знає відповідача як батька взагалі та вважає своїм батьком чоловіка позивача. У 2014 році позивач разом зі сім'єю переїхала з зони АТО в м. Полтаву. У зв'язку з цим збільшились додаткові витрати на дитину пов'язані з орендою житла, оплатою комунальних послуг та інше. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та збільшити розмір аліментів на утримання дитини з ? частини заробітку відповідача на тверду грошову суму у розмірі 1 455 грн. щомісячно на користь позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи [PERSON] пояснив, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо зміни розміру аліментів, то в цій частині покладається на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини . Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 52 від 23 лютого 2016 року є доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] [INFO]. Позбавлення батьківських прав є дійсно крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з'ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. [PERSON] суду пояснили, що знають сім'ю позивача з вересня 2014 року. За цей час вихованням та матеріальним утриманням [PERSON], вирішенням всіх шкільних питань займається позивач та її чоловік [PERSON] Відповідач [PERSON] до шкоди не з'являвся та вони з ним не знайомі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його дружиною, крім [PERSON] виховують дочку. Разом проживають з 2009 року, за цей час відповідач жодного разу не з'явився до дитини. Він бажає усиновити [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не приділяє уваги сину, не бере участі у його вихованні , не турбується про життя дитини, не цікавиться його навчанням, а тому має місце відсутність будь-якого спілкування батька з сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Крім того, матеріали справи містять характеристику на [PERSON], який навчається у 2-Б класі Полтавської загальноосвітньої школи № 9,з якої встановлено, що хлопчик мешкає з мамою, вітчимом та молодшою сестричкою, сім»я переїхала з Донецької області. Мама з вітчимом приділяють достатньо уваги для навчання та виховання дитини, відвідують батьківські збори, контролюють навчання дитини, в родині теплі та дружні стосунки. За таких обставин, позовні вимоги в частині позбавленні батьківських прав підлягають задоволенню. Як пояснила в судовому засіданні позивач, рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 19.08.2008 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі ? частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.08.2008 року та до досягнення повнолітня, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволені. Відповідач з березня 2014 року не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Підставою для зміни розміру аліментів позивач зазначає зміну її матеріального стану пов'язаної з переїздом на проживання в іншу місцевість, брак коштів , різні додаткові витрати пов'язані з утриманням дитини. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд також приймає до уваги, що згідно ст. 185 СК України позивач має право на звернення з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами . У судовому засіданні позивачем не наведено доказів на підтвердження заявленої позовної вимоги про зміну розміру аліментів, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial