Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди нанесеної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та прохав суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Полтаваобленерго" матеріальну шкоду у розмірі 82072,74 грн., кошти за відшкодування за проведення оцінки вартості розміру збитків в розмірі 850,00 грн. а всього 82 922,74 грн., посилаючись на те що 25 грудня 2012 року гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] рухався від вул. Панянка в м. Полтава на перехресті з вул. С. Поділ, в порушення вимог ПДР, а саме п. п.10.1, 12.1, 12.3 допустив занос керованого ним автомобіля та здійснив зіткнення з автомобілем АУДІ Q7 [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок пригоди обидва автомобілі отримали пошкодження. Однак Постановою Полтавського районного суду Полтавської області відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні представник позивача свій позов підтримав з наведених в ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України" від 18.03.2004, № 1618-IV, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року о 09 годині 20 хвилин гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] рухався від вул. Панянка в м. Полтава на перехресті з вул. С. Поділ, в порушення вимог ПДР, а саме п. п.10.1, 12.1, 12.3 допустив занос керованого ним автомобіля та здійснив зіткнення з автомобілем АУДІ Q7 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2013 року гр. [PERSON] визнано винним в ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2013 року Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2013 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Для визначення обсягу нанесеної матеріальної шкоди та вартості відновлюваного ремонту позивачем було проведено оцінку вартості шкоди нанесеної пошкодженням транспортного засобу, яка відповідно до звіту № 18/01/13 від 11.02.2013 року визначена у розмірі 157 055,33 грн. з ПДВ. Для проведення відновлювального ремонту автомобіля АУДІ Q7 позивачем ПАТ « Полтаваобленерго», який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є його власником було перераховано ТОВ АУДІ- Центр Полтава кошти в сумі 132 072,74грн, що підтверджується наданими суду платіжними дорученнями та актами здачі-прийняття послуг по ремонту. Оскільки відповідальність власника наземних транспортних засобів [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві згідно Полісу ОСЦПВ №АВ/7045324 від 02.07.2012 року, тому останнім було відшкодовано ПАТ «Полтаваобленерго» матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 (надалі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до норм ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Заперечуючи проти позову відповідач посилався на обставини не переборної сили, внаслідок яких скоєно ДТП, а також вважав розмір шкоди завищеним. З урахуванням положень а частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, судом було роз'яснено в судовому засіданні сторонам положення ст.143 ЦПК України щодо можливості для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, клопотати перед судом про призначення відповідних експертиз. Проте відповідач такі клопотання суду не подав. Таким чином відповідачем належних та допустимих доказів щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, а також необґрунтованості заявленого позивачем розміру збитків, суду не надано. Тоді як вина [PERSON] у спричиненні шкоди підтверджується Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2013 року, якою його. визнано винним у скоєні ДТП. Надана відповідачем медична документація не дає можливості суду з'ясувати його матеріального становище, а отже не є підставою для зменшення розміру шкоди згідно положень ст.1193 ЦК України За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки суду надані достатні та допустимі докази в підтвердження вини [PERSON] у вчиненні ДТП та його обов'язку відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору та витрати на проведення експертного дослідження. На підставі викладеного та

Outcome: approved