Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач ДП Науково-дослідний інститут «Квант» у лютому 2010 року звернувся до суду із вимогами до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивача обґрунтовував наступними обставинами. Будинок за адресою по [ADDRESS], є державною власністю та перебуває на балансі Державного підприємства «НДІ «Квант» (Позивач). Згідно ст. 24 Житлового Кодексу України для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-екплуатаційні організації. Якщо ж не може бути створено ЖЕО, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо підприємством. Згідно довідки «Форма 3», доданої до позовної заяви, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] (Відповідачі) за період накопичення боргу зареєстровані в квартирах 174/178. Відповідачі користуються жилим приміщенням у будинку державного житлового фонду. Відповідно до ст.66 ЖКУ плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Розмір шГати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється КМУ. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки, (ст.68 ЖКУ). Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог „Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями", які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 „Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 та викладених в новій редакції згідно Постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму. При цьому відповідно до ч.2 п.7 Правил власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Проживаючи у своїй квартирі, Відповідачі споживають комунальні послуги, до яких згідно абз.10 ч.І ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" належить забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно ст.161, 162 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону. На день подачі позовної заяви борг за надані комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території (згідно доданого до позову розрахунку суми Зоргу) відповідачів перед ДП «НДІ «Квант» за період з квітня 2007 року по грудень 2009 року включно становить 11 775,15 грн. Несплата Відповідачами заборгованості за комунальні послуги та квартирну плату порушує права та охоронювані законом інтереси Позивача, статті 66-68 Житлового кодексу України, а також статті 161, 162, 216, 265 Цивільного кодексу України. 06 травня 20101 року було винесено заочне рішення, яке за заявою відповідачів 19 вересня 2014 року було скасовано та призначено судовий розгляд в загальному порядку. Під час судового розгляду представник позивача Чекменьов Ю.Г. вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в сумі 11 775,15грн. підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, при цьому зазначив про те, що Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вимоги позивача не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуючи наступне. Посилаючись в обґрунтуваннях позову на обставину, що користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з договором найму, позивач не надав даного договору до суду, хоча обов'язок сплачувати послуги випливає саме з цього договору, якого не існувало взагалі, в тому числі на день подання позову. Вказуючи, що на день подачі позовної заяви борг за надані комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачів перед ДП «НДІ «Квант» за період з квітня 2007 року по грудень 2009 року включно становить 11 775, 15 грн, позивач, крім власноручно підготовленого розрахунку, не надав ні квитанцій про сплату комунальних послуг, ні доказів існування певного розміру тарифів за весь період підготовки розрахунку, ні письмової претензії з повідомлення відповідачів про існування заборгованості та з вимогою її сплатити, яка є обов'язковою для дотримання досудового врегулювання спору. Вимогу про сплату, існуючої на думку позивача, заборгованості надіслано не було, що унеможливило як проведення звірки платежів, так і доведення безпосередньо позивачу, що комунальні послуги сплачено. В рахунок комунальних послуг відповідачами було всього сплачено 9294, 92 грн.., а саме 22.12.2007 року - 1273, 80 грн., 14.02.2008 року - 979, 20 грн., 21.07.2008 року - 1648, 10 грн., 12.03.2009 року - 1710, 58 грн., 20.03.2009 року - 2841, 60 грн., 20.07.2009 року - 841, 64 грн., що підтверджується квитанціями, а також розрахунком, долученим позивачем до позовної заяви. Але сам підрахунок заборгованості, зазначений в розрахунку позивача здійснений невірно. А саме, згідно розрахунку позивача, за четвертий місяць 2007 року суму заборгованості зазначено 7187, 51 грн. , що не відповідає дійсності та фактично є заборгованістю за межами строку позовної давності. Крім того, позивачем не вірно розрахована заборгованість за 2007-2010 рр. В дійсності тарифами згідно яких потрібно було підраховувати комунальні платежі були: - квартплата до 01.2009 року включно - 39, 748 грн., після - 49, 685 грн., за 12.2009 р. - 28, 975 грн. - опалення за весь період - 83, 68 грн.., за 12.2009 р. - 48, 8 грн. - газ до 08.2008 року включно - 20, 28 грн., з 09.2008 року до 11.2008 року включно - 23, 16 грн., з 12.2008 року до 11.2009 року включно - 31, 26 грн., за 12.2009 р. - 26, 05 грн. - вода холодна до 05.2008 року включно - 15, 96 грн., з 06.2008 року до 11.2009 року включно - 48, 84 грн., за 12.2009 р. - 40, 7 грн. - вода гаряча до 05.2008 року включно - 53, 22 грн., з 06.2008 до 11.2009 року включно року - 155, 34 грн., за 12. 2009 р. - 129, 45 грн. до сплати підлягало разом - 9543, 273 грн., в тому числі по квартплаті - 1360, 533 грн., за опалення 2642, 88 грн., за газ 795, 13 грн., за холодну воду 1127, ЗО грн., за гарячу воду 3617,43 грн. При цьому вказані кошти були сплачені у зазначений період відповідачами в повному обсязі. Крім того, вказані розрахунки є вірними, оскільки згідно відповіді Київської міської влади нарахування плати за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюється за тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, з урахуванням коефіцієнту збільшення площі, який враховує площу місць загального користування, а саме: плата за утримання будинків та прибудинкових територій - з розрахунку 0, 95 грн. за 1 кв.м загальної площі житлових приміщень та місць загального користування (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.05.2007 №641); плата за послуги з централізованого опалення - з розрахунку 1, 60 грн. за 1 кв.м. корисної площі житлових приміщень та місць загального користування (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.07.2007 № 978), плата за послуги з централізованого гарячого водопостачання - 24, 0 грн. за 1 особу (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 28.08.2007 № 1127); плата за послуги з централізованого холодного водопостачання та водовідведення - 8, 14 грн. за 1 особу (розпорядження Київської державної адміністрації від 28.08.2007 № 1127; плата за послуги з водовідведення гарячої води - 1, 89 грн. за 1 особу (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 28.08.2007 № 1127). Нарахування плати за спожиту електроенергію проводиться за тарифами, встановленими постановою НКРЕ від 20.07.2006 № 926, наступним чином: від показань будинкового лічильника знімаються 5 % електроенергії для освітлення місць користування та показники лічильника орендарів. Решта електроенергії розподіляється між мешканцями будинку пропорційно кількості квартир (кімнат) та кількості фактично проживаючих осіб. Застосування зазначених розпоряджень при проведенні розрахунків з мешканцями є обов'язковим для всіх підприємств та організацій, що мають у власності гуртожитки. Разом з тим НДІ «Квант» згідно ст. 14 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» має право розраховувати тарифи на додаткові послуги, вищезазначені тарифи визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) і можуть використовуватись після погодження їх в Головному управлінні з питань цінової політики в установленому порядку. Згідно п. 2 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 у новій редакції згідно Постанови КМУ від 24.01.2006 року № 45, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму. Але, Договір найму з ДП НДІ «Квант» за весь період проживання у будинку не укладався. Окрім того, позивачем жодного разу не було надано квитанцій про сплату комунальних послуг та послуг найму житла. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», оплата комунальних послуг на послуг найму житлових приміщень здійснюється на підставі рахунків з розшифровкою статей калькуляції місячної вартості послуг, виставлених до сплати. У зв'язку з бездіяльністю позивача мешканці будинку самотужки опрацьовували розпорядження Київської міської державної адміністрації щодо тарифів на оплату комунальних послуг та квартирну плату будинків та їх прибудинкових територій. Заборгованості, що вказана в позовній заяві не існує. Так як згідно розпоряджень Київської міської державної адміністрації № 1703 від 30.11.2006 року., № 1784 від 15.12.2006 року, № 1785 від 15.12.2006 року., 1786 від 15.12.2006 року., а також № 141 від 12.02.2007 року., № 142 від 12.02.2007 року., № 143 від 12.02.2007 року, № 144 від 12.02.2007 року та відповіді офіційного веб-порталу Київської міської влади на пряме особисте питання щодо тарифів, була розрахована плата за комунальні послуги та послуги найму житлових приміщень за кожний місяць позовного терміну та всю суму, яка підлягала сплаті було сплачено. В зв'язку з цим позовні вимоги є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не обґрунтовані належними та допустимими доказами та не підлягають задоволенню. Крім того позивач прострочив строк позовної давності для звернення до суду, в зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Так, позивач звернувся в суд з позовом про стягнення вказаної заборгованості після закінчення строку позовної давності, в зв'язку з чим його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно розрахунку позивача за четвертий місяць 2007 року сумою заборгованості зазначено 7187, 51 грн. Сума комунальних платежів за один місяць не може дорівнювати такому розміру. В графі «всього» за четвертий місяць 2007 року зазначено суму до сплати 452, 71 грн. Тобто, сума заборгованості в розмірі 6 734, 80 грн. зазначена за квітень 2007 року з тих підстав, щоб приховати, що дана сума виникла раніше і відповідно стягненню не підлягає в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Сума, в розмірі 6 734, 80 грн. виникла до квітня 2007 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду свої заперечення, в яких викладені аналогічні обставини, що зазначені відповідачем [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись згідно положенням ст.ст. 75,76 ЦПК України, своїх заперечень по суті позовних вимог до суду не подавали. Суд вислухавши пояснення представника позивача Чекменьова Ю.Г. та представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідачі проживали у гуртожитку , розташованому в [ADDRESS] , займаючи дві кімнати, загальною площею 52,3 кв. м., житлової площі 31,9кв. м. Позивачем надано в підтвердження своїх вимог розрахунок щодо заборгованості відповідачем за надані послуги за період з квітня 2007 року по грудень 2009 року . Вказаний розрахунок не містить даних про те, яким чином була розрахована заборгованість. При цьому розрахунок містить заборгованість до квітня 2007 року, яка складає 6 734,80грн. При цьому відповідачами за період з квітня 2007 року по грудень 2009 року було сплачено за надані послуги у зазначений період в сумі 9 294,92грн. Згідно акту прийняття-передачі відомчого житлового будинку [ADDRESS] станом на 01.01.2010р. від ДП НДІ «Квант» до комунальної власності територіальної громади Печерського району та на балансове утримання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» , будинок було передано без заборгованості. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінивши надані сторонами пояснення та докази на їх підтвердження слід дійти висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за період до квітня 2007 року подані з пропуском строку позовної давності , та внаслідок поданої відповідачами заяви задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення 5046,35грн. задоволенню не підлягають з огляду відсутність доказів в підтвердження правильності наданого розрахунку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed