Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання , мотивуючи тим, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON]. [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. З відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002р., який був зареєстрований в Острійківській сільській раді Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 3. Відповідач усунувся від надання матеріальної допомоги як на малолітніх дітей, так і на її особисте утримання на час її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Просила суд захистити права малолітніх дітей та стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку до досягнення дитиною повноліття та захистити її права на належний рівень матеріального забезпечення на час її перебування у декретній відпустці та стягнути з відповідача кошти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з ч.2 цієї статті - до ухвалення судового рішення у зв»язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз»ясніє сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 цієї статті -у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами 09.11.2002р. був зареєстрований шлюб в Острійківській сільській раді Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін народилися діти : дочка [PERSON]. [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка послалася на те, що відповідач не надає належного рівня допомоги сім»ї , не утримує дітей та не надає коштів на її особисте утримання, хоч вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею 3-х річного віку. У зв»язку з цим позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та коштів на її особисте утримання. Також, судом встановлено, що відповідач не проживає разом з позивачкою, не надає їй належний рівень матеріального забезпечення, хоч є працездатним. При вирішенні спору суд враховує норму ст.. 7 СК України - частиною 6 якої передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов»язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім»ї. Частиною 7 цієї статті передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Р адою України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров"я платника аліментів. Суду надані позивачкою докази проживання малолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] разом з позивачкою за адресою с. Піщана, що підтверджено довідкою, виданою Піщанською сільською радою від 21.11.2013р. № 918. А тому, на думку суду до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину певного віку, щомісячно, до досягнення дітьми віку повноліття. Відповідно до ч.1ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до ч.4 цієї статті право на утримання вагітна дружина , а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач є працездатним, а тому має можливість утримувати свою подружжю до досягненню дитиною 3-х річного віку, суд вважає за можливе стягнення з нього на користь позивачки коштів на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, відповідно до ст. 84 СК України. Також з відповідача підлягають до стягнення судові витрати - 243,60грн. судового збору.

Outcome: approved