Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. У позовній заяві позивач вказав, що він позичив грошові кошти в сумі 50000,00 грн. [PERSON], про що було складено угоду-розписку. Відповідач до 01.09.2013 року зобов'язався повернути вказані кошти [PERSON] [PERSON] свого зобов'язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 50000,00 грн. Позивач у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач, за його згодою допитаний як свідок, пояснив, що угода-розписка, оригінал якої є в матеріалах справи, була складена 01.09.2011 року, підпис позикоотримувача [PERSON] є справжнім, виконаним безпосередньо [PERSON] Однак не зміг пояснити, чому оригінал і копія угоди-розписки візуально відрізняються. Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або обгрунтування поважності причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити. За її згодою допитана як свідок, підтвердила, що угода-розписка, оригінал якої є в матеріалах справи, була складена 01.09.2011 року, вона дійсно була присутня під час передачі грошових коштів та складення угоди-розписки. Чому оригінал і копія угоди-розписки візуально відрізняються їй не відомо. Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Як встановлено в судовому засіданні, 01.09.2011 року [PERSON], [INFO], позичив від [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], 50000,00 грн. строком на два роки, а саме до 01.09.2013 року. Факт отримання позики підтверджується угодою-розпискою від 01.09.2011 року. Угода-розписка підписана сторонами по справі. Відповідно до ст.1046 ЦК УКраїни за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На виконання умов договору, 01.09.2011 року [PERSON] передав [PERSON] 50000,00 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути кошти протягом двох років, а саме до 01.09.2013 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. А за ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, кошти були передані 01.09.2011 року за правилами ст.1046 ЦК України, яка передбачає, що договір вважається укладеним з моменту передання грошей, що стверджується розпискою від 01.09.2011 року, де є власноручна відмітка відповідача про отримання коштів в сумі 50000,00 грн. від позивача [PERSON] в присутності свідків. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. До позовної заяви було додано копію угоди-розписки (а.с.6-8). В подальшому позивачем було надано оригінал угоди-розписки (а.с. 51-53). Під час дослідження письмових доказів було встановлено візуальну розбіжність оригіналу і копії угоди-розписки. Для з'ясування цієї обставини було запропоновано позивачу та третій особі надати пояснення, шляхом допиту їх як свідків. Допитані як свідки за їх згодою, позивач та третя особа пояснили, що угода-розписка, оригінал якої є в матеріалах справи, була складена 01.09.2011 року, підпис позикоотримувача [PERSON] є справжнім, виконаним безпосередньо [PERSON] За таких обставин, з врахуванням викладеного та беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача 50000,00 гривень боргу за договором позики. Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума судового збору, сплачена позивачем в розмірі 243,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved