Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

22 березня 2016 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості. В позовній заяві зазначив, що на підставі договору б/н від 02 лютого 2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати пеню та штрафи на умовах, передбачених Договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 січня 2016 року в неї утворилась заборгованість в розмірі 69589,70 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. 15 квітня 2016 року судом було ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову, однак воно ухвалою суду від 19 липня 2018 року скасоване за заявою відповідача про перегляд заочного рішення та у справі призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.26). Відповідач в судове засідання направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги частково визнала, не погодилася із розміром заборгованості за комісією та штрафом (а.с.98). Оскільки представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач не з'явилася в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2010 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника разом із Пам'яткою клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача (а.с.10-17). За Умовами та правилами надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду" якими передбачено порядок нарахування та зобов'язання відповідача по сплаті відсотків, порядок погашення боргових зобов'язань, штрафу, в разі порушення строків платежів по зобов'язанням та пені за несвоєчасне погашення заборгованості - відповідач зобов'язалася сплачувати кредит та інші боргові зобов'язання передбачені кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 7% від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, до 25 числа кожного місяця (а.с.11-17). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 31 січня 2016 року в неї утворилась заборгованість в сумі 69589,70 грн., з яких: 13247,29 грн. - заборгованість за кредитом; 49852,42 грн. - заборгованість за відсотками; 2700,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) і 3289,99 грн. - штраф ( процентна складова) (а.с.5-8). Згідно довідки про видачу кредитних карт, відповідач на підставі кредитного договору б/н від 02.02.2010 року отримала картку № 5577212910885501 зі строком дії до останнього дня 10.2013 року (а.с.93). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 13247,29 грн. і штрафу фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, доданих позивачем, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування розрахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору та п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. За п.4.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведенні за минулий місяць операції по картрахунку. Умови та спосіб надання виписки про стан картрахунку заява не містить. З наданого позивачем розрахунку убачається, що після 27 листопада 2013 року відповідач не здійснювала операцій по картрахунку та припинила сплачувати кредит. З 01 вересня 2014 року позивачем підвищено процентну ставку до 34,8 % річних, та з 01 квітня 2015 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 43,2 % річних. Однак доказів на виконання вимог Умов та правил надання банківських послуг щодо належного повідомлення відповідача про зміну розміру фіксованої процентної ставки позивач не надав, відповідно, суд доходить висновку, що банк в порушення вимог кредитного договору та вимог чинного законодавства змінив розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, відповідно проценти за прострочену заборгованість за період з 11 травня 2011 року по 29 листопада 2013 року, згідно розрахунку позивача, складає 1797,58 грн., та за період з 29 листопада 2013 року по 30 січня 2016 року підлягають стягненню виходячи з процентної ставки 30,00 % річних, що складає 8622,24 грн. (13247,29 х 30% : 360 = 11,04 грн. % за 1день х 781 день). Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафів, суд доходить наступного. З розрахунку заборгованості наданого банком слідує, що комісію зазначеним кредитним договором не встановлено, а сума заборгованості зазначена у колонках розрахунку як пеня та комісія, складається лише із пені. Згідно зі ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003 цс15. У відповідності до п.8.6 зазначених Умов при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 120 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Разом з тим за довідкою про умови кредитування, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право також нарахувати пеню. Тобто кредитним договором укладеним з відповідачем передбачено застосування пені і штрафів за одне і те саме порушення зобовязань за кредитним договором, однак їх одночасне стягнення є неприпустимим. З огляду на викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача лише штрафів 500 грн. - фіксованої частини та процентної складової (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 1183,36 грн., оскільки заборгованість за кредитом з урахуванням розміру відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 23667,11 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial