Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 жовтня 1996 року Харківської селищною Радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 13, а також стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2015 року і до досягнення ними повнолітнього віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 26 жовтня 1996 року Харківської селищною Радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 13. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, на життя, час спільного проживання постійно виникали сварки, які поступово призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки це суперечить інтересам сторін та їх спільних дітей. Крім того, позивач зазначає, що відповідач відмовляється утримувати своїх дітей добровільно, тому вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач з'явилася, позов в частині розірвання шлюбу підтримала, в частині стягнення аліментів уточнила та просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними повнолітнього віку, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини у розмірі усіх видів заробітку (доходу) не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та[PERSON], зареєстровано 26 жовтня 1996 року Харківської селищною Радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 15). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач на примирення не згодна, оскільки вважає, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Частинами 1,2,3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено судом, неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із позивачем. Згідно довідки про доходи №46 від 10.03.2016 року та № 47 від 10.013.2016 року [PERSON] працює у Харківському казеному експериментальному протезно-ортопедичному підприємстві, займає посаду лікар 1 категорії, ортопед-травматолог, отримує доход у загальній сумі 75755,44 грн. (а.с. 45-46). Як вбачається із довідки №92 від 26.02.2016 року [PERSON] працює в ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» охоронником магазину «Фокстрот» у м. Харкові з 12 листопада 2015 року, отримує доход у загальній сумі 5287,47 грн. (а.с. 43-44). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню. Сторони не заперечують, що витрати по сплаті судового збору віднести на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved