Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

31.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди до ПрАТ «Український страховий дім» та [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 02.06.2014 року в м. Києві на перехресті вулиці Амурської та вулиці Сумської мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Зазначена постанова набрала законної сили 25.06.2014 року. Відповідно до полісу № АС/ 4526231 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] застрахована в ПрАТ «Український страховий дім». 03 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до ПрАТ «Український страховий дім» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надала необхідні документи. 19 червня 2014 року представником ПрАТ «Український страховий дім» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER]. Надалі з представниками ПрАТ «Український страховий дім» зв»язатися більше не вдалося, в приміщенні, де знаходився офіс компанії, її вже не було, а по телефону гарячої лінії повідомляли, що компанія припинила діяльність. У зв»язку з тим, що ПрАТ «Український страховий дім» не здійснило виплату страхового відшкодування та не надало будь-яких документів щодо оцінки вартості заподіяного матеріального збитку, позивач з метою її визначення звернулася до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. За даними експертного автотоварознавчого дослідження тобто висновку про оцінку матеріального збитку № 12204/14-54 від 13 жовтня 2014 року, зробленого на підставі акту № 12204/14-5 від 15 вересня 2014 року огляду пошкодженого автомобіля Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, а саме експертом-оцінювачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] склала 39 758, 31 грн. Після того, як був виконаний відновлювальний ремонт зазначеного вище пошкодженого автомобіля, справжня сума відновлювального ремонту була виявлена на рівні 43 503, 63 грн. З урахуванням вартості сплаченої суми коштів у розмірі 1 328, 40 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження заподіяна їй майнова шкода становить 44 832, 00 грн. У зв'язку з викладеним вище, просила стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування майнової шкоди 43 503, 63 грн., судові витрати по оплаті послуг експерта-оцінювача у розмірі 1 328, 40 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач ПрАТ «Український страховий дім», про дату, час та місце судового засідання, повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання. Відповідач [PERSON], про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку з повідомленням про судове засідання, призначене на 14.12.2017 року повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачів, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2014 року в м. Києві на перехресті вулиці Амурської та вулиці Сумської мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року (а.с. 10-11). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За даними висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12204/14-54 від 13 жовтня 2014 року, зробленого за заявою [PERSON] експертом Київського НДІСЕ з метою визначення вартості матеріального збитку, заданого внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку завдано власнику автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП складає 39 758, 31 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.09.2014 року , 1 долар = 12,903103 грн., відповідно складає 3 081,30 дол. США (а.с. 13-36). Відповідно до наряду-замовлення №105 від 27.10.2014 року вартість замовленого [PERSON] відновлювального ремонту автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER], у ФОП [PERSON] склала 43 503, 63 грн., із них вартість виконаних робіт - 12 570, 00 грн., вартість встановлених запчастин 23 683, 02 грн., податок на додану вартість - 7 250, 60 грн. (а.с.37). Судом також встановлено, що ФОП [PERSON] 21.11.2014 року було завершено виконання замовлених [PERSON] ремонтних робіт автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER], а [PERSON].28.10.2014 року сплачено на рахунок ФОП [PERSON] 43 503, 63 грн. на підставі наряд-заказу від 27.10.2014 року 9а.с.38,39). За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Звертаючись до суду з позовом, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] у ПрАТ «Український страховий дім», однак останнє на її заяву від 03.06.2014 року не здійснило виплату страхового відшкодування, встановити місцезнаходження страховика позбавлена можливості, а тому просить відшкодувати завдану їй шкоду за рахунок відповідача [PERSON], яким безпосередньо було завдано їй шкоду. Позовні вимоги до залученого відповідача ПрАТ «Український страховий дім» фактично і не заявлено позивачем. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного вище, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що завдана позивачу [PERSON] майнова шкода у розмірі 43 503, 63 грн., має бути відшкодована саме [PERSON] на задоволення позовних вимог останньої. Судові витрати, понесені позивачем у частині сплати судового збору в розмірі 640, 00 грн. та витрат на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 328, 40 грн. необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved