Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки та зазначає , що він , [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2466 від 24.06.2020 р.Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано ним у 2010 році на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку. Разом з ним зареєстрована його колишня цивільна дружина [PERSON] , що підтверджується актом перевірки факту проживання , складеним депутатом Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] [PERSON] і на даний час зареєстрована в його будинку , але не проживає в ньому з 2014 року. За його відомостями у неї інша сім`я і вона проживає у м.Дніпро , але вони не спілкуються.У зв`язку з тим , що [PERSON] зареєстрована будинку, у нього виникли певні проблеми у користуванні та розпорядженні майном. Через відсутність відповідачки він не може звернутися до неї з питанням добровільного зняття з реєстрації місця проживання. Просить суд : - Прийняти позовну заяву до розгляду. -визнати [PERSON] ,1990 р.н. , зареєстровану за адресою [ADDRESS] такою, що втратила право користування житлом. Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов підтримує. В разі неявки відповідачки не заперечує проти ухвалення заочного рішення Відповідачка в судове засідання не з`явилася. На думку суду остання вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судова повістка направлялися за місцем її проживання, та до суду надійшло повідомлення про отримання позивачкою виклику в судове засідання особисто . Тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України , суд з погодження позивача, вирішив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено , що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на майно № 25565092. Згідно довідки Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області № 2466 від 24.06.2020 р. [PERSON] зареєстрована , але не проживає в будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується також актом обстеження матеріально- побутових умов . складеного депутатом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області. Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідачка , хоча і зареєстрована у вищезазначеному домоволодінні , проте фактично в ньому не проживає більше року , а тому у неї припинилося право користуватися житловим будинком . В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім"ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Таким чином , вимога позивача про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщення є законною та обгрунтованою , а тому ця вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved