Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання одною сім'єю спільно з бабою [PERSON], померлою [INFO], в квартирі [ADDRESS], на час відкриття спадщини [INFO], що має юридичне значення, від якого залежить виникнення його спадкових прав на майно після смерті баби в порядку ч.3 ст. 1268, 1223 ЦК України, як спадкоємця першої черги за законом та заповітом. В заяві вказував, що його баба [PERSON] померла [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції [INFO]. На день її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS]. Заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 23 червня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського місткого нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 653. На час відкриття спадщини, тобто [INFO] заявник без реєстрації постійно проживав разом з бабою в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON] на момент її смерті, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від спадщини, а отже вважається таким, що прийняв спадщину. Факт постійного проживання із [PERSON] підтвердив Актом від 25.11.2014 року посвідченим гол. інженером ЖКП "Західне". Вказані обставини підтверджуються документами та показаннями свідків. Представник заявника та заявник повністю підтримали вимоги заяви в суді. Дали пояснення по суті заяви, зокрема, що заявник хоча і не був зареєстрованим, проте постійно проживав із своєю бабою із 2005 року, доглядав її, в тому числі жив з нею, коли вона захворіла, була доставлена в лікарню швидкою допомогою, госпіталізована, де померла, займався її похованням разом із тіткою. Про відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] свідчить будинкова книжка квартири про відсутність осіб, які проживали із бабою на час відкриття спадщини та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /спадкові справи т а видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ № 39287739 від 25.12.2014 року, про відсутність інформації за вказаними параметрами стосовно [PERSON], померлої [INFO]. Просить врахувати надані суду письмові докази, покази свідка і задовольнити рішенням суду вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з бабою [PERSON], померлою [INFO], на час відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS], що має юридичне значення, від якого залежить виникнення його, як спадкоємця першої черги за заповітом. Заінтересована в справі особа представник Рівненської міської Ради в судовому засіданні не заперечує вимоги заяви [PERSON], як такі, що підтверджені доказами, обґрунтовані і підлягають до задоволення. Оцінюючи пояснення сторони заявника та заінтересованої особи, досліджені надані в справі докази, в тому числі показання свідка [PERSON], встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення за таких підстав. Із наданих суду особистих документів, які суд оцінює належними та допустимими доказами встановлено наступне. На підставі будинкової книги власником квартири [ADDRESS], є [PERSON], станом на час відкриття спадщини в квартирі ніхто, крім власника, не був зареєстрованим на постійне місце проживання. На підставі пояснень, показів свідка [PERSON], встановлено, що свідку відомо із 2008 року про те, що [PERSON] проживав з бабою [PERSON] по день її смерті [INFO], в квартирі [ADDRESS]. Показаннями вищенаведеного свідка, підтверджується, що заявник фактично без реєстрації проживав за вищенаведеною адресою одною сім'єю із бабою [PERSON] до дня смерті останньої, вели спільне господарство, доглядав її через похилий вік і хвороби, здійснював поховання померлої [PERSON], нікуди з цього місця проживання не вибував. Згідно акту від 25.11.2014 року, посвідченого гол. інженером ЖКП "Західне», сусіди по будинку підтверджують постійне проживання заявника та ведення спільного господарства із бабою [PERSON] на час відкриття спадщини включно в квартирі [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30.4.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років в місті Рівне Рівненської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 687 від [INFO]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /спадкові справи т а видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ № 39287739 від 25.12.2014 року, про відсутність інформації за вказаними параметрами стосовно [PERSON], померлої [INFO]. Заявник, проживаючи в квартирі на час відкриття спадщини, після шестимісячного строку звертався до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті баби [PERSON], однак йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що на час смерті [PERSON] не був зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів (зокрема заяви про встановлення постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджує заявник, заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] він не подавав. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, доведений сукупністю досліджених в справі доказів, які суд визнає достовірними, юридичний факт, постійного проживання заявника на час відкриття спадщини одною сім'єю із бабою [PERSON], померлою [INFO], в квартирі [ADDRESS], що має юридичне значення, від якого залежить виникнення його спадкових прав на майно після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268, 1223 ЦК України, що є підставою до задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved