Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.2016 року уклала з [PERSON] договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі 750 дол. США з умовою їх повернення до 22.08.2016 року у сумі еквівалентній 2200 гривень. Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. 26.08.2016 року позивач відправила на адресу відповідача претензію вимогою повернути борг. Після цього вона повторно безпосередньо до відповідача звернулася та просила повернути борг, відповідач розписався на претензії, що поверне борг до 11.11.2016 року , але так і не повернув. Згідно даних офіційного сайту НБУ 10.02.2017 року курс долара США становить 27,03 грн. за один дол.. США. Таким чином, сума боргу становить 750 дол. США помножено на 27,03 грн. що дорівнює\~ 20272, 50 грн. З урахуванням офіційних даних щодо індексу інфляції за період з вересня 2016 року до січня 2017 року включно, індекс інфляції від простроченої заборгованості складає 1702, 89 грн. 3% річних від суми заборгованості складають 284,93 грн. ( заборгованість в сумі 20272, 50 грн. * на 171 день прострочення за період з 23.08.2016 року по 10.02.2017 року). Отже відповідач повинен сплатити позивачеві разом борг в сумі 22260, 32 грн. Позивач [PERSON] звернулася\~ до суду з заявою про розгляд справи за її\~ відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно\~\~ ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом\~ встановлено, що 24.06.2016 року позивач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір позики, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі 750 дол. США з умовою їх повернення до 22.08.2016 року у сумі еквівалентній 2200 гривень. Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки. (а.с. 8). По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. 26.08.2016 року позивач відправила на адресу відповідача претензію з вимогою повернути борг. Після цього вона повторно безпосередньо до відповідача звернулася та просила повернути борг, відповідач розписався на претензії, що поверне борг до 11.11.2016 року , але так і не повернув. (а.с. 9-10). Згідно даних офіційного сайту НБУ 10.02.2017 року курс долара США становить 27,03 грн. за один дол.. США. Таким чином, сума боргу становить 750 дол. США помножено на 27,03 грн. що дорівнює\~ 20272, 50 грн. За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач гроші за договором позики та відсотки позивачу не повернув, то вони разом з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми підлягають стягненню з відповідача. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. Розрахунок суми боргу, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів здійснено відповідно до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. З урахуванням офіційних даних щодо індексу інфляції за період з вересня 2016 року до січня 2017 року включно, індекс інфляції від простроченої заборгованості складає 1702, 89 грн. (а.с. 7). 3% річних від суми заборгованості складають 284,93 грн. ( заборгованість в сумі 20272, 50 грн. * на 171 день прострочення за період з 23.08.2016 року по 10.02.2017 року). Отже відповідач повинен сплатити позивачеві разом борг в сумі 22260, 32 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved