Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

До суду 20.08.2021 р. Надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позивач посилається на те, що 17.02.2021 р. о 18 год. 30 хвил. відповідач порушив правила дорожнього руху, результатом чого стала дорожньо-транспортна пригода під час якої він здійснив наїзд на пішохода позивача, про що складено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. В наслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №916п від 01.06.2021 р. Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення. З 17.02.2021 р. позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо - травматологічному відділенні п`ятої міської лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги з діагнозом: струс головного мозку, закритий багато уламковий внутрішньо суглобовий перелом виростків лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, гемартроз, що підтверджується довідкою №1744 з історії хвороби. 25.02.2021 р. позивачці проведена операція. Внаслідок шкоди, завданої здоров`ю позивачка витратила на лікування 45865 грн. всі витрати вона несла самостійно. Відповідач зазначену шкоду не відшкодував. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Відповідно до Полісу №193611096 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.04.2020 р. страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн. неправомірними діми відповідача за винятком матеріальної шкоди, позивачці завдано і моральну шкоду, оскільки вона зазнала фізичного болю, їй було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, виникла необхідність у сторонньому догляді через безпорадний стан. Позивач була змушена докладати зусилля для захисту своїх прав, для лікування у закладі охорони здоров`я, була позбавлена можливості піклуватись про свою родину, вимушена жити в борг, позичаючи кошти на свої потреби. Просить стягнути з відповідача на свою користь 45865 грн. матеріальну шкоду та 150000 грн. моральну шкоду. Ухвалою суду від 25.08.2021 р. провадження по справі відкрито та постановлено розглядати справи у спрощеному провадженні. В судове засідання позивачка не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Іванова Н.О., яка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним. Пояснила, що на теперішній час кримінальне провадження №12021082050000202 закрито, справа не передавалась до суду, з яких причин закрито провадження вона не знає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що 17.02.2021 р. він керував автомобілем «ЗАЗ Деу», реєстраційний номер [NUMBER] по проспекту Соборному. Цей автомобіль належить його знайомому. Він їхав в автомобілі із сином, під час руху задзвонив телефон, який був у сина, він відволікся, щоб взяти цей телефон та не помітив жінок. Які вийшли на тротуар, внаслідок чого відбулась ДТП. Визнає, що позивачка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Не заперечував проти задоволення позову, але повідомив, що виплачувати такі суми не має можливості, оскільки не працює. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2021 р. внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12021082050000202 за ч.1 ст. 286 КК України. За фабулою: 17.02.2021 р. приблизно о 18 год. 30 хвил. водій [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ Деу» реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини пр.. Соборного з боку бул. Шевченка в напрямку вул. Південноукраїнської в м. Запоріжжя. В цей же час в районі електропори №43 пішоходи [PERSON] та [PERSON] почали здійснювати перетин проїзної частини пр. Соборного зліва-направо за ходом руху автомобіля «ЗАЗ-Деу» по нерегульованому пішохідному переходу, вийшовши на смугу руху транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] з роздільного газону. Під час руху водій [PERSON] допустив наїзд правою бічною частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішоходів [PERSON] та [PERSON] ,які отримали тілесні ушкодження. (а.с.22) Згідно висновку експерта №916п судово-медичної експертизи проведеною 04.06.2021 року у [PERSON] виявлений багато уламковий внутрішньо суглобовий перелом виростків лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, гемартрозом лівого колінного суглоба, який кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день). Тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмета, можливо у строк, вказаний в медичній документації (17.02.2021 р.). Утворення тілесного ушкодження у [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди не виключається. (а.с.27-28). [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні травматології протягом 17.02.2021 р. - 17.03.2021 р. з діагнозом закритий багатоуламковий внутрішньо суглобовий перелом виростків лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагмента. Гемартроз. (а.с.15). За період лікування у відділенні пацієнткою за власні кошти було придбано медичні препарати та ліки (а.с.17). Згідно видаткової накладної №23/02/21-01 від 23.02.2021 р. вартість комплекту для остеосинтезу кісток гомілки коштує 32150 грн. (а.с.18) Також позивачкою надані копії фіскальних чеків з аптечних установ на загальну суму 13530,68 грн. (а.с. 5-12). В судовому засіданні з пояснень представника позивача та відповідача, встановлено, що на теперішній час відсутнє рішення суду за результатами розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 12021082050000202 за ч.1 ст. 286 КК України у відношенні [PERSON] . Матеріали вказаного кримінального провадження до суду не передавались. Під час розгляду справи суд керувався наступними нормами права. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому наземних транспортних засобів; нормативно-правовий акт № 1961-IV від 01.07.2004" Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 зазначеного Закону). Представник позивача та відповідач посилаються на те, що цивільна відповідальність наземного транспортного засобу, яким керував [PERSON] була застрахована, хоча до суду копії страхового полісу надано не було. Отже, у випадку встановлення того факту, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована та був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди в межах суми страхового відшкодування повинно проводитись страховою компанією. У випадку встановлення обставин, що власник транспортного засобу не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, необхідно керуватись положеннями п. п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи відсутнє рішення суду, яке б встановлювало вину відповідача [PERSON] у в порушенні правил дорожнього руху, яке призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якого позивачка отримала тілесні ушкодження, а також враховуючи, що позивач не пред`являла свої вимоги по відшкодуванню шкоди до страхової компанії, якщо цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована або до Моторного (транспортного) страхового бюро України, якщо не застрахована, звернення до суду із цим позовом є передчасним та не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed