Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, в якій просив визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належній йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області шляхом примусового зняття з реєстрації з вищевказаної квартири [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що він купив 18.11.2016 року у [PERSON] квартиру за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області. Згідно договору купівлі-продажу, за згодою сторін, [PERSON] 11.08. [INFO] та [PERSON] [INFO] зобовязалися знятися з реєстраційного обліку вищезазначеної квартирі до 20 грудня 2016 року. З моменту продажу зазначеної квартири вони в ній не проживають і по теперішній час, будь-яких витрат по її утриманню не несуть. На неодноразові звернення до відповідачів, щодо добровільного зняття з реєстрації обліку,\~ відповідачі ігнорують його,\~\~ тому він\~ не може вирішити питання зняття їх з реєстрації в\~ належній йому\~ квартирі в позасудовому порядку.\~ Посилаючись на дані обставини, позивач просив усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що такими, що втратили право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належній йому на праві власності квартирою, що знаходиться за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області. шляхом примусового зняття з реєстрації з вищевказаної квартири [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі і ухвалити заочне рішення по справі ( а.с.30). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідачі за зазначеною адресою не проживають ( а.с.28,29), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просила провести судове засідання без участі їх представника.( а.с.27). У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Згідно зі\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], громадянин України, його особа посвідчена паспортом серії ВН 329243, виданого Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області 13.01.2006 року ( а.с. 5-6). Згідно договору купівлі-продажу квартири, серії НВІ № 289486 від 18.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2695, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області. ( а.с.7-10). Право власності на нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 18.11.2016року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11-12). Таким чином, позивач володіє вищезазначеною квартирою правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані з 19.04.2012 року за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується довідками № 472, 473, що видані Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 18.05.2017 року. ( а.с.14-15 ). За згодою сторін, [PERSON], 11.08. [INFO] та [PERSON], [INFO] зобовязалися знятися з реєстраційного обліку вищезазначеної квартирі до 20 грудня 2016 року, що підтверджується п.3.11 Договору купівлі - продажу квартири від 18.11.2016 року ( а.с. 9). Згідно акту про обстеження житла за адресою: смт. Лиманське, БОС, будинок за № 167, квартира за № 53 Роздільнянського району Одеської області, від 18.05.2017 року, складеного депутатом Лиманської селищної ради [PERSON], встановлено, що за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], які з 2016 року і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживають ( а.с. 16). Судом також встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] співвласником спірної квартири не являються, в зазначеній квартирі не проживають і не користується нею. Дані обставини достовірно підтверджено письмовими поясненнями свідків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яким достовірно відомо, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в зазначеній квартирі не проживають і не користується нею з дня продажу року, які завірені секретарем Лиманської селищної ради Роздільнянького району Одеської області ( а.с. 17-21) Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. В порядку ч.2 ст.48 Закону України „Про власність", позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статей 316-317 Цивільного кодексу України\~право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст.321 ЦК України). Так, відповідно до\~ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 УК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, у зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом ним - попереднім власником, та членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права власника та членів його сім'ї на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже припинення права власності на квартиру припиняє право власника та членів його сім'ї на користування цією квартирою. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що [PERSON] на теперішній час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON], як власника квартири законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідачів в належній йому квартирі, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 640грн.

Outcome: approved