Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В березні 2015 р. позивач звернулася до суду і просить визнати недійсним договір іпотеки від 06.08.2008р., укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS] мотивуючи тим, що 06.08.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3835. Оскільки у зазначеній квартирі на час укладення договору іпотеки проживали на законних підставах малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мали право користування житлом, а орган опіки та піклування не дав дозволу на укладання договору іпотеки, предметом якого є зазначена квартира, то оспорюваний договір іпотеки порушує приписи законодавства України та права неповнолітніх дітей. В зв'язку з чим, вважає недійсним вказаний договір іпотеки на підставі ст.203 ч.1 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, про день, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Представник відповідача ПАТ « Універсал Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та надав письмові заперечення відповідно до яких просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те що станом на дату кладення договору іпотеки в квартирі по [ADDRESS] неповнолітні діти зареєстровані не були, що підтверджується довідкою форми №3 від 21.08.2013р., наданою ТОВ « Сучасний дім-1».Всупереч п.2.4.4 договору іпотеки неповнолітнього [PERSON] було зареєстровано в даному будинку з 30.11.2010р., тобто після укладення договору іпотеки від 06.08.2008року. Таким чином на час вчинення правочину в квартирі неповнолітні діти зареєстровані не були, у зв'язку з чим отримання згоди органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки не вимагалось, а правочин було посвідчено нотаріусом на його відповідність вимогам чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до таких висновків. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Судом встановлено, що 06.08.2008 року, з метою належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П.. та зареєстрований в реєстрі за № 3835, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку ПАТ « Універсал Банк»» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею -259,50 кв. м., житловою - 135,40 кв.м. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Частина 1 ст.203 ЦК України, якою представник позивача обґрунтовує недійсність договору іпотеки, визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зі змісту ст.575 ЦК України вбачається, що іпотека є видом застави, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у заставодавця або третьої особи. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, з інших підстав, передбачених цим законом. При цьому зміна основного зобов'язання не є підставою припинення відносин іпотеки. Позивач вважає вищевказаний договір іпотеки від 06.08.2008р. недійсним, оскільки: зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу незважаючи на той факт, що в даній квартирі, як на момент укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки, так і після цього, проживають малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На момент укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки від 06.08.2008 р. останній, в порушення вимог, встановлених чинним законодавством, не був узгоджений у встановленому порядку з органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють або користуються, що є підставою для визнання укладеного договору іпотеки недійсним. На момент укладення договору іпотеки в квартирі по [ADDRESS] неповнолітні діти зареєстровані не були, що підтверджується довідкою форми №3 від 21.08.2013р., наданою ТОВ « Сучасний дім-1». Всупереч п.2.4.4 договору іпотеки неповнолітнього [PERSON] було зареєстровано в даному будинку з 30.11.2010р., тобто після укладення договору іпотеки від 06.08.2008року. Відповідно до п.2.4.4 договору іпотеки від 06.08.2008р., передбачено не надавати дозвіл на реєстрацію\\ прописку в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотеко держателя. Згідно заяви гр.. [PERSON] та [PERSON] підтверджено наступне: у квартирі, яка занаходиться за адресою [ADDRESS] фактично зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO].н., з 30.11.2010р. по сьогоднішній день [PERSON].[INFO]( а. с.20-21). Відповідно до п. 44 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі статтею 32 Цивільного кодексу України (надалі ЦК), статтею 177 Сімейного кодексу України (надалі СК) та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Таким чином, на момент укладання спірного договору іпотеки діти, у спірному володінні належним чином зареєстровані не були. Отже на момент, укладання договору іпотеки неповнолітні діти іпотекодавця права користування житловим будинком, що є предметом іпотеки, не мали, тому згода органу опіки та піклування для укладання даного договору не вимагалася, а відтак, права неповнолітніх дітей укладеним договором іпотеки не порушені. За таких обставин та в силу вимог вищенаведених норм закону, суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем договір іпотеки відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про охорону дитинства" і підстав для визнання його недійсним не має. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 29, 203, 177, 181, 575 ЦК України, ст.ст.5, 17 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed