Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй трудової книжки, серія [NUMBER] від 10 серпня 1977 року, заповненої російською мовою на " [PERSON] ", [INFO] , яка, в дійсності, належить їй - [PERSON] , [INFO] , уродженці м.Нікополя Дніпропетровської області, як одній і тій же особі. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилась [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області. 30 червня 2020 року вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань нарахування пенсії № 11. Однак, листом від 06 липня 2020 року відділ з питань перерахунків пенсії № 11 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розглянувши її заяву від 30 червня 2020 року щодо призначення пенсії за віком, згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», повідомив наступне. У відповідності до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Однак, при розгляді її документів було встановлено, що у паспорті, картці фізичної особи-платника податків, свідоцтві про укладання шлюбу та даних системи персоніфікації обліку, її ім`я зазначено як « [PERSON] », проте, у трудовій книжці та довідці про стаж від 24 червня 2020 року за № 1786 її ім`я вказано як « [PERSON] ». Згідно п.26 вищевказаного порядку, якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Таким чином, вона змушена звернутися до суду, аби встановити факт, який має юридичне значення для неї, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку, отримання пенсії, в той час, коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволені заяви наполягала та просила суд її задовольнити в повному обсязі (а.с.21). Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.22-23). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області, про що свідчить паспорт серії [NUMBER] , виданий Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.15-16). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 17 лютого 2000 року; свідоцтва про народження серія [NUMBER] ; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ; атестату серії [NUMBER] ; архівної довідки № 1786 від 24 червня 2020 року; пенсійного посвідчення № [NUMBER] , прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с.5-6,11-12, 14-16). 30 червня 2020 року [PERSON] звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань нарахування пенсії № 11. Листом від 06 липня 2020 року відділ з питань перерахунків пенсії № 11 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні їй пенсії за віком, у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в написанні її імені (а.с.13). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані імені заявниці в трудовій книжці є наявними, а саме: «Наталья», в той час, коли у паспорті, картці фізичної особи-платника податків, свідоцтві про укладання шлюбу та даних системи персоніфікації обліку, її ім`я зазначено як « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними і такими, що, в свою чергу, перешкоджають заявниці у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказані документи в дійсності належать [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved