Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21.03.2008 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 11-НО № 031241 від 29.06.2018 року, актовий запис № 2. Після її смерті відкрилась спадщина на належно їй майно, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю серії ДН № 0111592 від 10.10.1997 року. Заявник є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має. За життя заявник постійно проживала разом з померлою [PERSON] за однією адресою: с. Сонячне, вул. Лотошнікова, 19, Волноваського району Донецької області, а зареєстрована була за адресою: с. Сонячне вул. Дерибасівська, 5 Волноваського району, Донецької області. Після встановлення юридичного факту постійного проживання однією родиною заявник має намір оформити спадкові права нотаріально. В звязку з викладеним, просить суд встановити факт постійного проживання однією родиною [PERSON] разом із [PERSON] на день смерті 21.03.2008 року. Заявник у судовому засіданні на заявлених вимогах наполягала. Представник заінтересованої особи, Сонячна сільська рада, у судове засідання не зявився, надав суду заяв у якій просив справу розглянути без участи представника заінтересованої особи, рішення просив прийняти на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо судом не визначено іншого порядку її встановлення. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон повязує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, судом встановлено, що 21.03.2008 року у віці 69 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 11-НО № 031241, виданого виконавчим комітетом Краснівської сільської ради Волноваського району 29 червня 2018 року, актовий запис № 2 (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді сертифікату на право приватної власності на землю розміром 6,9 га без визначення меж цієї часткив натурі серія ДН № 0111592 від 10.10.1997 року.(а.с. 9.). Згідно сідотцтва про народження серія 1-ЯК № 1329792, актовий запис № 30 [PERSON] її батьками є є [PERSON] та [PERSON].(а.с.6.). Відповідно до позиції Пленуму Верховного Суду УКраїни, яка викладена у п.23 Постанови" Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися у суд із заявою про встановлення фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім"єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно довідки наданої сільською головою Сонячної Сільської ради Волноваського району Донецької області № 197 від 10.05.2018 року встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала за адресою [INFO] разом зі своєю донькою [PERSON], без реєстрації.(а.с.10.). Таким чином судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та приходить до висновку про доведеність заявником факту проживання однією сімєю з [PERSON] на день смерті, яка настала 21.03.2008 року, так як проживали разом, заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини не подавала. На підставі викладеного,

Outcome: approved