Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.09.2010 року. Спільне життя між сторонами не склалося, спільного господарства сторони не ведуть з 02 лютого 2012 року, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляду справи у його відсутності не надав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд повинен з*ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу , та прийняти рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд зобов'язаний всебічно з'ясувати взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, вжити заходів до примирення подружжя. Закон зобов"язує суд розглядати справу про розірвання шлюбу, як правило, за участю обох сторін. Тільки їх особиста участь у процесі дає можливість суду всебічно з'ясувати сімейні взаємостосунки, мотиви розірвання шлюбу, дійсні причини розлучення. Крім того сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК зокрема гл.17 про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. За п.11 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. Неявка сторін у судове засідання позбавляє суд можливості переконатись у дійсних намірах на розірвання шлюбу, встановити мотиви, причини та час припинення шлюбних стосунків, а головне вжити заходів для примирення сторін. Окрім того, позивачем до суду не подано оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу та не вказано, яке рішення прийнято відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області за заявою [PERSON] про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed