Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

13.02.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2007 року розірвано. На підставі даного судового рішення 12.06.2007 року Надвірнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану було складено відповідний актовий запис про розірвання шлюбу № 109. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона постійної роботи не має, а працює по тимчасових заробітках за кордоном, підсобного господарства не веде, а її доходи є недостатніми, щоб повноцінно утримувати дитину. Крім того, у неї на утриманні є ще одна неповнолітня дитина. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи по тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання своєї дитини, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі по 1900 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також стягнути понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Гураш М.В. позовні вимоги позивача підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та згідний на стягнення з нього аліментів на утримання дитини по 1200 грн. 00 коп. на дитину щомісячно. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом з`ясовано, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2007 року розірвано. На підставі даного судового рішення 12.06.2007 року Надвірнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану було складено відповідний актовий запис про розірвання шлюбу № 109. Вказаний факт стверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 22.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №109 ( а.с.5). У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження записані сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження, виданою відділом РАЦС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №65 ( а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитини сторін по справі [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивач не працює, підприємницькою діяльністю не займається, доходів з підсобного господарства не має, перебивається тимчасовими заробітками, що стверджується довідкою Ланчинської селищної ради ОТГ №145/022-11 від 06.02.2020 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ (а.с.6-7). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз"яснення, викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дитини, та матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що такий розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1550 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 840,80 грн. та на користь позивача 1800 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції №0412 від 06.02.2020 року та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу (а.с.9-10). На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved