Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

12 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. 15 вересня 2009 року помер батько заявниці [PERSON] в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, з яким заявниця проживала однією сімєю та вели спільне господарство на час відкриття спадщини. За життя, а саме 13 серпня 2009 року спадкодавець зробив заповіт на земельну ділянку, розміром 3,97 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №083605, на користь заявниці [PERSON]. Тому, після смерті батька, заявниця має право успадкувати як спадкоємець по заповіту, земельну ділянку загальною площею 3,97 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту серії ІІІ-ОД №083605 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 25.02.2004 року на імя [PERSON]. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON], останній було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Разом з тим, на думку заявниці, згідно ч.3.ст.1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину у звязку з тим, що на день відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: с. Дмитрівка вул. Перемоги, 149 Татарбунарського району Одеської області без реєстрації. Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Представник заявниці адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с. 27). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с. 22) вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення заявника та заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті свого батька [PERSON], померлого 15.09.2009 року, через відмову нотаріуса у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи, у звязку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 196511 від 15.09.2009 року (а.с.8), яким підтверджується, що [PERSON] помер 15.09.2009 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області; - копією свідоцтва про народження серії УР №1162681 від 04.08.1964 року (а.с.5) з якого слідує, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]; - копією повторного свідоцтва про одруження І-ЖД № 156953 від 26.10.2011 року (а.с.7), згідно якого заявниця у 1983 році уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу заявниці [PERSON]Г.(дівоче прізвище) присвоєно прізвище «Волканова »; - копією свідоцтва про одруження ІІІ-ЖД № 278983 від 20.08.1992 року (а.с.6), згідно якого заявниця [PERSON] у 1992 році уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище «Газір-Базан»; - копією заповіту (а.с.9), із якого слідує, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку площею 3,97 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №083605, належного [PERSON]; - копією Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД за № 083605 від 25.02.2004 року (а.с.10), згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,97 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - довідкою за № 275 Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 05.04.2017 року (а.с.13), з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], на день смерті 15.09.2009 року був зареєстрований та проживав в [INFO]. З березня 2009 року по день смерті [PERSON], разом з ним проживала без реєстрації його донька [PERSON], [INFO]; - листом нотаріуса (а.с.14) підтверджується, що заявниці відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи, у звязку з втратою нею 6-місячного строку для прийняття спадщини та не надання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №48242422 від 29.06.2017 року (а.с.28) слідує, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого 15.09.2009 року [PERSON] - інформація відсутня. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця за заповітом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (за №1382-ІУ від 11.12.2003 року) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.22), суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявниці [PERSON] однією сімєю з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - 15.09.2009 року, за місцем мешкання спадкодавця, в будинку №149 по вул. Перемоги в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.13). Враховуючи, що прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку вона позбавлена можливості через відмову нотаріуса (а.с.14), якому необхідно надати докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання однією сім'єю, заявниці [PERSON] як спадкоємця по заповіту, разом із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме 15 вересня 2009 року.

Outcome: approved