Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

14.05.2021 року позивачі звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на самочинне будівництво. Свій позов обґрунтовує тим, що 27.10.2020 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про виділ в натурі частки нерухомого майна (квартири) по [ADDRESS] , з присвоєнням окремих юридичних адрес. Проте нотаріусом при внесенні відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не було включено до загальної площі квартири площу добудови. Рік побудови квартири - 1977, а добудови - 2011 рік. Після відмови нотаріуса виправити недоліки, вони звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] для реєстрації права власності та внесення відповідних відомостей до РРП. Однак, хоча добудова й виконана з додержанням архітектурних та будівельних норм, їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Позивачі у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши представника позивача - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.05.1993 року (а.с 17). 27.10.2020 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про виділ в натурі частки нерухомого майна (квартири) по [ADDRESS] . Згідно даного договору, [PERSON] та [PERSON] , було виділено 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що складається з 2 житлових кімнат, з присвоєнням окремих юридичних адрес, а саме: квартира [NUMBER] та квартира [NUMBER] (а.с.7). У свою чергу, з технічного паспорту на квартиру [NUMBER] вбачається, що квартира складається з 2 житлових кімнат та прибудови 2011 року, загальною площею 35,5 кв. м. (а.с. 11-12). Згідно Висновку № 7 про відповідність містобудівним вимогам прибудови до квартири [ADDRESS] від 22.03.2021 року вищевказана прибудова розміщена у відповідності до містобудівних вимог та може використовуватися за при значенням (а.с. 14). Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ч.4 ст. 375 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно доь ч. 5ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно п.9. Розділу V "Прикінцеві положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами)земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва,що за класом наслідків(відповідальності)належать до об`єктів з незначними наслідками(СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та у передбачених законом чи договором випадках - з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв`язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі не зверталися до компетентних органів, зокрема в УДАБІ, із заявою про прийняття в експлуатацію прибудови чи з відповідною декларацією. Таким чином, суд дійшов висновку, що права позивачів порушені не були, позов є передчасним, а тому задоволенню не підлягає. Повний текст рішення суду складено 30.09.2021 року.

Outcome: dismissed