Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між ним та відповідачем 06 грудня 2012 року було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу [PERSON] За вказаним договором відповідач [PERSON] позичила у позивача 1200000 (один мільйон двісті тисяч) грн.. терміном до 01 червня 2013 року. Із вказаної суми позики відповідач повернула позивачу 22.07.2013 року 100000 (сто тисяч) грн. та 19 вересня 2013 року повернула 900000 (дев'ятсот тисяч ) грн., а 200000 (двісті тисяч) грн. боргу не повернуто, і тому позивач просить стягнути вказану суму боргу з відповідача, а також 3% річних, що складає 11104,09грн. за період з 02 червня 2013 року по 08 листопада 2013 року. В ході розгляду справи залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON]. В ході розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що відповідач не віддала борг в сумі 200000грн., про що в позивача є відповідна розписка. За договором позики відповідач віддавала борг за придбане в позивача приміщення. Просять позов задовольнити. Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що вона залишок боргу в сумі 200000грн. віддала позивачу, це було в вересні 2012 року біля приміщення кафе "Золота рибка" в с. Стрижівка, Коростишівського району, що можуть підтвердити свідки [PERSON] та її водій [PERSON], які і привезли їй ці гроші та які вона позичила у [PERSON], а тому свої зобов'язання виконала і просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що оскільки фактично позивач відповідачу гроші не передавав, то відповідно в них не виникло зобов'язань за договором позики і такі вимоги позивача не можуть бути задоволені. Просить відмовити в задоволенні позову. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, а тому суд розглянув справу без участі останньої. Третя особа нотаріус [PERSON] в судове засідання не з"явилась, повідомлялась належним чином, а тому суд розглянув справу без участі останньої, сторони не заперечили. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач віддала позивачу 200000грн. в вересні 2012 року, вони при цьому були присутні, це відбулось біля приміщення кафе «Золота рибка» в с. Стрижівка Коростишівського району. Ці гроші відповідач позичила у [PERSON] Суд заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 06 грудня 2012 року було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу [PERSON] За вказаним договором відповідач [PERSON] позичила у позивача 1200000 (один мільйон двісті тисяч) грн. терміном до 01 червня 2013 року. 04 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору позики від 06.12.2912 року що посвідчено нотаріусом [PERSON], згідно якого п.1 договору позики від 06.12.2012 року викладено в новій редакції стосовно терміну повернення боргу до 15.10.2013 року. Із вказаної суми позики відповідач повернула позивачу 22.07.2013 року 100000 (сто тисяч) грн. та 19 вересня 2013 року повернула 900000 (дев'ятсот тисяч ) грн., що підтверджується відповідними нотаріально засвідченими заявами позивача та сторонами не оспорюється. 200000 (двісті тисяч) грн. боргу позивачу не повернуто, що підтверджується наявністю в останнього оригіналу розписки написаної відповідачем 12.09.2013 року на заяві позивача від 12.09.2013 року про повернення боргу в сумі 100000 та 200000грн., де відповідачем зазначено, що гроші в сумі 200000грн. [PERSON] фактично не передані, заява складена останнім на вимогу банку. Виходячи з викладеного, то сторонами дотримано вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України, договір позики укладено в письмовій формі, нотаріально посвідчений, позичальник не оспорював договору позики на підставі ст. 1051 ЦК України, сторонами виконувався, тому суд вважає, що договір позики мав місце, а у відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а як встановлено судом, то зобов'язання відповідач не виконав. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. У відповідності до ч.1 та 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання і боржник, який прострочив виконання ним грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних . Таким чином, суд вважає законною вимогу позивача про повернення суми боргу з врахуванням 3% річних, розмір яких судом розраховується починаючи від дати закінчення терміну виконання зобов'язання, а саме з 16.10.2013 року, а не з червня 2013 року, як вказано позивачем, оскільки термін повернення грошей вказаний у вищевказаному договорі саме до 15.10.2013 року. Відповідно 3%річних складає на дату постановлення рішення 3008грн. з розрахунку 200000грн. х 3 х 183 (дні прострочки) : 365 : 100 = 3008грн. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON], як достатній та належний доказ, стосовно повернення відповідачкою позивачу 200000грн., оскільки у відповідності до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян повинні вчинятись у письмовій формі, а виходячи з вимог ч.1 ст. 218 ЦК України при недодержанні вимог щодо письмової форми правочину і запереченні однією із сторін факту вчинення правочину - рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати - 2030 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (203008грн. х 1% = 2030грн.). Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.16,625,1046,1047,ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: partial