Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора відкритого акціонерного товариства «Кримбуд» про стягнення недорахованої заробітної плати за роботу в надурочний, вечірній і нічний час та компенсації моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 02.09.2009 року по 21.08.2011 року позивач працювала швейцаром гуртожитку «Будівник» Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора відкритого акціонерною товариства «Кримбуд», яке знаходиться на вул. Жидкова, буд.76 у м. Сімферополі. За час роботи позивача, відповідач неодноразово порушував її трудові права щодо отримання заробленої платні за виконання обов'язків швейцара гуртожитку. Факт порушення відповідачем ст.106 КЗпП України щодо не здійснення оплати роботи в надурочний час був встановлений під час перевірки відповідача у 2011 році Територіальної державною інспекцією праці в Автономній Республіці Крим, про що позивачу було повідомлено листом від 31.10.2011 року №02/3190. Як вказує позивач, вона працювала позмінно добами. Відповідач без законних на те підстав не сплатив їй 17894,08 грн. за роботу в надурочний час. Крім того, в порушення ст.ст.21, 115 КЗпП України не сплатив позивачу 991,86 грн. за роботу у вечірній час на рівні 20% годинної тарифної ставки (окладу, посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час (з 18 до 22 години). Також, не оплачувалась їй робота у нічний час у підвищеному розмірі тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час, у зв'язку з чим, в порушення ст.ст.21, 54, 108, 115 КЗпП України, відповідач не сплатив позивачу 1989,55 грн. Такими неправомірними діями щодо порушення трудового законодавства стосовно позивача, їй була завдана моральна шкода відповідачем, яку вона оцінює у розмірі 6000 грн. У зв'язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення недорахованої заробітної плати за роботу в надурочний, вечірній і нічний час, компенсації моральної шкоди. У подальшому позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь оплату за роботу у надурочний час у розмірі 15607,78 грн., моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн., розмір якої збільшився у зв'язку з неправомірним знищенням відповідачем документів позивача про її роботу у відповідача, а також витрати за надану їй правову допомогу у розмірі 1550 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] первісні позовні вимоги, а згодом і уточнені, підтримали повністю, просили їх задовольнити зважаючи на вищевикладене. Представником позивача наданий суду розрахунок заборгованості відповідачем, виходячи з тих документів, які були добуті судом у ході розгляду справи, оскільки інші були знищені відповідачем. Представник відповідача Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора відкритого акціонерного товариства «Кримбуд» за довіреністю - Совгір С.П. у судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на його необґрунтованість, відсутність належних на достовірних доказів на підтвердження викладених фактів. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] наказом від 03.07.2007р. №70-к була прийнята на роботу прибиральницею у гуртожиток «Будівник» ЖКК з 03.07.2007 року строком на 2 місяці. Згідно із наказом від 01.09.2009р. № 67-к позивач була переведена з 02.09.2009р. на посаду швейцара у гуртожиток «Будівник» ЖКК (а.с.49). Згідно з наказом від 22.08.2011р. №53-к, [PERSON] була звільнена з роботи за власним бажанням 21.08.2011р. за ст.38 КЗпП України. Тобто, з 02.09.2009р. по 21.08.2011р. позивач, таким чином, працювала швейцаром гуртожитку «Будівник» Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора відкритого акціонерною товариства «Кримбуд». Відповідно до наданої представником відповідача Виписки з Акту про виділення до знищення документів ДП ЖКК ТОВ «Кримбуд», та пояснень в судовому засіданні, бухгалтерські документи та документи відділу кадрів ДП ЖКК ТОВ «Кримбуд» станом на день розгляду даної справи фактично повністю знищені (а.с.52-53). Надати суду належні та достовірні докази нарахування та сплати позивачу заробітної плати, часу її роботи за вказаний позивачем конкретний період, у зв'язку з цим, - неможливо. Разом з цим, з листа Державної архівної служби України від 20.12.2013 року вбачається, що Дочірнім підприємством "Житлово-комунальна контора ВАТ "Кримбуд" було порушено вимоги складання і оформлення акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, що визначені в пункті 4.5 Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затверджених наказом Державного комітету архівів України від 16.03.2001 № 16 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.05.2001 за № 407/5598 (із змінами). Вказано, що знищення низки документів проведено відповідачем передбачених законодавством строків їх зберігання. Таким чином, відповідач, на якого закон покладає обов'язок доказування у справах про захист трудових прав осіб, не надав суду належних та достовірних доказів, які б спростовували твердження позивача про порушення її трудових прав з отримання повної заробітної плати. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача недорахованої заробітної плати за роботу в надурочний, вечірній і нічний час, суд виходить з обґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, у відповідності зі ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до листа №02/3190 від 31.10.2011р. Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим на адресу позивача, при перевірці відповідача встановлені порушення законодавства про працю, а саме: в порушення ст.57 КЗпП України у графіках змінності ЖКК час початку і закінчення щоденної роботи працівників - не зазначено; в порушення ст. 106 КЗпП України оплата роботи в надурочний час - не здійснюється; в порушення ст. 116 КЗпП України остаточний розрахунок з позивачем (виплата всіх сум, що належали [PERSON] від підприємства при звільненні) проведено не у день звільнення, а 20.09.2011р. Також, в порушення ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», як вказано у листі, в БУ №5 не ведеться достовірний облік виконуваної працівником роботи, наприклад, у табелі використання робочого часу за вересень 2011 року напроти прізвища позивача не відображено кількість відпрацьованого нічного часу. Крім цього, в порушення ст. 108 КЗпП України, робота у нічний час не оплачується у підвищеному розмірі. За результатами вказаної перевірки, як вбачається з даного листа, Інспекцією було видано припис відповідачу про усунення виявлених порушень, а стосовно керівника підприємства складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП. Належних доказів, які б підтверджували усунення відповідачем порушення законодавства про працю стосовно [PERSON] - суду не надано. Таким чином, суд виходить з того, що факт порушення трудових прав позивача на отримання відповідної заробітної плати з боку відповідача - мав місце. Крім того, даний факт підтверджено поясненнями позивача у суді, показаннями свідка [PERSON], та наданими останньою письмовими документами. Адже, відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працювала у ДП ЖКК «Кримбуд» у період 2010-2011рр., знає позивача, як співробітника - швейцара. Робота позивачем здійснювалась позмінно: зміна через дві, починалась о 8-00 год. і закінчувалась о 8-00 год. наступної доби. Також, свідок показала, що саме вона здійснювала облік робочого часу [PERSON], заповнювала табелі обліку робочого часу у гуртожитку і в неї збереглися копії таких табелів про роботу позивача та інших. Показання свідка повністю узгоджуються з поясненнями позивача, наданими суду письмовими доказами у своїй сукупності. Таким чином, судом встановлено, що період з 02.09.2009р. по 21.08.2011р. робота позивачем здійснювалась позмінно: зміна через дві, починалась о 8-00 год. і закінчувалась о 8-00 год. наступної доби. Тривалість однієї зміни - 24 години. Відповідно до ч.1 ст.65 КЗпП України, надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Відповідно до ч.1 ст.106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Враховуючи фактичний режим роботи, кількість змін в середньому щомісячно складала 10, перевищення надурочних робіт складало біля 100 годин щомісячно, оскільки замість чотирьох швейцарів, як встановлено, працювало тільки троє. Кількість годин роботи у надурочний час визначається як різниця між кількістю відпрацьованих годин та нормою тривалості робочого часу, встановленої Листами Мінпраці від 30.09.2008 року №10338/0/14-08/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009 рік», від 25.08.2009 року №9681/0/14-07/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік», від 25.08.2010 року №9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік». Таким чином, кількість годин роботи позивача у надурочний час складає: у 2009 році: вересень - 64 год., жовтень - 64 год., листопад - 72 год., грудень - 81 год.; у 2010 році: січень - 89 год., лютий - 56 год., березень - 88 год., квітень - 73 год., травень - 104 год., червень - 65 год., липень - 56 год., серпень - 82 год., вересень - 0 год., жовтень - 41 год., листопад - 0 год., грудень - 40 год.; у 2011 році: січень - 98 год., лютий - 58 год., березень - 65 год., квітень - 80 год., травень - 112 год., червень - 0 год., липень - 72 год. Розмір ставки за одну годину роботи (годинної ставки) та розмір подвійної годинної ставки за період роботи 02.09. - 30.09.2009 року становить - 7,14 грн., 01.10.- 31.10.2009 року - 7, 38 грн., 01.11. - 30.11.2009 року - 8.84 грн., 01.12. - 31.12.2009 року - 8, 12 грн., 01.01. - 31.01.10 року - 11,50 год., 01.02. - 28.02.2010 року - 10, 86 год., 01.03. - 31.03.2010 року - 9, 86 грн., 01.04. - 30.04.2010 року - 10,58 грн., 01.05. - 31.05.2010 року - 13,00 грн., 01.06. - 30.06.2010 року - 10, 52 грн., 01.07. - 31.07.2010 року - 10, 08 грн., 01.08. - 31.08.2010 року - 10, 62 грн., 01.09.-30.09.2010 року - 10, 08 грн., 01.10. - 31.10.2010 року - 10, 78 грн., 01.11. - 30.11.2010 року - 10,30 грн., 01.12. - 31.12.2010 року - 10,06 грн., 01.01. - 31.01.2011 року - 12, 46 грн., 01.02. - 28.02.2011 року - 11, 76 грн., 01.03. - 31.03.2011 року - 10, 74 грн., 01.04. - 30.04.2011 року - 12, 00 грн., 01.05. - 31.05.2011 року - 12, 62 грн., 01.06. - 30.06.2011 року - 12, 06 грн., 01.07. - 31.07.2011 року - 11, 42 грн., 01.08. - 21.08.2011 року - 10, 6 грн. Таким чином, розмір суми, яка недорахована за роботу у надурочний час позивачу за відповідні місяці становить: вересень 2009 року - 456, 96 грн., жовтень 2009 року - 472, 32 грн., листопад 2009 року - 636, 48 грн., грудень 2009 року - 657, 72 грн., січень 2010 року - 1023, 50 грн., лютий 2010 року - 608, 16 грн., березень - 2010 року - 867,68 грн., квітень 2010 року - 772, 34 грн., травень 2010 року - 1352 грн., червень 2010 року - 683, 80 грн., липень 2010 року - 564, 48 грн., серпень 2010 року - 870, 84 грн., жовтень 2010 року - 441, 98 грн., грудень 2010 року - 402, 40 грн., січень 2011 року - 1221,08 грн., лютий 2011 року - 682, 08 грн., березень 2011 року - 698, 10 грн., квітень 2011 року - 960 грн., травень 2011 року - 1413, 44 грн., липень 2011 року - 822, 24 грн. Таким чином, сукупний розмір суми, яка не була виплачена за роботу у надурочний час складається із сум за зазначений період роботи і становить 15607,78 грн. Дані обставини підтверджені детальним розрахунком, наданим позивачем. З наданим розрахунком суд погоджується. Крім того, Галузевою угодою між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2007-2009 роки (Галузева угода на 2007 - 2009 роки) та Галузевою угодою між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010 -2012 роки (далі - Галузева угода на 2010 - 2012 роки) передбачена доплата за роботу у вечірній час (з 18 до 22 години). Відповідно до додатку №4 до Галузевої угоди на 2007-2009 роки та додатку 6 до Галузевої угоди на 2010 - 2012 роки розмір доплати за роботу у вечірній час (з 18 до 22 години) встановлений на рівні 20 відсотків годинної тарифної ставки (окладу, посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час. На робочу зміну, яка починалась о 8-00 год. і закінчувалась о 8-00 год. наступної доби, час роботи приходився також і на вечірній час та складав 4 години щозміни. Проте оплата за роботу у вечірній час (з 18 до 22 години) на рівні 20% годинної тарифної ставки (окладу, посадового окладу) за кожну годину роботи позивачу у вказаний період, як встановлено судом, не здійснювалась. Так, враховуючи розмір годинної ставки за відповідний робочий місяць, який був вирахуваний вище при визначенні розміру оплати праці за роботу у надурочний час, кількість годин роботи у вечірній час (це кількість змін X 4), можна розрахувати підвищений розмір оплати праці за роботу у вечірній час (з 18 до 22 години) у розмірі 20% годинної тарифної ставки (окладу, посадового окладу) за кожну годину роботи у вечірній час: 02.09. - 30.09.2009 року - 28,56 грн., 01.10. - 31.10.2009 року - 29, 52 грн., 01.11. - 30.11.2009 року - 35,36 грн., 01.12. - 31.12.2009 року - 35, 72 грн., 01.01.- 31.01.2010 року - 46, 00 грн., 01.02. - 28.02.2010 року - 39,09 грн., 01.03. - 31.03.2010 року - 43,38 грн., 01.04. - 30.04.2010 року - 42,32 грн., 01.05. - 31.05 .2010 року - 52, 00 грн., 01.06. - 30.06.2010 року - 42,08 грн., 01.07. - 31.07.2010 року - 40, 32 грн., 01.08. - 31.08.2010 року - 46, 72 грн., 01.09. - 30.09.2010 року - 40,32 грн., 01.10. - 31.10.2010 року - 43, 12 грн., 01.11.-30.11.2010 року - 41, 20 грн., 01.12. -31.12.2010 року - 40,24 грн., 01.01. . 31.01.2011 року - 54,82 грн., 01.02. - 28.02.2011 року - 42,33 грн., 01.03 -31.03.2011 року - 42,96 грн., 01.04. - 30.04.2011 року - 48,00 грн., 01.05. - 31.05.2011 року -55,52 грн., 01.06. - 30.06.2011 року - 28, 94 грн., 01.07. - 31.07.2011 року - 45,68 грн., 01.08. - 21.08.2011 року - 30,68 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, в порушення ст.ст. 21, 115 КЗпП України, не сплатив позивачу 991,86 грн., які підлягають стягненню. Також, згідно ст.108 КЗпП України, робота у нічний час (ст.54 - з 10 години вечора до 6 години ранку) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Як вже зазначалось вище, за період роботи позивача щозміни, яка починалась о 8-00 год. і закінчувалась о 8-00 год. наступної доби, час роботи приходився також і на нічний час та складав 8 годин щозміни. Проте відповідної оплати за роботу у нічний час (з 10 години вечора до 6 години ранку), як встановлено судом, не здійснювалось. Враховуючи розмір годинної ставки за відповідний робочий місяць, який був вирахуваний вище при визначенні розміру оплати праці за роботи у надурочний час, кількість годин роботи у нічний час (це кількість змін X 8), можна розрахувати підвищений розмір оплати праці за роботу у нічний час (з 22 до 6 години) у розмірі 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час: 02.09. - 30.09.2009 року - 57/,12 грн., 01.10. - 31.10.2009 року - 59, 04 грн., 01.11. - 30.11.2009 року - 70,72 грн., 01.12. - 31.12.2009 року - 71,45 грн., 01.01.- 31.01.2010 року - 92, 00 грн., 01.02. - 28.02.2010 року - 78,19 грн., 01.03. - 31.03.2010 року - 86,76 грн., 01.04. - 30.04.2010 року - 84,64 грн., 01.05. - 31.05 .2010 року - 104, 00 грн., 01.06. - 30.06.2010 року - 84,16 грн., 01.07. - 31.07.2010 року - 80,64 грн., 01.08. - 31.08.2010 року - 93,45 грн., 01.09. - 30.09.2010 року - 80,64 грн., 01.10. - 31.10.2010 року - 86, 24 грн., 01.11.- 30.11.2010 року - 82, 40 грн., 01.12. -31.12.2010 року - 80,48 грн., 01.01. 31.01.2011 року - 109,64 грн., 01.02. - 28.02.2011 року - 84,67 грн., 01.03 - 31.03.2011 року - 85,92 грн., 01.04. - 30.04.2011 року - 96,00 грн., 01.05. - 31.05.2011 року - 111,05 грн., 01.06. - 30.06.2011 року - 57,88 грн., 01.07. - 31.07.2011 року - 91,36 грн., 01.08. - 21.08.2011 року - 61,37 грн. Таким чином, перевіривши вищевказані розрахунки, можна встановити сукупний розмір суми, яка не була виплачена позивачу за роботу у нічній час - 1989,55 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, встановивши порушення з боку відповідача трудових прав позивача на отримання повної заробітної плати, приходить до однозначного висновку про те, що неправомірними діями відповідача з було завдано душевних страждань, адже, дійсно, недоплата заробітної плати, яка підлягала виплаті позивачу за роботу у надурочний час, у вечірній час, у нічний час, обмежувала її у нормальному матеріальному забезпеченні себе та своєї родини. Разом з цим, з огляду на викладені та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про те, що справедливим та розумним розміром компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, є 1500 грн. Задовольняючи позов [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Ст. 59 Конституції України закріплює право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 від 27.04.2006 (далі - Постанова) граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Оскільки, заявлений позивачем до стягнення розмір грошової компенсації на правову допомогу, підтверджується наданими позивачем належними докази, а також не перевищує розмір компенсації, встановлений законодавством, то ці вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 243,60 грн., виходячи з розміру задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 5, 21, 65, 106, 108, 115, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України,

Outcome: partial