Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

26.02.2020 до Борівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до ФОП [PERSON] , в якому позивач просив розірвати з моменту фактичного припинення підприємницької діяльності, а саме, з 01.09.2014, безстроковий трудовий договір № 2472, укладений 03.11.2004 між сторонами по справі та зареєстрований у Горлівському міському центрі зайнятості. Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилається на наступні обставини. Позивач уклав трудовий договір з фізичною особою-підприємцем [PERSON] , згідно з яким позивача прийнято на посаду водія таксі. Запис у трудовій книжці позивача відсутній, але при взятті на облік у відділі надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського міськрайонного центру зайнятості виявилося, що трудовий договір був зареєстрований у Горлівському міському центрі зайнятості. В серпні 2014 року у м. Горлівка Донецької області почалася активна фаза проведення АТО. Тому, у зв?язку з небезпекою для життя, позивач вимушений виїхати із зони АТО до смт. Борова Харківської області та фактично припинив трудові відносини з роботодавцем. В жовтні 2014 року позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи і нині мешкає в смт. Борова. В свою чергу, [PERSON] , згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, продовжує свою підприємницьку діяльність на території м. Горлівка Донецької області. М. Горлівка Донецької області, згідно з Додатком № 1 до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 за № 1085-р, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, та переліку населених пунктів, що знаходяться на лінії зіткнення» відноситься до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відділ надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського МЦЗ відмовляє позивачу у прийнятті на облік, як особі, яка не має підтверджуючих доказів про розірвання трудових відносин з роботодавцем, позивач не може працевлаштуватися на законних підставах, тому змушений звернутися до суду. Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 26.02.2020 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 26.03.2020 відзив на позовну заяву до Борівського районного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивач подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Третя особа: Відділ надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Крім того, третьою особою надана інформація, з якої вбачається, що згідно бази даних ДСЗ ЕІAС.NET, між ФОП [PERSON] та [PERSON] дійсно 03.11.2004 був укладений та зареєстрований Горлівським МЦЗ безстроковий трудовий договір за № 2472, який на даний час не знятий з реєстрації. Примірник вказаного договору зберігається за місцем реєстрації договору. Відповідач не перебуває в процесі припинення підприємницької діяльності. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, що вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11-13). З інформації, наданої відділом надання соціальних послуг у Борівському районі Ізюмського МЦЗ, вбачається, що згідно бази даних ДСЗ ЕІAС.NET, між ФОП [PERSON] та [PERSON] дійсно 03.11.2004 був укладений та зареєстрований Горлівським МЦЗ безстроковий трудовий договір за № 2472, який на даний час не знятий з реєстрації. Примірник вказаного договору зберігається за місцем реєстрації договору. Відповідач не перебуває в процесі припинення підприємницької діяльності (а.с.32). Індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-5) підтверджується, що ФОП [PERSON] (код [NUMBER] ) вносив страхові платежі за свого працівника [PERSON] за період з листопада 2004 року по вересень 2005 року включно (а.с.36-38). Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] після звільнення в ФОП [PERSON] перебував у інших трудових відносинах (а.с.7-10). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Станом на момент укладення трудового договору між [PERSON] та ФОП [PERSON] діяв КЗпП в редакції від 09.06.2004 р., до якого була включена ст. 24-1, згідно якої у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. На виконання вимог вказаної статті на момент виникнення даних трудових правовідносин діяв Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики № 260 від 08.06.2001 р. Згідно п. 2 Порядку \~укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. При укладенні безстрокового трудового договору [PERSON] та ФОП [PERSON] були дотримані вимоги чинного на момент виникнення трудових відносин законодавства. На підставі Закону\~№ 77-VIII\~від 28.12.2014 були внесені зміни до КЗпП України, згідно яких ст. 24-1 КЗпП, яка передбачала обов?язкову реєстрацію фізичними особами-підприємцями трудових договорів у тижневий строк, була виключена. Відповідно до п. 8 Порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до п. ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.\~ Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, оскільки враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що згідно форми ОК-5 (а.с.36-38) ФОП [PERSON] припинив відрахування страхових внесків за [PERSON] з жовтня 2005 року, суд вважає за необхідне розірвати трудовий договір між сторонами по справі з 01.10.2005 з ініціативи працівника. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved