Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

09 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі ТОВ «ФК «Інвест Хаус»), яким просила визнати таким, що не підлягає виконавчий напис №911 від 06.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Личуком Т.В. Також просила визнати відсутність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інвест Хауст». Окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що зобов`язання за кредитним договором нею було виконано в повному обсязі, навіть з переплатою в сумі 23614,75 грн. Крім того, встановивши обов`язок зі сплати комісії, банк не вказав які саме послуги комісії входять до її складу, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наголосила на тому, що нею не було отримано Договору про відступлення прав вимоги №БТ-ПВ-11/19-2 від 15.11.2019 року, укладено між ПАТ банк «Траст» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Окрім того, посилалася на вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки напис винесено на підставі документів, які не засвідчують безспірність заборгованості, зокрема, неналежного розрахунку заборгованості. До того ж, банком не було надано приватному нотаріусу доказів одержання нею вимоги. На її думку, при зверненні відповідача до приватного нотаріуса сплинув термін позовної давності. Дані обставини послугували підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді від 10.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху. 22 червня 2020 року позивачам на виконання вищенаведеної ухвали було надано суду заяву з виправленням недоліків. Ухвалою судді від 26.06.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 30.03.2021 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ «ФК «Інвест Хаус», третіх осіб приватного виконавця Варави Р.С., приватного нотаріуса Личук Т.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання відсутності заборгованості в частині заявленої позовної вимоги про визнання відсутності заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи у призначене судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.05.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62146186 з примусового виконання виконавчого напису №911 виданого 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. З наявної в матеріалах копії матеріалів на підставі який було вчинено вищенаведений виконавчий напис вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором R151.0071705 від 22 квітня 2016 року укладеним з ПАТ Банк «Траст», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору про відступлення прав вимоги №БТ-ПВ-11/19-2 від 15.11.2019 року є ТОВ "ФК "Інвест Хаус". Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 листопада 2019 року по 25 квітня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом 29704,53 грн.; суми заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 9645,02 грн.; суми заборгованості по штрафам і пеням 52438,89 грн.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 92088,44 грн. Постановою приватного виконавця приватного виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. за заявою стягувача повернуто виконавчий напис №991 виданий 06.05.2020 року стягувачу. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В постановах Верховного Суду (від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19); від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19)) з подібних правовідносин зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису №911 від 06.05.2020 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 37, 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин передбачено пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), згідно якого для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, ані ТОВ ФК «Інвест Хаус», ані приватний нотаріус Личук Т.В. не надали суду жодних доказів безспірності заборгованості. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Отже, судом встановлено, що на час вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Окрім того в наданих суду приватним нотаріусом документах на підставі яких було вчинено виконавчий напис №911 від 06.05.2020 року відсутні докази належно направлення повідомлення боржнику як щодо наявної в нього заборгованості, так і повідомлення про відступлення прав вимоги від ПАТ Банк «Траст» до ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Так, виписка з особового рахунку за кредитним договором №R151.0071705 надана представником відповідача при зверненні до приватного нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису не містить строків погашення заборгованості. Так само, і в самому оскаржуваному виконавчому написі, приватним нотаріусом визначено, що строк платежу за кредитним договором настав без визначення конкретної дати. Згідно наданих приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області копії виконавчого напису №911 від 06 травня 2020 року та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис, підставою для вчинення спірного виконавчого напису послугували наступні документи: заява Директора ТОВ «ФК «Інвест Хаус» С`єдіної Л.В. від 25.04.2020 року на вчинення виконавчого напису; заява-опитувальник про надання кредиту на споживчі цілі від 22 квітня 2016 року; додаток №1 до Договору №R151.0071705 від 22 квітня 2016 року; виписка з особового рахунку за кредитним договором №R151.0071705; договір №БТ-ПВ-11/19-2 про відступлення прав вимоги від 15.11.2019 року; статут ТОВ «ФК «Інвест Хаус» затверджений протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ «ФК «Інвест Хаус» від 02.11.2018 року №9; лист ПАТ банк «Траст» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про зміну кредитора без адресата від 15.11.2019 року; Наказ №3 від 03.11.2018 року «Щодо особового складу»; Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Інвест Хаус» від 27.11.2018 року; копії паспорту та РНОКПП [PERSON] . За такого, при звернені ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до приватного нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором з відображенням виплат [PERSON] за Договором №R151.0071705 від 22 квітня 2016 року. Наведене свідчить про те, що приватним нотаріусом було винесено оскаржуваний виконавчий напис без перевірки умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років у випадку загальної позовної давності та рік щодо вимог спеціальної позовної давності, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, стягнуту за спірним виконавчим написом заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 52438,89 грн. не можна вважати безспірною з огляду на те, що надані представником відповідача при звернені до нотаріуса Заяви-опитувальника про надання кредиту на споживчі послуги від 21.04.2016 року та Додатоку №1до Договору №R151.0071705 від 22 квітня 2016 року взагалі не визначають обов`язку [PERSON] зі сплати штрафу та пені за укладеним кредитним договором. Також, позивачем було надано суду ряд квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором (арк. справи №15-31), відомості про зарахування даних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з документів наданих ТОВ «ФК «Інвест Хаус» нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису встановити не можливо з огляду на неналежний розрахунок заборгованості, що ставить під сумнів розмір заборгованості. Надані приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріально округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. за вх. №7279 від 04.03.2021 року копії документів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис не містять жодних доказів на підтвердження факту попереднього відправлення на адресу боржника вимоги про погашення боргу. До того ж, приватним нотаріусом не перевірено належним чином правосуб`єктність ТОВ «ФК «Інвест Хаус», оскільки вищенаведені документи містять лише бланк листа без адресата з повідомленням про укладення між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ПАТ БАНК «Траст» про відступлення прав вимоги від 15.11.2019 року №БТ-ПВ-11/19-2. Відомості про повідомлення боржника про зміну кредитора в зобов`язанні відсутні. Доказів протилежного суду не надано. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушеннями чинного законодавства. З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved