Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] де є зареєстрованим відповідач, який перебуває у шлюбі з її дочкою, з якою з літа 2010 року разом не проживає. Поряд з тим, зазначила що відповідач ніколи не проживав в її домоволодінні, а проживав з її дочкою в м.Тернополі, приїжджаючи до неї раз на рік. Таким чином відповідач спірним помешканням не користується більше 4-х років, добровільно знятись з реєстрації відмовляється. А тому, оскільки будь-яких угод щодо порядку коритування спірним помешканням з відповідачем не укладала, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності суду не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача [PERSON], суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, в будинку [ADDRESS] є зареєстрованими позивач [PERSON] з чоловіком [PERSON], їх дочка [PERSON] з чоловіком - відповідачем [PERSON] та внуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що, зокрема, в ході розгляду справи було стверджено копією будинкової книги, довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №1775 від 01.12.2014 року, актом обстеження матеріально - побутових умов проживання №83, складеного комісією Мельнице - Подільської селищної ради 01.12.2014 року. Спірне житлове приміщення на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №946402, копією витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно №27643126 від 14.10.2010 року. Крім цього, встановлено, що відповідач [PERSON] більше року у спірному помешканні не проживає, до спірного помешкання не навідується, що сторонами не оспорювалося, крім того, стверджено довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №1775 від 01.12.2014 року. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Окрім цього, той факт, що відповідач [PERSON] у спірному помешканні більше одного року не проживає і таке для власних потреб не використовує, стверджено і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що проживають по сусідству з помешканням [PERSON], перебувають з такою в доброзичливих, сусідських відносинах та знають, що дочка останньої одрежена - має чоловіка - відповідача по справі [PERSON], що останні в помешканні [PERSON] не проживають, крім того, [PERSON] До помешкання [PERSON] з 2010 року не навідувався і в такому не проживав. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, належному на праві приватної власності [PERSON], є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved