Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

10.04.2019 року до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним (нікчемним), згідно якої позивач просить суд визнати недійсним (нікчемним) кредитний договір № 474034-А від 25.01.2019 року, укладений між нею та відповідачем. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] зазначила, що 25.01.2019 року між нею та ТОВ «СС ЛОУН» був укладений онлайн мікрозайм на підставі типової форми договору № 474034-А, запропонованої цією фінансовою компанією. Згідно п. 2.1. цього договору вона отримала кредит у розмірі 5000 грн. Фактично кредит надається шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту, яку можливо надіслати через сайт https://ссloan.ua. Але на сайті цієї компанії для споживача не надані і не роз`яснені усі пункти договору, на сайті ця інформація прихована. Працівники ТОВ «СС ЛОУН» при видачі кредитних коштів не ознайомили її з умовами кредитування та усіма ризиками. Можливо вона б і не брала би цього споживчого кредиту на таких умовах під такий процент. Тож позивач вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно недоотримав та грубо порушив імперативні вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема, відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Крім того, позивач зазначає, що кошти вона брала для косметичного ремонту квартири, але чоловіку одна особа запропонувала вкласти всі їх заощадження у бізнес та тримати гарний прибуток, але на роздум дав лише 4 години, тож належного часу на ознайомлення з договором у неї не було, тож, вклавши кошти згодом, їй обіцяне не повернули. Вони з чоловіком звернулися до поліції, де відкрили кримінальне провадження. Позивач вказує на те, що пізніше виявилося, що вона погодилася на цей кредит на невигідних умовах, тому вважає, це є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Також позивач зазначила, що її чоловік працює і отримує мінімальну зарплатню, а також, що має на утриманні двох дітей. За весь час вони сплатили 1928 грн., потім тяжко захворів молодший син. Усі сімейні збереження разом з кредитними коштами були вкладені у бізнес людині, яка їх обдурила. У зв`язку з цією тяжкою обставиною за кредитом пішло прострочення. Всі наведені обставини погіршили її майновий стан та стан здоров`я моральний та душевний, тому як вона постійно приймає заспокійливі та ліки від тиску. Позивач телефонувала до гарячої лінії ТОВ «СС ЛОУН» та просила піти назустріч, у зв`язку з такими тяжкими обставинами, зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій, наголошувала, що в договорі є п. 10 про форс-мажорні обставини, пропонувала відправити на електронну пошту витяг з ЄРДР. Однак їй не пішли на поступки, а згодом почали постійно дзвонити. Погрожувати, ображали, морально давили. Тому позивач вважає, що погрози з боку відповідача теж є підставою для визнання договору недійсним. Також, на думку позивача, підставою про визнання кредитного договору недійсним є те, що ця компанія не дотримується пункту 10 про форс-мажорні обставини. Також позивач зазначає, що договір не був скріплений електронним підписом, гроші були переслані на дебітну (платіжну) картку Приватбанку без інформації про особу, яка надсилала та без вказівки, що це є кредитні кошти; на сайті немає проекту договору у відкритому доступі і дати йому кваліфіковану оцінку неможливо; не дотримано письмової форми укладення договору; про правила надання кредитів позивач не була повідомлена; вона не надавала згоду на обробку своїх персональних даних. Отже, наслідком укладення цього кредитного договору стало обмеження позивача мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки. Ще однією підставою для визнання недійсним (нікчемним) договір , на думку позивача, є те , що ця фінансова установа вводить в оману споживачів, оскільки договір містить несправедливі умови. Позивач посилається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що умови договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності його наслідком став істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків споживача. Відповідно до положень ст. 233 ЦК України, укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до графіку розрахунків, який є Додатком № 1 до договору, проценти за користування кредитом становлять 37,24 %, у грошовому вираженні це 1862 грн. Строк дії договору 28 днів. Тобто за користування кредитом в сумі 5000 грн за 28 днів вона має сплатити 1862 грн. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору, у разі прострочення строку користування кредитом, вказаного в п. 1.2 більше, як 30 днів, то позичальник сплачує Фінансовій установі штраф у розмірі 50% від суми кредиту. Отже, згідно п. 8.3 Договору сума компенсації становить більше 100%, що відповідно до п.5 ч.3 ст 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою. Також позивач зазначає, що у кредитному договорі не зазначено її право відізвати свою згоду на обробку персональних даних, що, на її думку, є порушенням п. п. 5.11 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних». Крім того, у позові вказано, що оскаржуваний договір є нікчемним, оскільки не дотримано письмової форми його укладення, та сторонами він не підписувався. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, за відсутності належної оферти або акцепту, електронний договір не може бути прирівняний до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з цим не створюватиме юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Підписання договору про надання кредиту, на думку позивача, стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ТОВ «СС ЛОУН», а саме: 1) невиконання переддоговірної роботи з позичальником згідно п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», введення в оману; 2) зміст правочину суперечить ст.ст. 14, 203, 627, 632, 651 ЦК України, нормам ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; 3) обмеження можливості фізичної особи мати цивільні права та обов`язки, у зв`язку з чим відповідно до ст. 27 ЦК України правочин є нікчемним; 4) порушення Конституційних прав і свобод - ст.ст. 42, 48 Конституції України. Ухвалою суду від 15.04.2019 р. провадження у справі було відкрито з призначенням підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. 02.05.2019 року до суду надійшли пояснення третьої сооби, з тексту яких вбачається, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, надає інформацію щодо товариства з обмеженою відповідальністю «СС Слоун» (код за ЄДРПОУ 400711779) (далі-Товариство) та в межах компетенції повідомляє наступне. Товариство внесене до державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг 19.10.2015 р., та отримало ліцензію 13.04.2017 р. про надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту. Одержати інформацію з Реєстру можна шляхом безпосереднього доступу до інформації, розміщеної на офіційному сайті Нацкомфінпослуг за адресою http:// nф.gov.ua в розділі «Державний реєстр фінансових установ, інщі реєстри та переліки» / «Інші реєстри та переліки» / «Реєстр осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги». Відповідно до статті 3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664, відносини, що виникають у зв`язку з функціонуванням фінансових ринків та наданням фінансових послуг споживачам, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України з питань регулювання ринків фінансових послуг, а також прийнятими згідно з цими законами нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України «Про електронну комерцію», якщо для провадження діяльності з розповсюдження певних товарів, виконання робіт чи надання послуг законом передбачено обов`язковість отримання ліцензії або дозвільного документа, суб`єкт електронної комерції може здійснювати реалізацію таких товарів, робіт, послуг виключно з моменту отримання ліцензії або дозволу на провадження відповідного виду діяльності. Статтею 6 Закону України № 2664 встановлено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, який повинен містити перелічені в цій статті істотні умови. Як зазначено вище, Товариство є фінансовою компанією, та має право на надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту, а отже, зобов`язаний дотримуватися законодавства про фінансові послуги, вимог Ліцензійних умов, пунктом 24 яких, передбачено, що фінансова установа зобов`язана надавати фінансові послуги на підставі договору, який відповідає вимогам статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частин 3 та 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівінюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо відповідальності споживачів за невиконання грошового зобов`язання за кредитними договорами, визначеної Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За ч.2 та п 5 ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону, несправедливими, такими, що суперечать принципу добросовісності, тобто створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Поняття «вартість продукції» не визначено положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», та за кредитним договором необхідно використовувати аналогію положень Закону України «Про споживче кредитування», статтею 1 якого визначено, що загальна вартість кредиту для споживача - це сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Отже, захист прав споживачів, в разі їх незгоди, здійснюється у судовому порядку. Крім того, представник третьої особи просив розглянути справу у їх відсутності ( а.с. 38-41). 06.05.2019 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» до суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач вказу, що заперечує проти позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Відповідач є фінансовою установою, про що було отримане Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 737 від 14.04.2016р., видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг). Також Відповідач має ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, яка була видана відповідачу розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13.04.2017 р. №1127 . 25 січня 2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] було уклало електронний Договір про споживчий кредит № 474034-А з графіком платежів. Згідно п. 2.1. цього Кредитного договору Позикодавець надав Позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн. Згідно п. 1.2. строк користування кредитом становив 28 календарних днів. Згідно графіку платежів до Кредитного договору строк повернення кредиту (термін : платежу) було встановлено - 22 лютого 2019 р. Зі своєї сторонни, Кредитодавець виконав свої зобов`язання за Кредитним договором і надав Позичальнику кредит шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок Позивача. Кредитний договір було укладено на підставі Примірного договору надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту - Договір про споживчий кредит та Правил надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», затверджені наказом №1801-1 від 18.01.2019р., які розміщені у вільному доступі на вебсайті Товариства - www.ccloan.ua за посиланням https://www.ccloan.ua/ru/yurvdycheskaya- уnformatsyya/. Пунктом 4.1. Правил встановлено, що, відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» , ці Правила є публічною пропозицією Товариства укласти кредитний договір на умовах, встановлених Товариством. Правила, в свою чергу визначають: загальні положення; поняття і терміни; умови надання кредиту; порядок надання кредиту; порядок підписання електронного договору; порядок нарахування процентів та повернення кредиту; програма лояльності; згода позичальника на обробку персональних даних; відповідальність сторін; порядок вирішення спірних питань; порядок зберігання договорів та інших документів, пов`язаних з наданням кредиту; порядок доступу заявників/позичальників до договорів, додатків до них та іншої інформації, пов`язаної з наданням кредитів; облікова та реєструючи система товариства; порядок проведення внутрішнього контролю щодо дотримання законодавства та внутрішніх регламентуючих документів при здійсненні операцій з надання кредитів;тощо. Текст Кредитного договору та Правил були погоджені з Нацкомфінпослуг під час отримання ліцензії з провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, яка була видана Відповідачу розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13.04.2017р. № 1127. 21 січня 2019 р. Позивач уклав з Товариством додаткову угоду №1 до Кредитного Договору, якою п.1.2. Кредитного договору та Графік платежів були викладені в новій редакції - продовжено строк користування кредитом на 27 календарних днів, тобто з 23.02.2019 р. по 21.03.2019 р. 22.03.2019 р. Позивач уклав з Товариством додаткову угоду № 2 до Кредитного Договору, якою п.1.2. Кредитного договору та Графік платежів були викладені в новій редакції - продовжено строк користування кредитом на 1 календарний день, тобто до 23.03.2019 р. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Так, текст примірного Кредитного договору, Правила, інформація щодо умов надання та погашення кредиту (розмір кредиту, розмір процентної ставки, розмір реальної річної процентної ставки, розмір штрафу за невиконання умов Кредитного договору тощо) інформація, передбачена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інша інформація розміщені у вільному доступі на веб-сайті Товариства (www.ccloan.ua) (надалі - веб-сайт Товариства. Будь-яка особа, що бажає отримати кредит, може зайти на веб-сайт Товариства перед отриманням кредиту і ознайомитись з вищевказаною інформацією та всіма необхідними документами. Процес отримання Позивачем кредиту відбувався наступним чином: Позивач зайшов на веб-сайт Товариства (https://www.ccloan.ua), ознайомився з Правилами та Кредитним договором, пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача, створив особистий кабінет, надав згоду на обробку своїх персональних даних, подав в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача В кредитну заявку, (у якій він зазначив бажані суму і строк кредиту). Для завершення реєстрації Заявник завантажив свою фотографію з паспортом в руках. На фотографії було відображено обличчя Позивача з розгорнутим паспортом в руках, паспорт був розгорнутий на сторінці з діючим фото. Доказом того, що Позивач ознайомився з Правилами та інформацією, передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», є проставлення Позивачем електронних відміток в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, які він зробив під час подання кредитної заявки. Проставленням вказаних відміток Позивач підтвердив, що він ознайомлений з текстом Правил та прийняв їх умови, а також, що ознайомився з інформацією, що передбачена ч.2 ст.12 Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і без проставлення вищевказаних відміток Позивач не зміг би подати кредитну заявку в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Надалі Товариством було надано Позивачу паспорт споживчого кредиту в електронному вигляді, за формою та змістом визначеними ст. 9 Закону України «Про споживчий кредит» . Паспорт споживчого кредиту був підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору, як це передбачено ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Після остаточного погодження з Позивачем умов надання кредиту (сума та строк кредиту) Позивачу було запропоновано підписати в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства Кредитний договір, в якому вже були зазначені всі суттєві умови Кредитного договору (ПІБ Позичальника, погоджена сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка, тощо). Кредитний договір було підписано Позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам п.п. 6., 8 ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону: вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: До того ж, уклавши з Відповідачем Кредитний договір, Позивач в п.п.13.3- 13.10 Кредитного договору підтвердив, що: сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки і додаткові угоди до нього, мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі; укладаючи договір. Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; Позичальник підтверджує, що під час укладання Договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин; Позичальник гарантує, що на момент укладання Договору він не є жодним чином обмежений законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням, або іншим, передбаченим чинним законодавством України способом, укладати правочини та виконувати всі умови, що з низ виникають: що отримав від Кредитодавця до укладання цього Договору інформацію, зазначену в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також в частині 2 та в ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»: повідомлений по свої права відповідно до ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація, надана Кредитодавцем, з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; отримав від Кредитодавця повну і достовірну інформацію про особу Кредитора та про місцезнаходження, а також умови отримання кредиту; також в пункті 9.5 Правил визначено, що Позичальник підтверджує, що до укладання Договору він: отримав від Товариства інформацію зазначену в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; ознайомлений зі своїми правами відповідно до ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.8 Закону України «Про захист персональних даних»; згоден з тим, що інформація, надана йому Товариством із дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Як вказує у відзиві відповідач, також є безпідставними твердження Позивача про порушення Товариством ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ця норма втратила чинність задовго до підписання договору. Згідно ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані, як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно п.8. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Отже, як зазначив відповідач, якщо Позичальник був незгоден з умовами Кредитного договору та/або Правил він мав право, згідно п. 3.4.1. Кредитного договору, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту укладання Кредитного договору, відмовитись від договору (одержання кредиту) без пояснення причин, в тому числі, у разі отримання грошових коштів. Така відмова не була здійснена Позивачем, що ще раз підтверджує безпідставність позовних вимог Позивача. Представник Товариства вказує, що із вищевикладеного слідує, що дії Відповідача щодо укладання та подальшого виконання Кредитного договору повністю відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Законів України «Про споживче кредитування», «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інших нормативно-правових актів України. Паспорт споживчого кредиту, відповідно до ст.9 Закону України «Про споживчий кредит» та Кредитний договір були підписані за допомогою електронних підписів одноразових ідентифікаторів, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, Відповідач не обмежував Позивача у часі при здійсненні ознайомлення з Правилами, Кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, інформацією, що передбачена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, що міститься на веб-сайті та Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача Товариства. Також Відповідач не вводив Позивача в оману при здійснені ним вибору та не примушував Позивача до укладання Кредитного договору. До того ж, у випадку незгоди Позивача з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною на веб-сайті та/або в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства інформацією. Позивач мав можливість відмовитись від отримання кредиту та вийти з Інформаційно-телекомунікаційноъ системи Відповідача Відповідача, натомість Позивач уклав з Відповідачем Кредитний договір та отримав кредит, який він і досі не повернув. Представник ТОВ «СС ЛОУН» посилається на те, що не заслуговують увагу і твердження Позивача про те, що він потрапив під дію форс-мажорних обставин. Згідно п.п. 10.1., 10.2 Кредитного договору, сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору, якщо таке невиконання (неналежне виконання) стало прямим наслідком безпосереднього впливу непереборної сили (форс-мажор), що виникли після укладання цього договору та знаходяться поза сферою контролю сторони, яка посилається на ці обставини, а саме: стихійні лиха, воєнні дії, катастрофи, страйки, дії органів державної влади тощо. Не є обставинами непереборної сили (форс-мажор) недодержання своїх зобов`язань іншими контрагентами сторони, яка посилається на обставини непереборної сили (форс- мажор), або відсутність з будь-яких причин достатніх грошових коштів у сторони, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажор). Крім того, вищевказане питання взагалі не впливає на дійсність Кредитного договору та не порушує права Позичальника як споживача. В своїй позовній заяві Позивач порушує питання щодо неправомірних дій третіх осіб та обставин, що виникли після укладання Кредитного договору, які знаходяться поза контролем Відповідача. Безпідставним є і твердженням Позивача про залякування, які отримував Позивач від [PERSON] , оскільки відповідач не мав будь-яких правовідносин (трудових чи цивільно- правових) з вказаною особою і ніколи не звертався до вказаної особи з проханням допомогти повернути кредит. Крім того, у відзиві вказано, щодо посилань позивача про порушення відповідачем вимог п.5 ч.3 ст 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що пунктом 8.3. Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення строку платежу, вказаного у п.1.2. цього Договору, протягом більше як 30 календарних днів поспіль, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 50 відсотків від суми кредиту, отриманого за цим Договором. Згідно п.2.1. Кредитного договору Позивачем було отримано за Кредитним договором 5000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 02.05.2019р. розмір штрафу, що нарахований Позивачу за невиконання ним умов Кредитного договору становить 2500,00 грн., що становить лише 50% від суми кредиту отриманого за Кредитним договором, що не перевищує законодавчі обмеження щодо розміру штрафу встановленого законодавством. Пеня Кредитним договором взагалі не передбачена. Проценти, що визначені п.2.2. та Графіком платежів Кредитного договору, не є компенсацією за невиконання Позивачем умов Кредитного договору, в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а є процентами, передбаченими ст.ст. 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України. З приводу норм законодавства про захист персональних даних, у відзиві вказано, що на підприємстві Відповідача діє Порядок обробки персональних даних ТОВ «СС ЛОУН»,затверджений Наказом Директора ТОВ «СС ЛОУН» №12 від 22.04.2016р. Під час реєстрації в ITC Товариства Позивач поставив відмітку про те, що він ознайомився з Порядком обробки персональних даних ТОВ «СС Лоун», що розміщений за посиланням https://www.ccloan.ua/ru/poriadok та надав згоду на обробку його персональних даних. До того ж, без проставлення відмітки про надання згоди на обробку персональних даних, Позивач не зміг би пройти реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача Відповідача, тобто надав згоду на обробку персональних даних в порядку передбаченому пп.1, ст.11 Закону. Надалі Позивач уклав з Відповідачем Кредитний договір, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, яким Позивач повторно надав письмову згоду (дозвіл) Відповідачу на обробку його персональних даних. Враховуючи, що Позивач двічі надав Відповідачу згоду на обробку своїх персональних даних, відкликання згоди Позивача на обробку його персональних даних можливе лише щодо його згоди, що була надана Позивачем під час проходження реєстрації на веб-сайті Позивача (коли Позивач поставив відповідну відмітку на веб-сайті Відповідача), тобто у відповідності до п.п.1 ст.11 Закону. Приймаючи до уваги, що на сьогоднішній день Кредитний договір продовжує свою дію, відповідно відкликання письмової згоди Позивача на обробку його персональних даних, що була надана шляхом укладання Кредитного договору (п.п.3 ст.11 Закону), можливе лише шляхом укладання додаткового договору до Кредитного договору чи припинення дії Кредитного договору шляхом його виконання. Також необхідно зазначити, що надання згоди на обробку персональних даних за своєю правовою природою є правочином у сенсі статті 202 Цивільного кодексу України. В той же час, статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій Формі, в якій було вчинено правочин. Крім того, у відзиві вказано, що з вищевикладеного чітко випливає, що відсутні будь-які підстави, які б свідчили про невідповідність умов Кредитного договору вимогам законодавства України та про несправедливість його умов, а всі намагання Позивача визнати Кредитний договір недійсним направлені лише на уникнення цивільно - правової відповідальності за Кредитним договором, боргові зобов`язання за яким і досі не виконані. 15.05.2019 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі,у якому міститься пояснення, згідно якого відповідач надає довідку про те, що ніяких відношень з [PERSON] не мають, але у позивача питання, звідки ця особа дізналася усі її данні згідно даного кредиту у цій фінансовій установі, номер договору, чому [PERSON] їй постійно погрожував , не маючи ніяких відношень з ТОВ «СС ЛОУН», та даючи їй реквізити на оплату саме цієї компанії. Також позивач вказує про те, що відповідач у відзиві звернув увагу на те, що вона погодилася з усі умовами, процентна ставка прозора, усе визначається на сайті - "Всі умови отримання грошової позики на карту прозорі, але для того, щоб почати оформляти заявку на кредит, в формі потрібно відзначити, що ви вже ознайомилися з правилами та умовами позики, про які не бачили та не чули взагалі .Позивач зазначає, щоб оформити кредит, вона повинна офіційно підтвердити, що з умовами вже ознайомлена, але щоб подивитися на ці умови, потрібно спершу погодитися з зазначеним твердженням, чим є порушення згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Тож після того, як кредит погоджено, тільки тоді з особового кабінету маєш право скачати цей договір у ПДФ файлі, знову ж таки у відкритому доступі,і навіть у особовому кабінеті договору немає. Також [PERSON] вказала, що відповідач запевняє що невід`ємною частиною договору є «Правила надання кредиту», ці правила ні на сайті, ні у своєму особистому кабінеті, позивач не знайшла, вперше ці правила побачила, коли мала відзив на позовну заяву. Крім того, позивач стверджує, що договір кредиту не скріплювався електронним підписом, гроші були переслані на дебітну (платіжну) картку Приватбанку без інформації особи, яка надіслала їх та без будь - якої вказівки, що це є кредит ,і зараховані на картку, як переказ. У виписці рух по картці «Приват24» не вказано, від кого саме надійшли кошти, що це кошти ТОВ «СС ЛОУН» згідно кредитного договору . Ця та будь-яа інформація відсутня, і можливо це надіслано було не цією компанією. [PERSON] також вказує, що відповідач не надав доказу, що одноразовий ідентифікатор був використаний зашифрованим ключем. Також , як доказ, що ця компанія діє з порушеннями норм порушення ліцензійних умов, на сайті НАЦКОМФІНПОСЛУГ було розпорядження, в якому були виявлені порушення з боку ТОВ «СС ЛОУН» ( а.с. 137-139). Ухвалою суду від 15.05.2019 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. З приводу зазначених вище пояснень [PERSON] , відповідач надав заперечення. Із цих заперечень вбачається, що згідно довідки №1340 від 02.05.2019р. Відповідач не мав і не має на сьогоднішній день будь-яких правовідносин (трудових чи цивільно-правових) з [PERSON] і ніколи не звертався до вказаної особи з проханням допомогти повернути кредит, тим більш, не передавав вказаній особі дані Позивача. В зв`язку з чим вважає безпідставними твердження Позивача щодо передачі вказаній особі даних Позивача. Кредитний договір було укладено на підставі Примірного договору надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту - Договір про споживчий кредит та Правил надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», затверджені наказом №1801-1 від 18.01.2019р.), які розміщені у вільному доступі на веб-сайті Товариства www.ccloan.ua за посиланням https://www.ccloan.ua/ru/yurydycheskaya-ynformatsyya/. Тобто будь-яка особа, що бажає отримати кредит, може зайти на веб-сайт Відповідача https://www.ccloan.ua, перейти в розділ Юридична інформація і ознайомитись з Правилами та Кредитним договором. Таке ознайомлення із вказаними документами можливо зробити до моменту проходження реєстрації на веб-сайті Відповідача (в його інформаційно-телекомунікаційній системі) . Пунктом 4.1. Правил встановлено, відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» ці Правила є публічною пропозицією Товариства укласти кредитний договір на умовах та процедурою, встановлених Товариством. Отже, відповідач ще раз заявив, що на підприємстві Відповідача відсутня ситуація, коли споживачі укладають кредитні договори в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача без попереднього ознайомлення з Правилами, Кредитним договором та всіма суттєвими умовами Кредитного договору. Підприємство не створює умови, коли споживачі повинні ставити відмітки про ознайомлення з Правилами, Кредитним договором та всіма суттєвими умовами Кредитного договору без фактичного ознайомлення споживачів з вищевказаними документами та інформацією до моменту оформлення кредитної заявки. Відповідача також вказує, що безпідставні твердження Позивача, що Кредитний договір не було підписано електронним підписом та посилання Позивача на норми Закону України «Про електронний цифровій підпис». Так, Закон України «Про електронний цифровий підпис» втратив чинність на підставі Закону України № 2155-V11I від 05.10.2017, у зв`язку з чим є безпідставним посилання Позивача на норми Закону України «Про електронний цифровий підпис». Кредитний договір було укладено на підставі Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року. Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані, як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею Зб Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно п.8. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. П. 6 ст.11 вказаного Закону визначає, що Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, лро її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: (1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому стапею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко`роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Щодо тверджень позивача про те, що кредитні кошти були перераховані на картку Позичальника з порушенням, то представник відповідача зазначив, що згідно витягу з реєстру виданих позик від 23.04.2019р., здійснених за допомогою сервісу Platon/через технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн», згідно договору №ФБ 309/05 від 25.05.2016р. Позивачу було надано кредит шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок, який він зазначив під час проходження реєстрації в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача. ТОВ «Платежі онлайн», як повірений, співпрацює з Відповідачем, як довіритель, на підставі договору доручення №ФБ 309/05 від 25.05.2016р. Згідно розділу 1. Предмет договору: відповідно до умов цього Договору Довіритель уповноважує Повіреного вчиняти від імені та в інтересах Довірителя, наступні дії, а саме: 1.6. Забезпечити здійснення Банками-еквайрами платежів Клієнтів Довірителя на користь Довірителя, а також платежів Довірителя на користь Клієнтів Довірителя за допомогою сервісу Platon. Згідно розділу терміни, що використовуються в договорі - Сервіс Platon - сукупність програмно-технічних та організаційних засобів, процедур та правил, використання яких спрямовано на: здійснення платежів від Довірителя на користь клієнта Довірителя, від Клієнта Довірителя на користь Довірителя, а також на верифікацію карти Клієнта, в процесі видачі позик Довірителем Клієнту. Клієнт Довірителя - фізична особа, що зв`язана з Довірителем відносинами щодо отримання Клієнтом фінансової послуги (позики) від Довірителя. На підставі ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. На підставі цього можна зробити висновок, що видача Позивачу кредитних коштів на його картковий рахунок за допомогою сервісу Platon, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки Відповідача, що ще раз підтверджує, що кредитні кошти були надані Позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства України. Крім того, відпоаввідач зазначає, що є безпідставними твердження Позивача про те, що він діє з порушенням норм чинного законодавства, оскільки Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13.12.2018р. №2183 про усунення порушень ТОВ «СС Лоун» ліцензійних умов було винесено після проведення перевірки здійсненої на підставі Направлення Нацкомфінпослуг на здійснення заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «СС ЛОУН» від 07.12.2018р. №144/15-3. Вказане направлення було видано на підставі звернень двох окремих фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] і не стосується правовідносин Товариства з [PERSON] чи роботи всього Товариства в цілому. Тому, вищевказане Розпорядження носить суто індивідуальний характер та не може вважатися належним доказом в даній справі. Приймаючи до уваги надані учасниками процесу клопотання про розгляд справи у їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, з`ясувавши позиції учасників процесу та перевіривши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 25.01.2019 року ТОВ «СС ЛОУН» (далі Товариство), в особі директора [PERSON]., діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та [PERSON] (далі - позичальник), з другої сторони, уклали електронний договір № 474034-А. Копія даного договору надана позивачем. (а.с.12-21). За цим договором Товариство зобов`язалося надати позичальникові споживчий кредит, для власних потерб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (споживчі цілі), на суму 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.п. 2.2 цього договору. Строк дії договору та надання кредиту - 28 календарних днів (п.1,2). Згідно п.п. 2.2 договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів ( надалі та текстом іменується - «процентна ставка» в усіх відсітках») є фіксованою та складає 1,33 % в день. Згідно п.п. 3.1-3.3. цього договору, за умови виконання Позичальником всіх вимог цього Договору та Правил Кредитодавець зобов`язаний надати кредит в сумі, що зазначена в п. 2.1. цього Договору. Кредит надається Позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування| суми кредиту на платіжну картку Позичальника). Кредит вважається наданим Кредитодавцем Позичальнику з моменту списання коштів з банківського рахунку Кредитодавця в банківській установі, щ(| його обслуговує, при перерахуванні грошових коштів на платіжну картку Позичальника згідно цього Договору. У п.п. 3.4.1 даного договору зазначено, що позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту укладення цього Договору відмовитися від Договору (одержання кредиту) без пояснення причин, в тому числі у разі отримання грошових коштів.Про намір відмовитись від цього Договору (одержання кредиту) Позичальник відомляє Кредитодавця в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, цих аналогів власноручних підписів (печаток) Сторіну порядку, визначеному конодавством) до закінчення чотирнадцятиденного строку з дня укладення ого Договору. Якщо Позичальник подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчено Ітаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від цього Договору (одержання кредиту) Позичальник зобов`язаний вернути Кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно умов цього Договору, та їлатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою цим Договором. Позичальник не зобов`язаний сплачувати будь-які інші платежі у зв`язку з відмовою від цього Договору (одержання кредиту). Згідно п.п.4.1, 4.2 Договору, строк користування кредитом розпочинається з дня, наступного за днем надання кредиту Позичальнику, і закінчується в останній день Строку користування кредитом (включно), що визначений п. 1.2. цього Договору (надалі Термін платежу). Строк користування кредитом може бути продовжений за домовленістю Сторін. Підпунктом 4.7 договору передбачено, що прострочений кредит Позичальник повинен повернути Кредитодавцю негайно, якщо Сторони не погодили інше у відповідній додатковій угоді. Підпунктами 5.1, 5.2., 5.6, 5.7., 5.8 договору визначено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з дня наступного за днем надання кредиту Позичальнику і припиняється в останній день Строку користування кредитом (включно), за умови вчасного повернення Позичальником суми кредиту та нарахованих процентів, а також відсутності укладеної Сторонами додаткової угоди щодо пролонгації (продовження) Строку користування кредитом. Сторони домовились, що сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься в останній день Строку користування кредитом, згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. У разі продовження Строку користування кредитом, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено Строк користування кредитом та на фактичну суму кредиту, що залишилась неповернутою Позичальником. Проценти нараховуючться щодня. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 485.45%, обчислення якої було здійснено на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку та що Сторони виконають свої обв`язки на умовах та у строки, визначені у цьому Договорі. Відповідно до вимог чинного законодавства України Загальна вартість кредиту для Позичальника з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, за умови дотримання Позичальником Графіку платежів, становить 6862.00 грн. Відповідно до п.п.6.5 датою виконання Позичальником своїх грошових зобов`язань за Договором вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця або внесення Позичальником грошових коштів на рахунок Кредитодавця через систему платіжних терміналів, вказаних на Сайті Кредитодавця. П.п. 8.3 Договору визначено, що у разі прострочення Строку користування кредитом, вказаного в п. 1.2. цього Договору, протягом більш як 30 календарних днів поспіль, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 50 відсотків дсуми кредиту, отриманого за цим Договором. Згідно п.п. 10.2 зазначеного Договору, не є обставинами непереборної сили (форс-мажор) недодержання своїх зобов`язань іншими контрагентами Сторони, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажор), або відсутність з будь-яких причин достатніх грошових коштів у Сторони, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажор). У п.п.13.3,13.5,13.7-13.10 Договору передбачено, що правила розміщенні на Сайті Кредитодавця за посиланням https://ccloan Укладанням цього Договору Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом Правил. Сторони підтверджують, що даний електронний Договір та всі Додатки і Додаткові угоди до нього, мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Укладаючи Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Позичальник підтверджує, що під час укладання Договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин. Позичальник гарантує, що на момент укладання Договору він не є жодним чином обмеженим законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням, або іншим, передбаченим чинним законодавством України, способом, укладати правочини та виконувати всі умови, що з них виникають. Позичальник підтверджує, що: отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також в частині другій та частині третій статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»; повідомлений про свої права відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» та статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»; Інформація, надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; повідомлений про мету обробки Кредитодавцем персональних даних Позичальника …; надав згоду на те, що Кредитодавець має право звертатись за інформацією про фінансовий стан Позичальника до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Кредитодавцем на підставі цього Договору, Кредитодавець має право передати Персональні дані Позичальника третім особам …; діє зі згоди другого з подружжя; надав згоду, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, на передачу своїх персональних даних в бюро кредитних історій, а отримання та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Заявника та його проможності виконати зобов`язання за цим Договором, а також захисту прав таінтересів Кредитодавця; отримав від Кредитодавця повну і достовірну інформацію про особу Кредитодавця та місцезнаходження, а також умови отримання кредиту. Спочатку у договорі сторони погодили наступний Графік розрахунків: термін платежу - 22.02.2019, сума кредиту - 5000 грн., нарахований процент - 1862 грн., до сплати разом - 6862 грн. (а.с.104). Як вбачається з копій роздруківок з веб-сайту ТОВ «СС ЛОУН», наданих представником відповідача, у загальному доступі там міститься вся інформація щодо юридичної особи із зазначенням інформації (найменування, наявність ліцензії/свідоцтва) та контактні дані кредитодавця ТОВ «СС ЛОУН», Примірний договір надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ( кредитний договір) ( договір про споживчий кредит). Порядок і умови надання ТОВ «СС ЛОУН» грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, інша інформація, необхідна для укладання та належного виконання умов Електронного договору, визначаються «Правилами надання споживчих кредитів товариства з обмеденою відповідальністю «СС ЛОУН». З наданих копій убачається, що при оформленні заявки на займ, позичальником повинні були заповнені відомості про особу та родину, а також позивач повинна була поставити позначку на згоду щодо обробки персональних даних, що нею і було здійснено. Також у тексті Договору про споживчий кредит, позивачем поставлена відмітка про ознайомлення і прийняття умов Правил надання грошових коштів у займ ТОВ «СС ЛОУН» та ще раз вона підтвердила свою згоду на обробку персональних даних, разом з тим, [PERSON] відмітила, що вона ознайомлена з нормами законодавства стосовно ринку фінансових послуг, що зазачені вище у Договорі (а.с.108-115). Слід також зазначити, що 21.02.2019 року та 22.03.2019 року між сторонами укладалися Додаткова Угода № 1 та № 2 до Договору про споживчий кредит № 474034-А від 25.01.2019 року, у якому позивачу продовжувався строк користування кредитом та узгоджувався Графік платежів. Так, по угоді №1 наступним чином: термін платежу - 21.03.2019, сума кредиту - 5000 грн., нарахований процент - 1862 грн., до сплати разом - 6862 грн. ; за угодою № 2 - термін платежу - 23.03.2019 року, інші умови не змінювалися. Ці угоди підписані Електронним підписом одноразовим ідентифікатором за позивача та електронним підписом ( [PERSON] ) з боку відповідача ( а.с.116-120). Отже, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 474034-А від 25.01.2019 року, наданої відповідачем, у періоди: 26.01.2019 р.- 22.02.2019 р. були сплачені проценти в сумі 1795 грн, 22.03.2019 р. 23.03.2019р. - 133 грн. Станом на 02.05.2019 року заборгованість складає: 5000 грн - тіло кредиту; нараховані проценти 5785,50 грн. та з них сплачені 1928,50 грн; нарахований штраф в розмірі 2500 грн., а всього борг [PERSON] становить 11357 грн ( а.с.121). Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 27.03.2019 р. до чергової частини Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] , в якій він просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка шляхом обману заволоділа належними заявнику грошовими коштами в сумі 2656 доларів США, спричинивши останньому матеріальну шкоду. Номер кримінального провадження: 12019220370000833 від 28.03.2019 р. (а.с.26). Віповідно до відповіді Куп`янського ВП ГУ НП в Харківській області за вихідним № 15628/119-85/02/20-2019 від 09.07.2019 року, у провадженні цього Відділу поліції перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 12019220370000833 від 28.03.2019 р.за ч.1 ст 190 КК України за заявою [PERSON] . На даний час проводяться заходи, спрямовані на встановлення особи, причетної до скоєння кримінального правопорушення-злочину. Про підозру за даним фактом нікому не повідомлялося, обвинувальний акт не направлявся. Проводиться досудове розслідування ( а.с. 211). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуваннями викладеного, суд вважає, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладені такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У даному випадку, у кожної людини є свобода вибору фінансової установи, яка займається наданням споживчого кредитування, також при укладенні споживчого кредиту, інформація про супровід кредитних послуг була зазначена в кредитному договорі, шрифт і подача даної інформації ніяк не відрізняється від іншої інформації, яка надана в кредитному договорі, а саме ні відмінності у шрифті, ні ніякої засекреченості даної інформації, ні подвійного сприймання інформації, все достатньо чітко, доступно, лаконічно і зрозуміло написано. Тобто, на момент укладення договору у позивача була можливість і відмовитись від укладення даного договору, але позивач погодилася з такими умовами, отримала грошові кошти та користувалася ними. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 474034-А від 25.01.2019 р. вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про введення її в оману при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику грунтуються виключно на думці позивача і спростовуються самим змістом договору, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України та ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» та п. 2.1.3. Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Кодексу, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Отже, договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а відтак, посилання позивача щодо неналежності форми правочину є безпідставними. Доводи [PERSON] про те, що кредитний договір № 474034-А від 25.01.2019 р. було укладено з порушенням вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так як відповідач не ознайомив та не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору, також не дотримано порядок укладення електронного договору, договір укладений з недодержанням письмової форми, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті в мережі Інтернет. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, без отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і паролю Особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача, про що свідчать докази. З огляду на викладене, та те, що позивач є клієнтом Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладання договору вона не була ознайомлена з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки [PERSON] засвідчила той факт, що обізнана з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Отже, договір був укладений сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняла надані Фінансовою установою кредитні кошти та виконувала умови договору; відповідач надала позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у пунктах 1,3,5,6 Договору та в Графіках розрахунків міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Позивач посилається на порушення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та несправедливість положень кредитного договору, які містять умови про суми компенсації. Аналізуючи норму ст. 18 цього Кодексу, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачу. Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено, не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим. Проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд розцінює твердження позивача щодо недійсності (нікчемності) кредитного як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконання взятих на себе за даним кредитним договором зобов`язань. При належному виконанні договірних зобов`язань штраф не застосовується. Тому, посилання позивача на те, що п.п. 8.3,8.4 кредитного договору є несправедливими умовами та порушенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» ст. 61 Конституції України, суд оцінює критично. Також, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного /разом з відкликання згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за вест час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання примірника договору не скористався. Суд не приймає до уваги посилання позивача на недійсність договору у зв`язку з тим, що відповідач не погодився застосувати п. 10 Договору про форс- мажорні обставини, з огляду на те, що обставини, на які посилається позива,ч не були підтверджені доказами та не можуть віднестися до форс-мажорних обставин, які звільняють від відповідальності. Що стосується посилання [PERSON] на те, що у кредитному договорі не зазначено право позивача відізвати свою згоду на обробку його персональних даних, слід зазначити наступне. Заповнюючи Заяву на сайті Товариства та проставляючи відповідну відмітку у формі Заявки позивач надала свою згоду на обробку персональних даних. Пунктами 3,5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятися навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних: необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані можуть бути видалені або знищені у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 6, ст. 9, 15 Закону України «Про запобігання та протидію лігаоізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхлм, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» встановлений обов`язок суб`єкта первинного фінансового моніторингу (в даному випадку відповідач) отримувати, обробляти та зберігати персональні дані, оскільки надання або отримання кредиту (позики) є фінансовою операцією, а відповідач при здійсненні зобов`язаний проводити верифікацію та ідентифікацію клієнта та зберігати документи з персональними даними не менше п`яти років після завершення фінансової операції, завершення ділових відносин з клієнтом. Отже, з огляду на зазначене, твердження позивача про те, що позбавлення її права відізвати свою згоду на обробку персональних даних є порушенням законодавства, безпідставні, так як у відповідача існують підстави для їх обробки та зберігання незалежно від наявності згоди на обробку. Відповідачем було здійснено верифікацію банківської картки [PERSON] під час вирішення питання про надання кредиту, що дало змогу позивачу встановити власника банківської картки та особу, яка заповнила заявку на отримання швидкого кредиту, як одну й ту ж саму особу. Тому, за таких умов, посилання позивача на недійсність кредитного договору в цій частині є безпідставними. Згідно з положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З аналізу вказаної норми вбачається, що забороняється саме притягнення до юридичної відповідальності одного й того ж виду за одне правопорушення. Однак, встановлення в договорі умов про відповідальність за порушення зобов`язання не свідчить про фактичне притягнення до всіх видів такої відповідальності. Отже, умовами спірного договору не були порушені приписи ст. 61 Конституції України. Щодо тяжкої обставини позивача та погроз з боку відповідача, [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження хвороби сина і понесенням значних матеріальних витрат, у зв`язку з цим, як і не надала жодних доказів на підтвердження факту погроз щодо неї та сім`ї з боку ТОВ «СС Слоун» . Витяг з ЄРДР не може являтися належним доказом тих чи інших обставин, оскільки сам по собі не встановлює юридичного факту наявності кримінального правопорушення, а лише свідчить про проведення досудового розслідування. Окрім того, невдала спроба позивача вкласти на свій страх і ризик грошові кошти у бізнес, стосовно якої і відбулося досудове розслідування, та у зв`язку з цим погіршення майнового стану та стану здоров`я, як зазначає позивач, не може бути підставою визнання недійсним кредитного договору у розумінні ст. 233 ЦК України, оскільки це сталося після укладення кредитного договору, та доказів того, що правочин був вчинений [PERSON] під впливом тяжкої для неї обставини, суду не надано, а тому відсутні правові підстави для звільнення позивача від виконання зобов`язань, взятих за кредитним договором. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповіднодо ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вище викладеного, беручи до уваги, що позивач неодноразово користувався послугами відповідача, отримувала кошти у кредит, повертала отримані кошти та сплачувала відсотки за користування грошима і дана обставина не була нею спростована доказами, то суд вважає, що спірний договір було укладено за спільною домовленістю між сторонами, а умови оскаржуваного договору не суперечать вище вказаним положенням законодавства та підстави для визнання недійсним (нікчемним) кредитного договору № 474034-А від 25.01.2019 р. відсутні. Решта доводів позивача не спростовують зазначених вище висновків суду, а тому суд відхиляє їх. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. У зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed