Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25 березня 2014 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управляння юстиції у Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 20. З відповідачем [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] . З квітня місяця 2019 року позивач з відповідачем разом не проживають. [PERSON] працює водієм в Софіївському 41 ДПРЧ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області. Позивач з сином переїхала з с. Петрове, Софіївського району, Дніпропетровської області до смт. Софіївки, Софіївського району, Дніпропетровської області, де орендують квартиру. Дитина ходить до КЗ «Софіївської опорної ЗОШ І-ІІІ ст.», та до Софіївської школи мистецтв, клас фортепіано та хореографії. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Позивач у судове засідання не з"явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з"явився, про час та розгляд справи був належним чином повідомлений, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2014 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управляння юстиції у Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 20, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 березня 2014 р.(а.с.7). З відповідачем [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 07 липня 2009 року, актовий запис № 57 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управляння юстиції у Дніпропетровської області(а.с.8). [PERSON] працює водієм в Софіївському 41 ДПРЧ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області(а.с.11). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження`він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 26 вересня 2019 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду . Згідно ч.1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , щомісячно аліменти на утримання дитини: [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 вересня 2019 року.

Outcome: approved