Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебування на його утриманні. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що з 18 листопад 1978 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Місце реєстрації її є [ADDRESS] , однак фактично проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Так як її пенсія за віком становила 2 200 грн., а пенсія чоловіка становила 10 100 грн. вона знаходилась на його утриманні. [INFO] [PERSON] помер та вона втратила основне джерело засобів існування (а.с.1-9). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2021 року справа за указаною заявою була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.24). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту сумісного проживання та встановлення факту перебування на утриманні (а.с. 35). Від представника відповідача до суду 27 вересня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Так, представник відповідача зазначив, що заявниця в якості документу, що засвідчує факт перебування на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] [INFO] , надала суду акт про фактичне проживання особи від 20 травня 2021 року, складений за участі свідків (сусідів) та затверджений головою Квартального комітету № 10, однак даний акт не відображає з якого саме періоду [PERSON] [INFO] , проживала за адресою [ADDRESS] за місцем реєстрації її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Також представником відповідача було надано заяву про розгляд справи без його участі. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків. Фактичні обставини встановленні судом Так [PERSON] з 18 листопада 1978 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.20). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13), однак фактично проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання від 20 травня 2021 року (а.с. 29-30). [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком та її пенсія становить 2 100грн. (а.с. 23, 27). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 21). Як зазначила позивач у позовній заяві, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для її існування та проживання. [PERSON] перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є подругою заявниці пояснила що [PERSON] знає з 1963 року. В 1978 році її подруга одружилася та з 1984 року стала проживати по [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] . Окрім того свідок пояснила, що [PERSON] знаходилась на утриманні свого чоловіка, оскільки її пенсії було не значною. Свідок [PERSON] , яка є племінницею заявниці, пояснила, що її тітка разом зі своїм чоловіком проживали по [ADDRESS] з 1980 року та померлий [PERSON] завжди утримував свою сім`ю. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 256 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні у порядку окремого провадження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 ЦПК України 2004 року). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. За змістом ч. 2, 3 вказаної статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно із статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії яку отримував її чоловік. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась [PERSON] , була для позивача хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для позивача юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даного позову, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити його у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved