Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

у серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що із 07.08.2001 року позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак, на даний час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, в зв`язку з чим позивачем було подано позов до суду про розірвання шлюбу. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою, та перебувають на її повному утриманні. Позивач зазначає, що вона повністю несе витрати по утриманню дітей, здійснює витрати на навчання, додаткові заняття та витрати на медичний догляд, та лікування дітей, однак, позивач не в змозі самостійно утримувати дітей та сплачувати за все необхідне. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не піклується про них. Посилаючись на зазначене, позивач вимушена звернутись із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення із 01.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року, у справі було вирішено перейти від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] із 07.07.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Позивач вказує, що на даний час сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Діти сторін на даний час проживають разом із матір`ю - позивачкою у справі, яка утримує дітей та піклується про їх виховання. Відповідач матеріально утримувати дітей не допомагає, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка наголошувала на тому, що відповідач матеріально утримувати дітей не допомагає, діти потребують коштів для повноцінного розвитку, та самостійно позивач не в змозі сплачувати за все необхідне, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача аліментів в сумі по 3000,00 грн. на кожну дитину. Однак, достатніх та переконливих доказів на підтвердження витрати позивачем щомісячно зазначеної суми на утримання кожного із дітей стороною позивача суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду даного спору по суті, у відповідності до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік", установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Судом встановлено, що спільні діти сторін проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні, відповідач не приймає участі в утриманні дітей, та згоди щодо їх утримання між сторонами не досягнуто. Слід зазначити про те, що ініціюючи позов про стягнення з відповідача щомісячно на утримання дітей аліментів у розмірі по 3000,00 грн. на кожного, що є більше ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, - позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження здійснення постійних реальних витрат щомісячно на утримання однієї дитини саме в такому розмірі, а наявні у справі копії платіжних доручень на оплату навчання, додаткових занять, дитячих гуртків та медичного обслуговування не є тими доказами, які свідчать, що позивачем щомісячно витрачається на кожну дитину по 3000,00 грн. Окремо слід звернути увагу сторони позивача на те, що витрати, які нею здійснюються, в зв`язку зі станом здоров`я дітей та їх лікуванням, а також в зв`язку з їх здібностями та відвідуванням додаткових гуртків, - не входять до складу аліментних зобов`язань, а тому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з окремими позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дітей, які нею понесені в зв`язку зі станом здоров`я дитини та/або відповідними здібностями. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх дітей на підставі описаних вище норм права, рівний обов`язок обох батьків в утриманні дітей, суд вважає необхідним задовольнити позов частково і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі по 2510,00 грн. на кожного, щомісячно, що відповідає межам прожиткового мінімуму для дітей такого віку та не є меншим ніж 50% від нього, а в решті вимог позову необхідно відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Крім того, на підставі частини першої статті 191 СК України, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред`явлення позову, а тому в частині вимоги позивачки про стягнення аліментів із 01.01.2021 року, - суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: partial