Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання припиненими усіх його зобов'язань по кредитному договору, припинення застави ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо об*єкту застави та визнання припиненим обтяжень рухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 березня 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № DN10AE00000430. згідно вказаного кредитного договору позивач отримав грошові кошти у розмірі 20 811,16 доларів США. Згідно абз. 2 п. 7.1 договору позивач зобов*язався щомісячно повертати кредитору 493,83 доларів США. Строк виконання договору до 12 березня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач уклав договір застави рухомого майна № DN10AE00000430 від 12 березня 2007 року згідно якого надав в заставу автомобіль MERSEDES-BENZ 310D, державний номер [NUMBER]. На протязі дії кредитного договору позивач виконував усі положенні на нього зобов'язання. 27 січня 2012 року він звернувся з письмовим запитом стосовно надання інформації про залишок заборгованості по кредиту, однак відповідачем так і не було надано вказаної інформації. За відсутності інформації позивач 28 лютого 2012 року за власним розрахунком здійснив останній платіж в розмірі 536,10 доларів США. Після сплати останнього платежу позивач направив на адресу відповідача власний розрахунок платежів з проханням здійснити звірку платежів та зняти обтяження у вигляді застави рухомого майна автомобіля MERSEDES-BENZ 310 D, державний номер [NUMBER]., однак відповідач ніякої відповіді не надав. Тому позивач просить суд визнати припиненими його зобов'язання перед відповідачем, визнати припиненим право застави та визнати припиненним у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслали до суду письмові пояснення та просили вирішити справу на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 12 березня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк"було укладено кредитний договір №DNI0АЕ00000430. Відповідно до умов договору, банк надав позивачеві кредитні кошти у розмірі 20 811,16 доларів США, а також позивачеві було відкрито кредитну лінію у розмірі 5 525 доларів США на сплату страхових платежів. Строк дії договору до 12 березня 2012 року /а.с. 5-7/. 12 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави. Згідно якого в забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодавець надав в заставу MERSEDES-BENZ 310 D, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску /а.с. 9-11/. На протязі 2007 року по 2012 рік позивачем було сплачено платежі по даному кредитному договору /а.с. 13-29/. 27 січня 2012 року [PERSON] звернувся з заявою на ім*я відповідача про надання інформації стосовно існуючої заборгованості по кредитному договору /а.с. 30/. 02 березня 2012 року відповідач надав відповідь на заяву [PERSON], однак інформації стосовно існуючої заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк так і не надало. /а.с.31/ 28 лютого 2012 року [PERSON] на адресу банка направив свій розрахунок платежів з проханням відповідача провести звірку /а.с. 32- 33/, однак відповіді так і не отримав. 24 грудня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська винесено рішення, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та встановлено факт відсутності підвищення відсотків за кредитним договором № DN10АЕ00000430 від 12 березня 2007 року, визнано дії ПАТ КБ «Приват Банк» щодо ненадання [PERSON] попередньої інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, валютні ризики, методики визначення валютного курсу та не визначення у кредитному договорі № DN10АЕ00000430 від 12 березня 2007 року або додатку до нього детального розпису сукупної вартості кредиту - неправомірними. Встановлено факт перерахування [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» в рахунок виконання кредитного договору № DN10АЕ00000430 від 12 березня 2007 року таких сум: - 4 300 грн. по квитанції АКБ «Базис № 3282707П від 27.08.2012 р., ; 4 300 грн. по квитанції АКБ «Базис» № 3372817П від 27.09.2010 року,; 4 300грн. по квитанції АКБ «Базис» № 3468607П від 04.11.2010 р.; 4 300 грн. по квитанції АКБ «Базис» № 3534558 П від 30.11.2010 р. ; 4 300 грн. по квитанції АКБ «Базис» № 3623903 П від 29.12.2010 р. 4 300 грн. по квитанції АКБ «Базис» № 3702329 П від 31.01.2011 р. В судовому засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» за клопотанням позивача було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору № DN10АЕ00000430 від 12 березня 2007 року /а.с. 87-96/, згідно якої у [PERSON] існує заборгованість в розмірі 14 123,73 доларів США з яких: 6 095,37 доларів США заборгованість за кредитом, 4 993,81 доларів США заборгованість по відсоткам, пеня 3 034,55 доларів США. 24 грудня 2013 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за клопотанням представника позивача по справі було призначено судово - економічну експертизу /а.с. 119/. 28 травня 2014 року справу було повернено на адресу суду без виконання, в зв'язку з ненаданням ПАТ КБ «Приват Банк» додаткових документів необхідних для проведення судово економічної експертизи. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав [PERSON] грошові кошти в сумі 20 811,16 доларів США, однак [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав в повній мірі в зв'язку з чим на даний час існує заборгованість по спірному кредитному договору. Згідно ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві Відповідно до ст. 43 Закону України № 1255-IV, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 44 Закону України № 1255, після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно наданого Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.04.2012 року, обтяжувачем заставного майна автомобіля MERSEDES-BENZ 310 D, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску є ПАТ КБ „ПриватБанк". Відповідно єдиним належним суб'єктом подання заяви про вилучення обтяження рухомого майна на адресу реєстратора є ПАТ КБ «ПриватБанк» на яке законом покладено обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення обтяження шляхом подання заяви про припинення обтяження для подальшого вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи те що на даний час у [PERSON] існує заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed