Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок №81 по вул. Барашівській у м. Житомирі, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.07.2008 року. В позовній заяві пояснив, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №81 по вул. Барашівській у м. Житомирі. Для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріуса, проте останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу на будинок, виданого на імя [PERSON] Позивач також зазначив, що у звязку з тим, що [PERSON] була юридично необізнаною та не знала про те, що право власності на будинок потрібно було реєструвати в бюро технічної інвентаризації відповідного правовстановлюючого документу на будинок не має. В судове засідання 22.08.2017 року позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про рогляд справи без його участі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності\~ сторін\~ на підставі вимог ст. 158\~ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] померла 17.07.2008 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №1826. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ТП №429231 матірю позивача [PERSON], який народився 16.01.1959 року є [PERSON]. Зі змісту спадкової справи №16/2016 до майна померлої 17.07.2008 року [PERSON] вбачається, що після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №81 по вул. Барашівській в м. Житомирі. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON]. Постановою від 16.06.2016 року №128/02-14 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №81 по вул. Барашівській у м. Житомирі, оскільки не був наданий правоустановчий документ на вищевказаний житловий будинок. З матеріалів інвентаризаційної справи №15902 на будинковолодіння №81 по вул. Барашівській в м. Житомирі, а саме з оціночного акту рік побудови житлового будинку значиться 1970 рік. Згідно записів у Будинковій книзі, в будинку №86 по вул. Барашівській в м. Житомирі з 22.02.1969 року зареєстрована [PERSON], [INFO], з 21.09.1988 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Зі змісту довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 28.04.2016 року №2304 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська, 81 не зареєстровано, відповідно до наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №15902. Згідно до листа Державного архіву Житомирської області від 12.02.1990 року №8/С, в архівному фонді Житомирської міської ради депутатів трудящих, в рішенні міськвиконкому №653 від 23.06.1959 року значиться, що [PERSON] виділяється земельна ділянка під індивідуальне будівництво по вул. Барашівській, 81, площею 500 кв.м. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. На момент відведення [PERSON] земельної ділянки для індивідуального будівництва питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків (далі Указ від 26.08.1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. За Указом від 26.08.1948 року та підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналізуючи викладене, можна зробити висновок, що житловий будинок №81 по вул. Барашівській в м. Житомирі, збудований у 1970 році був власністю [PERSON] Разом з тим, враховуючи, що спадщина відкрилась 17.07.2008 року у звязку зі смертю [PERSON] застосуванню підлягають норми, визначені у Цивільному кодексі України, який набрав законної сили 01.01.2004 року. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України\~ власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Положення ст. 1216 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Частиною 1\~ст. 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У довідці Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради від 25.03.2016 року №619 зазначено, що [PERSON], на день смерті - 17.07.2008 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею за вказаною адресою на день смерті, за шість місяців до смерті та на протязі шести місяців з дня смерті був зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до запису у паспорті серії ВН 590773, виданого Богунським РВ у м. Житомирі УМВС України в Житомирській області 27.02.2013 року, місце реєстрації [PERSON]Л значиться за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська, 81. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння та управління майном після смерті матері, проживав за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON], інших спадкоємців [PERSON] не має, у зв"язку з відсутності державної реєстрації на домоволодіння, яка не була передбачена на час введення будинку в експлуатацію ЦК УРСР, не має змоги на даний час оформити спадщину через нотаріуса, внаслідок відмови у вчиненні нотаріальної дії, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved