Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

05 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] частину додаткових витрат на лікування їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки доходу, зазначивши про мінімальний розмір стягнення у 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, позивачка вказала, що з 2013 року дитина хворіє на епілепсію, у січні 2017 року було проведено операційне втручання, подальше лікування та обстеження потребує значних витрат, які вона не в змозі нести самостійно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила і просила стягнути з відповідача на її користь щомісячно 1287грн. на покриття додаткових витрат у зв"язку з хворобою дитини і пояснила, що вказана сума складає половину вартості ліків, що призначаються дитині на місць. Відповідач позовні вимоги визнав частково на суму 250грн. на місяць. Суду пояснив, що особливих обставин, викликаних хворобою сина, не заперечує так само як і заявленого розміру витрат на щомісячне придбання ліків. Однак, просив врахувати, що він являється інвалідом ІІ групи з пенсією у 1312грн., сплачує позивачці аліменти на дитину у розмірі 400грн. на місяць та має на утриманні ще одну дитину. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], відповідно записів даних батьків у свідоцтві про народження дитини серії І-ФП №128392, виданого 23 листопада 2010 року за актовим записом №19, місце реєстрації: Нововасилівська сільська рада Снігурівського району у Миколаївської області (а.с.5). Обставину проживання дитини з матір"ю підтверджує інформація виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області згідно довідки про склад сім'ї від 03 травня 2017 року №623 (а.с.6). Згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], 17 листопада 2010 року, у розмірі 400грн., починаючи з 17 грудня 2012 року і до повноліття дитини. Як вбачається з представленої медичної документації [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невропатолога, інвалід дитинства з 18 березня 2015 року, діагноз: симптоматична лобова епілепсія з частими парціальними та вторинно-генералізованими нападами, когнітивні та емоційно-вольові порушення, стан після операції на головному мозку (05 січня 2017 року). Дитина потребує обстеження в м.Києві Інститут нейрохірургії 1 раз на 3 місяці, проведення енцефалограми, комп"ютерної діагностики 1 раз в місяць в ОДЛ м.Миколаїв, з регулярним прийомом консульсофину 300мг, топіромаксу, гепабене, хофітолу, нурофену, панадолу, актовегіну. Препарати не підпадають в перелік безкоштовних ліків. Вартість заявлених медичних препаратів на місяць складає 2575грн., виходячи з цін, посвідчених установою аптечної мережі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд за результатами розгляду позовних вимог визнає, що позивачка довела наявність додаткових витрат, викликаних особливими обставинами - у звязку з хронічною хворобою дитини та лікуванням, а також розмір останніх в частині вартості призначеного місячного курсу лікування - 2575грн. і до його завершення. Позивачка заявила до стягнення з відповідача половини вказаної суми. Суд не приймає обставинами, що мають істотне значення, на визначення меншого від заявленого розміру участі батька у додаткових витратах на дитину, стосовно відповідача - інвалідність ІІ групи та наявність ще одного утриманця. Суд зазначає, що згідно представленої довідки МСЕК від 03.03.2015 року [PERSON] працездатний в спеціально створених умовах. При цьому, мір до працевлаштування не приймає, має крім пенсійних виплат додатковий заробіток з ведення підсобного господарства, з якого утримує другу дитину і непрацюючу дружину, чого не заперечував у при розгляді справи. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог, які знайшли своє підтвердження та стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved