Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про визнання права власності в порядку спадкування після свого брата [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв, але належним чином не оформив спадщину матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позов обґрунтовується тим, що даний будинок станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи господарства-робітничий двір, в якому проживали [PERSON] - голова, [PERSON] - син. Будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивачу оформлення прийнятої спадщини після свого брата [PERSON] в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити. Згідно заяв від 02 червня 2020 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримують, просять справу розглянути за їх відсутності. Відповідно до заяви від 09 квітня 2020 року голова Талалаївської сільської ради Гусєв С.Г. просить справу розглянути за відсутності, рішення винести згідно чинного законодавства. Інші заяви, клопотання сторін станом на 02 червня 2020 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , рідним братом позивача є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 2019 року та серії № [NUMBER] від 12 листопада 1958 року. Копією довідки Талалаївської сільської ради №588 від 13 червня 2019 року підтверджується, що у будинку [ADDRESS] , який мав статус робітничого двору, станом на 15 квітня 1991 року проживали і були зареєстровані [PERSON] - голова, [PERSON] - син. Відповідно до ст.ст.123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 02 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст.123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.17 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року N 697-XII майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на даний будинок, їх частки є рівними-по 1 / 2 частці. Заперечення учасників справи з цього приводу відсутні. Відповідно до копії довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07 серпня 2019 року та довідки Наше БТІ №364 від 22 липня 2019 року станом на 31 грудня 2012 року буд. [ADDRESS] не зареєстрований. Відомості про самочинне будівництво у довідці не зазначені. [PERSON] померла [INFO] в с.Талалаївка Ніжинського району, спадщину останньої прийняв її син [PERSON] , оскільки проживав разом із [PERSON] на час відкриття її спадщини, що підтверджується копією довідки Талалаївської сільської ради №591 від 13 червня 2019 року. Відповідно до повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 21 квітня 2020 року спадкова справа до майна [PERSON] Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. [PERSON] помер [INFO] в с.Часнівці Козелецького району Чернігівської області, спадщину останнього прийняв його брат-позивач по справі [PERSON] шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи після [PERSON] , наданої на запит суду, в якій наявна копія довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 13 червня 2019 року №592, згідно якої [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] , інші особи не проживали і не зареєстровані. Докази щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину [PERSON] , [PERSON] ,-станом на час розгляду справи відсутні. Постановою Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2019 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Із врахуванням викладеного вищезазначений будинок входить до складу спадщини [PERSON] , який прийняв, але належним чином не оформив спадщину [PERSON] щодо 1 / 2 частки спірного будинку, цивільна правоздатність спадкодавців, як фізичних осіб, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент їх смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок в судовому порядку. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У заяві від 09 квітня 2020 року Талалаївський сільський голова Гусєв С.Г. заперечень проти позову не зазначив, дана позиція, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved