Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Лікар - психіатр Вдовиченко О.О. звернувся до суду з вищезазначеною заявою та просить надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку до психіатричного відділення КУ «Дунайська басейнова лікарня на водному транспорті» без її згоди, мотивуючи тим, що вона була госпіталізована 19 листопада 2015 року в психіатричне відділення КУ «Дунайська басейнова лікарня на водному транспорті». В приймальне відділення була доставлена інспектором ГУМВС, та була оглянута завідуючим психіатричного відділення, який після особистого огляду зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування в зв'язку з наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для оточуючих, суттєву шкоду її здоров'ю, внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації були відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від її матері та інших родичів. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів в складі психіатрів: головуючої - Баткіліної С.Л., членів комісії - Басової В.І., Вдовиченко О.О. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію у відповідності до Закону України „Про психіатричну допомогу" та прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливо тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня в зв'язку з відмовою від запропонованої госпіталізації. В судовому засіданні Вдовиченко О.О. подану заяву підтримав, пояснив, що [PERSON] знаходиться у психіатричному відділенні з 19 листопада 2015 року на підставі заяви матері. Раніше її доставляли машиною швидкої допомоги. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заперечувала проти госпіталізації до психіатричного відділення, оскільки вона не є хворою та лікування не потребує. Заяву про її госпіталізацію до психіатричного відділення її мати написала під впливом інших осіб. Мати [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 1,5 місяці тому почала помічати, що дочка стала агресивно та неадекватно себе поводити, лікуватися добровільно не хотіла. Раніше дочка ніколи лікування в психіатричному відділенні не проходила, невмотивованої агресії не проявляла та не було такого, що дочка не може самостійно задовольнити свої життєві потреби. Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстав для примусової госпіталізації [PERSON] немає, заявником в заяві не було вказано чітких підстав для госпіталізації [PERSON] до психіатричного відділення, які мають бути вказані відповідно до ст..14 Закону України «Про психіатричну допомогу», та в судовому засіданні ці підстави не було доведено, а тому вважала, що в задоволенні заяви необхідно відмовити. Вислухавши заявника, прокурора, представника [PERSON] та саму [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] 19 листопада 2015 року поступила до психіатричного відділення КУ «Дунайська басейнова лікарня на водному транспорті», доставлена каретою швидкої допомоги у супроводженні працівників поліції та родичів, була оглянута завідуючою відділенням та направлена на госпіталізацію. Від запропонованої госпіталізації [PERSON] відмовилася. Була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що вона потребує продовження стаціонарного лікування в психіатричному відділенні, не може бути виписана за її вимогою, оскільки становить небезпеку для себе та оточуючих. Має діагноз: манія з психотичними симптомами. Відповідно до ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст.16 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах передбачених ст.14 цього Закону. Зважаючи на те, що ст..14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачені підстави для госпіталізації особи, яка страждає на психічний розлад, до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, до яких відноситься те, що її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та в особи встановлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, дані обставини в судовому засіданні встановлені та доведені не були, мати [PERSON] пояснила, що дочка ніколи не виявляла до них немотивованої агресії та здатна задовольнити свої основні життєві потреби, а тому суд підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не вбачає.

Outcome: dismissed