Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

11 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "АКБ "Новий" про стягнення заборгованості за депозитним договором, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.03.2013 р. між сторонами було укладено депозитний договір, згідно з яким відповідач відкрив депозитний рахунок та прийняв від позивача грошові кошти загальною сумою 9 200,00 доларів США під 9,25 % річних строком до витребування, але не раніше 18.04.2014 р. Після закінчення дії договору позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу, але останній повернув кошти з порушенням встановленого договором строку, що, на думку позивача, порушило його права. Своєчасне отримання коштів позивач пов'язував з необхідністю придбати автомобіль. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами в сумі 58,29 доларів США (679,05 грн.), інфляційних в сумі 32,00 грн., 3 % річних в сумі 18,90 доларів США (220,18 грн.), компенсації переданих в якості авансу за придбання автомобіля коштів у сумі 30 000,00 грн., компенсації витрат на пальне в сумі 544,32 грн., компенсації за заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а також компенсації витрат на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. (а.с.а.с. 1 - 7). 16 вересня 2014 року судом було ухвалено заочне рішення, яким суд частково задовольнив позовні вимоги (а.с.а.с. 63, 64). 12 листопада 2014 року суд своєю ухвалою скасував заочне рішення від 16.09.2014 р. (а.с. 109). Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, а представник відповідача - заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2013 р. між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу (для громадян) № 370413/В2, згідно з яким відповідач відкрив депозитний рахунок та прийняв від позивача грошові кошти загальною сумою 9 200,00 доларів США під 9,25 % річних строком до 18.04.2014 р. (а.с.а.с. 8, 9). Того ж дня позивач уніс грошові кошти на відкритий депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією № TR.148847.535.42 (а.с. 10). 16 квітня 2014 року та 18.04.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення вкладу та відповідних відсотків, проте кошти позивачу були повернуті частками з порушенням строку, встановленого депозитним договором (а.с.а.с. 23, 24). Відповідно до пункту 6 депозитного договору відповідач зобов'язаний повернути вклад, а також нараховані проценти по закінченню строку дії договору. Зазначені положення договору чітко кореспондуються з нормами цивільного законодавства. Так, згідно з частинами 1, 2 статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності з частиною 1 статті 1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Пунктом 5 депозитного договору передбачено, що відповідач щомісячно нараховує плату за користування вкладом із розрахунку 9,25 % річних. Таким чином, з відповідача у зв'язку з несвоєчасним поверненням депозитних коштів підлягають стягненню відсотки за користування переданими йому коштами в сумі 58,29 доларів США (679,05 грн.) відповідно до наступного розрахунку: ((9 200,00 х 9,25) ч 100) ч 365 х 25 х 11,6466= 679,05, де: - 9 200,00 - сума депозиту; - 9,25 - розмір відсотків; - 365 - кількість днів у календарному році; - 25 - кількість днів прострочення; - 11,6466 - офіційний курс долара США до гривні станом на 13.05.2014 р. За правилами частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не були включені положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних обґрунтована й підлягає задоволенню. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 18,90 доларів США (220,18 грн.) відповідно до наступного розрахунку: ((9 200,00 х 3) ч 100) ч 365 х 25 х 11,6466= 220,18, де: - 9 200,00 - сума депозиту; - 3 - розмір відсотків; - 365 - кількість днів у календарному році; - 25 - кількість днів прострочення; - 11,6466 - офіційний курс долара США до гривні станом на 13.05.2014 р. Позовна вимога про стягнення інфляційних за несвоєчасне виконання зобов'язань задоволенню не підлягає, оскільки депозит було внесено позивачем в іноземній валюті. Суд також вважає за необхідне у позові в частині відшкодування моральної шкоди відмовити, оскільки закон не передбачає таку можливість за наявності договірних відносин. Суд критично ставиться до вимог про стягнення з відповідача компенсації переданих в якості авансу за придбання автомобіля коштів у сумі 30 000,00 грн. (а.с.а.с. 11, 12). Ця вимога обґрунтована позивачем тим, що через несвоєчасне отримання депозитних коштів з його вини не було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а тому й не повернуто аванс. Між тим, позивачем не було доведено факт непридбання автомобіля, а також наявність причинно-наслідкового зв'язку між таким непридбанням та несвоєчасною видачею відповідачем депозитних коштів. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимоги про відшкодуванні йому витрат на пальне, яке було витрачено під час поїздок автомобілем до відповідача, оскільки ним не було доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між таким витрачанням, несвоєчасною видачею відповідачем депозитних коштів та необхідністю відвідування відповідача саме автомобілем. Суд також вважає необґрунтованими посилання відповідача на відповідну постанову Національного банку України, яка тимчасово обмежила банкам право видачі депозитних коштів, оскільки така постанова є підзаконним актом і прямо суперечить приписам ЦК. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеній частці позову у сумі 487,20 грн. Що стосується відшкодування позивачу витрат на правову допомогу (а.с.а.с. 25 - 28), то ця вимога є безпідставною, оскільки відповідний договір від 29.05.2014 р. було укладено щодо справи, яка перебувала у провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, і предметом якої було розірвання договору банківського вкладу. При цьому суд не бере до уваги наданий представником позивача додаток від 16.09.2014 р. до договору про надання правової допомоги, який вже не містить посилань на іншу справу, оскільки його було надано суду 11.11.2014 р., тобто під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення (а.с.а.с. 103, 104).

Outcome: partial