overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

26.06.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі являються батьками [PERSON], [INFO], яка являється студентом 1 курсу факультету педагогіки та психології денної комерційної основи навчання Кіровоградського державного педагогічного університету імені [PERSON]. Відповідач не надає допомоги на її утримання, просить стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку до закінчення нею навчання. Сторони в судове засідання надіслали заяви. Позивач та третя особа позовні вимоги підтримали. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він не має змоги надавати допомогу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється донькою відповідача, навчається на факультеті педагогіки та психології, на денній, комерційній формі навчання Кіровоградського державного педагогічного університету імені [PERSON] та буде продовжувати навчання до 30.06.2018 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В порушення вимог ст. 199 СК України відповідач не надає матеріальної допомоги донькі, яка продовжує навчання, хоча має таку змогу, як вбачається з наданих відповідачем розрахунків по заробітній платі. Суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання на комерційній основі, а отже потребує матеріальної допомоги від батька, вона не працює у зв"язку з навчанням та не може заробляти кошти для власного забезпечення, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 199- 201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

26.06.2019 року заявник звернулася до суду з даною заявою в якій просить надати їй право на шлюб із [PERSON] , оскільки вона не досягла шлюбного віку. На обгрунтування вимог заяви вказала, що вагітна від [PERSON] із терміном 7 тижнів, і бажає зареєструвати із ним шлюб та створити сім"ю. [PERSON] на даний час не працює офіційно, перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак зможе забезпечити їх сім"ю. Батьки не заперечують щодо даного шлюбу. 27.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав, вказаних у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має намір укласти шлюб та взмозі утримувати сім`ю. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що є матір"ю заявниці, примусу щодо шлюбу немає, не проти заміжжя дочки. Заслухавши заявника та заінтересованих осіб, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. Згідно з копією паспорта громадянина України, заявниця народилася [INFO] . [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України. Відповідно до копії протоколу УЗ-дослідження лікаря-гінеколога від 12.06.2019 року заявниця перебуває у стані вагітності з терміном 7 тижнів 4 дні. Відповідно до статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з поясненнями заявника, вона вагітна від [PERSON] , у зв`язку з чим вказані особи мають намір зареєструвати шлюб до народження їхньої дитини. Ураховуючи наведене, суд вважає, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявника, а тому заява задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

26.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач з відповідачем проживали у незареєстрованому шлюбі з 2003 року. Проте, з липня 2016 року сторони подружніх стосунків не підтримували та проживали окремо. За період їх спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач добровільно не бажає надавати коштів на утримання дітей. Вказані обставини змусили позивача звернутися за захистом своїх інтересів та інтересів дітей в суд. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, згідно телефонограми він позов визнає, справу просить розглянути без його участі. В судовому засіданні судом встановлено, що у сторін за період їх спільного проживання народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтвах про їх народження записаний відповідач (а.с. 5, 6). Діти в даний час проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, про що свідчить довідка Тульчинської міської ради №2532 від 02.09.2016 (а.с. 7). Згідно ст.. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги для утримання та виховання дитини не надає, то суд приходить до висновку, що в такому випадку з нього слід стягувати аліменти. Згідно ст.. 88 ЦПК України, підлягають, також, стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

26.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON],[INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожного, мотивуючи позов тим,що шлюб з відповідачем розірвано, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а він відбуває покарання у місцях позбавлення волі, будь-якої матеріальної допомоги дітям не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю, та пояснила суду,що відповідач являється батьком її дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні.Відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі, будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, а тому вона просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання двох дітей щомісячно по 500 гривень на кожного . Відповідач визнав позов частково.Пояснив, що відбуває покарання у Стрижавській виправній колонії, де немає ніяких заробітків, а тому погоджується на сплату аліментів у мінімальному розмірі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково по слідуючим підставам. З відповідача в користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.4-5) відповідач являється батьком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснення позивачки у суді, з довідки сільської ради (а.с.6) вбачається, що дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають з нею у селі Ольгопіль та знаходяться на її утриманні. З пояснення сторін у суді вбачається, що відповідач [PERSON] в даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а тому суд вважає, що він не має можливості платити аліменти на кожну дитину в розмірі 500 грвиень щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи частку заробітку, яка буде стягуватись як аліменти з відповідача, суд враховує матеріальне становище дітей, матеріальне становище позивачки ( з нею проживають шестеро дітей), а також те, що відповідач не платить нікому аліменти, і в даний час знаходиться у місцях позбавлення волі. Суд вважає, що позивачка не надала суду достатньо доказів, які б свідчили, що відповідач має можливість платити щомісячно по 500 гривень аліментів на кожну дитину. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивчі у справах про аліменти, а тому судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

26.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою доСмірнової [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму [PERSON] міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 270. Від спільного шлюбу дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов"язки, відсутнє взаємопорозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім"ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що ми стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинені з лютого 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 27 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму [PERSON] міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 270. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що різні погляди на сімейне життя та обов"язки, відсутнє взаємопорозуміння та повага один до одного. Шлюбні стосунки припинені з лютого 2015 року . Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

26.10.2017 року Золочівським районним судом Львівської області винесено рішення, яким у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО» Україна» до [PERSON] відмовлено, з тих підстав, що відповідач погасив заборгованість перед позивачем на стадії судового розгляду. Однак при вирішенні даної справи, судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з»явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 270 ч. 4 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду заяви у відсутності сторін, що не з'явились. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 270 ч. 1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки суд в задовленні позовних вимог приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО" відмовив, з тих підстав, що відповідач [PERSON] погасив заборгованість перед позивачем на стадії судового розгляду, проте не вирішив питання про судові витрати, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору на користь позивача, відповідно до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

26.11.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 17.06.2005 року. Від шлюбу мають доньок, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яких позивач просить залишити на виховання з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх років не радиться з нею відносно ведення спільного господарства, виховання дітей, зловживав спиртними напоями. Така поведінка відповідача призвела до припинення шлюбних відносин. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з"явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. До заяви долучила копію свідоцтва про смерть дитини [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Причини неявки не повідомив. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 17.06.2005 року зареєстрували шлюб у виконкомі Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач в заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, що суд трактує як небажання зберегти шлюб. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

26.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилаючись на те, що йому на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS] Волноваського району Донецької області на підставі договору дарування від 18.01.1994 року. З 31.03.2010 року в зазначеному домі, він надав дозвіл на реєстрацію відповідачу [PERSON]. Фактично з часу реєстрації 2010 року відповідач в будинку не проживає, а проживає за адресою [ADDRESS], таким чином він відсутній в його будинку на протязі більше року. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації. У зв"язку з тим, що він порушуює права позивача, просив визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомим для суда причинам, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, договір дарування від 18.01.1994 року, згідно якого позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с.8), акт про не проживання відповідача за цією адресою з 2010 року (а.с.6-7) , вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення першкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сім"ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з 2010 року не користуються житлом - будинком [ADDRESS] Волноваського району Донецької області, який належить на праві приватної власності позивачу а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування житлом, є підставою для зняття особи з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

26 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання сина [PERSON], 2012 року народження, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Вказавши, що відповідач проживає поза сім"єю. Допомогу на утримання сина надає нерегулярно і у недостатньому розмірі. З власного доходу у 1200грн. на місяць вона невзмозі задовольнити потреби дитини. Відповідач працює у Снігурівському РЕМ, зарплатня складає 3000грн. на місяць. Проживає він з батьками, інших утриманців не має. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив і клопотання про відкладення розгляду не надав. Суд за згоди позивачки, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалив про розгляд справи заочним порядком у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №225 від 25 травня 2012 року в Книзі реєстрації шлюбів міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.3) та є батьками сина [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва народження серії [NUMBER], виданого 07 листопада 2012 року, за записами даних про батьків (а.с.13). Дитина проживає з матір'ю в с.Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Кобзарцівської сільської ради за №301 від 02 березня 2015 року (а.с.4). Позивачка ствердила про невиконання відповідачем обов"язку утримувати дитину. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини та її матеріальне становище за надання утримання лише матір'ю, відсутність у хлопчика власного майна, положення відповідача, щодо якого наявні дані про працевлаштування і отримання стабільного доходу, відсутність інших утриманців. Суду не повідомлено про інші обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом.

Outcome: approved