Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

23 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рідним дядьком позивача по лінії матері був [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті дядька [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 4,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту [NUMBER]. Заповіт від імені померлого не складався. Своєчасно спадщину після смерті дядька позивач не прийняв у зв'язку з тим, що не мав достатньо коштів для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та складними сімейними обставинами. Коли він звернувся до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини після смерті померлого на себе, то йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також у зв'язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах. Рішенням суду від 16 лютого 2015 року було встановлено юридичний факт родинних відносин, а також належність померлому Держаного акту [NUMBER]. Посилаючись на те, що він не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після дядька [PERSON] який помер [INFO]. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON]. не з'явився, надавши суду письмову заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи в його відсутність (а. с. 26 ). Представник відповідача - Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 23 ). Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 24 ). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в [ADDRESS] де і проживає на даний час, що підтверджується відміткою про місце реєстрації у паспорті серії [NUMBER], виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 07 лютого 2000 року (а. с. 4-5). З свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що батьками позивача [PERSON], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Зі змісту архівного витягу запису акта про народження № 33 вбачається, що батьками матері позивача [PERSON], яка народилась [INFO], записано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). [INFO] [PERSON], тобто мати позивача, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а. с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 17 вересня 2014 року, шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] було укладено 27 травня 1959 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до архівного витягу запису про народження від 03 жовтня 2014 року № 36, батьками [PERSON] тобто рідного дядька позивача, записано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Наведене вище свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON], тобто рідний дядько позивача, помер [INFO] (а. с. 11). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 465, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,11 гектарів в межах згідно з планом (а. с. 12). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 10 лютого 2015 року № 43 вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], постійно і на день смерті проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, в тому числі на земельну ділянку (пай), посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, не посвідчувався (а. с. 14). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року встановлено юридичний факт того, що [PERSON], який помер [INFO], є рідним дядьком [PERSON], [INFO] народження. Також встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], належав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] (а. с. 13). Згідно інформаційної довідки Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області спадкова справа після [PERSON] який помер [INFO], не заводились (а. с. 25 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадщину після смерті рідного дядька, однак він не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі змістом інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у зв'язку з тим, що після смерті дядька він знаходився у скрутному фінансовому становищі, не мав достатньо коштів для оформлення спадкової справи. Суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає йому додатковий строк для прийняття спадщини після дядька [PERSON] який помер [INFO], тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved