Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 травня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (надалі - Відповідач), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-6). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 27 травня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді 01 червня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін Витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірені копії документів, що були підставою вчинення ним виконавчого напису № 24421 від 02.09.2020 року. Витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63176732 (а.с. 21-22). Позивачем подано додаткові пояснення та заяву 08 вересня 2021 року, у якій остання просить розглядати справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Позов підтримала, просила задовольнити. На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач відзив на позов не надав. В матеріалах справи міститься докази отримання Відповідачем ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 03 серпня 2021 року. Від третьої особи Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича надійшов лист, та докази, які були витребувані ухвалою суду.Пояснень на позов не надав. Від третьої особи Приватного виконавця виконавчого округу міста Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича надійшов лист та на виконання ухвали суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 63176732. Пояснень на позов не надав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 24421, відповідно до якого стягнуто на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» з [PERSON] заборгованість у розмірі 255983,77 грн. Про вчинення вказаного виконавчого напису позивач дізналася у січні 2021 року після того, як АТ «Універсал Банк» було заблоковано її банківську карту. Однак, будь-яких договорів з приводу грошових зобов`язань позивач з відповідачем не укладала та не підписувала. Жодних повідомлень з приводу існування заборгованості позивач від відповідача не отримувала. До моменту арешту приватним виконавцем у січні 2021 року рахунків позивача у банках, остання не знала про існування вказаного боргу. Вважає, що виконавчий напис було вчинено незаконно за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, в матеріалах справи нотаріуса відсутній будь-який договір за підписом позивача, який би підтверджував отримання нею позики у ТОВ «ВЕЛЛФІН», оскільки позивач будь-яких документів не надавала, на її рахунки кошти відповідачем не перераховувалися, в матеріалах виконавчого провадження відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Заборгованість не відповідає дійсності. Отже, заборгованість за кредитним договором, зазначена в оспорюваному виконавчому написі в сумі 255983,77 грн. не можна вважати безспірною. У додаткових поясненнях Позивач зазначає, що згідно оспорюваного виконавчого напису зазначено, що позивач є боржником за кредитним договором № 502294 від 10.07.2018 року, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН», стягнення проводиться за період з 10.07.2018 року по 30.07.2020 року. Сума заборгованості складає 231648,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 115360,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам - 108288,00 грн. Позивач не визнає факт укладення відповідачем з нею кредитного договору та отримання кредиту, в договорі відсутній підпис позивача, також відсутній електронний підпис. Відповідачем не надано доказів надання позивачу кредиту, а саме виписки з банківського рахунка про перерахування кредитних коштів з рахунка відповідача саме на рахунок позивача. Позивач будь-яких письмових повідомлень від відповідача стосовно заборгованості не отримувала. Крім того, строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 09.08.2018 року. У графіку розрахунків зазначена сума процентів до сплати 4320,00 грн. Таким чином за період з 10.07.2018 року по 30.07.2020 року мало б вийти 103680,00 грн. Натомість згідно оспорюваного виконавчого напису стягнуто 231648,00 грн. відсотків. Обґрунтованого розрахунку із зазначенням формули та розміру відсоткової ставки за якою нараховані такі відсотки відповідачем не надано. Отже, заборгованість в сумі 231648,00 грн. - не можна вважати безспірною. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 02 вересня 2020 року, на підставі заяви ТОВ «ВЕЛЛФІН» від 30.07.2020 року був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за Кредитним договором № 502294 від 10.04.2018 року, за період 10 липня 2018 року по 30 липня 2020 року в розмірі 231 648,00 грн., яка складається з: 8000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 115 360,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 108 288,00 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом з боржника на користь стягувача - 900,00 грн. (а.с.33). У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості з [PERSON] проводиться за період з 10.07.2018 р. по 30.07.2020 р. на підставі кредитного договору №502294 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» 10.07.2018 р. З метою примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем, 02 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63176732 про стягнення з позивача (боржника) - [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 231 648,00 грн. (а.с.64-65). Відповідно до постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. від 02.10.2020 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 232 548,00 грн., в тому числі: основна винагорода - 23254,80 грн., мінімальні витрати виконавчого провадження - 200,00 грн. (а.с.67-68, 70-71). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича від 20.01.2021 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 24421 від 02.09.2020 року накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 256 002, 80 грн. (а.с.128). Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до частини 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів наданих ТОВ «ВЕЛЛФІН» нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а наданий нотаріусу Договір позики № 502294 не посвідчений нотаріально і доказів його підписання саме електронним цифровим підписом позивача не надано, тому суд вважає, що наданий для вчинення виконавчого напису договір позики не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19. Оцінка аргументів сторін та наданих доказів Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. З витребуваних матеріалів у приватного нотаріуса встановлено, що Відповідач, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення заборгованості з Позивача та на підтвердження безспірність своєї вимоги надано договір позики із графіком розрахунків, довідку про ідентифікацію за номером телефону та виписку з особового рахунку із зазначеним залишком за кредитним договором. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. У спірному виконавчому написі сума заборгованості складає 231 648,00 грн, однак жодних доказів стосовно розрахунку саме такої суми заборгованості відповідачем суду не надано. Не підтверджується розмір заборгованості і наданими до заяви додатками. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлені судом обставини свідчать, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, оскільки надані Відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису документи не дозволяють визначити існування заборгованості саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також відсутній факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, що заявлена сума в межах строку позовної давності, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З витребуваних у приватного нотаріуса документів встановлено, що наданий нотаріусу договір позики не посвідчений нотаріально, містить вказівку на підписання електронним цифровим підписом, однак належних доказів такого підписання саме відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису не надано, тому суд вважає, що такий договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд ставить під сумнів довідку, надану приватному нотаріусу ТОВ "ВЕЛЛФІН" про ідентифікацію за одноразовим ідентифікатором щодо акцепту договору відповідачем (підписання аналогом ЕЦП), оскільки належним доказом отримання особою ЕЦП є не вказівка на номер мобільного телефону, а довідка установи банку, чи установи, що надає відповідні сертифікати з прив"язкою до реєстрацівйного номеру облікової картки платника податку, чи паспорту громадянина України (а.с. 34). Крім того, відсутній розрахунок заборгованості відсотків у розмірі 115360,00 грн, та строкової заборгованості за відсотками у розмірі 108 288,00грн, в той час як розмір позики становить лише 8000,00грн., а розмір відсотків, які нібито мала сплатити відповідач за користування позикою складав 4320,00 (А.с. 39 зворот) Також, Відповідач не скористався правом на подання відзиву та не надав доказів, як і документів, які б підтверджували безспірність заборгованості, на підставі яких здійснено виконавчий напис. Таким чином суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН». Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved