Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

11 березня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення права на аліменти. Позивачка зазначила, що на підставі судового наказу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2014 року з неї на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 20 січня 2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Проте з 10 лютого 2014 року неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Тому позивачка звернулася до суду та просить звільнити її від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO].. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заявлені у позові підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивачки згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до судового наказу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 20 січня 2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно акту про фактичне проживання громадянина та склад його сім"ї від 20 лютого 2014 року, складеного виконавчим комітетом Куйбишевської селищної ради Запорізької області , встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матір"ю [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В якості підстав для звільнення від сплати аліментів, позивачка посилається на те, що одна їхня спільна дитина мешкає разом з нею, тому відповідач [PERSON] не має права на отримання на неї аліментів. Основним предметом доказування по даній справі є місце проживання дитини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України обов'язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від дитини. Cтаттями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Доводи позивача щодо проживання однієї дитини разом з нею на теперішній час знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Таким чином, стягнення аліментів з матері , за період проживання з нею дитини є незаконним та суперечить самому змісту аліментних зобов'язань, оскільки обов'язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, суд, з"ясувавши обставини справи, вважає за необхідне звільнити позивача [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], які стягуються відповідно до судового наказу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2014 року.

Outcome: approved