Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі сумі 1500 грн. щомісячно, до повноліття сина [PERSON], а потім у сумі 1000 грн. щомісячно, до повноліття доньки [PERSON], а потім у сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, також аліменти на її утримання в сумі 200 грн. до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку та витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність; позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 15, 18). Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.\~224 та ч. 2 ст.\~158 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що між сторонами зареєстровано шлюб 16.11.2001 року Виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №12 (а.с. 2). Відповідно до свідоцтв про народження, сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4, 5). З копій довідок №2027 та №2028, які видані 08.11.2016 року Виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що позивач проживає разом з дітьми за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Сінгури, вул. Зарічна (50-річчя Жовтня), буд. 14, які перебувають на її утриманні (а.с. 8). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст\~глави 15 СК України\~вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід, а також враховуючи стан здоровя дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання трьох дітей в твердій грошовій сумі 1500 грн., тобто по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не меньше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина [PERSON], а потім у сумі 1000 грн. щомісячно, до повноліття доньки [PERSON], а потім у сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] в сумі 200 грн. на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 14.01.2019 року, починаючи з 23.11.2016 року. За змістом статей\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було, як не було надано і документів, які б підтверджували наявність у відповідача на утриманні непрацездатних осіб. Частиною 1\~статті 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до статті 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із здійсненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Частина перша статті 84 ЦПК передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Що стосується витрат на правову допомогу у сумі 200 грн., то суд відмовляє в стягненні вказаних судових витрат, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують понесені витрати на правову допомогу у відповідності до вимог п. п. 47, 48\~ Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого\~ суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". Витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально. Наявність у матеріалах справи лише квитанції до прибуткового касового ордеру №191 від 17.11.2016 року (а.с. 8а), виданого адвокатом [PERSON], не дає підстав суду задовольнити вказану вимогу. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу не обґрунтовані, не доказані і не підлягають задоволенню.

Outcome: partial