Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур національної академії аграрних наук України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки в якому зазначив, що працював в Державного підприємства «Дослідне господарство ЕЛІТНЕ» Інституту олійних культур національної академії аграрних наук України» з 02.06.2003 р. на посаді інженера наладчика в відділі по доробці насіння та маркетингу. 21.01.13 року на підставі наказу № 14-к був звільнений з роботи за ст.36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. На день звільнення з роботи відповідач мав перед ним заборгованість по заробітній платі у загальній сумі 3 727 грн.96 коп., що підтверджується довідкою № 316 від 16.09.2013 року. Однак, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення,_відповідач в день звільнення не провів з ним повний розрахунок та не виплатив заборгованість по заробітній платі за вказаний період. Крім того, відповідно до вимог ч.І ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній Його середній заробіток складав 2420 грн. Термін затримки розрахунку з ним у зв'язку із звільненням складає дев'ять місяців з 21.01. 2013 р. по 21.10.2013 р..Таким чином, відповідач повинен сплатити йому 2420 грн. х 9 міс. = 21780 грн. Позивач не наполягав на збільшенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по день винесення судом рішення. Також позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «ЕЛП інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України на його користь витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги у в сумі 300 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи по суті повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Але, допитаний в попередніх судових засіданнях, позов визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 3727 грн.96 коп, проти стягнення 21780 грн згідно ст.. 117 КЗпП України заперечував, суду пояснював, що [PERSON] був звільнений з ДП «Елітне» 21.01.2013 року, але в день звільнення він не працював, тому і не отримав трудову книжку та розрахунок. Після 21.01.2013 року та по день звернення до суду [PERSON] за трудовою книжкою та розрахунками до адміністрації не звертався, тому представник відповідача вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки, заперечував проти стягнення також коштів за надання правової допомоги. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно, в строки, передбачені договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві з 02.06.2003 р., що підтверджено його трудовою книжкою. Наказом №14-к від 21.01.2013 р. [PERSON] був звільнений з роботи за згодою сторін за ст. 36 п.1 КЗпП України. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, не виплачував позивачу щомісячно заробітну плату в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 21.01.2013. за ним утворилась заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 3727 грн. 96 коп, що підтверджено довідкою №316 від 16.09.2013 р. та підлягає стягненню на його користь. Відповідач не спростував вказані обставини. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день встановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звільнений з роботи 21.01.2013., що підтверджено копією його трудової книжки. Разом з тим, при звільненні позивача, відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 3727 грн.96 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 21780 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] (2420 грн. (середньомісячна зарплата) х 9 місяців затримки розрахунку = 21780 грн) Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат за надання юридичної допомоги в сумі 300 грн., підлягають задоволенню, оскільки ним представлена квитанція від 09.10.2013 року , б/н про сплату цих коштів адвокатському об'єднанню Запорізької обласної колегії адвокатів юридичній консультації Ленінського району м. Запоріжжя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводи представника відповідача, що 21.01.2013 року позивач не працював та з власної вини не отримав розрахунок та трудову книжку вчасно належними та допустимими доказами не підтверджені. Під час розгляду справи по суті, 19.12.2013 року, представником відповідача на огляд в судовому засіданні було надано Книгу обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ДП «ДГ «Елітне» ІОК НААН» з підписом [PERSON] про отримання трудової книжки 22.01.2013 року. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що підпис у книзі про отримання трудової книжки зроблений ним, але дата 22.01.2013 зазначена не ним. В письмовому вигляді представник відповідача надіслав до суду поштою клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, але ухвала суду від 29.01.2014 року про витребування доказів, а саме : оригіналів документів для проведення експертизи самим відповідачем виконана не була, і оригінали документів суду не надані. Крім того, надіславши до суду клопотання про проведення експертизи, не виконавши ухвалу суду від 29.01.2014 року про витребування доказів, представник відповідача , отримуючи судові повістки, почав ухилятися від явки до суду. Таким чином, дослідивши всі докази по справі , суд вважає , що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 25807 грн. 96 коп. Оскільки позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільняється від спати держмита, то ця сума, яка складає 258 грн. 08 коп., підлягає стягненню з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved