Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

До Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], 1958 року народження. Заява мотивна тим що, 24.09.2016 р. о 11:10 год. швидкою психіатричною бригадою доставлена [PERSON] до ТМО «Психіатрія». Рішенням Мінського районного народного суду м.Києва від 20.02.1986 р. [PERSON] визнана недієздатною. За рішенням Виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 24.03.1986 р. було призначено її опікуном призначена мати[PERSON], яка 26.09.2016 р. звернулася до психіатричного закладу із заявою про госпіталізацію її дочки [PERSON], оскільки вважає, що остання потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В судовому засіданні представник психічного закладу Нечипоренко М.Г. (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки, попередні курси лікування і те, що хвора потребує стороннього догляду та нагляду, показань для лікування в умовах психіатричного стаціонару на час огляду не виявлено. Але, враховуючи категоричне наполягання опікуна на стаціонарному лікуванні [PERSON], психіатричний заклад вирішив звернутися до суду для вирішення цього питання. На теперішній час за станом здоров'я пацієнтка є безпечною для оточуючих. Опікун має можливість звернутися до лікаря-психіатра за місцем проживання для нагляду за хворою в амбулаторному порядку. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, не змогла через наявне захворювання (є інвалід 1 групи), взагалі не змогла висловитися в судовому засіданні. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її дочки, та пояснила, що з 1979 року дочка перебуває під наглядом психіатра, інвалідом 1 групи за психічним захворюванням довічно. Дочка веде себе дуже неадекватно, збуджена, не спить вночі, кричить, втікає з дому, конфліктує з сусідами. В зв'язку із загостренням стану дочки, який вона вважає небезпечним, вимушена була викликати психіатричну швидку медичну допомогу. Додала, що з 2001 р. [PERSON] знаходилась в спеціалізованому інтернаті, а в лютому 2015 р. вона забрала її і з цього часу вони проживають дома. Прокурор в судовому засіданні вважала необхідним відмовити в госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки відсутні встановлені законом підстави для цього. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Мінського районного народного суду м.Києва від 20.02.1986 р. у цивільній справі № 2-831/1986 р. [PERSON], 1958 року народження, визнана недієздатною. Рішенням Виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 24.03.1986 р. опікуном [PERSON] призначена мати - [PERSON]. 26 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до директора ТМО «Психіатрія» із заявою та просила госпіталізувати її недієздатну дочку [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки в останньої погіршився психічний стан. 24.09.2016 р. о 11:10 год. психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги [PERSON], 1958 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], була доставлена до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована на підставі заяви [PERSON] На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»,згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] є інвалідом 1 групи за психічним захворюванням безстроково, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту лікарсько-консультативної комісії від 26.09.2016 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки, попередні курси лікування в стаціонарі і те, що хвора потребує стороннього догляду та нагляду, показань для лікування в умовах психіатричного стаціонару на час огляду не виявлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що передбачені законом підстави для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу відсутні. А відтак заява ТМО «Психіатрія» не підлягає задоволенню. [PERSON], як опікун недієздатної [PERSON], має можливість у встановленому законом порядку звернутись для отримання амбулаторної психіатричної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, недієздатна [PERSON] була доставлена до ТМО «Психіатрія» 24.09.2016 р. (субота), психіатричний заклад звернувся до суду - 26.09.2016 р. В зв'язку з чим, з цього часу знаходилась ТМО «Психіатрія» в період перебування справи в провадженні суду. На підставі викладеного, ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу ", Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р.,

Outcome: dismissed