Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

08 серпня 2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON], на її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1860,00 гривень, на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, та в них народилися п"ятеро спільних дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося та шлюб було розірвано. Четверо дітей залишились проживати з позивачем, відповідач фактично припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере ніякої участі у їх вихованні. Як відомо позивачу, відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх та повнолітніх дітей у відповідача немає. Позивач - [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що від шлюбу із відповідачем вони мають п'ятьох спільний дітей. Четверо дітей проживають із нею, та знаходяться на її утриманні. Діти часто хворіють простудними захворюваннями, донька [PERSON] має проблеми із зором. Позивач працює соціальним робітником, має невеликий заробіток, що становить близько 1000-1200 грн. на місяць, має у власності будинок в с.Журавка. Інвалідність не оформляла, знаходиться на обліку в обласному онкодиспансері. Інших утриманців не має. Діти навчаються в школі та потребують матеріального забезпечення. Мінімально, на утримання дітей необхідно 4000 грн. на місяць. Після розлучення та від'їзду відповідача на роботу в м. Бровари, він декілька разів надсилав невеликі грошові суми на утримання дітей. Відповідач досягнув віку 60 років, та намагався оформити пенсію, однак, як відомо позивачу, відповідачу було відмовлено через відсутність необхідного страхового стажу. Відповідач працює на автозаправці в м. Бровари, його дохід складає близько 8000 грн. Стан здоров'я відповідача задовільний, він не має інвалідності, однак страждає на серцево-судинні захворювання. В його власності перебував автомобіль Мазда 1986 р.в. Інших утриманців або дітей відповідач не має. Син [PERSON] проживає разом із батьком. Позивач проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет - https://vr.cn.court.gov.ua/sud2504/pres-centr/visas_to_court/030920181, в судове засідання не з'явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст.280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-11). Крім того, сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні батька (а.с. 7). За рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Згідно до довідки про склад сім'ї виданої Журавською сільською радою Варвинського району Чернігівської області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входять діти: син - [PERSON], та доньки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16). У відповідності до медичних довідок, діти знаходяться на обліку у сімейного лікаря Журавської СЛА (а.с. 12-15). У відповідності з вимогами ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років - 1559 гривень, для дитини віком від 6 до 18 років - 1944 гривні. Доказів того, що відповідач має, окрім зазначених позивачем, інших утриманців або незадовільний стан здоров'я, суду не надано. Інформація про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів відповідача, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, в матеріалах справи відсутня. Беручи до уваги задовільний стан здоров'я дітей та матеріальне становище дітей, що потребує поліпшення; матеріальне становище платника аліментів, щодо якого відсутня інформація про його непрацездатність; відсутність інформації про його незадовільний стан здоров'я; а крім того, зважаючи на обов'язок іншого із батьків утримувати дітей, кількість утриманців, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, здійснити стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача в твердій грошовій сумі 1050 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180-184 СК,

Outcome: partial