Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, входить 1/3 частина будинковолодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1, 10 га, що знаходиться на території Гермаківської сільської ради. Поряд з тим, зазначив, що на дану спадщину він претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя, а саме, 20 грудня 2005 року, померлий склав заповіт, яким заповів все своє майно йому. Після смерті батька прийняв спадщину, подавши заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте свої спадкові права на частину будинковолодіння та земельну ділянку, оформити не може, оскільки нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину будинковолодіння, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, на земельну ділянку у зв»язку з тим, що право власності на неї зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2016 року на підставі реєстрації іншого речового права, тобто після смерті спадкодавця. А тому, просив суд визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку площею 1, 10 га, що знаходиться на території Гермаківської сільської ради та належала батькові згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. До суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує повністю. Представник відповідача Гермаківської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява, в якій така просила справу слухати у відсутності представника, при цьому, зазначила, що не зеперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] в с.Гермаківка Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 27 грудня 2015 року Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Ще за життя, а саме 20 грудня 2005 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON], що сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 20 грудня 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гермаківської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №111. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, подавши заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, де 03.10.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/3 частину будинковлодіння в [ADDRESS], йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, та відмовлено в оформленні спадкових прав щодо земельної ділянки, площею 1, 10 га, що належала [PERSON], у зв»язку з тим, що право власності на дану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2016 року на підставі реєстрації іншого речового права, а саме Договору оренди земельної ділянки від 19 травня 2016 року. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №1096/02-14 від 03.10.2016 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1506/02-31 від 06.12.2016 року та з матеріалів спадкової справи № 127/2016 відкритої 25.05.2016 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий [PERSON], відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власніть") він, його дружина [PERSON] та позивач [PERSON], були його членами, що стверджено копією особового рахунку з погосподарської книги Гермаківської сільської ради за 1986 - 1990 роки, 1991 - 1995 роки, довідкою Гермаківської сільської ради від 05.10.2016 року №1330. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння № 51, в якому проживали, та яке розташоване по [ADDRESS], проте, у визначеному порядку своє право власності на вказаний нерухомий об"єкт не оформили, та у відповідному органі не зареєстрували. З копії рішення №75 17 сесії 21 скликання Гермаківської сільської ради Борщівського району від 26 листопада 1993 року вбачається, що [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 97 га, з них для обслуговування житлового будинку 0, 20 га та 0, 77 га для ведення особистого підсобного господарства. Судом встановлено, що окрім позивача, як спадкоємця за заповітом, спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори та суду відповідні заяви. Інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №1096/02-14 від 03.10.2016 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1506/02-31 від 06.12.2016 року та з матеріалів спадкової справи № 127/2016 відкритої 25.05.2016 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 23 серпня 2016 року, виготовленого Борщівським районним бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 357537 грн. Відповідно до ст. ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, аналізуючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] і за ним слід визнати, право власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS]. Поряд з тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають. Такий висновок суд обгрунтовує слідуючим. Так, судом встановлено, що померлому [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на землю [NUMBER] належала земельна ділянка площею 1, 10 га для ведення сільського господарства, що розташована на території Гермаківської сільської ради. Вартість даної земельної ділянки власником якої є [PERSON], становить 17394, 02 грн. (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий відділом Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області). Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України ( в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. А отже, за наявності Державного акту, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, даних про його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 104, існують підстави для видачі позивачу, як спадкоємцю останнього, свідоцтва про право на спадщину. Встановлені нотаріусом факти щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належне спадкодавцю [PERSON], які за висновком нотаріуса свідчать про те, що така дія була вчинена на підставі документів, що суперечать чинному законодавству, свідчить про допущенні при цьому уповноваженою особою суб»єкта державної реєстрації прав помилки, але ніяким чином не спростовує чи заперечує право власності померлого на земельну ділянку. А тому, зазначене право [PERSON] підлягає спадкуванню. Нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій посилається на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 03.10.2016 року за №69615309, згідно якої встановлено, що право власності на дану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2016 року на підставі реєстрації іншого речового права, а саме Договору оренди земельної ділянки б/н від 19 травня 2016 року, підписаного між ТОВ «Агрофірма Постолівська» та [PERSON], який помер [INFO]. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку належну [PERSON], який помер [INFO]. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: partial