Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

позивач [PERSON] 28 травня 2019 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Очеретинської селищної ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що з 2006 року він користується будівлею, а саме виробничим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Дана будівля розташована на території колишнього підприємства цегляного заводу, який на час початку його користування спірною будівлею було ліквідовано. Позивач користувався вказаною будівлею для зберігання та обслуговування власного автомобілю. Весь цей час жодних претензій щодо неправомірного заволодіння вказаною будівлею до позивача не було. Просить визнати за ним право власності на виробничий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 129,10 кв.м. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 червня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 19 червня 2019 року (а.с.12-13). Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 19 червня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 16 липня 2019 року (а.с.16-17). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належними чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав. У відповідності до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі справи вбачається, що відповідно технічному паспорту на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 129,10 кв.м., технічна документація на спірну будівлю зроблена ТОВ "Авдіївське бюро технічної інвентаризації" на ім"я [PERSON] (а.с.6-9). 19 червня 2019 року до суду була надана заява відповідача Очеретинської селищної ради про підтвердження факту користування [PERSON] будівлею, розташованою за адресою: [ADDRESS] , з 2006 року (а.с.22). Отже, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач, є: законність об`єкту володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність. Суд, вважає, що добросовісність та відкритість володіння домоволодінням доведена позивачем у судовому засіданні. Будь-яких доказів на спростування такого висновку до суду надано не було. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати право власності за набувальною давністю на на виробничий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 129,10 кв.м.

Outcome: approved