Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що\~ 26.04.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набув право власності на 67/100 частин житлового будинку №42 по вул.Лісовій в с.Горщик Коростенського району Житомирської області. Співвласником іншої 33/100 частини вказаного будинку є [PERSON]. Зазначає, що вказана частина житлового будинку, яка дісталась йому як спадщина від рідного дядька [PERSON], була виділена спадкодавцю у користування, з подальшим визнанням за ним права власності, на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16.08.2007 року по цивільній справі № 2-п-2035/2005 та додатковим рішенням у цій справі від 31.05.2012 року. Незважаючи на наявність у нього права власності на вищевказану частину будинку відповідач чинить перешкоди в користуванні належною йому на праві власності частиною житлового будинку, не надає доступу до житлового приміщення. Зокрема, [PERSON] перешкоджає йому облаштувати окремий вхід із вікна веренди, як це визначено висновком експерта та відповідно до нього вищевказаним рішенням суду. Факти чинення відповідачем перешкод зафіксовані відповідним актом та стверджуються результатами перевірок за його скаргами до [PERSON] Вважає дії відповідача неправомірними та просить судовим рішенням усунути перешкоди в користуванні належною йому частиною житлового будинку, що становить 67/100 шляхом вселення у будинок, а також зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у виконанні будівельних та ремонтних робіт, визначених рішенням апеляційного суду Житомирської області № 2-п-2035/2005 від 16.08.2007 року, з метою переобладнання 67/100 частин житлового будинку в окрему ізольовану квартиру з окремим виходом через частину веранди на вулицю. Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про отримання судових викликів, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред"явлених вимог суду не подала. Свідок [PERSON] показав, що на прохання [PERSON] їздив з ним в с.Горщик Коростенського району, а саме до будинку, який належить останньому. Він був очевидцем того, як жінка, яка на той час перебувала в будинку і до них не вийшла, повідомила про те, що до будинку [PERSON] не допустить. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] доводиться їй чоловіком. У спадок чоловік отримав частину будинку в с.Горщик Коростенського району, однак відповідач у справі чинить йому перешкоди у доступі до будинку, внаслідок чого вони вимушені були звертатись до відповідних органів. Вислухаши сторону позивача, показання свідків та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.\~ Судом встановлено, між сторонами виникли правовідносини, повязані з користуванням житловим приміщенням будинку №42 по вул.Лісовій в с.Горщик Коростенського району Житомирської області, який перебуває у спільній частковій власності сторін. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.04.2016 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Житомирської області позивач є власником 67/100 частин вказаного будинку. Право власності позивача на 67/100 частин житлового будинку №42 по вул.Лісовій в с.Горщик Коростенського району також стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.\~ Співвласником іншої частини вказаного будинку, яка складає 33/100 частин, є [PERSON]. Належна позивачу частина житлового будинку дісталась останньому після смерті [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16.08.2007 року у справі №2п-2035/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю та його розподіл ухвалено про розподіл будинку №42 по вул.Лісовій в с.Горщик Коростенського району Житомирської області та виділено у користування [PERSON] кімнати №7, площею 11 кв.м, №6, площею 7, 4 кв.м., та частину приміщення №1 площею 10, 5 кв.м.. [PERSON] виділено у користування кімнати №5 площею 10, 5 кв.м., №4 площею 21, 7 кв.м., №3 площею 13, 5 кв.м., №2 площею 5, 6 кв.м. та частину кімнати №1 площею 5, 48 кв.м. Визначений судом, відповідно до висновку експерту, порядок користування житловими приміщеннями потребує виконання певних робіт для здійснення переобладнання будинку у дві ізольовані квартири. Вказаним рішенням суду виконання таких робіт покладено як на спадкодавця позивача так і на відповідача у справі. Додатковим рішенням у цій справі від 31.05.2012 року за [PERSON] визнано право власності на 33/100 часток домоволодіння №42 по вул.Лісовій в с.Горщик Коростенського району Житомирської області, а за [PERSON] на 67/100 часток вказаного домоволодіння. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець позивача не виконав дій по переобладнанню будинку, покладених на нього судовим рішенням. Жодних дій також не вчинила і відповідач. Отримавши правовстановлюючі документи на право власності на спірний будинок позивач має намір здійснити роботи по переобладнанню, які покладались судовим рішенням на його спадкодавця. Проте, відповідач чинить позивачу перешкоди у доступу до будинку, що стверджується показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні, а також матеріалами перевірок за зверненнями позивача до [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього, а тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення в належне на праві вланості житло. Враховуючи, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права користування належним останньому на праві власності житловим приміщенням, а також, що без здійснення визначених рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16.08.2007 року у справі №2п-2035/2005 робіт не можливо переобладнати спірний будинок у два ізольовані приміщення, відповідно до належних сторонам часток, оскільки вільного доступу до будинку позивач внаслідок протиправної поведінки відповідача не має, що стверджується наявними у справі доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved