Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Пийтерфолвівської сільської ради про визнання права власності на будинок. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] (що підтверджується копією її паспорта та свідоцтвом про смерть). Позивач є внучкою та єдиним спадкоємцем незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки по вул. [ADDRESS] в с. Тисобикень, які належать її бабусі на підставі договору дарування та Державного акту на землю. Після смерті бабусі позивач звернулася до державного нотаріуса Боричок К.В. щодо оформлення спадщини на право приватної власності на будинок та землю. Листом № 104/01-16 від 17.04.18 року державний нотаріус повідомила позивача, що необхідно звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області для встановлення факту родинних відносин, а саме: що позивач являється рідною внучкою покійної [PERSON] Після чого [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Так, рішенням Виноградівського районного суду від 10.05.2018 року (справа №299/1052/18) було встановлено факт, що [PERSON], [INFO] - є рідною внучкою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в с. Тисобийкень, вул. [ADDRESS]. Пізніше, позивач повторно звернулася до державного нотаріуса Боричок К.В. щодо оформлення спадщини на право приватної власності на будинок та землю. Однак, повторно отримала відмову від 13.09.2018 року за №341/01-16 в якій нотаріус зазначив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом / Заповітом/ після померлої [PERSON], немає можливості оскільки немає правовстановлюючих документів на спадкове майно. Жодних оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не змогла знайти, а витребувала тільки ксерокопії таких документів. Належність спадкового будинку [PERSON] стверджується довідкою Виноградівського РБТІ №733 від 12 вересня 2018 року про те, що житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], Виноградівського району, Закарпатської області на підставі договору дарування незакінченого будівництвом житлового будинку. Належність спадкової земельної ділянки [PERSON] стверджується, копією договору дарування незакінченого будівництвом житлового будинку від 08 квітня 2003 року та копією державного акту від 15 листопада 2002 року. У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів позивач змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без особистої участі позивача та її представника. Представник відповідача Пийтерфолвівської сільської ради будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву згідно якої вимоги позивача визнає та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Рішенням Виноградівського районного суду від 10.05.2018 року (справа №299/1052/18) встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, а саме встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною внучкою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в с. Тисобийкень, вул. [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], Виноградівського району Закарпатської області, який належав спадкодавцю на підставі договору дарування незакінченого будівництвом житлового будинку від 08.04.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за реєстровим номером 939, та земельна ділянка (для будівництва житлового будинку і господарських будівель), загальною площею 0,12 га,в [ADDRESS], Закарпатської області, яка належала померлій на підставі договору дарування від 08 квітня 2003 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Петрівською сільською радою Виноградівського району 15.11.2002 року. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї бабусі - спадкодавця [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті своєї бабусі спадщину прийняла у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем у спадковому будинку, що стверджується довідкою Пийтерфолвівської сільської ради № 02-38/261 від 11.04.2018 року. Згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради № 02-38/1350 позивач прописана і проживає в житловому будинку в с.Тисобикень, [ADDRESS] з 1986 року і буде розраховуватись за комунальні послуги. Довідка видана на підставі записів погосподарської книги. З довідки Пийтерфолвівської сільської ради № 02-38/1003 від 15.11.2016 року встановлено, що внаслідок зміни нумерації будинків в 1991 році номер спадкового житлового будинку змінений з № 147 на № 145. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті бабусі позивач звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Листом державного нотаріуса від13.09.2018 року за №341/01-16 позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом / заповітом/ після померлої [PERSON], немає можливості оскільки немає правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих докуменитів на спадкове майно у позивача відсутні, - наявні тільки копії таких. Позивачем було подано оголошення в газету "Новини Виноградівщини" за № 37 (8591) від 22.09.2018 року про втрату державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до «Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Тисобикень, [ADDRESS] загальною площею 95,1 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., рахується за покійною [PERSON] Щодо земельної ділянки для ведення та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] в с. Бобове, Виноградівського району, відповідно до витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 09.10.2018 року , станом на жовтень 2018 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 108 934,44 грн. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю На підставі наведеного,

Outcome: approved