Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2», Соломянська районна в м. Києві державна адміністрації, Комунальне підприємство «Чоколівське» Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації - про визнання права власності на частину житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що вона відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» скористалась наданим їй правом і взяла участь у приватизації державного житлового фонду у 1995 році. Організацію процесу приватизації здійснював ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2». В результаті приватизації державного житлового фонду було оформлено свідоцтво про право власності на житло від 01 лютого 1995 року. Свідоцтвом посвідчено, що гр.. [PERSON] належить на праві приватної спільної власності в рівних долях із громадянином [PERSON] квартира [ADDRESS]. Свідоцтво було оформлено згідно із розпорядженням від 01. 02. 1995 року №236 органу приватизації Реєстрації права приватної власності належним чином була здійснена у БТІ, що засвідчено записом у реєстровій книзі за №3660 від 02. 02. 1995 року. Позивачем та відповідачем-1 був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 3 лютого 1995 р., згідно якого позивач сплачувала витрати на утримання житлового приміщення. Інший співвласник житлового приміщення - [PERSON] у 2008 році помер, його спадкоємцем є [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що вона не отримувала оригіналу Свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 1995 p., внаслідок чого не в змозі повноправно реалізувати право власності згідно із Конституцією та законами України, в зв'язку з чим позивач просила суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового приміщення, розташованого за адресою м. Київ, вул. Ушинського, кв. 1 буд. 30/2 як такої, що набула право на вказане приміщення результаті його приватизації; - зобов'язати Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію видати дублікат Свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 1995 р. громадянці [PERSON], як співвласнику житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач Соломянська районна в м. Києві державна адміністрації в судове засідання свого представника не направили, надавши в процесі розгляду справи письмові заперечення в яких представник відповідача посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК AT «Промтехмонтаж-2», позивачу належить на праві приватної часткової власності квартира [ADDRESS]. Дублікат свідоцтва про право власності оформлюється на підставі архівних документів, що зберігаються в органах, які оформили право власності, куди необхідно звернутися позивачу. Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація немає можливості оформити дублікат свідоцтва про право власності на квартиру за вказаною адресою без архівних документів приватизаційної справи. Таким чином, на думку представника відповідача, Соломянська районна в місті Києві державна адміністрація не порушувала прав позивача, в зв'язку з чим представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в частині зобов'язання Соломянську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити певні дії. Також представник Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації просив суд розгляд справи провести у відсутність представника адміністрації (а.с. 74). Відповідачі ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» та Комунальне підприємство «Чоколівське» Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представників відповідачів суд не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно з ст. 224 ЦК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зважаючи на заяву представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» скористалась наданим їй правом і взяла участь у приватизації державного житлового фонду у 1995 році. Вбачається, що організацію процесу приватизації здійснював ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2». В результаті приватизації державного житлового фонду було оформлено свідоцтво про право власності на житло від 01 лютого 1995 року (а.с. 15). Свідоцтвом посвідчено, що гр.. [PERSON] належить на праві приватної спільної власності в рівних долях із громадянином [PERSON] квартира [ADDRESS]. Свідоцтво було оформлено згідно із розпорядженням від 01. 02. 1995 року №236 органу приватизації Реєстрації права приватної власності належним чином була здійснена у БТІ, що засвідчено записом у реєстровій книзі за №3660 від 02. 02. 1995 року Встановлено, що [PERSON] та ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 3 лютого 1995 р., згідно якого [PERSON] сплачувала витрати на утримання житлового приміщення (а.с. 12-14). Інший співвласник житлового приміщення - [PERSON] у 2008 році помер, його спадкоємцем є [PERSON] [INFO] (а.с. 16). Вбачається, що [PERSON] не отримувала оригінал Свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 1995 p., внаслідок чого не в змозі повноправно реалізувати право власності згідно із Конституцією та законами України, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Судом встановлено, що [PERSON], через свого представника неодноразово зверталась до КП «Чоколівське", що на даний час виконує функції житлового-експлуатаційної організації та згідно Договору від 3 лютого 1995 р. надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, проте [PERSON] було повідомлено (вих. №1472/45 від - 01.09.2014 р.) про неможливість надання копії свідоцтва про права власності. Окрім того, [PERSON], через свого представника, зверталась до Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності та отримала відповідь (вих. № 108-108/ Д 930- 1474 від 12.08.2014 року) про те, що дублікат свідоцтва про право власності оформлюється на підставі архівних документів, що зберігаються в органах, які оформили право власності. Розпорядження органу приватизації було видано ЖКК AT «Промтехмонтаж-2», до якого було запропоновано звернутися позивачу. Також вбачається, що [PERSON], через свого представника вчиняла дії щодо розшуку ЖКК AT «Промтехмонтаж-2», що у 1995 році здійснювало організацію процесу приватизації, проте незважаючи на всі зусилля відповідача-1 не вдалося розшукати. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту права та інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Верховний суд України у листі від 01.04.2014 р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" роз'яснив: Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Невизнання відповідачем майнових позивача є підставою для захисту його речового права на підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України у спосіб, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом визнання права. За таких обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved