Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя 03.08.2011 склав заповіт, яким заповідав їй все належне йому майно. На день смерті [PERSON] належав житловий буд. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.1994 та земельна ділянка, площею 0,357 га на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 07.05.1998. Як зазначає заявник, з метою оформлення спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса КМНО Перепелиці Н.Ю., однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки у вказаних документах невірно вказано прізвище власника « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також наявні виправлення та застереження, які не допускаються. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що усунути наявні розбіжності неможливо, що перешкоджає реалізації її спадкових прав, заявник просить задовольнити її заяву. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку окремого провадження, а також витребувано у приватного нотаріуса КМНО Перепелиці Н.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від заявника надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, вимоги заяви підтримує. Заінтересована особа - приватний нотаріус КМНО Перепелиця Н.Ю. в судове засідання не з`явилась, надавши суду листа, в якому просить розглядати справу в її відсутність. Представник заінтересованої особи - Верем`яцької сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03.08.2011 [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] все своє майно. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з буд. [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.1994, та земельна ділянка, площею 0,357 га, що належала померлому на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 07.05.1998. Постановою приватного нотаріуса КМНО Перепелиці Н.О. заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у вказаних правовстановлюючих документах наявні виправлення у прізвищі власника нерухомого майна, а саме зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також наявні виправлення та застереження, що є недопустимим. Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту належності цих документів [PERSON] - неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документів, які необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому трудової книжки та диплому. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права на отримання спадщини за заповітом з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] були видані вищевказані правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. Однак, вони містять неправильне написання його прізвища « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також виправлення та застереження, які не допускаються. Усунення вказаних неправильностей можливо лише шляхом встановлення факту належності [PERSON] вказаних документів. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявнику повною мірою реалізувати свої спадкові права як спадкоємця [PERSON] за заповітом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved