Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

17.10.2014р. [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми. Ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2014р. було відкрито провадження по справі та вжито заходи забезпечення позовних вимог (а.с. № 24, 45). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015р. скасовано ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2014р. щодо заходів забезпечення позову (а.с. № 26-27 виділ.матеріал.). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2015р. відмовлено у задоволені апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 02.02.2015р. про повернення заяви про забезпечення позову (а.с. № 66-67 виділ.матеріал.). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 09.12.2013р. - а.с. № 67) в судовому засіданні посилалися на те, що відповідно до положень ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сума 5925 доларів США, яку [PERSON] отримала від [PERSON] 11.01.2012р., оскільки договор купівлі-продажу від 25.11.2011р. не був нотаріально посвідчений, отже в силу вимог цивільного законодавства є нікчемним. Просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки грошову суму 5925 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день винесення рішення суду разом із судовими витрати по справі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання по справі, призначені на 09.12.20154р., 02.02.2015, 04.03.2015р. та 08.04.2015р. неодноразово не з'явилася, повідомлялася про дату судових засідань за адресою, наданою АДП ГУМВС м. Дніпропетровська (а.с. № 23), а саме: [ADDRESS], між тим, конверти з цієї адреси поверталися до суду з позначкою „за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 51-52, 80-81, 87а). Відповідачка повідомлялася про дати судових засідань 02.02.2015р., 04.03.2015р. та 08.04.2015р. також шляхом вручення або направлення судових повісток її представнику - [PERSON] (діє за дорученням від 11.11.2015р. - а.с. № 56), в справі є відповідні розписки або поштові повідомлення про отримання представником відповідачки судових повісток на ці дати, що є належним повідомленням на вимогами ЦПК України (а.с. № 65, 79, 87). Ні відповідачка, ні її представник заяв про відкладення слухання справи 02.02.2015р., 04.03.2015р. та 08.04.2015р. суду не надали, про причини своєї неявки суд не сповістили. За таких обставин, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України розглянути справу за відсутністю відповідачки (її представника), та з урахуванням того, що з тексту клопотання до суду та відзиву на позов від 09.12.2014р. (а.с. № 63-64, 68-69) вбачається, що відповідачка позовні вимоги не визнає, отже її заперечення щодо позовних вимог будуть враховані судом при розгляді справи, суд вважає, що є підстави винести рішення суду на загальних засадах ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено, що 25.11.2011р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу № 1, відповідно до умов якого відповідачка зобов'язалася продати, а позивач - придбати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 5-12, оригінали цих двох екземплярів договорів було оглянуто головуючим в судовому засіданні 08.04.2015р. (а.с. № 96-97)). Відповідно до умов п. 2.1.1. відповідачка взяла на себе зобов'язання до 20.12.2011р. надати всі необхідні для підписання та нотаріального оформлення вищевказаного договору документи (а.с. № 5, 9). Згідно відміток на договорі, відповідачка отримала грошові кошти 11.01.2012р. в загальному розмірі 5925 дол. США (а.с. № 8). Відповідачка в порушення взятих на себе зобов'язань, не виконала належним чином умови договору від 25.11.2011р., що в свою чергу призвело до того, що договір не було посвідчено нотаріально. Таким чином, з урахування положень ч. 1 ст. 220 ЦК України, договір купівлі-продажу № 1/ від 25.11.2011р. вважається нікчемним. Постановою судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 02.10.2013р. по справі № 6-88цс13 була викладена правова позиція, яка визначає, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. Вищевказаний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] вважається нікчемним через недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення цього договору, а тому судом встановлено, що між сторонами відсутні договірні зобов'язання та при винесені даного рішення можливо застосувати положення ст. 1212 ЦК України. Таким чином, відповідачка повинна повернути позивачеві безпідставно набуте майно - грошові кошти в розмірі 5925дол. США, що є еквівалентом 138 941грн. 25коп. (згідно відомостей Нацбанку станом на 07.04.2015р., 100 доларів США дорівнюють 2345грн.(а.с. № 44), таким чином 5925*2345/100 = 138 941грн. 25коп.) При визначені суми, яка підлягає стягненню, судом прийнято до уваги положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", де зазначено, що якщо позов пред'явлено в іноземній валюті, то сума заборгованості стягується в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду. Заперечення представника відповідача, надані до суду до 09.12.2014р. стосовно того, що відповідачка не підписувала договір та не отримувала грошових коштів, суд оцінює критично, оскільки стороною відповідачки жодного доказу на обґрунтування цих заперечень суду не надано. Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за можливе зазначите те, що листом суду 04.03.2015р. відповідачці та її представникові було повідомлено, що оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, будуть надані представником позивача в судовому засіданні 08.04.2015р. для огляду та можливих клопотань з боку сторони відповідачки або її представника (а.с. № 86) Цей лист суду отриманий представником відповідачки [PERSON] 17.03.2015р. особисто (а.с. № 87). Будучи повідомленими про дату та час слухання справи, сторона відповідачки жодного клопотання про витребування доказів, призначення почеркознавчої експертизи, тощо, суду не надала, натомість, наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів відповідачки (реєстраційного посвідчення, договору купівлі-продажу від 23.09.1997р.) та свідоцтва про її народження (а.с. № 88-93), які були оглянуті в судовому засіданні 08.04.2015р. головуючим по справі, та звірені з ксерокопіями, що знаходяться у справі (а.с. № 97зв.), свідчить про те, що відповідачка бажала виконати умови договору, відповідно до п. 2.1.1 якого зобов'язалась надати правовстановлюючі документи для нотаріального оформлення договору. Підводячи підсумок вищенаведеним аргументам, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Обговорюючи питання про судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 767грн.38коп. (а.с. № 1). Крім того, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 622грн. 03коп., виходячи з того, що ціна позову на день розгляду справи складає 138 941грн. 25коп., отже загальний розмір судового збору складає 1389грн.41коп. (1% від суми 138 941грн. 25коп.), отже сума судового збору на користь держави складає 622 грн. 03коп., виходячи з наступного розрахунку: 1389грн.41коп. - 767грн. 38коп. = 622 грн. 03коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved