Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат, на користь Одеського [PERSON] академії [PERSON] гвардії України за утримання курсанта у вищому навчальному закладі в розмірі 28030 гривень 34 копійки та судових витрат в розмірі 280 гривень 30 копійок. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що наказом начальника [PERSON] академії [PERSON] гвардії України від 01.08.2012 року №422 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу [PERSON]» [PERSON] зараховано до складу курсантів 1-го курсу та поставлено на усі види постачання. Під час навчання в [PERSON] [PERSON] знаходився на повному державному забезпеченні. 12.03.2012 року Міністерством внутрішніх справ і особі начальника [PERSON] академії [PERSON] гвардії України та [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби. Контракт укладено на чотири роки та згідно якого [PERSON] був зобовязаний: проходити військову службу (навчання) в [PERSON] внутрішніх військ МВС України протягом строку дії контракту та проходити подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання. 28.02.2015 року відповідач звернувся з рапортом до начальника [PERSON] про відрахування його з числа курсантів, у звязку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. З постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 «Про порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згодний. Наказом начальника [PERSON] академії [PERSON] гвардії України №57 с/ч від 12.03.2015 року відповідач виключений зі списків особового складу курсантів [PERSON] відповідно до статті 26 частини 6 пункту «и» (систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Витрати на утримання [PERSON] у навчальному закладі склали 28030 гривень 34 копійки, які він добровільно відшкодувати відмовився. У зв'язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду для захисту свої законних прав та інтересів. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.24, 26). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат не проживает по указаному адресу» (а.с. 21, 27). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається особі за адресою її місця проживання, перебування або реєстрації, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З довідки з Тарутинського районного сектору ГУДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON], [INFO], значиться зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року наказом начальника [PERSON] внутрішніх військ МВС України №442 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу [PERSON]» [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямками підготовки із числа військовослужбовців (а.с.5). 01 серпня 2012 року між Міністерством внутрішніх справ в особі: начальника [PERSON] внутрішніх військ МВС України та [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) в [PERSON] внутрішніх військ МВС України курсантами (а.с.6). Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 27 травня 2014 року №526-р [PERSON] внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України перейменовано в [PERSON] гвардії України (а.с.29). На підставі Указу Президента України №497 від 04 червня 2014 року [PERSON] гвардії України надано статус національної та надалі іменувати її [PERSON] академія [PERSON] гвардії України (а.с.30). Згідно рапорту від 28 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся до начальника [PERSON] академії [PERSON] гвардії України про відрахування його з числа курсантів (а.с.7). Відповідно до наказу начальника [PERSON] академії [PERSON] гвардії України від 12 березня 2015 року № 57 с/ч вбачається, що старший сержант [PERSON], командир 412 навчальної групи курсу №6 факультету №2 (інженерно-технічного) виключений зі списків особового складу курсантів [PERSON] академії відповідно до статті 26 частини 6 пункту «и» (у звязку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (а.с.8). Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON] за період навчання з 01 серпня 2012 року по 12 березня 2015 року, відповідно до постанови КМ України №964 від 12.07.2006 року, всього за час навчання було витрачено - 28030 гривень 34 копійки (а.с.9). Відповідно до пункту 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є наявність підстав, передбачених пунктом «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» № 964 від 12 липня 2006 року відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» № 964 від 12 липня 2006 року у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved