Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації; у якій просить суд винести рішення, яким усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , встановивши наступний графік побачень батька [PERSON] з дитиною [PERSON] , без присутності матері [PERSON] : кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин суботи, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин неділі. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося, після народження дитини відповідач стала проживати разом з донькою окремо. При цьому, судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року, виданим у справі № 707/2199/18, із позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що він вчасно сплачує аліменти та бажає брати участь у вихованні доньки, однак з дня народження дитини та по даний час відповідач систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, що проявляється у створенні конфліктних ситуації, не наданні можливості спілкуватися з дитиною наодинці та у місці, відмінному від місця проживання відповідача, ізолюванні дитини від спілкування з батьком. Також, позивач зазначає про те, що на даний час він працює покрівельником у місті Києві з робочим часом з понеділка по п`ятницю, з 09 години 00 хвилин по 18 годину 00 хвилин. У зв`язку з характером та умовами праці, вважає за можливе бачитися з донькою у суботу та неділю що два тижні. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 15 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 травня 2021 року, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову /а.с. 20-21/. 27 травня 2021 року за клопотанням позивача [PERSON] проведення підготовчого розгляду справи відкладено до 07 липня 2021 року. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Бовшика М.Ю. та вирішено судове засідання у даній цивільній справі, що призначене на 07 липня 2021 року, а також всі наступні судові засідання, провести у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника позивача - адвоката Бовшика М.Ю. з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" /а.с. 43-45/. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - Службу у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області; зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області надати у наступне судове засідання висновок щодо участі батька у вихованні малолітньої доньки [PERSON] ; виключено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Службу у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації із числа учасників справи; підготовче судове засідання відкладено до 15 вересня 2021 року /а.с. 49-52/. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02 листопада 2021 року /а.с. 70-72/. 30 вересня 2021 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Валянської В.М. на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення щодо позову, разом з доказами направлення їхніх копій сторонам, відповідно до яких представник третьої особи вважає позовну заяву [PERSON] не достатньо обґрунтованою, адже мати дитини - [PERSON] вказує на те, що не чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою, а, навпаки, хоче, щоб [PERSON] більше спілкувався з дитиною та займався її вихованням. При цьому, представник третьої особи зазначає, що, зі слів матері, вона працює на трьох роботах: у ДП «Перемога Нова» за трудовим договором, а на інших роботах неофіційно, для того, щоб повністю забезпечити потреби малолітньої доньки. Також, представник третьої особи повідомляє про те, що на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2021 року Службою у справах дітей, спільно з фахівцями соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг», було проведено обстеження побутових умов проживання дитини, про що складено відповідний акт від 12 серпня 2021 року. Згідно даного акту, у будинку газове опалення, наявне водовідведення та водопостачання. Житло умебльоване, достатньо побутової техніки. Санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам. Мати створює необхідні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку доньки. У дитини є своя кімната, у якій є власне ліжко, комод для речей, стіл, іграшки, книжки, планшет. Крім того, є ігрова кімната. Таким чином, на переконання органу опіки та піклування, для дівчинки створені належні умови проживання.Відтак, Служба у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області вважає за доцільне визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , наступним чином: брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно графіка в такі дні: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин суботи, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин неділі, а також у інші дні за домовленістю з матір`ю /а.с. 82-85/. Вказані письмові пояснення долучено судом до матеріалів справи. 02 листопада 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення останньої про дату, час та місце проведення розгляду справи, судове засідання відкладено до 08 грудня 2021 року. У судовому засіданні, що відбулося 08 грудня 2021 року, представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. брав участь у режимі відеоконференцзв`язку, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, виходячи з підстав, наведених у позові. Додатково пояснив, що відповідачем та її матір`ю чинилися перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, який прибував до домоволодіння відповідача, однак не міг безперешкодно бачитися з донькою та, навіть, не міг зайти у двір, так як відповідач погрожувала викликом працівників поліції, що і стало причиною звернення [PERSON] із даною позовною заявою до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, при цьому зазначила, що дійсно забороняла і на даний час іноді забороняє позивачу заходити на територію її домоволодіння, оскільки після одного з його візитів виявила крадіжку речей. Разом з тим, вказала, що [PERSON] із дитиною бачився і бачиться на даний час, забирає її до себе, донька навіть ночує у нього, а ініціатором зустрічей батька і дитини є вона. Повідомила, що не давала позивачу доньку лише тоді, коли його батьки хворіли на «COVID-19». Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач [PERSON] не скористалася. Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування - Служби у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Валянська В.М. у судовому засіданні просила суд позов задовольнити. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Частиною 6 статті 81 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04 листопада 2020 року, виданого повторно /а.с. 8/. Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечується відповідачем, місце проживання малолітньої доньки сторін у судовому порядку визначено не було, за спільною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] дитина залишилася проживати з відповідачем. При цьому, судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року, виданим у справі № 707/2199/18, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабкіною І.О., встановлено, що станом на 28 грудня 2020 року загальна заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] складала 2 874 грн 72 коп /а.с. 10/. Як повідомила відповідач у судовому засіданні, позивачем аліменти на утримання їхньої спільної доньки сплачуються регулярно в розмірі 1 200,00 грн. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 12 серпня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації 2 осіб: [PERSON] , [INFO] (мати), та [PERSON] , [INFO] (донька). Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з 4 кімнат: кімната дитини, кімната мами, зал, ігрова кімната, кухня, ванна кімната. Будинок великий, просторий, світлий, достатньо побутової техніки, умебльований. У ньому чисто, прибрано. Наявне водопостачання та водовідведення. У будинку газове опалення. У кімнаті дівчинки є диван, комод, стілець, іграшки, книжки, планшет. Санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам. Стосунки у сім`ї доброзичливі. Мати створює необхідні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку дитини /а.с. 65-66/. Служба у справах дітей Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, як орган опіки та піклування, надала висновок про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , у якому зазначила, що на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2021 року Службою у справах дітей було проведено обстеження побутових умов проживання дитини, про що складено відповідний акт від 12 серпня 2021 року. Згідно даного акту, у будинку газове опалення, наявне водовідведення та водопостачання. Житло умебльоване, достатньо побутової техніки. Санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам. Мати створює необхідні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку дитини. У дитини є своя кімната, у якій є власне ліжко, комод для речей, стіл, іграшки, книжки, планшет. Крім того, є ігрова кімната. Отже, для дівчинки створені належні умови проживання.Мати не заперечує проти участі батька у вихованні доньки, а, навпаки, бажає щоб [PERSON] бачився з дитиною, як і раніше. Враховуючи вищевикладене, Служба у справах дітей виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області вважає за доцільне визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , наступним чином: брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно графіка в такі дні: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин суботи, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин неділі, а також у інші дні за домовленістю з матір`ю /а.с. 63-64/. Відповідно до копії наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТА» № 12 від 04 грудня 2020 року, [PERSON] прийнято на роботу покрівельником з 07 грудня 2020 року, з окладом 5 000,00 грн. Встановлено робочий час з понеділка по п`ятницю з 09:00 до 18:00 години /а.с. 9/. Підставою звернення [PERSON] до суду стало порушення його права, як батька, на участь у вихованні малолітньої доньки, оскільки мати чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. За змістом статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 СК України закріплено обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати її. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. За змістом статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами першою та другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з вимогами частин 2, 4 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «М.С. проти України», в якому зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); а також рішення у справі «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії", відповідно до якого в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (рішення у справі «Мамчур проти України»). Вирішуючи спір, суд виходить з конвенційного права дитини на спілкування з батьком, а також з того, що таке спілкування є безумовно в інтересах дитини. Також суд зважає на конвенційне право особи (позивача) на повагу до особистого та сімейного життя, в тому числі і до його батьківських прав. Позивач є батьком дитини і має рівні з відповідачем права щодо участі у вихованні, розвитку дитини, у спілкуванні з нею. Та обставина, що сторонами за спільною згодою визначено місце проживання дитини з матір`ю, не є обмежуючим для батька фактором у здійсненні ним вказаного батьківського права. При цьому, суд дійшов висновку про встановлення порядку спілкування батька з донькою без участі матері, оскільки установлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про доньку та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, є матеріально-забезпеченою людиною та має постійне місце роботи. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини, або обумовлює його побачення з донькою у присутності інших осіб, судом не встановлено. Отже, вирішуючи спір, встановивши, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з їхньою спільною дитиною, суд,дійшов висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки, що не суперечить інтересам дитини, наступним чином: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин суботи, з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин неділі, без присутності матері дитини [PERSON] . Згідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені у майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved