Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні. В обґрунтування вимог зазначив, що з 01.09.2003 по 31.03.2020 він працював у відповідача, наказом від 31.03.2020 №89/к був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не виплатив йому заробітну плату, станом на 28.04.2020 заборгованість становить 148770,90 грн. Повний розрахунок з ним не проведено і на цей час, загальна затримка становить 50 робочих днів, тому виходячи з розміру його середньоденного заробітку 1813,58 грн відповідач має сплатити йому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 90679,00 грн за період з 01.04.2020 по 12.05.2020. Просив стягнути на його користь вказані суми заробітної плати та середнього заробітку, а також судові витрати в сумі 906,79 грн. ІІ. Позиції і заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надіслав, про свою позицію у справі не повідомив. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 16.06.2020 ухвалою судді відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 09.07.2020. 09.07.2020 розгляд справи відкладався через неявку представника відповідача. В судовому засіданні 27.08.2020 у зв`язку із повторною неявкою представника відповідача, який повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши відсутність відомостей про позицію відповідача, неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 01.09.2003 наказом №294-к був прийнятий на роботу до АП ЦОФ «Комсомольська» Асоціації ФПТП «ДРФЦ» (рішенням №16/2017 від 07.11.2017 змінено найменування на ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська»), працював механіком основного виробництва, головним енергетиком департаменту вуглезбагачення, директором технічним, а 31.03.2020 наказом №89/к був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.6-9). Довідкою №111, виданою ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» 28.04.2020, засвідчено, що перед [PERSON] у підприємства наявна заборгованість із заробітної плати, яка станом на 28.04.2020 складається з заборгованості: за жовтень 2019 року - 12736,66 грн; за листопад 2019 року - 18830,22 грн; за грудень 2019 року - 19737,23 грн; за січень 2020 року - 15239,69 грн; за лютий 2020 року - 35370,70 грн, за березень 2020 року - 46856,40 грн (а.с.10). Згідно з довідкою №112 від 28.04.2020, виданою ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 1813,58 грн (а.с.11). З довідки, виданої ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» 30.06.2020 за №170 вбачається, що у день звільнення позивач фактично працював і не перебував у відпустці чи у відгулі (а.с.30). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати його праці відповідач повною мірою не виконав, на момент звільнення [PERSON] йому не була виплачена заробітна плата, що підтверджено довідкою відповідача. Таким чином, відповідач допустив порушення чинного законодавства, обмеживши законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, а тому це право підлягає захисту в судовому порядку. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 148770,90 грн за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року включно. Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то ця вимога має бути задоволена частково, виходячи з такого. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону щодо своєчасного розрахунку зі звільненим працівником, у відповідності до положень ст.117 КЗпП України з нього належить стягнути на користь [PERSON] його середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з дня, наступного за звільненням, тобто, з 01.04.2020. Згідно з положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Оскільки в позовній заяві позивач просить суд стягнути середній заробіток за період з 01.04.2020 по 12.05.2020, то суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, застосовує саме цей період для обрахування суми середнього заробітку, що підлягає стягненню. Суд вважає за необхідне зазначити, що у період з 01.04.2020 по 12.05.2020 включно минуло 27 робочих днів, а не 50, як зазначає у позові [PERSON] , і тому саме за 27 робочих днів підлягає стягненню на його користь середній заробіток з відповідача, що є законним і обґрунтованим у цій справі. З урахуванням викладеного стягненню підлягає сума 48966,66 грн із розрахунку 1813,58 грн середньоденного заробітку [PERSON] , помножених на 27 робочих днів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1487,71 грн за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, оскільки позивач є звільненим законом від сплати судового збору за цією вимогою. На користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 489,67 грн пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: partial