Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

17.10.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до договору від 02.04.2014 року укладеного між позивачем та [PERSON], остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 13\~700,00 гривень. [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13\~375,56 грн. 22.09.2015 року [PERSON] померла, тому позивач звертається до суду з позовом до відповідача, як спадкоємця померлого боржника та просить суду стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 13\~375,56 гривень за кредитним договором від 02.04.2014 року та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с. 31). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно ( а.с. 76, 77, 78, 79, 80, 81). Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. За умовами договору банк надав відповідачу кредитні кошти, який складається із заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 13\~700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а. с. 5, 6-20, 21-29). [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 13\~375,56 грн., з яких: -загальний залишок заборгованості за кредитом 13\~243,53 грн.; -загальний залишок заборгованості за відсотками 132,03 грн. (а. с. 3-4). 22 вересня 2015 року [PERSON] померла ( а.с. 31 копія свідоцтва про смерть). Позивач звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора від 20.01.2016 року з метою виявлення спадкоємців [PERSON] (а. с. 40). Листом від 04.02.2016 року державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори повідомлено позивача про неможливість надання інформації про спадкоємців [PERSON], у звязку з тим, що зазначена інформація становить нотаріальну таємницю (а. с. 41). 06.07.2016 року позивач надіслав [PERSON] лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором від 02.04.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 42). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 608 ЦК України\~передбачено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконано іншою особою. Відповідно до ч.1\~ст.1219 ЦК України\~не входять до складу спадщини права і обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені\~ст.608 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3\~ст. 1268 ЦК України\~вставлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем і була зареєстрована за однією адресою, але позивачем не доведено факт, що вона одноособово прийняла спадщину і є належним відповідачем по справі. Із листа № 222/01-16 Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 01.02.2017 р., встановлено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися і спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.75). Відповідно до ч.1\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України. Частиною 2\~статті 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування . Таким чином, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В той же час, звертаючись з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця боржника в порядку ст. 1282 ЦПК України позивач не довів суду належними доказами того, що відповідач є єдиним спадкоємцем боржника та те, що вона отримала якесь майно в спадщину після смерті боржника та яка його вартість. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст.\~526,\~608,\~610-612,\~1054,\~1268,\~1282 ЦК України,

Outcome: dismissed