Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, що з 2012 року він здійснює повноваження власника гаражу без отримання правовстановлюючих документів на цей об,єкт нерухомості і реєстрації права власності на нього. 12.12.2013 року він звернувся до Рубіжанської міської ради Луганської області з заявою про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою по виділу земельної ділянки. 26.12.2013 року рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №37/191 йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по виділу земельної ділянки із земель комунальної власності попередньою площею 0,0026 гр, з метою передачі у власність та будівництва індивідуального гаражу у будівельному кварталі [ADDRESS]. 24.01.2014 року начальником управління землеустрою, архітектури та містобудування, було погоджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до висновку №24-Р від 24.02.2014 року №155-Р, заступником начальника управління відділу державного земельного кадастру було відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за адресою: [ADDRESS], оскільки проект не відповідає вимогам ст.50 ЗУ „Землеустрій", а саме: відсутні копії правовстановлюючих документів на об,єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці. Позивач просить визнати за ним право власності на гараж, розташований у будівельному кварталі [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, пояснив суду, що самочинно збудував гараж у 2012 році і з того часу постійно ним володіє та користується . У відкрите судове засідання представник відповідача надала заяву, у якій позов визнала, просить справу розглянути в її відсутність. Суд, заслухавши позивача, дослідивши всі обставини справи, вважає позов обґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що на підставі рішення Рубіжанської у міської ради Луганської області № 37/191 від 26.12.2013 [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки з земель комунальної власності попередньою площею 0,0026га, з метою передачі у власність для будівництва індивідуального гаражу в будівельному кварталі [ADDRESS] (копія рішення-а.с.8). 14.03.2013 року Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентарізації" Рубіжанської міської ради Луганської області було виготовлено технічний паспорт на об,єкт нерухомого майна, а саме: гараж з погребом б/н, у будівельному кварталі [ADDRESS], та наданий інвентарізаційний номер 524 ( а.с.10-12). Відповідно до висновку №24-Р від 24.02.2014 року №155-Р, заступником начальника управління відділу державного земельного кадастру було відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за адресою: [ADDRESS], оскільки проект не відповідає вимогам ст.50 ЗУ „Землеустрій", а саме: відсутні копії правовстановлюючих документів на об,єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці (а.с.9). Таким чином, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved