Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява яка, після повторного автоматизованого розподілу, була розподілена судді Цитульському В.І. та в якій позивач просила суд: -розірвати шлюб між нею та відповідачем; -стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття у розмірі Ѕ частки заробітку відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В заявлених позовних вимог, позивач зазначила, що 28 березня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у, мовою оригінала, - «Подольском районном отделе ЗАГС Главного управления ЗАГС Московской области», актовий запис №163. Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Також зазначила, що між нею та відповідачем наразі відсутній спір щодо поділу майна подружжя та щодо місця проживання дітей, які після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Крім того, враховуючи відсутність зі сторони відповідача достатнього матеріального забезпечення дітей, просила суд стягнути з нього аліменти щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі та просила розгляд справи проводити за її відсутністю і за необхідності ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача та зважаючи на згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 28 березня 2014 року у мовою оригінала, - «Подольском районном отделе ЗАГС Главного управления ЗАГС Московской области», було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м.Дніпропетровська, громадянином України та [PERSON] , уродженкою м.Москва, громадянкою Російської Федерації, актовий запис №163. Після реєстрації шлюбу, подружжя прізвища не змінювали. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику\~застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді, з травня 2020 року, не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дітей. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з того, що діти проживають разом з позивачем та враховуючи позицію відповідача яким не висловлено заперечень з приводу необхідності сплати аліментів, та з огляду на приписи законодавства щодо покладення на обох батьків обов`язку по утриманню їх дітей, заявлені позовні про стягнення аліментів на утримання дітей є такими, що підлягають задоволенню у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На підставі ст.ст. 110- 112, 181, 182, 192 СК України,

Outcome: approved