Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , 10.03.2020 року, звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому, просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.03.2020 і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач посилається на наступне. Так, 28.12.1999 між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу відповідач обрав прізвище позивачки і з моменту реєстрації цього акту його повне ім`я було: [PERSON] . У шлюбі у них з відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 22.04.2010 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку складено актовий запис №117. Після розірвання шлюбу відповідач повернув собі своє попереднє прізвище - [PERSON] . 12.06.2010 позивачкою було укладено шлюб з [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області зроблено актовий запис №186. Після укладення шлюбу [PERSON] обрала прізвище чоловіка та стала називатись: [PERSON] . Позивач посилається на те, що неповнолітня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, що донька має статус дитини-інваліда від народження відповідно до посвідчення серії [NUMBER] . При цьому, відповідач матеріальну допомогу не надає. Вказує, що відповідач працює, хоч і неофіційно, має непостійний дохід у розмірі 12000 грн. щомісяця, що дає йому змогу сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн. на місяць. При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у визначеному нею розмірі. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання малолітньої доньки між ними не досягнуто. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач не надає матеріальну допомогу, проте, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.03.2020 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 13.05.2020, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.09.2020 до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Вказавши, що відповідачем укладено шлюб з [PERSON] , у травні 2015 в них народилась донька - [PERSON] , станом на сьогодні на його утриманні знаходяться малолітня дитина та дружина, тобто останній є єдиним членом сім`ї, хто має джерело доходу та піклується про матеріальний стан сім`ї. Зазначив, що позивачкою не надано доказів, які підтверджували б суму доходу відповідача 12000 грн. на місяць. Не погоджується з твердженням [PERSON] , що не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини, оскільки регулярно висилав грошові кошти на картковий рахунок позивачки або його доньки, надавав грошові кошти на відпочинок, самостійно брав участь у лікуванні та відвідування лікарів. В середньому останнім надавалась допомога в розмірі 1304,57 грн. на місяць. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., до повноліття дитини. Позивач пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, неповнолітня донька [PERSON] , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не постійно, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, працює та отримує заробітну плату. Вказала на те, що на навчання доньки витрачає 3000 грн. на місяць, надавши квитанцію про оплату освітніх послуг, а на утримання доньки - 6500 грн. на місяць. Відповідач в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] перебували в зареєструваному шлюбі. [INFO] у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 06.07.2016. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] 22.04.2010 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку складено актовий запис №117. Після розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище - [PERSON] . Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 02.08.2016 №3009013673 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він має на утриманні малолітню дитину та дружину, і є єдиним годувальником в сім`ї. Так, вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 09.06.2015, актовий запис №1245. Відповідач має захворювання, що підтверджується даними консультативних висновків, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими суду копіями квитанцій, з яких вбачає перерахування коштів на утримання дитини на картковий рахунок в середньому розмірі 1000 грн. на місяць (період січень 2018 року - вересень 2020 року). В матеріалах справи відсутній будь-який документ, на підставі якого можна було б встановити розмір доходу відповідача станом на день розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач здоровий, працездатний, тому може надавати для їхньої доньки кошти. Позивач просила врахувати те, що донька [PERSON] має статус дитини-інваліда від народження, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивачки. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої доньки сторін, враховуючи, що неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачем, є дитиною-інвалідом, позивач несе витрати по утриманню дитини, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 3500 грн. щомісячно, є завищеним. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму для дитини - 2395 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд враховує також ту обставину, що відповідач працює, хоча і не офіційно та має дохід, цей факт сторонами не заперечувався, а також відсутність будь-яких доказів та обґрунтування позовних вимог позивачем з приводу необхідності стягнення аліментів у сумі 3500 грн., зокрема жодного розрахунку витрат позивача на утримання дитини в розмірі, про який зазначає позивач суду не надано протягом всього часу розгляду справи, також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2395 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial