Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем зареєструвала шлюб 29.01.1994 року. Від подружнього життя у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого записаний відповідач. Подружнє життя не склалося, а тому за рішенням Немирівського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідача також було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно і до повноліття дитини. В даний час дитина досягла повноліття і стягнення аліментів припинено. Дитина навчається на 2 курсі Національної академії внутрішніх справ (денна форма навчання) за державним замовленням. Термін навчання в академії з 28.08.2013 року по 30.06.2017 року. За договором навчання дитина перебуває на державному забезпеченні, однак навчання потребує значних фінансових витрат. Позивач дає кошти дитині на проїзд, купує продукти харчування, канцелярські товари, одяг. Відповідач в даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи потреби та значні витрати на навчання позивач не може самостійно матеріально утримувати сина до закінчення навчання, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, але суму аліментів зменшила до 400 грн. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав та не заперечував у стягненні аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 р. N 3, вказує, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , то батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові , що вони в змозі надати їм таку допомогу . Право на звернення до суду має і один із батьків з яким проживає дитина , та сама дитина , яка продовжує навчання . Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на 2 курсі Національної академії внутрішніх справ (денна форма навчання) за державним замовленням та потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Відповідач живе окремо, працює , є матеріально забезпеченим, не хворіє і стан здоров'я зараз задовільний, інших утриманців не має( а.с.6-8) З врахуванням викладених обставин, суд встановив, що порушуються права дитини який продовжує навчання і відповідно до ст.182 СК України , суд вважає що відповідач в стані надавати позивачу матеріальну допомогу, що фактично ніким і не оспорюється . Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, а саме з 26.03.2015 року . Також слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 243.60 грн., відповідно до ст. ст. 79 , 81 , 88 ЦПК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved