Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

У серпні 2020 позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 16.12.2019 в сумі 40 680,00 дол. США, що складається із суми боргу 40 000 дол. США та 3% річних у розмірі 680 дол. США, а також понесені судові витрати; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 16.12.2019, що утворилася внаслідок невикоання договору поруки у розмірі 50 ,00 дол. США. Позовна заява обгрунтована тим, що 16.12.2019 до позивача звернувся відповідач [PERSON] з проханням позичити йому суму позики у борг у розмірі 40 000 дол. США для власних потреб. На підвтердження укладеного договору займу, він надав власноруч написану розписку, у відповідності до умов якої зобов"язався повернути суму позики у строк до 10.01.2020. Гроші повернуті у строк не були. 24.01.2020 між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, у відповідності до умов якого [PERSON] зобов"язується відповідати перед позивачем за виконання зобов"язань [PERSON] перед позивачем за договором позики від 16.12.2019 частково, у розмірі передбаченому укладеним договором поруки - 50,00 дол. США. У зв"язку з тим, що на день звернення до суду сума позики не повернена, позивач вважає, що відбулося порушення умов укладеного договору позики, а тому є усі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу з урахуванням 3% річних. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2021 закрито провадження в частині позовних вимог про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 50 долларів США. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог відносно [PERSON] у зв"язку з частковим погашенням боргу у розмірі 1 000 дол., та просив стягнути з [PERSON] 39 680,00 дол. США., а також понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні подав письмову заяву про визнання зменшених позовних вимог. [PERSON] у підготовче судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовими підставами для задоволення вказаних позовних вимог є відповідні номри цивільного права. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 16.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оформлений в письмовій формі у вигляді боргової розписки, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 40 000,00 дол. США, та зобов`язався повернути їх у строк до 10.01.2020. Проте, у встановлений строк, відповідач грошові кошті не повернув, що не заперечувалося ним під час розгляду справи. Відтак, враховуючи подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми боргу в розмірі 39 680,00 дол. США обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст.141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу підлягає повернення з державного бюджету 5 465,00 грн., та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 5 465,00 грн.

Outcome: approved