Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

\~\~\~ [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з заявою, де вказані заінтересовані особи [PERSON] , Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, про видачу обмежувального припису. Свої вимоги заявник обгрунтував тим, що він з 15.11.2008 року перебував з [PERSON] у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Ще під час шлюбу колишня дружина вела непристойне життя, подавала поганий приклад доньці, тому він був вимушений у 2016 році піти з дому разом з донькою, орендував квартиру за адресою [ADDRESS] , де вони стали проживати. В той час доньці було 7 років і він повністю взяв опіку над нею. Мати [PERSON] тривалий час до дитини жодного інтересу не проявляла, життям її не цікавилася. Він влаштував доньку у школу - Комунальний заклад освіти "Навчально- виховний комплекс № 99 "багатопрофільна гімназія - школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської міської ради за адресою м.Дніпро, вул.Комбрига Петрова, 17. Проживаючи з ним, донька [PERSON] весь час навчалася в цій школі до 06.10.2020 року. В школі\~донька [PERSON] \~приймала участь\~в усіх\~конкурсах,\~олімпіадах,\~приймала участь\~у позашкільних\~навчаннях -\~студії малювання,\~а також\~танцю в\~Комунальному позашкільному\~навчальному закладі\~«Центр позашкільної\~роботи №\~1»\~Дніпровської міської\~ради і\~в цьому\~закладі \~навчалася в\~таких студіях:\~Малювання - «Школа образотворчих мистецтв «Суцвіття», Танці - Хореографічна студія «Грація». Він весь час забирав доньку зі школи та відводив до позашкільних секцій, був з нею та ввечері забирав додому. Проживаючи з ним, донька [PERSON] гармонійно розвивалася, він забезпечував її літній відпочинок в дитячому оздоровчому таборі, де вона отримала у II зміні 2020 року грамоту за творчі здібності, доброту та акторські здібності, активну участь у житті табору, також багато разів отримувала медалі, грамоти та інші нагороди у змаганнях з танців та малювання. Заявник зазначає, що донька [PERSON] розвивалася гармонійно, в школі мала позитивні відмітки, здружилася з однолітками, як і всі діти мала мобільний телефон та спілкувалася також у соцмережах в [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однолітками та друзями. Серед друзів зі школи, з кружків та з двору, під`їзду мала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , він їх всіх знає, спілкувався з ними та з їх батьками, також були інші друзі, яких він також знає. Він весь час дбав про розвиток доньки, вдома ним було все облаштовано для її розвитку, навчання та відпочинку, вдома залишилися домашні тварини кішка, хом`як, равлики, до яких донька була дуже прив`язана. Весь цей час з 2016 року по жовтень 2020 року [PERSON] жодного разу не цікавилася життям доньки, до них та до школи не приходила, з ними не спілкувалася, було лише два випадки за цей час, коли вона приходила в школу до доньки і спілкування було близько двох хвилин. Він не мав наміру подавати на аліменти, не хотів це питання взагалі підіймати, вважав що сам взмозі виховати та виростити доньку. Після розірвання шлюбу питання про місце проживання дитини не вирішувалося, дитина залишилися фактично з ним. Через деякий час 11.09.2020 р. він отримав лист, в якому був висновок від 07.09.2020 р. Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування, яким було рекомендовано визначити місце проживання дитини разом з матір`ю та батьком почергово по 2 тижні на місяць. З цього він побачив, що [PERSON] звернулася до суду і дізнався, що 08.09.2020 р. Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська позов розглянуто, рішенням суду від 08.09.2020 р. вирішено визначити місце проживання дитини відповідно до висновку органу опіки та піклування разом з матір`ю та батьком почергово по 2 тижні на місяць, справа розглядалась та рішення приймалось без його участі. Це рішення суду не набрало чинності, оскільки ним подана апеляція. Після цього [PERSON] 06.10.2020 р. самоправно, не повідомляючи його як батька, забрала дитину зі школи та відвезла до себе додому, згодом написала заяву до школи, що дитина буде навчатися дистанційно, потім взагалі забрала документи [PERSON] зі школи, сказала, що переведе дитину в іншу школу. Заявник вказує на те, що він звертався до Шевченківського ВП ДМУ ГУНП щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст.356 КК України, однак отримав відповідь від 18.11.2020 р. щодо відсутність в її діях кримінального правопорушення та проведення з нею профілактичної бесіди. Однак бесіда з нею не мала результату, [PERSON] вчиняє над дитиною домашнє насильство, обмежила її від спілкування з друзями, звичного способу життя, навчання, спортивного розвитку, улюблених звичок, блокувала її звичне спілкування з оточуючим середовищем, навчання в школі, спілкування з батьком. З цього часу вона повністю заблокувала дитині можливість спілкуватися з ним, виключила телефон, позбавила дитину можливості нормального розвитку, заблокувала можливість ходити на малювання, спілкування з друзями та однолітками, однокласниками, з цього часу дитина у повній ізоляції, вакуумі. Посилаючись на зазначене, заявник просив винести відносно кривдника [PERSON] обмежувальний припис, яким тимчасово строком на три місяці обмежити права кривдника щодо обмеження спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2020 року за заявою заявника з представником позовні вимоги заявника про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , залишені без розгляду. \~\~\~ В судовому засіданні заявник з представником підтримали заяву про видачу обмежувального припису, просили суд її задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник [PERSON] вважала заяву про видачу обмежувального припису такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на відсутність будь-яких доказів на її підтвердження. В судове засідання представник заінтересованої особи - Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~\~\~ Вислухавши представника учасників справи, які з`явилися, свідка, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. \~\~\~\~ Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 15.11.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, між [PERSON] та [PERSON] донька сторін [PERSON] з 2016 року проживала разом з батьком [PERSON] , окремо від [PERSON] , і весь цей час між батьками дитини існував спір щодо місця їх проживання. \~ \~ \~ \~Наявність між [PERSON] та [PERSON] спору про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджено в судовому засіданні учасниками справи та підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року, ухваленим у цивільній справі № 201/8520/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яким визначено місце проживання доньки сторін [PERSON] з батьком та матір`ю почергово по два тижні на місяць. Не погодившись із даним рішенням суду, сторони подали на нього апеляційні скарги, в зв`язку з чим судове засідання по їх розгляду призначено в Дніпровському апеляційному суді на 10.02.2021 року. З жовтня 2020 року дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка за твердженням заявника батька дитини, її обмежує в спілкуванні з друзями, позбавила її звичного способу життя з батьком, навчання, спортивного розвитку, улюблених звичок, навчання в школі, спілкування з батьком. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім вимог\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила\~СК України. Зважаючи на наведені правила\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За правилами\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. З`ясовуючи наявність підстав для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] суд виходить з такого. В обгрунтування своїх вимог заявник в заяві та його представник в судовому засіданні стверджували, що [PERSON] вчиняє над дитиною донькою [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство, обмежила її від спілкування з друзями, звичного способу життя, навчання, спортивного розвитку, улюблених звичок, блокувала її звичне спілкування з оточуючим середовищем, навчання в школі, спілкування з батьком. З жовтня 2020 року вона повністю заблокувала дитині можливість спілкуватися з батьком, виключила телефон, позбавила дитину можливості нормального розвитку, заблокувала можливість ходити на малювання, спілкування з друзями та однолітками, однокласниками, з цього часу дитина у повній ізоляції, вакуумі. Щодо необхідності видачі обмежувального припису до [PERSON] відносно заявника [PERSON] в судовому засіданні заявник з представником посилалися на застосування до нього з боку [PERSON] психологічного насилля, яке виражається в тому, що вона погрожує йому, що він дитину не побачить, ігнорує його особисті прохання та прохання по телефону вирішити питання про визначення місця проживання дитини, таке насилля виражається в розірванні спілкування дитини з батьком, який постійно перебуває у стресовому стані, він цілими днями проводить в чергах до кабінетів різних установ, намагаючись вирішити спір щодо проживання доньки, не може в зв`язку з цим ходити на роботу. Суд вважає, що заявником не надано доказів випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та доньки [PERSON] , [INFO] , з боку [PERSON] , а також ризиків настання насильства у майбутньому. Натомість, судом встановлено наявність між батьками дитини спору про визначення місця її проживання та порядку участі у її вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. \~ \~ \~ \~ Судом при розгляді даної справи не встановлено факту вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника та дитини [PERSON] , в інтересах якої він також звернувся до суду з заявою, а заявником не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому. Крім того, заявником [PERSON] не доведено, що рішення про задоволення поданої ним заяви про видачу обмежувального припису якнайкраще відповідатиме інтересам їх доньки [PERSON] . Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони [PERSON] у майбутньому, що у цій справи доведено не було. Пояснення в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що його донька вчилася в одному класі з [PERSON] та в першому і другому класах з нею дружила, а в подальших класах спілкувалася лише в межах школи? про те, що він бачив як до школи [PERSON] приводив лише батько, який також відвідував шкільні міроприємства, не можуть бути належним підтвердженням застосування [PERSON] домашнього насильтства до заявника та їх його дитини. Інші докази, які надали суду заявник та [PERSON] на підтвердження своїх доводів та заперечень, свідчать про наявність між ними спору щодо участі у вихованні дитини, визначені її місця проживання і ці документи ними збиралися для підтвердження своїх доводів при розгляді вищевказаної цивільної справи про визначення місця проживання дитини. Доводи заявника в обгрунтування заяви стосовно застосування відносно нього психологічного насильства з боку [PERSON] не є доказами вчинення такого насильства у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домащньому насильству», а всі вимоги заяви заявника зводять з його незгодою з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та визначеним ним місцем проживання дитини та є по суті намаганням в межах даної справи усунути йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, яка з жовтня 2020 року проживає разом з матір`ю [PERSON] . У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При розгляді даної заяви суд бере до уваги зміст постанови Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 756/2072/18, в якій зазначено про необхідність надання заявником доказів випадків домашнього насильства відносно неї та дітей. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed