Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом. Мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 лютого 2013 року. За час подружнього життя у них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] [INFO] Син [PERSON] вже досяг повноліття. Дочка [PERSON] також досягла повноліття, проте продовжує навчання. Відповідач не цікавиться вихованням та здоров`я дітей, добровільно жодної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач не працює, здійснює догляд за молодшим сином [PERSON] , який є інвалідом з дитинства, тому їй важко самостійно здійснюю витрати, пов`язані із навчанням доньки та лікуванням молодшого сина. Діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Донька [PERSON] навчається у КЗ ЛОР «Бродівському фаховому педагогічному коледжі імені Маркіяна Шашкевича», що підтверджується довідкою виданою «Бродівським фаховим педагогічним коледжем імені Маркіяна Шашкевича» № 109 від 14.06.2021 року. Позивач самостійно несе витрати пов`язані з навчанням доньки, сплачує кошти за проживання в гуртожитку, несу витрати на придбання навчального приладдя, одягу, харчування, тощо. Домовленості про забезпечення та утримання дітей між сторонами не досягнуто. Просить стягувати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі1500,00 грн щомісячно, з дня подання позовної заяви до суду на час навчаннядоньки [PERSON] , з відповідача в її користь. Також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В подальшому позивач зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , та на час навчання доньки [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 гривень на кожну дитину. Позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задоволити, справу слухати без застосування засобів звукозапису, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] , за викликом суду не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Скоробогатого М.В.. Останній проти позовних вимог заперечив, просить відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку з безпідставністю позовних вимог., про що подав письмовий відзив на позов. Просить справу розглядати без застосування засобів звукозапису судового засідання. Враховуючи клопотання сторін, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що зменшені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 25.02.1995 року перебували у шлюбі. Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 14 лютого 2013 року, справа №1303/366/2012, шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується доданими свідоцтвами. Донька сторін [PERSON] вже досягла повноліття, навчається в КЗ ЛОР «Бродівському фаховому педагогічному коледжі імені Маркіяна Шашкевича», що підтверджується довідкою виданою «Бродівським фаховим педагогічним коледжем імені Маркіяна Шашкевича» № 109 від 14.06.2021 року, закінчує навчання 30.06.2023 року. Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Окрім цього, згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою, наявною в матеріалах справи. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).- Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, та неповнолітнього сина [PERSON] суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку. Також суд враховує покази представника відповідача, про те що останній на прохання дітей, при можливості, надає їм добровільно кошти, однак на думку суду цього недостатньо для належного забезпечення та утримання дітей. Покази представника відповідача про те, що останній не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки єдиним джерелом доходу відповідача є пенсія, розмір якої ледь перевищує 2000,00 гривень, суд до уваги не бере, оскільки відповідач працездатного віку та законодавством передбачений обов`язок батьків на утримання дітей. Суд враховує, що позивач перебуває на обліку у Відділі соціального забезпечення населення та отримує допомогу, однак такої замало для забезпечення на належному рівні матеріального утримання дітей, забезпечення гармонійного розвитку таких, потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням доньки в навчальному закладі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved