Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ним виконано відповідно до договору №18/03/2014 від 14.03.2014 року всі свої зобов`язання в повному обсязі, сплачено відповідачу повну вартість за квартиру в сумі, визначеній у договорі, однак відповідач документи, які необхідні для подальшого оформлення права власності позивачу не представив, оскільки вважає, що за позивачем наявна заборгованість в сумі 645703,17 грн., яка виникла, як курсова різниця валют. Просив позов задовольнити та визнати укладений договір №18/03/2014 від 14.03.2014 року виконаним і зобов`язати товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Надія» передати [PERSON] квартиру згідно до Акту прийому-передачі квартири з технічним паспортом на квартиру. Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позов, згідно до якого вказав, що позовні вимоги не визнає. Вважає, що сторонами погоджено ціну з урахуванням доларового еквівалента у гривнях та рахує, що позивач зловживає своїм правом, має неправомірну мету на отримання квартири значно дешевше її ринкової вартості, без врахування курсу долара до гривні, що порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності (а.с.29-32). Позивач в судовому засідання підтримав поховні вимоги та просив про їх задоволення. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторін, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Як вбачається із матеріалів справи 14.03.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Надія» («Продавець») та [PERSON] («Покупець») було укладено договір №18/03/2014 купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому (а.с. 17-19). Згідно до умов даного договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця квартиру та горище, які будуть створені ним у майбутньому, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.2.1). В п. 2.2 договору вказано, що за даним Договором продається трьохкімнатна квартира, порядковий номер 18, загальною площею 111,2 кв.м, на 5 поверсі, 1 під`їзд, яка розташована в житловому будинку з приміщеннями громадського призначення [ADDRESS] . Планове закінчення будівництва та введення його в експлуатацію перше півріччя 2014 року (п2.3). Право власності на квартиру виникає у Покупця після виконання ним всіх зобов`язань, в тому числі і фінансових, відповідно до умов цього Договору, завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Право власності на квартиру за Покупцем оформляється на підставі даного Договору та Акта прийому-передачі квартири, укладеного та підписаного Сторонами (п. 2.6). Загальна сума Договору на момент його укладення становить 433680,00 грн. (чотириста тридцять три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ -72 280,00 грн.,що на момент укладення Договору згідно курсу Національного банку України становить 45767 (сорок п"ять тисяч сімсот шістдесят шість ) доларів США. На момент укладення цього Договору вартість одного квадратного метра квартири становить 3900,00 грн. (три тисячі дев`ятсот гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ (п.3.1). Сторони домовились, що після підписання Сторонами цього Договору в термін до 20 березня 2014 року Покупець сплачує суму 2800,00 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ (п. 3.2). Решту вартості квартири відповідно в сумі 430880,00 грн. (чотириста тридцять тисячі вісімсот вісімдесят гривень) т ч ПДВ - 71813,33 грн. Покупець повинен сплатити в термін не пізніше як до 31 грудня 2019 року (п. 3.3). П. 3.4 договору зазначає, що оплата вартості квартири здійснюється Покупцем щомісячними платежами в термін до 25 числа кожного поточного місяця згідно нижче наведеного графіку: - в термін до 28 березня 2014 року Покупець оплачує суму 5880,00грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) в т.ч. ПДВ. - в період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2019 року щомісячними платежами в сумі не менше як 6250,00 (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ. У випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США, належний до оплати черговий платіж сплачується Покупцем із врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ на момент проведення розрахунків. Відповідно до наданих позивачем і долучених до матеріалів справи оригіналів платіжних документів (квитанцій), позивач через банківські установи сплатив на користь відповідача грошові кошти в загальній сумі 433680,00 грн. за період з 19.03.2014 року по 18.03.2019 року. Згідно до листа вимоги відповідача до позивача щодо оплати заборгованості за квартиру в сумі 645703,17 грн. за вих. №01-6/49 від 01.04.2019 року (а.с.3) зазначено, що згідно з п 3.1 Договору вартість квартири на момент укладення Договору складала суму-433680 (чотириста тридцять три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), що по курсу НБУ становило 45767 (сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) доларів США. Відповідно до п.3.3. Договору [PERSON] надано розтермінування оплати вартості квартири до 31 грудня 2019 року. Згідно п.3.4. Договору та п.п.1,2 ст.533 Цивільного кодексу України, [PERSON] встановлено графік та розміри періодичних платежів, які він зобов`язався здійснювати із врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ на момент внесення кожного чергового платежу. Станом на 18 березня 2019року розрахунки за Договором здійснені [PERSON] не в повному обсязі, а саме в сумі 433680,00грн. Фактично, в порушення умов Договору, періодичні платежі в період з 19.03.2014 р. по 18.03.2019р., здійснювались [PERSON] без врахування курсу долара США, встановленого НБУ на час оплати. Згідно даних бухгалтерського обліку та відповідно до положень п.3.1 та п.3.4 Договору, станом на день пред`явлення даної вимоги заборгованість [PERSON] по оплаті вартості квартири становить суму 645703,17 (шістсот сорок п`ять тисяч сімсот три гривні 17 копійок) Сума боргу 645703,17 (шістсот сорок п"ять тисяч сімсот три гривні 17 копійок) відповідно до пункту 3.3 Договору підлягає оплаті в термін до 31 грудня 2019 року. Одночасно повідомлено, що документи для оформлення права власності на квартиру будуть надані [PERSON] лише після здійснення розрахунків за квартиру в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 Цивільного кодексу України). Так, умовами договору №18/03/2014 від 14.03.2014 року прямо не передбачено вартість одного квадратного метра квартири у доларовому еквіваленті до гривні, а також те, що сплата коштів за договором Покупцем має здійснюватися фіксованими платежами у доларовому еквіваленті. Натомість у договорі зазначено, що загальна сума Договору на момент його укладення становить 433680,00 грн. (чотириста тридцять три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ -72 280,00 грн.,що на момент укладення Договору згідно курсу Національного банку України становить 45767 (сорок п"ять тисяч сімсот шістдесят шість ) доларів США. На момент укладення цього Договору вартість одного квадратного метра квартири становить 3900,00 грн. (три тисячі дев`ятсот гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ (п.3.1). При цьому відповідач в підтвердження своєї позиції покликається на останній абзац п. 3.4 договору де вказано, що у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США, належний до оплати черговий платіж сплачується Покупцем із врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ на момент проведення розрахунків. В той же час у цьому ж пункті цього ж правочину вказано, що оплата вартості квартири здійснюється Покупцем щомісячними платежами в термін до 25 числа кожного поточного місяця згідно нижче наведеного графіку: - в термін до 28 березня 2014 року Покупець оплачує суму 5880,00грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) в т.ч. ПДВ. - в період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2019 року щомісячними платежами в сумі не менше як 6250,00 (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок) в т.ч. ПДВ., і відповідно відсутня будь-яка конкретна прив`язка до доларового еквіваленту. Проаналізувавши подані позивачем квитанції, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що вони не містять прив`язки гривні по курсу купівлі до долара США. Ціна є істотною умовою договору, вона зазначається у договорі у гривнях, проте може визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Згідно з ч.2 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки в квитанціях відсутній еквівалент ціни у доларах США, суд при визначенні ціни договору виходить із фактично наведеної в договорі ціни у національній валюті України гривні та вважає, що умов зміни ціни сторони не дотрималися, а тому у відповідача відсутні підстави для її збільшення за рахунок курсової різниці валют. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Також, згідно зі статтями 524, 533 ЦК України зобов`язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Суд вважає, що всі доводи та заперечення відповідача, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених вище. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що плановим закінченням будівництва та введення його в експлуатацію є перше півріччя 2014 року, а позивач, як вказує відповідач, проживає у цій квартирі з квітня 2014 року, що дає підстави для висновку про те, що станом на квітень 2014 року вказане нерухоме майно вже було зведено. Відтак, оскільки майно вже було зведено, основні витрати відповідача, пов`язані із його будівництвом вже були ним понесені, а відтак і включені у вартість квартири при укладенні договору. Тому суд вважає, що така зміна ціни в подальшому у даному конкретному договорі є не обґрунтованою, не підтвердженою і не справедливою. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що слід визнати припиненими належним виконанням зобов`язання [PERSON] перед товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Надія» за договором №18/03/2014 від 14.03.2014 року. Оскільки судом задоволено вказану вимогу, то підлягає і задоволенню похідна вимога позивача про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Надія» передати [PERSON] квартиру згідно до Акту прийому-передачі квартири з технічним паспортом на квартиру. Щодо показань свідків, допитаних в судовому засіданні, то слід вказати, що судом не було встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. На переконання суду показання всіх допитаних свідків не дають змогу встановити зв`язок між поясненнями сторін і спірними правовідносинами, та фактично є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі письмові докази та пояснення сторін, а тому оцінюються судом критично. Розподіл судових витрат підлягає проведенню в порядку ст. 141 ЦПК України на підставі наявних підтверджуючих документів на момент розгляду справи по суті.

Outcome: approved