Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відовідачем з 07.04.2005р. по 13.03.2013р. та з 23.09.2013р. по 20.02.2014р., працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті, звільнено було на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я. 15.12.2013п. внаслідок руйнування приладів, які перебувають під тиском його було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов'язків. Після отримання першої медичної допомоги було доставлено до Комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я «Обласна травматологічна лікарня», де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.12.2013р. до 22.01.2014р. з діагнозом: контузія, гіфема, частковий гемофтальм, підвивих кришталика, набряк сітківки лівого ока. За даним фактом 19.12.2013р. був складений акт по формі Н-5 про розслідування нещасного випадку, відповідно до якого нещасний випадок був взятий на облік як пов'язаний з виробництвом, також складений акт № 91 від 19.12.2013 року за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. У зв'язку з травмою він неодноразово перебував на лікуванні амбулаторно, був консультований відповідними спеціалістами, постійно отримував курси підтримуючого лікування, з 18.12.2015р. по 28.12.2015р. та з 11.12.2017р. по 20.12.2017р. перебував на лікуванні в Покровській центральній районній лікарні з діагнозом: вторинна хоріоретинальна дистрофія сітківки з формування епиретинальної мембрани лівого ока (стан після контузії на виробництві в 2013 році), короткозорий астигматизм правого ока. 24.02.2014р. при первинному огляді за наслідками трудового каліцтва йому було встановлено 45 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності на строк до 01.03.2016р., визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні за наслідками виробничої травми. 24.02.2016р. повторно йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.03.2018р., визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. 05.03.2018р. повторно йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. Також було зроблено висновок про умови та характер праці, а саме протипоказано важку фізичну працю, роботу на висоті, на станках, водієм. Рекомендовано спостереження у окуліста. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, заподіяну моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 150 000 грн. У встановлений судом строк представник відповідача відзив не надав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості гірника очисного вибою 4, 5 р. підземного з повним робочим днем в шахті, з 07.04.2005р. по 13.03.2013р. та з 23.09.2013р. по 20.02.2014р., звільнений з роботи за ст. 40 п.2 КЗпП України через невідповідність працівником виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я (а.с.9-12). 15.12.2013р. о 11 годині 00 хвилин під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме внаслідок руйнування приладів, які перебувають під тиском, позивача вдарило в обличчя в область лівого ока, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 15.12.2013р. о 11 годині 00 хвилин, затверджений директором ПАТ «ШУ «Покровське» Головко Ю.І. 19.12.2013р., та акт № 91 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений директором ПАТ «ШУ «Покровське» Головко Ю.І. 19.12.2013 року (а.с.23-26). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 236284 від 24.02.2014р. позивачу при первинному огляді за наслідками трудового каліцтва встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.03.2016р., визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні за наслідками виробничої травми (а.с.13) Згідно довідки МСЕК серії АБ № 0041143 від 24.02.2016р. позивачу повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.03.2018 року, визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні (а.с.14). Згідно довідки МСЕК серії АБ № 0048340 від 05.03.2018р. позивачу повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, визначено потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні, протипоказано важку фізичну працю, роботу на висоті, на станках, водієм, рекомендовано спостереження у окуліста (а.с.15). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, актом розслідування нещасного випадку, актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, довідками МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, випискою з історії хвороби, письмовими консультаціями лікаря-офтальмолога. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 30 000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial