Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», [PERSON], в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 15209,00 гривень страхового відшкодування та 802,89 гривень пені; стягнути з [PERSON] 5000,00 гривень моральної шкоди; сплачений судовий збір. Позивач посилається на те, що 17 грудня 2014 року близько 16.00 години в м. Лозова Харківської області на вул. Р.Люксембург, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107, державний номер [NUMBER], здаючи заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER] під керуванням позивача. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Обовязкова цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на час настання ДТП була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» згідно полісу № АІ/1981834. 18.12.2014 року він звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП. Станом на 25.12.2014 року у страхової компанії були всі необхідні документи для виплати, яку були повинні провести протягом 90 днів, тобто кінцева дата 25.03.2015 року. Крім того, 09.02.2015 року він звертався до страхової компанії повторно, але відповіді на даний час не отримав, страхове відшкодування так і не сплачено. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив у разі неявки відповідачів постановити по справі заочне рішення. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2014 року близько 16.00 години в м. Лозова Харківської області по вул. Р.Люксембург сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2107, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Із постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2014 року вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], який порушив п.10.9 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілю ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER] завдані механічні пошкодження (а.с.7). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про що свідчить Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1981834, строк дії якого з 03.08.2014 року по 02.08.2015 року (а.с.12). Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надане визначення страхової суми як грошової суми, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст.29 цього ж Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Із калькуляцій на виконані роботи № 4 від 22.04.2015 року вбачається, що загальна вартість ремонту автомобіля складає 15209,20 грн., що також підтверджується актом виконаних робіт № 1238 від 18.05.2015 року. Відповідно ч. 2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Із позовної заяви вбачається, що до теперішнього часу виплата страхового відшкодування не здійснена. У відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на тримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. За період прострочення виплати страхового відшкодування з 25.03.2015 року по 27.04.2015 року позивачем нарахована пеня у розмірі 802,89 грн. Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог до відповідачів щодо відшкодування матеріальної шкоди. Крім цього із матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у незручностях, які він зазнав через неможливість користуватися своєю власністю - пошкодженим автомобілем, а також у душевних стражданнях, повязаних з пошкодженням його майна. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що розмір моральної шкоди у 500,00 гривень буде відповідати обставинам справи та є достатньою компенсацією тих душевних страждань та незручностей, які зазнав позивач внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем по справі при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією від 24.04.2015 року (платіж № 277). Тому суд, враховуючи побажання позивача, стягує на користь позивача сплачені ним судові витрати у сумі 243,60 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial