Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином віку двадцяти трьох років у разі продовження навчання до цього віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 18 жовтня 1997 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №13. Вказаний шлюб у 2007 році було розірвано. У період шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, а тому 10 грудня 2007 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області, було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законодавством, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2015 року і по даний час, син навчається в Рокитнівському медичному училищі 1-рівня акредитації на платній, денній формі навчання за спеціальністю стоматологія ортопедична і є студентом першого курсу, який стипендії не отримує та не знаходиться на повному державному утриманні. Син ніде не працює та продовжує фактично перебувати на утриманні позивача. В даний час позивач ніде не працює. Вказані обставини ставлять позивача в тяжке матеріальне становище. Внаслідок чого вона позбавлена можливості на належне забезпечення та навчання сина. До початку судового засідання, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте від нього до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без його участі та письмові заперечення проти позову, де він просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі, пояснюючи це тим, що він уклав шлюб із громадянкою [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є ученицею 1-го класу та повністю перебуває на його утримані. Крім того, разом із ним проживають: пасинок - [PERSON], який є студентом, та тесть із тещою, які є інвалідами, не працюють та перебувають на пенсії, та яким він змушений допомагати матеріально. Також він є у часником бойових дій, а тому відповідно до норм п.2 ст. 12 Закону України про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", він вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з нього, як учасника бойових дій, аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки його син міг скористатися таким правом. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ № 063401 від 12 жовтня 1998 року, вбачається, що батьком [PERSON], який народився 19 липня 1998 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження, зроблено відповідний запис № 57, є відповідач - [PERSON] (а.с.5). Згідно копії рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 грудня 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законодавством, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6). Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 033964 від 27 листопада 2007 року, шлюб [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а/з №13 - розірвано (а.с.7) . Як вбачається із довідки про склад сім'ї №1686, виданої 25 липня 2016 року Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, до складу сім'ї [PERSON], [INFO] входять: мати [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно довідки, виданої Рокитнівським медичним училищем, [PERSON] навчається в Рокитнівському медичному училищі І-го рівня акредитації по спеціальності стоматологія ортопедична з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року, на платній формі навчання, стипендії не отримує (а.с.10-11). Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Верховною Радою України через прийняття Постанови №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено визнання державою права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Аналізуючи долучені до матеріалів справи докази, слід зазначити, що відповідачем не надано суду підтвердження того, що його тесть [PERSON] та теща [PERSON] перебуювать на його утриманні, а оскільки вони є пенсіонерами та повинні одержувати пенсію, яка забезпечує їм відповідний прожитковий мінімум, тому вони не можуть відноситися до утриманців відповідача. Окрім того, не надано жодних доказів того, що відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти, а в довідці, долученій ним до заперечення вказано його посаду та місце роботи. Крім того, [PERSON] не надано доказів того, що він будь-яким способом допомагає матеріально своєму синові, натомість судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та отримує дохід. Однак при визначенні частки від доходу відповідача, суд враховує те, що на утриманні відповідача перебувають пасинок [PERSON] та дочка [PERSON]Ю, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, а з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином віку двадцяти трьох років у разі продовження навчання до цього віку, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved