Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

що позивач звернувся до суду із зазначеними позовом . Свої вимоги мотивує тим, що він працює на ТзОВ „Даноша". В серпні 2014 року він звертався до адміністрації ТзОВ «Даноша» в усній формі із проханням надати відомості його заробітної плати за лютий-березень 2014 року та ряд інших документів, однак йому було запропоновано звернутися з таким проханням в письмовій формі. 01.09.14 року він вдруге звернувся до адміністрації ТзОВ «Даноша» з клопотанням про видачу копій його документів. Однак дане клопотання не було зареєстроване та проігнороване. Окрім того, він зазнав брутального поводження та погроз викликати охорону, щоб його викинули з офісу. Після таких погроз він сам покинув офіс. 11.09.2014 року він, як громадянин України, на підставі свого конституційного і законного права звернувся втретє до ТзОВ «Даноша» із заявою, у порядку сприяння реалізації його права на отримання інформації ( документів ) згідно ст.40 Конституції України, ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про звернення громадян», і просив надати наступну інформацію: копію укладеного трудового договору від 1 липня 2014 року, копію правил внутрішнього трудового розпорядку, копію догани від 03.09.14 року відносно нього, копію наказу про відсторонення його від робочого місця - автомобіля бензовоза КАМАЗ (170) №79-27, копії актів приймання - здачі робіт за лютий, березень місяці 2014 року. Відповідно до поштового повідомлення про вручення звернення надійшло до адресата 16.09.14 року. Однак на дату подання позовної заяви ні відповіді на його звернення, ні повідомлення про необхідність встановлення більшого терміну для його розгляду йому не було надано. Вважає, що бездіяльність адміністрації ТзОВ «Даноша» є неконституційною та незаконною, ненадання відповіді на запит порушує його, як громадянина України, право на звернення. Не надавши в установлений законом строк обґрунтованої відповіді на звернення від 11.09.14 року ТзОВ «Даноша» своєю бездіяльністю унеможливило реалізацію йому, відповідно до законодавства, права на отримання інформації (документів) порушивши низку чинних правових норм, включно з нормами Конституції України. Тому просить визнати протиправною бездіяльність ТзОВ «Даноша», яка виявилася у ненаданні відповіді (видачі копій документів) на його звернення від 11.09.14 року та зобов'язати ТзОВ «Даноша» протягом 5-ти днів надати належні копії документів на його звернення. Просить стягнути 39,60 грн. матеріальної та 10\~000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач частково підтримав позовні вимоги,оскільки на час розгляду справи інформація йому була надана. Просить стягнути матеріальну та моральну шкоду, так як у нього були витрати на відправку рекомендованих листів до ТзОВ «Даноша», що становить 39,60 грн. Крім цього, він є інвалідом 2-ї групи, порушено його право на працю і він не мав змоги належним чином звернутися за захистом свого права протягом 3-х місяців. Тому просить стягнути із відповідача у його користь 10\~000,00 грн. моральної шкоди. Представник відповідача позов не визнав, в його задоволенні просить відмовити, оскільки копію укладеного трудового договору від 1 липня 2014 року, копію правил внутрішнього трудового розпорядку [PERSON] отримував раніше, а інші документи містять конфіденційну інформацію. Що стосується позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вважає, що вона є необгрунтована. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Даноша» 01 липня 2014 року укладено трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] прийнятий на роботу водієм бензовоза (а.с.29-30). 11 вересня 2014 року звертався до відповідача із письмовою заявою про видачу копій документів, а саме: копії укладеного трудового договору від 1 липня 2014 року, копії правил внутрішнього трудове розпорядку; копії наказу про оголошення догани від 03.09.14 року відносно нього, копію наказу про відсторонення його від робочого місця - автомобіля бензовоза КАМАЗ (170) №79-27, копії актів приймання - здачі робіт за лютий, березень місяці 2014 року. Дана заява направлена відповідачу 11.09.2014 року й відповідно до поштового повідомлення про вручення звернення надійшла до адресата 16.09.14 року (а.с.3-4). Однак, станом на 17.11.2014 року (час подачі позову до суду) відповіді не отримав і жодних документів позивачу надано не було. Позивач помилково вважає, що відповідальність за ненадання йому інформації ТОВ «Даноша» регулюється положеннями Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки відповідно до ст.12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним,цивільно-процесуальним,трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України . Оскільки у період виникнення спірних правовідносин позивач знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Даноша», суд при вирішенні даного спору повинен керуватись трудовим законодавством. Судом встановлено, що копію документів, відповідно до заяви [PERSON] від 11.09.2014 року, позивач отримав в судовому засіданні 11.12.2014 року, про що ствердив сам позивач, а також підтверджується заявою про надання документів від 11.12.2014 року та документами (а.с.28-40), а тому суд розцінює даний факт, як бездіяльність адміністрації ТзОВ «Даноша» й позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, однак не підлягає задоволенню позов в частині зобов'язання відповідача протягом 5-ти днів надати належні копії документів . Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні з'ясовано, що позивач неодноразово звертався до відповідача з клопотанням надати копії документів, а в подальшому змушений був звертатися із відповідними рекомендованими листами до відповідача, що відповідно потягло і матеріальні витрати. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути дані витрати в сумі 39,60 грн. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, оскільки позивач є інвалід 2-ої групи, переніс відповідні приниження, він тривалий час змушений був вимагати у відповідача відповідні документи, були штучно створені перешкоди для захисту його законних прав, інтересів та свобод, за своїм захистом змушений був звертатися до суду, витрачати час, хвилюватися, переживати. Своєю бездіяльністю відповідач привів позивача до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути і судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved