Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків між співвласниками. Уточнивши позовні вимоги просив: Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] разом із членами його сім'ї ізольовану житлову кімнату площею 14, 8 кв.м. з лоджією площею 1,9 кв.м., яка прилягає до кімнати, [PERSON] разом із членами його сім'ї, виділити ізольовану житлову кімнату площею 17,0 кв.м., а кімнату площею 10, 1 кв.м., із лоджією площею 1,9 кв.м., яка прилягає до кімнати, коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню залишити у загальному користуванні із вільним доступом для усіх проживаючих; Укласти окремі особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) між [PERSON] та [PERSON]; Судові витрати покласти на відповідача [PERSON]. Мотивуючи свої вимоги тим, що він із відповідачем [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. На сьогоднішній день сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільною власністю, також гостро стоїть питання щодо оплати комунальних послуг. Позивач із своєю сім'єю користуюся кімнатою площею 17,0 кв. м., а відповідач із сім'єю кімнатою площею 14, 8 кв.м. з лоджією площею 1,9 кв.м., яка прилягає до кімнати. Кімнату площею 10,1. кв.м. із лоджією, ванну, санвузол, кухню та коридор залишити у спільному користуванні із вільним доступом для усіх проживаючих. Кімнатою площею 10,1 кв.м. сторони користуємося разом, оскільки саме у цій кімнаті є лоджія. Разом з тим встановлення конкретного порядку користування квартирою необхідний для розподілу особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг та проживання у ній. [PERSON] звернувся до суду зі зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, уточнивши який просив: Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування [PERSON] разом із членами його сім'ї виділити ізольовані житлові кімнати, площею 14,8 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м., яка примикає до кімнати та кімнату площею 10,1 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м., яка примикає до кімнати; у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,0 кв. м.; в загальному користуванні [PERSON] і членів його сім'ї та [PERSON] і членів його сім'ї залишити: кухню - 7,4 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м. та коридор - 11,9 кв.м.; Укласти окремі особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги домофонної компанії) відповідно до встановленого порядку користування квартирою між [PERSON] та [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що він із відповідачем [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. На сьогоднішній день сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільною власністю, також гостро стоїть питання щодо оплати комунальних послуг. Зі своєю родиною позивач [PERSON] займають кімнати площею 14.8 кв.м. та 10.1 кв.м. спірної квартири, а відповідач [PERSON] - постійно проживає в жилій кімнаті площею 17,0 кв. м., тобто вже багато років був фактично встановлений саме такий порядок користування спірною квартирою, а також і те, що у позивача на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, та на відміну від відповідача іншого житла для проживання він не має. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги по первісному позову підтримав, з тих же підстав та просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просиві відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вимоги первісного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. В судовове засідання представник третьої особи по первісному позову Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Зубрицька О.О. вирішення строку залишив на розсуді суду. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів не підлягають задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 11/24 квартири [ADDRESS], а [PERSON] відповідно 13/24 зазначеної квартири (а.с.4,6, 46, 48). За даними технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира складається із трьох кімнат житловою площею 41,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 17,0 кв.м., 2-а кімната - 10,1 кв.м., 3-я кімната - 14,8 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв. м., коридор - 11,9 кв.м., два балкони 1,9 кв.м, а всього загальною площею 69,7 кв.м. (а.с. 51). Відповідно до довідки від 08.07.2016 року, виданої КК «Центр комунального сервісу» Дарницького району, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Під час судового розгляду справи сторонами визнається, що між ними склався певний порядок користування спірною квартирою, а саме позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним, із своєю сім'єю користуюся кімнатою площею 17,0 кв. м., а відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, із сім'єю кімнатою площею 14, 8 кв.м. з лоджією площею 1,9 кв.м., яка прилягає до кімнати. Кімната площею 10,1. кв.м. із лоджією, ванну, санвузол, кухню та коридор у спільному користуванні із вільним доступом для усіх проживаючих. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання аба оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов»язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб»єктивних прав та обов»язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов»язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов»язаний надати суб»єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб»єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов»язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб»єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що сторони по справі є співвласниками спірної квартири, належні позивачу за первісним позовом та відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] частка квартири у розмірі - 19,2 кв.м. житлової площі, а відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустріяним позовом [PERSON] частка квартири у розмірі 22,7 - кв.м. житлової площі. При цьому позивач за первісним позовом просить виділити йому з родиною у користування кімнату площею 17,0 кв.м., а у користування відповідача та його родини кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджією площею 1,9 кв.м., інші кімнати залишити в загальному користуванні. В свою чергу відповідач за первісним позовом просить йому з родиной виділити кімнату площею 14,8 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м. та кімнату площею 10,1 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м., а позивачу за первісним позовом житлову кімнату площею 17,0 кв.м. та кладову площею 1,1 кв.м., інші кімнати залишити в загальному користуванні. Отже, кімнати у спірній квартирі не відповідають ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності. При виділенні у користування позивачу за первісним позовом кімнати площею 17,0 кв.м., порушує право відповідача по первісному позову на користування балконами, які перебувають у спільній частковій власності всіх сторін, що є порушенням прав позивача по первісному позову по справі. При виділенні у користування відповідачу за первісним позовом кімнати площею 14,8 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м. та кімнату площею 10,1 кв.м. із лоджією площею 1,9 кв.м., порушує право позивача по первісному позову на користування балконами, які перебувають у спільній частковій власності всіх сторін, що є порушенням прав позивача по первісному позову по справі. Сторони у справі у користуванні своєю власністю мають рівні права, тому, враховуючи поверховий план квартири, реально неможливо визначити порядок користування спірним житловим приміщенням за заявленими вимогами як первісного, так і зустрічного позову. Крім того, позивачі у позовній заяві зазначають, що підставою звернення до суду є те, що між сторонами, як співвласниками квартири існує спір щодо встановлення порядку сплати комунальних платежів, згоди на розподіл особових рахунків та розподіл оплати за комунальні послуги між співвласниками квартири не досягнуто. Отже, між сторонами фактично існує спір щодо порядку утримання спільного майна. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed