Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень з урахуванням індексації, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею повноліття, рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання. Свої вимоги мотивує тим, що 22.02.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її вихованні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини, так як вони не проживають разом з ним з 24.12.2018, тому що він веде свій вільний спосіб життя. Через що змушена звернутися в суд з даною заявою. Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатний і має можливість сплачувати аліменти. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити її в повному обсязі з підстав викладених в ній. Не заперечила проти ухвалення по справі заочного рішення. Пояснила суду, що їй нема кому допомогти. А відповідач має таку змогу, оскільки є здоровим та працездатним, їздить на роботу в Польщу, має тимчасові заробітки. Інших утриманців він немає. Вони одружені з ним, однак з 24.12.2018 проживають окремо. Дитина проживає разом з нею в с. Гошів, а чоловік проживає в с. Сенечів. Відповідач надає кошти в незначному розмірі, яких навіть не вистачає на харчування. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому самостійно не може забезпечити всім необхідним дочку. Просить стягнути з [PERSON] аліменти саме в розмірі 3000 грн, бо потрібно вдягнути дитину, купити продукти харчування. Нерухомого майна в їхньої дочки немає. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку за адресою, вказаною позивачкою у позові та в довідці №109/03-09 від 30.07.2019, виданій в.о. старостою [PERSON] . Сенечівського старостинського округу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 1, 12, 15), а також шляхом розміщення повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України (список судових справ, призначених до розгляду на відповідні дати в Долинському районному суді Івано-Франківської області). Причин неявки не повідомив. Правом подати відзив на позов не скористався. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від відповідача відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.02.2016 виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.02.2016 виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.4). У сторін від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить надана суду копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.01.2017 Долинським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.5). Відповідно до копії довідки Гошівської сільської ради №12 від 01.02.2017, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.17). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дитини. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та підтриману нею у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 р. № 2629-VIII, установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з нею. Вона просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яку слід стягнути з відповідача на дочку - 3000 грн, однак не обгрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, встановлений державою мінімальний розмір аліментів на дитину до 6 років, який з 01.07.2019 не може бути нижчим, ніж 849,50 гривень на місяць, та максимальний розмір, який на час розгляду справи в суді становить 16260,00 гривень, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 768,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial