Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

15 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вовчанської міської ради Харківської області, третя особа [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), розміром 6,31 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, зареєстроване на підставі сертифікату серія [NUMBER] від 31.08.1996 року за № 22 на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов обґрунтований тим, що право на земельну частку (пай) в розмірі 6,31 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, зареєстроване на підставі сертифікату серія [NUMBER] від 31.08.1996 року за № 22 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказану земельну ділянку фактично після її смерті прийняв рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] та не встиг оформити свої спадкові права. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла матір позивача - [PERSON] ,. яка померла [INFO] , та також не оформила свої спадкові права відносно земельної ділянки. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач не претендує на частину земельного паю, та не заперечує проти оформлення на нього спадкових прав. Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай), розміром 6,31 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, зареєстроване на підставі сертифікату серія [NUMBER] від 31.08.1996 року за № 22 на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 17.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача за довіреністю [PERSON] , а також представник за договором - адвокат Примакова Г.О.не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай), розміром 6,31 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, зареєстроване на підставі сертифікату серія [NUMBER] від 31.08.1996 року за № 22 на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.52). Представник відповідача - Вовчанської міської ради Харківської області Хайло Н. в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляди справи повідомлена належним чином, завчасно подала через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог[PERSON] у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.53-54). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляди справи повідомлений належним чином, завчасно подав через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог[PERSON] у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.44-47). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому порядку встановлено, що відповідно до листа Відділу у Вовчанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області за №29-2-0.23,16-1263/107-20 від 24.12.2020 року на ім`я [PERSON] в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Октябрь» дійсно зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 31 серпня 1996 року за №22 відповідно до рішення голови Вовчанської РДА від 10 липня 1996 року № 386. Цільове призначення земельної частки (паю), посвідченої сертифікатом: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату - 6,31 умовних кадастрових гектари (а.с.12). Вищезазначений сертифікат загублений та є недійсним, що підтверджується оголошенням в газеті «Хлібороб» від 12 грудня 2020 року (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 21.04.1998 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Згідно інформації виконавчого комітету Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 620 від 24.12.2020 [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] , мешкала разом з сином [PERSON] , 1951 року народження (а.с.15). Відповідно до актового запису про народження № 1 від 08.01.1952, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.50). Спадкова справа була відкрита за заявою [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, 10.11.1998 було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові внески. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , входить будинок в с.Пролетарському Вовчанського району Харківської області та право на земельну частку пай розміром 6,31 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, що знаходиться в КСП «Октябрь» Вовчанського району Харківської області. Оформити спадщину не встиг у зв`язку зі смертю [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 30 від 13.06.2000 (а.с.51). Згідно інформації виконавчого комітету Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 621 від 24.12.2020 [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] , на день смерті мешкав один, складу сім`ї не мав (а.с.14). Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив дід позивача - [PERSON] . Відповідно до рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06.09.2001, право власності на майно померлої [PERSON] , а саме на житловий будинок в с.Пролетарське Вовчанського району Харківської області, визнано за її рідним братом [PERSON] ( а.с. 16). На момент оформлення спадщини за [PERSON] , не відомо було про те, що до складу спадщини входить і земельна ділянка пай згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 31 серпня 1996 року за №22 відповідно до рішення голови Вовчанської РДА від 10 липня 1996 року № 386. Не дивлячись на те, що рішенням суду за [PERSON] було визнане право лише на частину спадкового майна, належного померлій [PERSON] , він вважався спадкоємцем прийнявшим всю спадщину, оскільки відповідно до п. 111 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14.06.1994 року, діючої на момент відкриття спадщини спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину". Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 07.06.2010 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла і нотаріально оформила на своє ім`я його донька, [PERSON] , в шлюбі [PERSON] (а.с.8,9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 08.11.2017 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Після смерті [PERSON] , спадщину прийняли її діти: позивач - [PERSON] та його брат, відповідач по справі - [PERSON] , які отримали нотаріально посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері (а.с.17-18). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Ворона Г.В. від 08.02.2021, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлої [INFO] [PERSON] зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на землю (а.с.19). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачено першочергове право на спадкування за законом - мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частина 2 ст.14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч.1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналогічне відображення зазначеної норми закріплено також в ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,31 умовних кадастрових гектари, без визначення меж в натурі, розташовану на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, зареєстроване на підставі Сертифікату серії [NUMBER] від 31.08.1996 за № 22 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved