Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконують, матеріальної допомоги на їх утримання не надають та про них не піклуються. Фактично малолітні діти знаходяться на вихованні та утриманні тітки [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] Відповідачі проживають окремо, вихованням дітей не займаються, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей та стягнути на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки усіх видів доходів. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність, надали письмові заяви в яких зазначили свою позицію з приводу позовних вимог у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дітей не займаються, ведуть аморальний спосіб життя, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. Малолітні діти знаходяться на вихованні та утриманні тітки [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. При з'ясуванні обставин справи було також досліджено висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, з якого слідує висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. З повідомлень старшого інспектора Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Яценко О.В. від 28.03.2016 року та 31.03.2017 року слідує, що [PERSON], будучи багатодітною матір'ю, із пояснень сусідів, постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, а кошти які отримує на дітей витрачає не за призначенням на власні потреби, зокрема на спиртні напої. Малолітні діти часто залишаються дома самі без догляду. В наданих суду заявах відповідачі зазначили, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей. Отже, відповідачі умисно тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню неповнолітніх дітей, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, не створюють належних умов для їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку. З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради, слідує, що відповідачів доцільно позбавити батьківських прав. Враховуючи, що поведінка відповідачів по відношенню до дітей та їх спосіб життя створюють загрозу для життя та здоров'я дітей тому є всі підстави для позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved