Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 04.06.2014 року, актовий запис №577. Позивач в судове засідання не прибула, подала письмову заяву вх.№46329/17 вх. від 02.10.2017 року, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, за участі її представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що шлюб між її довірителькою та [PERSON] фактично розпався, існує формально, [PERSON] вже неодноразово подавала до суду позови про розірвання шлюбу, однак залишала заяви без розгляду під тиском відповідача [PERSON] Різні спроби зберегти сім»ю успіху не дали, [PERSON] не кохає та не бажає перебувати у шлюбі з [PERSON] просить позов задоволити, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 04 червня 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиціїї, що стверджується свідоцтвом про шлюб( повторне) серії І-ГЮ № 136542, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 577 У сторін є неповнолітній син, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження ( повторне) серії 1-ГЮ№ 215538, виданого 23.05.2014 року. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі [PERSON], після розірвання шлюбу її права та права дитини сторін не будуть порушені. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричність позиції позивача, висловленої у позовній заяві, та пояснень її представника у судовому засіданні щодо неможливості примирення та збереження шлюбу, наполягання позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача, що мають для неї iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved