Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити рішення, яким визнати недійсним Договір про відкриття кредитної лінії №18-08-07/ФО, укладений 28.08.2007 року між Закритим Акціонерним Товариством «Банк НРБ» та ним - позивачем [PERSON], стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 2 511 060 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 28.08.2007 року між ним та Закритим Акціонерним Товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії», було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №18-08-07/ФО, відповідно до якого Банк зобов'язався надати йому - позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банка або безготівковим перерахуванням відповідно до ліміту Кредитної лінії у розмірі 14 393 000 гривень на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних. В свою чергу він - позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. В порушення вимог п.2 ч.2 ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» Банк не надав йому - позивачу, як споживачу, у письмовій формі інформацію про умови кредитування, у тому числі про наявні форми кредитування, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Також при укладенні зазначеного договору Банком проігноровані вимоги щодо надання йому - позивачу вичерпних відомостей стосовно розрахунків з оплати послуг третіх осіб та обґрунтування їх вартості. Внаслідок таких неправомірних дій Банка він - позивач не зміг оцінити рівень ризиків і можливих наслідків набуття додаткових фінансових зобов'язань та порівняти умови надання послуг, що пропонуються різними фінансовими установами, що привело до порушення його прав та несправедливого збільшення фінансового навантаження на нього , як сторону за Договором. Таким чином на момент укладення Договору про відкриття кредитної лінії від 28.08.2007 року Банком не були додержані вимоги, які встановлені ч.1 ст. 203 ЦК України, а тому такий правочин відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є недійсним та до нього підлягають застосуванню наслідки недійсності правочину , передбачені ч.1 ст..216 ЦК України . Так ним - позивачем були отримані кредитні кошти в сумі 13 671 125 грн. , сплачена ним - позивачем за договором про відкриття кредитної лінії загальна сума 16 182 185 грн. Тому відповідач повинен повернути йому - позивачу різницю між отриманою та сплаченою сумами в розмірі 2 511 060 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] , а також його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Публічного Акціонерного Товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» Білосорочка С.А. позов не визнав , посилаючись на те, що Договір про відкриття кредитної лінії від 28.08.2007 року було укладено з позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства ; до укладення Договору позивач ознайомився з інформацією про загальні умови кредитування в Банку та з орієнтованою сукупною вартістю кредиту; відповідно до п. 3.1 Договору позивач підтвердив , що його волевиявлення на укладення цього договору є вільним та відповідає його внутрішній волі, а також підтвердив , що до підписання Договору він ознайомився з його умовами. Таким чином при укладенні спірного Договору волевиявлення позивача було вільним та відповідало його внутрішній волі , а також йому були відомі усі умови договору. Крім того, представник відповідача просить застосувати до цього спору строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм оцінку , суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 28.08.2007 року між Закритим Акціонерним Товариством «Банк НРБ» (надалі ЗАТ «Банк НРБ») , правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (надалі ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії») та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №18-08-07/ФО, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті з лімітом Кредитної лінії в сумі 14 393 000 (чотирнадцять мільйонів триста дев'яносто три тисячі) гривень на поточні потреби , а Позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням , своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних , а також здійснювати повернення наданого йому кредиту у розмірах та у строки, передбачені договором , і виконувати інші умови договору (а.с.77-82). Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Підставами для визнання недійсним укладеного між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії позивач зазначив: - невідповідність Договору вимогам п.2 ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогам постанови Правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що виразилось в ненаданні йому відповідачем у повному обсязі інформації про умови кредитування ; - умови Договору є несправедливими. Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору, встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В частині 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Згідно п. 3.1 Договору про відкриття кредитної лінії від 28.08.2007 року, укладеного між сторонами, позивач гарантує , що на момент укладення договору відсутні обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей договір, його волевиявлення на укладення договору є вільним і відповідає його внутрішній волі, він є дієздатним та на момент укладення цього договору не існує ніяких дій /рішень з боку суду щодо визнання його недієздатним або обмежено дієздатним. Згідно п. 3.3 Договору позивач підтвердив , що до підписання цього договору він ознайомився з умовами договору, мав реальну можливість з ними ознайомитись. Договором про відкриття кредитної лінії від 28.08.2007 року №18-08-07/ФО чітко визначені кредитні умови, а саме : мету надання кредиту (п.1.5); форми його забезпечення (п.2.1); тип відсоткової ставки (п.1.3); суму ліміту Кредитної лінії (п.1.2), строк, на який надається кредит (п.1.4), детальний розпис загальної вартості платежів по договору , що включає в себе суми платежів по поверненню кредиту , процентів , комісійних винагород, інших супутних платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (п.1.6 , додаток №1 до Договору - Графік повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки) ; можливість дострокового повернення кредиту та його умови (п.8.1). Таким чином, перед укладенням сторонами Договору про відкриття кредитної лінії Банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі усю необхідну інформацію, передбачену ч.2 ,4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При укладені цього Договору сторони узгодили всі його істотні умови. У Договорі зазначені сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. На час укладення кредитного договору ( перед його підписанням) позивач був ознайомлений з умовами кредитування, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. Виконання Банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. На момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язкі за договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом . Всі ці обставини підтверджуються поясненнями самого позивача в судовому засіданні, Договором про відкриття кредитної лінії з додатком до нього (а.с.77-82), випискою по особовим рахункам позивача з 28.08.2007 року по 03.07.2014 року (а.с.24-26). Посилання позивача на те, що Банк не надав йому у письмовій формі інформацію про наявні форми кредитування з описом відмінностей між ними, про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, вичерпних відомостей стосовно розрахунків з оплати послуг третіх осіб та обґрунтування їх вартості , не може служити підставою для задоволення позову. Вся інформація щодо істотних умов кредитного договору міститься в тексті підписаного сторонами договору , ця інформація є чіткою і зрозумілою. Будь - яку іншу інформацію щодо форм кредитування та відмінностей між ними позивач мав можливість отримати до підписання Договору або відмовитись від підписання Договору у разі ненадання йому такої інформації. Посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з інформацією про загальні умови кредитування, з орієнтованою сукупною вартістю кредиту та не підписував повідомлення від 28.08.2007 року (а.с.83-84) не є підставою для визнання Договору недійсним, оскільки вся необхідна інформація щодо істотних умов договору міститься в самому Договорі, а в повідомленні лише продубльовані умови, передбачені самим Договором. Сукупна вартість кредиту та реальної процентної ставки з зазначенням сум щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів , комісійних винагород визначені в Графіку повернення кредиту - додатку № 1 до Договору , що є його невід"ємною частиною (а.с.81-82). Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, яка зазначена у частині 2 даної статті, Банк несе відповідальність, яка встановлена ст ст. 15 та 23 цього Закону. Тобто споживач має право на відшкодування завданих такими діями збитків, однак закон не передбачає можливості визнання недійсними у даному випадку кредитного договору. Суд вважає, що позивачем не доведено також , що умови укладеного між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії від 28.08.20107 року - є несправедливими. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень , а не договору в цілому). Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Зі змісту укладеного сторонами Договору про відкриття кредитної лінії вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до Договору внесено не було. Не містить Договір і будь-яких інших несправедливих умов. За викладених обставин суд доходить висновку , що позивачем не доведено, що укладений Договір про відкриття кредитної лінії суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» , в зв'язку з чим підстав для задоволення позову суд не знаходить. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, передбачений ст.. 257 ЦК України, оскільки про своє порушене право щодо ненадання йому відповідної інформації, передбаченої ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач дізнався або міг дізнатися у день укладення Договору про відкриття кредитної лінії від 28.08.2007 року та мав можливість протягом визначеного законом трирічного строку позовної давності звернутися до суду з позовом про своє порушене право. Позивач з клопотанням про поновлення строку позовної давності до суду не звертався та доказів щодо поважності причин пропуску цього строку не надав. Посилання позивача на те, що про своє порушене право він дізнався лише у 2014 році після того як Банком було пред'явлено до Приморського районного суду м.Одеси позов про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.85-89) є безпідставним та необґрунтованим.

Outcome: dismissed