Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

06 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 03 квітня 2019 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких записаний відповідач. Неповнолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, а також справу розглянути за її відсутності. 12 березня 2019 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю звернення за юридичною допомогою. Проте у наступні судові засідання відповідач не з"являвся за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у тому числі шляхом опублікування повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті "Судова влада". Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України ,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 28 серпня 2004 року Відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 квітня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №262, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] , та мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 777, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, має працездатний вік, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved