Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з таким порзовом, мотивуючи свої вимоги тим , що з жовтня 2011 року працював на посаді виконуючого обовязки начальника цеху механізації ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.». Постановою господарського суду Київської області від 1 липня 2014 року у справі № Б8/142 - 12 ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» визнано банкрутом , ліквідатором призначено арбітражного керуючого Салатюка Дмитра Васильовича. 22 липня 2014 року позивач отримав офіційне повідомлення від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Салатюка Д.В. про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України з 22 вересня 2014 року. В дальшому на підприємстві з"явилися власники ТОВ «ВІК - Р.С.Ф» та 18 серпня 2014 року за вказівкою генерального директора товариства [PERSON] була проведена інвентаризація у цеху механізації та відразу по її завершенню [PERSON] - начальник служби безпеки товариства, наказав не допускати його до території цеху механізації та на територію заводу взагалі. Наказом генерального директора ТОВ «ВІК - Р.С.Ф» [PERSON] № 39 - к від 10 вересня 2014 року його звільнено з роботи з посади начальника АТЦ з 10 вересня 2014 року за прогул без поважних причин. Таке звільнення позивач вважає незаконним та просить скасувати наказ про звільнення як незаконний, змінити формулювання причини звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 22 вересня 2014 року, виплатити різницю між посадовим окладом виконуючого обовязки начальника цеху механізації та заробітною платою, яку він фактично отримував, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача вимоги зазначені в позовній заяві підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача арбітражний керуючий Салатюк Д.В., генеральний директор ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» до суду не зявилися. Заяви про відкладення розгляду справи не подали. Суд вважає , що неявка зазначених осіб, належним чином повідомлених про розгляд справи, не є перешкодою для її розгляду та вважає за можливе ухвалити судове рішення за наявними у справі доказами. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог письмові длокази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно до ст. 110 ч.1 п. 3 ЦК України, юридична особа ліквідується в тому числі за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади. Відповідно до ст. 105 ч.4 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Відповідно до ст. 40 ч. 1. п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках в тому числі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст. 235 ч. 1, 3 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. В судовому засіданні встановлено , що відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 1 липня 2014 року ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.», юридична адреса боржника вул. Леніна, 130, м. Миронівка Київської обл., визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Салатюка Дмитра Васильовича. У звязку з ліквідацією ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.», на підставі постанови Господарського суду Київської облапсті від 1 липня 2014 року [PERSON] попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України з 22 вересня 2014 року. Не дивлячись на відкриття ліквідаційної процедури та перехід управління справами юридичної особи до ліквідатора Салатюка Д.М., генеральним директором ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» [PERSON] 10 вересня 2014 року видано 10 вересня 2014 року наказ № 39 - к про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обовязки начальнка АТЦ з 10 вересня 2014 року у звязку з прогулом без поважних причин згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України. Зазначені відмомості внесені у трудову книжку [PERSON] серії [NUMBER]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вони також як і [PERSON] були попереджені про звільненя із займаних посад ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України з 22 вересня 2014 року. Оскільки наказ № 39 - к від 10 вересня 2014 року генерального директора ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» [PERSON] про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обовязки начальнка АТЦ з 10 вересня 2014 року у звязку з прогулом без поважних причин згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України винесений неуповноваженою особою, та не відповідає чинному законодавству він підлягає визнанню як незаконним та скасуванню з зміною дати та формулювання причини звільнення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про перерахунок заробітної плати за період з липня 2013 року по 22 вересня 2014 року та виплатити йому різницю в заробітній платі між посадовим окладом виконуючого обовязки начальника цеху механізації та заробітною платою, яку він фактично отримував. Доказів того , що [PERSON] в період з липня 2013 року по 22 вересня 2014 року отримував заробітну плату не в установленому розмірі позивачем не надано. Вимога суду про надання таких доказів відповідачем залишена без реагування. Ухвала Миронівського райолнного суду Київської області від 4 грудня 2014 року, направлена до відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції, про вилучення у ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» оригіналів наказу про переведення [PERSON] із січня 2013 року на оплату праці в розмірі 50 % посадового окладу виконгуючого обовязки начальника цеху механізації, платіжних відомостей по зоробітній платі з січня 2013 року по вересень 2014 року не виконана. За таких обставин позов [PERSON] в цій частині не підлягає задоволенню у звязку з недоведеністю позовних вимог. Крім того, не підлягає стягненню з ТОВ «ВІК - Р.С.Ф.» на користь [PERSON] моральна шкода, оскільки можлива така шкода спричинена незаконними діями генерального директора товариства [PERSON] Клопотання про залучення до участі у справі позивачем [PERSON], представником [PERSON] у відповідності до ст. 33 ЦПК України не заявлялося, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не пядлагає. На підставі ст. ст. 40, 43, 232, 235,237-1, 238 КЗпП України,

Outcome: partial