Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідач власник квартири № 15 у вище зазначеному будинку та за час свого проживання неодноразово затоплював її квартиру. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20371 грн. та стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. В попередньому судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі . Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України , при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього ж Кодексу . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання . Згідно роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] ( а.с.4-5). Відповідач [PERSON] був власником квартири № 15 у вище зазначеному будинку. Квартира розташована над квартирою позивача. Відповідач [PERSON] неодноразово у грудні місяці 2011 року затоплював квартиру [PERSON] , внаслідок чого по стінах квартири пішли тріщини, осипалась штукатурка та пішов грибок. Судом досліджено дефектний акт на поточний ремонт квартири [ADDRESS] та кошторис на ремонт квартири (а.с.13-21). Внаслідок залиття позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 20371,00 грн. Окрім того , позивачу було завдано моральну шкоду , яку вона оцінила у 10 000 гривень зважаючи на неодноразові затоплення квартири відповідачем. В попередньому судовому засіданні відповідач визнав вимоги позивача , погодився з тим що завдав позивачу матеріальну та моральну шкоду . Вказав суду , що він у добровільному порядку має намір відшкодувати всі завдані збитки. Задовольняючи позов суд враховує не тільки визнання відповідачем позову, а й наявність для цього законних підстав . Зокрема , відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або муситьзробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайнихобставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, ч.2 вказаної статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Факт залиття квартири та спричинення цим позивачеві збитків відповідачем не заперечується, як і не заперечується та обставина, що залиття сталося з квартири № 15, що розташована вище. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідач по справі доказів того , та повністю визнав , що саме ним було завдано збитки [PERSON] . У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Ураховуючи характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та продовжує зазнавати оскільки на даний час не має можливості здійснити ремонт своєї квартири , а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд погоджується із визначеним позивачем розміром грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору, пропорційно задоволеним вимогам , з урахування ст.4 п.1 п.п. 1; 6 Закону України « Про судовий збір» виходячи із розрахунку : матеріальна шкода становить 20 371 грн. - судовий збір - 243,60 грн., моральна шкода завдана позивачу на суму 10 000 грн. - судовий збір складає - 243 ,60 грн. всього слід стягнути - 487,20 грн. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved