Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Описова частина До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 10 січня 2020 року відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2019 року, надійшли за підсудністю матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання незаконними дій приватного нотаріуса. Зазначена позовна заява прийнята до провадження Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17.01.2020 року суддею Вікторович Н.Ю. було задоволено самовідвід судді. Надалі, справу відповідно до протоколу повторного авторозподілу було передано на розгляд судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Сільченко В.Є. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2020 року було задоволено самовідвід судді Сільченко В.Є. Відповідно до протоколу повторного авторозподілу справу передано на розгляд до Хлистуненко О.В . Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.01.2020 року, було відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання незаконними дій приватного нотаріуса. Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2020 року задоволено самовідвід судді Хлистуненко А.В. Відповідно до протоколу повторного авторозподілу справу передано на розгляд до Чайкіній О.В . Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 вересня 2021 року справа прийнята до провадження суддею Чайкіною О.В. та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження із викликом сторін. Короткий зміст позовних вимог В позовній заяві від 17.12.2019 року, яка надійшла до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 10.01.2020 року, та надалі була уточнена позивачем [PERSON] 02.03.2019 року, позивач просить визнати протиправними дії приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. у видачі свідоцтва на спадщину за законом від 12.03.2019 року номер в реєстрі № 293 на бланк ННТ 097695 на користь [PERSON] при наявності судового спору, позбавивши його своїми незаконними діями можливості оскаржити заповіт в судовому порядку як спадкоємця першої черги, та скасувати рішення реєстраційних дій приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( із відкриття розділу) індексний номер 45909058 від 12.03.2019 року о 14.09.23 години виданого на користь [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла бабуся позивача по справі - [PERSON] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . 03.10.2018 року, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. Приватний нотаріус Забуранна А.А. повідомила йому, що за життя бабуся склала заповіт на сторонню особу, яким вона заповіла своє майно (квартиру [ADDRESS] ), якою є третя особа - [PERSON] так як та була соціальним працівником та по роду своєї діяльності провідувала бабусю. Відповідач по справі достеменно знала про судовий спір відносно заповіту спадкова справа № 58/2018 після смерті [PERSON] . Свідком даної події була мати позивача по справі - [PERSON] з якою він разом приходив до нотаріуса та яка заявила, що за фактом незаконного поховання бабусі та її фактичного вбивства вона буде звертатися до прокуратури та суду. Окрім того, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою , на яку отримав відповідь від 22.12.2018 року, що його залучено як спадкоємця після смерті [PERSON] . Позивач повідомив відповідача особисто по телефону про звернення до суду, а також на робочу електронну пошту [INFO] 22.02.2019 року із своєї службової пошти направив уточнену позовну заяву від 13.02.2019 року та клопотання про витребування доказів у справі яка перебуває у судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Сільченко В.С. про визнання заповіту недійсним. 06.03.2019 року в 16.00 год. Позивач зайшов до відповідача та відповідач йому призначила зустріч на 14.03.2019 року, однак 12.03.2019 року видала свідоцтво про право на спадщину на користь [PERSON] , достовірно знаючи про наявність судового спору і прями обов`язком відповідачки була перевірка даної інформації через сайт «Судова Влада». Аргументи сторін Позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. зазначив, що з померлою в силу життєвих обставин мало спілкувався. Коли дізнався про смерть бабусі, вирішив звернутися до нотаріуса із заявою. Дізнався про заповіт. Подав позов до суду, однак його не прийняли. Адвокат неправильно склав документи. Потім, звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. З електронної пошти, яка за ним закріплена на роботі, направив копію позову нотаріуса. На запитання суду та учасників справи зазначив, що особисто нотаріусу ніяких заяв про оскарження заповіту не подавав, так само як і ухвал про відкриття провадження у справі. Нотаріус призначила час, він з"явилявя, але свідоцтво не отримав, оскільки був заповіт. За померлою догляд не здійснював, всім займалась [PERSON] . За участі позивача досліджено оригінал спадкової справи, а так само і запис аудіорозмови з нотаріусом. В судові дебати позивач не з"явився, подав чергову заяву про відкладення. Суд не вбачає підстав для подальшого відкладення справи, оскільки за особистолї присутності позивача досліджено оригінали письмових доказів, позивач висловив свою позицію, позов підтримав. З аналогічнх підстав, враховуючи положення статті 223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивач свою позицію щодо заявленого позову підтримав особисто після закриття підготовчого провадження. Представник відповідача - адвокат Уманець Б.Б., подала до суду відзиви на позовну заяву в яких зазначила, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та незаконні. При видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус керується Законом України «Про нотаріат», законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року за № 296/5. Зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті, з`явилися два спадкоємці - [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, та 13.11.2018 року на адресу відповідача надійшла заява [PERSON] , вх. № 153, відповідно до якої він повідомив про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] , та померла [INFO] , як спадкоємець за законом. У зв`язку із такими обставинами, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 58/2018 року. Відповідно до спадкової справи вбачається, що третя особа - [PERSON] , спадкувала як спадкоємець за заповітом, посвідченим 21.03.2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А., вчиненого спадкодавцем [PERSON] на користь [PERSON] . Таким чином, спадкоємець за заповітом [PERSON] , після закінчення шестимісячного строку відведеного чинним законодавством для прийняття спадщини, 12.03.2019 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Правових підстав, для відмови спадкоємцю за заповітом у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у приватного нотаріуса на час видачі свідоцтва не було, у зв`язку із чим приватний нотаріус була зобов`язана вчинити дану нотаріальну дію, незважаючи на наявність в спадковій справі заяви позивача про прийняття спадщини за законом. На час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до приватного нотаріуса не надходило жодних заяв, чи інших звернень від позивача, в яких останній б зазначав про наявність судового спору із спадкоємцем за заповітом [PERSON] . Представник зазначив, що невідомо, які права та інтереси позивача у зв`язку із видачею нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, були порушені, та які існували правові підстави для відмови нотаріусу спадкоємцю за заповітом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник не заперечувала того факту, що позивач письмово звертався до приватного нотаріуса та 22.12.2018 року отримав відповідь приватного нотаріуса із якої вбачається, про прийняття нотаріусом його заяви про прийняття спадщини, як спадкоємця за законом. Із приводу надходження будь-якої кореспонденції на електронну пошту приватного нотаріуса, відповідно до якої було б відомо про наявність судового спору, то представник зазначив, що будь-яких повідомлень від позивача, нотаріус не отримував, та проміж іншим, такого способу повідомлення нотаріуса не передбачено чинним законодавством, адже приватний нотаріус не має можливості ідентифікувати особу, та встановити наявність чи відсутність факту звернення позивача до суду. Окрім того, ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2019 року у справі № 210/573/19 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, була винесена судом тільки після видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а також стягнути із позивача по справі витрати понесені приватним нотаріусом на оплату правової допомоги, які склали 6 000,00 грн., що підтверджується копіями відповідних документів. Третя особа - [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві зазначила, що вимоги позивача по справі вона вважає незаконними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Забуранна А.А. на час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 12.03.2019 року, номер в реєстрі № 293 на бланк ННТ 097695, діяла в рамках чинного законодавства та жодних порушень не допускала. Зазначила, що 21.03.2017 року за своєї доброї волі, [PERSON] вчинила на її ім`я заповіт. Після вчинення заповіту, третя особа продовжувала доглядати за [PERSON] , та несла витрати у вигляді придбання необхідних продуктів, медикаментів, тощо, та навіть витрати на поховання. В свою чергу позивач по справі, який доводиться [PERSON] , із останньою не спілкувався, її не провідував, її життям не цікавився. Із його боку та із боку його матері активні дії розпочалися тільки після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим [PERSON] має всі підстави припускати, що їх цікавить тільки спадкове майно та зовсім не цікавила. Сама спадкоємиця. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після закінчення шестимісячного строку відведеного чинним законодавством для прийняття спадщини, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Правових підстав, для відмови мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у приватного нотаріуса на час видачі свідоцтва не було, у зв`язку із чим приватний нотаріус була зобов`язана вчинити дану нотаріальну дію, незважаючи на наявність в спадковій справі заяви позивача про прийняття спадщини за законом. Фактичні обставини справи, встановлені судами Відповідно до копії спадкової справи № 58/2018 (а.с. 57-145, том 1), оригінал якої досліджувався судом у судовому засіданні за участі позивача 25.11.2020 року, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , 1935 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останньої. (а.с13, том 1). За життя, 21.03.2017 року, [PERSON] вчинила заповіт на корить [PERSON] , відповідно до якого заповіла останній належну їй на праві особистої приватної власності житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. 21.03.2017 року за р. № 386 . (а.с. 17, том1). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] (а.с.21, том 1). [PERSON] подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом, яка надійшла до приватного нотаріуса Забуранної А.А. 13.11.2018 року. (а.с.31, том1). 21.12.1018 року на адресу приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. надійшла заява [PERSON] датована ним 17.12.2018 року, відповідно якої він просить надіслати на його адресу належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] 22.12.2018 року на адресу [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. було направлено відповідь за вих. № 632/01-16, із якої вбачається, що нотаріус не може направити на адресу спадкоємця за законом копію спадкової справи, та повідомлено [PERSON] про прийняття його заяви про прийняття спадщини, як спадкоємця за законом. (а.с. 15, том 1) 12.03.2019 року на адресу приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. надійшла заява спадкоємця за заповітом [PERSON] , відповідно до якої вона просить видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом. (а.с. 60, том 1). 12.03.2019 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А., на ім`я [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р. № 293, на спадкове майно, а саме житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . (а.с 140, том1.) Згідно відповіді із ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» від 24.11.2020 року за вих. № 15-03/552 вбачається, що у додатках до електронного листа, який був відправлений 22.02.2019 року із корпоративної електронної адреси підприємства [INFO] на електронну адресу [INFO] було направлено копії документів: -позовну заяву (доповнену) про визнання заповіту недійсним до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від позивача [PERSON] від 13.02.2019 року. -клопотання в порядку ст.. 84 ЦПК України до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від [PERSON] від 13.02.2019 року, а також повідомлено що журнал подій відстежування електронних поштових відправлень сервісу електронної корпоративної пошти знаходиться у доступі на протязі 90 днів з дня відправлення повідомлення, у зв`язку із чим станом на 24.11.2020 року відсутня можливість підтвердження доставки зазначеного вище електронного листа від 22.02.2019 року отримувачу на електронну адресу [INFO] (а.с.16, том1). Відповідно до ували Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2019 року (справа № 210/573/19), суддею Сільченко В.Є. відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Забуранна А.А. про визнання заповіту недійсним (а.с.22-24, том1). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.11.2020 року (справа № 210/573/19, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Забуранна А.А. про визнання заповіту недійсним, відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.04.2021 року (справа № 210/573/19) , апеляційну скаргу [PERSON] відхилено та рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.11.2020 року залишено без змін. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких вона являється матір"ю позивача, його довіреною особою. Вважає, що нотаріус вчинила неправомірно, оскільки підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не було. Єдиним законним спадкоємцем є її син. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до положень частини першоїстатті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частини другоїстатті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що «особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.. 7 Закону зазначено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст.. 34 Закону зазначено, що нотаріуси зокрема вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; Відповідно до ст. 39 Закону також зазначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. В той же час, закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , та у зв`язку із зверненням спадкоємця за заповітом [PERSON] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. була заведено спадкову справу № 58/2018. В тій же спадковій справі також міститься заява позивача по справі [PERSON] , як спадкоємця за законом (онук [PERSON] ) про прийняття спадщини. Судом взято до уваги, що в спадковій справі також міститься заява [PERSON] до приватного нотаріуса від 21.12.2018 року та відповідь приватного нотаріуса від 22.12.2018 року, однак вказані документи не доводять факту повідомлення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранну А.А. про її обізнаність про наявність судового спору між спадкоємцями. У спадковій справі № 58/2018, міститься заява спадкоємця за заповітом [PERSON] , подана нею після закінчення шестимісячного строку відведеного чинним законодавством для прийняття спадщини від 12.03.2019 року, про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Встановлено, що 12.03.2019 року видано свідоцтво про право на спадщину на користь [PERSON] . Також встановлено, що провадження у справі про визнання заповіту недійсним за позовом [PERSON] відкрито судом після видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За таких умов, враховуючи наявність заповіту, який ніким на час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , не був, суд вважає дії приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. із видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом законними та обґрунтованими. Окрім того, судом взято до уваги положення «Порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, який регламентований Розділом ІІ, главою 10, пунктами 4 та 5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року за № 296/5. (надалі Порядок). Відповідно до пункту 4 Порядку, регламентовано порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а пунктом 5 Порядку, регламентовано порядок видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Відповідно до п.п.4.13 п.4 (Видача свідоцтва про право на спадщину за законом) Порядку зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена зокрема у разі: за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Позивачем не надано до суду доказів того факту, що на час видачі приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. свідоцтва про право на спадщину за заповітом на користь [PERSON] існував спір між спадкоємцями. Зокрема позивачем не надано жодних обґрунтованих письмових заяв на адресу приватного нотаріуса Забуранної А.А. де було б зазначено про його звернення до суду із приводу оспорювання заповіту. Окрім того, до суду не надано доказів отриманого приватним нотаріусом Забуранною А.А. повідомлення із суду про надходження позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Оригінал спадкової справи, дослідженої за беспосередньої участі позивача не містить так само обґрунтованої письмової заяви [PERSON] про те, що він звернувся до суду, а так само не містить доказів, що станом на момент вчинення нотаріальної дії, яка оскаржується нотаріусом отримано від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт. З огляду на положення частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стосовно тверджень позивача, що ним 22.02.2019 року із своєї електронної адреси [INFO] на адресу приватного нотаріуса адресу [INFO], було направлено лист із додатками, а саме із позовною заявою (доповненою) про визнання заповіту недійсним до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від позивача [PERSON] від 13.02.2019 року, та клопотання в порядку ст.. 84 ЦПК України до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від [PERSON] від 13.02.2019 року, що слугує доказом того факту, що відповідач була обізнана про наявність спору між спадкоємцями, то суд критично ставиться до вищезазначених тверджень позивача, оскільки доказів отримання даного листа відповідачем по справі до суду не надано. Суд також приймає до уваги, позицію відповідача із приводу того, що відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Схожим чином вказане питання регулюється «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Окрім того, судом досліджувався аудіо запис його розмови із відповідачем, наданий позивачем до суду, відповідно до якого записано його розмову із приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. яка мала місце за твердженням позивача 06.03.2018 року , та враховано, що на даному аудіо записі позивач по справі не повідомляв приватного нотаріуса про наявність судового спору в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу . Отже, у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. не було підстав для відмови [PERSON] у видачі на її користь свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Висновки суду за результатами розгляду справи За правилами статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав, як спадкоємця за законом із боку приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної Анастасії Анатоліївни, у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на користь спадкоємця за заповітом [PERSON] . Позивачем не доведено, що на момент вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину від у спосіб, передбачений законом повідомив повідомив приватного нотаріуса про наявність судового спору щодо чинності заповіту, а так само, що нотаріус отримала відповідне повідомлення. Провадження у справі про визнання заповіту недійсним відкрито судом вже після вчинення нотаріальної дії, що свідчить про те, що на момент вчинення оскаржуваної нотаріальної дії, відповідач, як нотаріус, не була обізнанна про наявність судового спору. Крім того, враховуючи ефективні способи захисту, щодо вимог позивача про скасування державної реєстрацію права власності, суд зазначає наступне.. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 208/2353/18 (провадження № 61-10734св19) вказано, що «Верховним Судом жодним чином не заперечується передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат» право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію. Однак, при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі лише, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса. Якщо наявний спір про право цивільне між позивачем та іншою особою (наприклад, іншим спадкоємцем), то належним відповідачем у такій справі буде саме інший спадкоємець, а не нотаріус, оскільки цивільна відповідальність за незаконно посвідчений правочин покладається не на нотаріуса, а на спадкоємця, на користь якого він вчинений. Сам же нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача». Встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала справа за позовом Позивача до [PERSON] , про визнання заповіту недйсним, за наслідком розгляду якої позовні вимоги відхелені, що спростовують твердження [PERSON] про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи те, що справжність підпису від імені заповідача у заповіті не спростовано, а так само і не спростовано справжність воєвиявлення заповідача, судовим рішенням у іншій справі не встановлено обставин, які вплинули на волевиявлення заповідача, вимоги [PERSON] щодо скасування рішення реєстраційних дій приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45909058 від 12.03.2019 року о 14.09.23 години на користь [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд також відхиляє доводи позивача про наявність кримінальних проваджень, ініційованих ним відносно нотаріуса - відповідача у справі, оскільки досудове розслідування триває, обвинувальний вирок відсутній, підстави для зупинення провадження у цивільний справі до завершення досудового розслідування також відсутні. Що стосується розподілу судових витрат. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Як вбачається із матеріалів справи спільно із відзивом на позову заяву (Т.1 а.с.146-152) до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 18.02.2020 року, укладений між приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. та адвокатом Уманець Б.Б. (Т.1 а.с. 153-154). Розділом 4 даного договору сторонами обумовлено розмір витрат за надання правничої допомоги за договором. Факт оплати витрат на надання правничої допомоги та перелік видів правничої допомоги, яка була надана адвокатом приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Забуранній А.А. підтверджено актами приймання передачі від 18.02.2020 року, від 13.03.2020 р., від 14.04.2021 року, та квитанціями про проведення оплати від тих же дат, на загальну суму 6000,00 грн. (Т.1 а.с. 155-156, а.с. 198-199. а.с. 225-226). У зв`язку із відмовою позивачу у позові, вказані витрати підлягають стягненню в повному обсязі із позивача на користь відповідача приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. Суд також зазначає, що стороні позивача направлено заяву про стягнення витрат на правову допомогу, однак позивач не скористався своїм правом щодо заперечення розміру понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved