Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що подружнє життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинились, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Враховуючи вказане, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 16.08.2008 року та зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №34. Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно наявної в матеріалах справи заяви, проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі, дочку просить залишити проживати разом з матірю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-ФМ №047379 від 16.08.2008 року. Згідно свідоцтва про народження у сторін в шлюбі 18 лютого 2010 року народилася дочка [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо на протязі півтора року, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна та утримання дитини не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зясувавши фактичні обставини справи, суд, у відповідності до ст.112 СК України, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, а тому згідно вимог ч.3 ст.105 СК України шлюб слід розірвати. Малолітню [PERSON], [INFO], зважаючи на відсутність спору між позивачем та відповідачем, суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з позивачем. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved