Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, після уточнення позовних вимог, просила: - визнати в рівних частинах спільною сумісною власністю їх подружжя житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та транспортний засіб ВАЗ 210930, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,09875, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,09875, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд; - виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями та по ? частині земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; - встановити порядок користування земельною ділянкою, з метою обслуговування Сторонами своєї частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; - виділити [PERSON] транспортний засіб ВАЗ 210930, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], визнавши за ним право власності; - стягнути з [PERSON] та користь [PERSON] ? частину вартості транспортного засобу ВАЗ 210930, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], як компенсацію за переотриману частку у спільному майні подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] вони придбали вказаний вище житловий будинок, який був оформлений на [PERSON] та автомобіль, який зареєстрований на неї. За час їх шлюбу [PERSON] також набув право власності внаслідок приватизації і на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок. Житловий будинок та земельну ділянку просить поділити порівну, виділивши їх частку в натурі, а автомобіль залишити в користуванні [PERSON], стягнувши з нього на її користь компенсацію за її частку. Також вважає, що для обслуговування сторонами своєї частини будинку, необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою. Відповідач [PERSON], скориставшись правом наданим ст.31 ЦПК України, подав зустрічну позову заяву про поділ майна подружжя, в якій просив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], визнати його особистою приватною власністю, вказуючи, що спірний будинок був придбаний за його особисті кошти, а земельна ділянка набута ним внаслідок приватизації. У процесі розгляду справи уточнив та доповнив свої позовні щодо автомобіля ВАЗ 210930, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], просив припинити право власності [PERSON] на даний транспортний засіб, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину в розмірі 14522 грн 91 коп. і визнати за ним право власності на даний автомобіль. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику - Прокоф»єву Б.І.( а.с. 7). Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та з урахуванням проведеної будівельно-технічної експертизи просив здійснити реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки по запропонованому експертом 1 варіанту, виділивши [PERSON] ту частину будинку і земельної ділянки, що пропонується співвласнику №2, зазначаючи, що такий варіант розподілу передбачає менше витрат на проведення переобладнання. При обґрунтуванні позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову в частині позовних вимог про визнання права особистої приватної власності на домоволодіння і земельну ділянку просив відмовити. А з позовними вимогами [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на автомобіль, стягнення на її користь компенсації за автомобіль та визнання за [PERSON] права власності на автомобіль погодився і проти їх задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] зустрічний позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. В задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо розподілу домоволодіння і земельної ділянки просили відмовити. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] пояснив, що спірний житловий будинок він купував за особисті кошти, які він отримав від своєї доньки [PERSON] як компенсацію за свою частку в квартирі по [ADDRESS] За кошти, що дала йому донька - 5000 доларів США, 2500 доларів США він витратив на купівлю спірного будинку, а за решту - провів газ в будинок і обклав будинок цеглою. За спільні кошти був придбаний лише зазначений вище автомобіль. Всі інші спільні їх кошти витрачалися на житловий будинок, який належить на праві власності [PERSON], що знаходиться у с.М. Коцюбинську. При оформлені договору купівлі-продажу спірного будинку, він, від імені [PERSON] по довіреності, дійсно подавав нотаріусу заяву, в якій вказав, що гроші які витрачаються на придбання спірного будинку є їх спільною сумісною власністю. Проте, в судовому засіданні стверджував, що вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки таку заяву запропонувала написати нотаріус. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що дійсно вона сплатила батьку - [PERSON] 5000 доларів США за його частку в квартирі по [ADDRESS] Дані кошти вона віддала батьку для придбання спірного будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] має дружні відносини і спілкується дуже давно. А тому їй відомо, що донька сплатила йому 5000 доларів США за його частку в квартирі. Також їй відомо, що [PERSON] хотів купити собі житло. Але, які кошти [PERSON] потратив для купівлі будинку, їй не відомо. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2004 року, який був розірваний за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 28 травня 2012 року (а.с.5,80). За статтею 60, 69 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. За час перебування у шлюбі подружжям набуто у власність рухоме та нерухоме майно, а саме: - на підставі біржової угоди купівлі-продажу, укладеної 14 вересня 2008 року, транспортний засіб ВАЗ 210930, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] (а.с.52); - на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвою В.В., житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] який зареєстрований за [PERSON] (а.с.43,45); - на підставі рішення 3 сесії 5-го скликання Новобілоуської сільської ради від 25 липня 2006 року [PERSON] надано в приватну власність земельну ділянку площею 0,1975 га, розташовану по [ADDRESS], із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №833716 був виданий [PERSON] 14 жовтня 2009 року ( а.с.28) За ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Отже, вказаний вище автомобіль, як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, є річчю неподільною. В п.25 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя /одного з них/ до суду з таким позовом /ст.11 ЦК/ та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. [PERSON] пред'явлено зустрічний позов з підстав, передбачених, зокрема, ст.365 ЦК України. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні за погодженням сторін встановлено вартість спірного автомобіля в сумі 29045 грн 82 коп., [PERSON] відповідно до квитанції від 28.05.2014 року /а.с.171/ внесено на депозитний рахунок суду кошти в сумі 14522 грн 91 коп., що становить 1/2 частину вартості автомобіля. Отже, враховуючи ті обставини, що автомобіль є річчю неподільною, спільне користування ним є неможливим із-за стосунків, які склалися між сторонами по справі, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] внесено кошти на депозитний рахунок суду у визначеній грошовій сумі, [PERSON] кошти не вносила, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль ВАЗ 210930, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля та стягнути з [PERSON] на її користь вартість 1/2 частини автомобіля в сумі 14522, 91 грн. В судовому засіданні [PERSON] стверджував, що житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] є його особистою приватною власністю, оскільки набутий за кошти, які належали йому особисто, які він отримав від своєї доньки [PERSON] як компенсацію за частку в квартирі в м. Чернігові. На підтвердження своїх доводів [PERSON] посилався на свої пояснення, надані ним як свідком, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], копію договору купівлі - продажу частини квартири, посвідченого 24 червня 2005 року державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], копію розписки, згідно якої [PERSON] отримав від доньки [PERSON] 5000 доларів США за продану їй 1/4 частину вказаної квартири (а.с.108,113). З досліджених в судовому засіданні копії документів на підставі яких було посвідчено 22.09.2005 року договір купівлі-продажу спірного будинку, що надійшли з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с.47-48), судом встановлено, що при посвідченні вказаного вище договору, [PERSON], який діяв по довіреності від імені [PERSON], нотаріусу подав заяву, в якій повідомлялося, що кошти, які витрачаються на придбання спірного будинку є їх сумісною власністю. Будь-яких документів, які б свідчили, що кошти на придбання спірного будинку належали особисто [PERSON], нотаріусу не надавалися. Договір про купівлю [PERSON] спірного будинку також не містить інформації про придбання ним цього будинку за особисті кошти. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 цього ж Кодексу). Враховуючи зазначені положення закону, суд приймає до уваги договір купівлі-продажу спірного будинку та документи, які подавалися нотаріусу при посвідченні даного договору, оскільки вони є офіційними документами і містять інформацію щодо предмета доказування, а отже є належними і допустими доказами на підтвердження факту придбання спірного будинку. Дані документи спростовують доводи [PERSON] та його представника щодо купівлі [PERSON] спірного будинку за особисті кошти, а також пояснення допитаних в судовому засіданні свідків. Щодо наданої суду копії розписки про отримання [PERSON] від доньки [PERSON] 5000 доларів США за продану їй 1/4 частину вказаної квартири, суд вважає, що даний доказ, при наявності оригіналу, може підтверджувати лише факт отримання ним коштів, а не придбання за них будинку. Свідку [PERSON] взагалі не відомі обставини за які кошти був придбаний [PERSON] будинок. Отже, у судовому засіданні не встановлено та не надано беззаперечних доказів того, що житловий будинок є особистою приватною власністю [PERSON] і набутий за кошти, які належали йому особисто, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], який набутий сторонами в період їх шлюбу, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] просить повести реальний розподіл домоволодіння по [ADDRESS], відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № С-117 від 30.04.2014 року по запропонованому експертом 1 варіанту, виділивши частину будинку, що пропонується співвласнику №2. З врахуванням думок сторін, а також того факту, що із запропонованих двох варіантів, відхилення від ідеальної частки при першому варіанті розподілу складає 381 грн 50 коп., по другому 4654,00 грн, та наданих варіантів перепланування до кожного варіанту, суд приходить до висновку, що розподіл слід проводити саме за першим варіантом, оскільки в даному варіанті частки в домоволодінні співпадають з ідеальними частками. За зазначеним вище варіантом розподілу,слід : - [PERSON] в житловому будинку (на схемі показано зеленим кольором) виділити в рахунок 1/2 частки кімнату 1-1 площею 10,30 кв.м. вартістю 21108,00 грн, коридор ІІ площею 6,9 кв.м., вартістю 14141,00 грн, веранду ІІ площею 9,30 кв.м. вартістю 17674,00 грн. Всього - 26,50 кв.м. на суму 52923,00 грн. По господарських будівлях виділити ганок «а1» вартістю 1123,00 грн, ? частину сараю «Б-1» площею 27,85 кв.м. вартістю 15442,00 грн, ? частину погребу «В-1» площею 5,25 кв.м. вартістю 3719,50 грн, ? частину воріт №1 вартістю 1564,00 грн, ? частину хвіртки №2 вартістю 825,50 грн. Всього - 33,10 кв.м. на суму 22674,00 грн. Загальна площа складає 59,60 кв.м., вартість - 75 597,00 грн. - [PERSON] в житловому будинку (на схемі показано червоним кольором) виділити в рахунок 1/2 частки кухню 1-2 площею 10,40 кв.м. вартістю 21313,00 грн, кімнату 1-3 площею 15,60 кв.м. вартістю 31970,00 грн. Всього - 26,00 кв.м. на суму 53283,00 грн. По господарських будівлях виділити ? частину сараю «Б-1» площею 27,85 кв.м. вартістю 15442,00 грн, ? частину погребу «В-1» площею 5,25 кв.м. вартістю 3719,50 грн, ? частину воріт №1 вартістю 1564,00 грн, ? частину хвіртки №2 вартістю 825,50 грн. Всього - 31,85 кв.м. на суму 21551,00 грн. Загальна площа складає 57,85 кв.м., вартість - 74 834,00 грн. За відхилення від ідеальної частки - отримання надлишку при розподілі домоволодіння - [PERSON] повинен сплатити [PERSON] компенсацію в розмірі 381 грн 50 коп. При даному варіанті розподілу сторонам для ізольованого користування приміщеннями необхідно здійснити переобладнання та виконати наступні роботи: - в частині, яка пропонується [PERSON] - демонтаж дверного блоку між кімнатою 1-1 та кухнею 1-4; демонтаж дверного блоку між коридором ІІ та кухнею 1-4; закрити дверний отвір в перегородці між кімнатою 1-1 та кухнею 1-4; закрити дверний отвір в перегородці між коридором ІІ та кухнею 1-4; демонтаж перегородки між кімнатою 1-1 та коридором ІІ; демонтаж дверної коробки в зовнішній стіні кухні 1-2; закрити дверний отвір в зовнішній стіні кухні 1-2, як показано на схемі в Додатку № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи за № С-117 від 30.04.2014 року. Всього загальна вартість по переплануванню складає 1556,00 грн.; - в частині, яка пропонується [PERSON] - влаштувати дверний проріз замість віконного в зовнішній стіні кімнати 1-3; установити дверний блок в зовнішній стіні кімнати 1-3; влаштувати віконний проріз в зовнішній стіні кухні 1-2; установити віконний блок в зовнішній стіні кухні 1-2; прибудувати тамбур та ганок, як показано на схемі в Додатку № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи за № С-117 від 30.04.2014 року. Всього загальна вартість по переплануванню складає 22539,00 грн. Виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області не заперечує проти переобладнання та перепланування вказаного вище домоволодіння, про що надано суду відповідне рішення (а.с.168). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за №С-117 від 30.04.2014 року, дійсна вартість домоволодіння по [ADDRESS] Чернігівського району, Чернігівської області, становить 150431 грн 00 коп. Як встановлено судом, в період шлюбу сторін земельна ділянка, площею 0,1975 га, на якій розміщений вказаний будинок, 14 жовтня 2009 року передана у власність [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ЯГ № 833716, зареєстрованого за № 010983900137 (а.с.28). Пленум Верховного Суду України в п.18-2 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснив, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Статтями 120 ЗК України та 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об"єкти (крім багатоквартирних будинків). Отже, з виділом [PERSON] конкретної частини цього будинку до неї, як до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться цей будинок, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному будинку. За таких обставин вимоги позивачки [PERSON] про визнання права власності на частину спірної земельної ділянки та виділення в натурі відповідної частини земельної ділянки є обґрунтованими. Згідно ч.1, ч.3, ч.4 ст. 87 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №С-117 від 30.04.2014 року (а.с.133-154), поділу житлового будинку та господарських споруд запропонований варіант поділу земельної ділянки згідно якого позивачу та відповідачу підлягає виділенню земельна ділянка, кожному по 0,0894 га. За цим варіантом [PERSON] необхідно виділити земельну ділянку під житловими будівлями - 0,0034 га, під нежитловими будівлями - 0,0029 га, під індивідуальним двором та городом - 0,0831 га, а [PERSON] - під житловими будівлями - 0,0035 га, під нежитловими будівлями - 0,0025 га, під індивідуальним двором та городом - 0,0834 га. Лінія № 1 поділу проходить: від точки А до точки Б - 1,30 м., від точки Б до точки В - по лінії поділу житлового будинку. Лінія № 2 поділу проходить: від точки Г до точки Д - 3,37 м, від точки Д до точки Е - 9,55 м, від точки Е до точки Ж - 70,98 м (при цьому точка Ж ділить ширину огороду в кінці ділянки на відстані 10,59 м. та 10,26 м.), Лінія №3 поділу проходить від точки П до точки Р - лінії поділу сараю на дві рівні частини. Після роз»яснення та доповнення експертом [PERSON] в судовому засіданні вказаного вище висновку (а.с.205), для можливості обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд та доступу до городу, експертом пропонується виділити в спільну часткову власність сторін без виділення в натурі, земельну ділянку площею 0,0187 га ( під погребом 0,0014 га та під двором 0,0173 га), яка в додатку №1.1 до Варіанту №1 поділу земельної ділянки, позначена точками, відстань між якими складає: від точки З до точки І -5,80 м., від точки І до точки К - по стіні житлового будинку, від точки К до точки Л - 0,73 м., від точки Л до точки М - 3,71 м., від точки М до точки Д - - 6,76 м., від точки Д до точки Г - 3,37 м., від точки Н до точки - 7,82 м., від точки О до точки П - 2,36 м., від точки П до точки Р - по лінії поділу сараїв, від точки Р до точки С- 0,01 м. Суд вважає можливим здійснити розподіл земельної ділянки відповідно до запропонованого І варіанту поділу земельної ділянки згідно висновку № С-117 судово-будівельно-технічної експертизи складеним 30 квітня 2014 року Чернігівською регіональною торгово - промисловою палатою. Вартість спірної земельної ділянки згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 6322 грн 89 коп. ( а.с.189). Вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою з метою обслуговування своєї частини будинку, є необґрунтованими, тому в цій частині в їх задоволенні необхідно відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають відшкодуванню понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з сум оплати судового збору - 229 грн. 41 коп. та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3744 грн ( а.с.169). Оскільки позивачем не повністю проведена оплата судового збору із розрахунку ціни позову - 92899 грн 86 коп., тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору - 699 грн 58 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial