Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ПрАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.06.1996 р. по 23.04.2008 р. працював на ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» З 01.05.2008 р. по 26.09.2016 р. працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Внаслідок впливу небезпечних виробничих чинників отримав професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), гр. В; легенева недостатність другого ступеня. У зв'язку з отриманням захворювання за результатами огляду МСЕК [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності. Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07.02.2017 року встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ „Дніпроспецсталь" та ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу. Причиною виникнення професійного захворювання є наявність на робочому місці бригадиру двору виливниць ПрАТ «Дніпроспецсталь»: пилу кремнійвмісного - 12,3 - 277,5 мг/м3 при ГДК - 4,0 мг/м3; готувача составів до розливання плавок цеху підготовки составів ПАТ «Запоріжсталь»: кремніє диоксиду кристалічного - 12,6 - 29,6 3мг/м3 при ГДК - 2,0 мг/м3; заліза оксиду - 3,1 - 8,0 мг/м3 при ГДК - 6,0 мг/м3. Хворобою та втратою професійної працездатності йому заподіяна моральна шкода, яка виражається в тому, що позивач за період з 01.09.2016 року по 30.01.2017 рік понад 70 днів знаходився на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах, був відірваний від сталого способу життя, своєї родини, був вимушений нести відповідні незручності пов'язані з проведенням лікування та лікарняним режимом. Крім того позивач відчуває постійну слабкість, втому, помірну задишку, яка посилюється при звичайному фізичному навантаженні, болі та хрипи у грудях, сильний кашель з виділеннями слизового в'язкого харкотиння. Згідно із програмою реабілітації інваліда позивач і в подальшому потребує проходження лікування в амбулаторному та стаціонарному порядку, при цьому повна реабілітація неможлива. Психологічні переживання порушують його душевну рівновагу, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Він позбавлений можливості працювати за своєю професією та забезпечувати свою родину. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання, порушують його моральні життєві зв'язки. Просить суд стягнути з відповідачів спричинену йому моральну шкоду в розмірі по 50 000 гривень з кожного. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивач суду пояснив, що з 25.06.1996 р. по 23.04.2008 р. працював на ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» З 01.05.2008 р. по 26.09.2016 р. працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів отримала професійне захворювання, Висновком МСЕК йому встановлена третя група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності,у зв'язку з чим він потребує постійного лікування, однак його повна реабілітація неможлива. На даний час він не працює, постійно знаходиться на лікуванні, у зв'язку з чим не може приділяти час своїй родині та забезпечувати її. Внаслідок отримання захворювання він відчуває постійну слабкість, втому, помірну задишку, яка посилюється при звичайному фізичному навантаженні, болі та хрипи у грудях, сильний кашель. Просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі по 50 000 гривень з кожного. Представник відповідача ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, надавши письмові заперечення. В судовому засіданні пояснила, що позивач що з 25.06.1996 р. по 23.04.2008 р. працював на ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА», був попереджений підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів. За виконання роботи у вищевказаних умовах позивач отримував додаткові пільги та компенсації, будучі обізнаним про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці позивач продовжувала виконувати роботу в таких умовах довгий час. Протягом роботи на підприємстві позивач проходив медичні огляди та був годний працювати у вказаних умовах праці, скарг на стан здоров'я у позивача не було. Звільнився [PERSON] у 2008 році за власним бажанням, а не за станом здоров'я. Після звільнення з ПрАТ «Дніпроспецсталь» позивач працевлаштувався на ПАТ «Запоріжсталь», стан його здоров'я був належний. Професійне захворювання позивача було виявлено лише 07.02.2017 року та згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ „Дніпроспецсталь" та ПАТ «Запоріжсталь». Вважає, що права позивача протягом робочого періоду не порушувались, а також що позивачем не доведені належними доказами фактори, необхідні для підтвердження моральних страждань. Представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» в судовому засіданні проти позову заперечувала, суду пояснила, що [PERSON] 01.05.2008 р. по 26.09.2016 р. працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Під час роботи позивача було проінформовано під розписку про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів. Позивач погодився з умовами праці, його було забезпечено спецодягом і взуттям, він проходив медичні огляди, згідно яких був придатний до роботи на підприємстві. Позивач не повідомив адміністрацію заводу про наявність проблем зі здоров'ям при працевлаштуванні на роботу. Трудові відносини з ПАТ «Запоріжсталь» були припинені за згодою сторін, а не внаслідок неможливості продовжувати трудову діяльність за станом здоров'я. Крім того захворювання [PERSON] виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів не тільки на ПАТ «Запоріжсталь» але й на ПАТ „Дніпроспецсталь". Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 25.06.1996 р. по 23.04.2008 р. працював на ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА», з 01.05.2008 р. по 26.09.2016 р. - у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Виходячи з вплив у небезпечних виробничих чинників отримав професійне захворювання. Медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.01.2017р. протокол № 27 встановлено наявність професійного характеру захворювання [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки до акту МСЕК від 06.03.2017р. [PERSON] встановлена третя група інвалідності (а.с.10) та встановлено 30% втрати працездатності. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.02.2017 року, захворювання [PERSON] виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь», ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу (а.с.11-13). У зв'язку з професійним захворюванням [PERSON] періодично проходить лікування: з 01.09.2016 року по 16.09.2016 року - 16 днів (виписка № 15037, а.с. 26); з 02.11.2016 року по 11.11.2016 року - 10 днів (виписка № 2460, а.с.25); з 08.12.2016 року по 19.12.2016 року - 12 днів (виписка № 21795, а.с. 23); з 20.12 2016 року по 12.01.2016 року - 24 дні (виписка № 4929, а.с.21-22); з 20.01.2017 року по 30.01.2017 року - 11 днів (виписка № 1162, а.с.24). Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, у зв'язку із чим було порушено його нормальні життєві зв'язки. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004, ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно зі ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров'я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість і характер завданих ушкоджень здоров'ю позивача, ступінь втрати його професійної працездатності, який складає 30%, встановлення у зв'язку з каліцтвом ІІІ групи інвалідності. За таких обставин, беручи до уваги конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності, характер отриманих позивачем захворювань і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, виходячи із збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі по 10 000,00 гривень з кожного відповідача. Крім того, оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір на користь держави має бути стягнуто з відповідачів.

Outcome: partial