Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь кредитну заборгованість в сумі 69981грн. 54коп., проте ознайомившись із запереченнями відповідача, заявою поданою в судовому засіданні зменшив розмір заборгованості та доповнив вимогу про стягнення 631грн. 87коп. індексу інфляції, остаточно просячи стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «КБ «Надра» в особі Кіровоградського регіонального управління кредитну заборгованість в сумі 47432 грн. 64 коп. (а.с.112-114). Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що уточнені позовні вимоги викладені у «відзиві на заяву про застосування строку позовної давності» підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Зазначала, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2009р., у справі № 2-4201/09 солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ "Надра" кредитну заборгованість в сумі 22291 грн. 39 коп., та судові витрати в сумі 472 грн. 92 коа, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22 травня 2009р., що підтверджується розрахунком боргу від 22.05.2009р. та складає 22291 грн. 39 коп., в тому числі: основний борг - 18647 грн.97 коп.; заборгованість по відсотках - 3230 грн.72 коп.; заборгованість по пені - 412 грн. 70 коп. Відповідно до розрахунку боргу станом на 14.01.2014р., за кредитним договором № 888977/МБ/980 від 29 серпня 2008р., кредитна заборгованість не погашена, і складає 47432грн. 64 грн., з яких: основний борг - 0,00 грн.; заборгованість по відсотках - 31664 грн. 32 коп.; заборгованість по пені - 1750 грн. 70 коп.; заборгованість по штрафу -13385 грн.75 коп.; індекс інфляції-631 грн.87 коп. Нормами Цивільного законодавства ч.2 ст.625 передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Заперечуючи проти доводів відповідача щодо відмови у задоволенні вимог до поручителів зазначено, що договорами поруки № 888977/МБ/980/1 та № 888977/МБ/980/2 від 29.08.2008р., а саме п.2.4. передбачено, що повідомлення, що направляється Кредитором Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом ( за адресою, що вказана у Договорі) чи надана особисто Поручителю. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки договорами поруки було встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для "виконання зобов'язань за договором кредиту, а кредитним договором установлено його дію до 24 червня 2009 р., то днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителів, буде 25 червня 2009 р., а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 25 червня 2012 р. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю його представника. Проте з матеріалів справи вбачається, що заяви про відкладення розгляду справи відповідачем через зайнятість його представника подавались неодноразово (а.с. 56, 85, 111). Відтак вбачається навмисне ухилення від участі у розгляді справи. Також, відповідач надав до суду заяву про застосування строків позовної давності та заперечення. Зазначав, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2009 року за даним кредитним договором вже було стягнуто з відповідачів на користь позивача 22291,39 грн. судове рішення набрало законної сили. Також, зазначено, що вимоги позивача про стягнення пені в сумі 15839 грн. 47 коп. за період з 18.09.2008 року по 08.08.2012 року задоволенню не підлягає, до неї слід застосувати строки позовної давності (а.с.70-71). Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належно та вчасно. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах та досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено наступне. 29.08.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 888977/МБ/980, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 20000 грн. на споживчі потреби під 36 % річних, що обчислюються виходячи із 360 днів у році, строком до 16.08.2010 року. Передбачені кредитним договором зобов'язання позивач виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 3.1.2. відсотки за користування кредитом нараховуються банком наступним чином: починаючи з дати надання кредиту, відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 36% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з графіком. У випадку прострочення виконання зобов'язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п.3.1.1. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини у розмірі 70% річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Відповідно до п. 3.1.3. кредитного договору, повернення кредиту та відсотків здійснюється позичальником шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового переказу. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2009 року у справі № 2-4201/09 солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість у сумі 22291 грн. 39 коп. та судові витрати в сумі 472 грн. 92 коп. відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.05.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 888977/МБ/980 від 29.08.2008 року укладеного договір поруки № 888977/МБ/980/1 від 29.08.2008 року, згідно якого [PERSON] та № 888977/МБ/980/2 від 29.08.2008 року, згідно якого [PERSON] відповідають перед банком у тому є об'ємі, що і позичальник. Згідно п.п. 1.1., 1.2., .1.3., 1.4., 1.5. договорів поруки, поручителі та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене та абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань вказаних в кредитному договорі № 888977/МБ/980 від 29.08.2008 року повністю (чи в будь-якій частині) як від позичальника і поручителів разом, так і від кожного окремо. В письмових запереченнях відповідач посилався, що в силу частини 4 статті 559 ЦК України не підлягає задоволенню позовні вимоги до поручителів у даній справі. У відзиві на ці заперечення представник позивача зазначала, що строк дії поруки на час розгляду справи не припинено, а отже частина 4 статті 559 ЦК України до виниклих правовідносин застосуванню не підлягає. Проте, з такою позицією позивача суд погодитись не може. Так, згідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (п.24 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року). Поручителями по кредитному договору № 888977/МБ/980 є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14, 15). Згідно до пункту 1.3 кредитного договору, кредит надавався строком до 16.08.2010 року (а.с.10). Згідно до пункту 5.3 договорів поруки, їх дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору. За наведеного, суд відмовляє у задоволенні вимог до [PERSON] та [PERSON], як поручителів за кредитним договором. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 14.01.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 32296 грн. 19 коп., яка складається з: 31664 грн. 32 коп. - заборгованість по відсоткам, 631 грн. 87 коп. - індексу інфляції. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК (п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року). Таким чином вимога про стягнення 631 грн. 87 коп. - індексу інфляції підлягає задоволенню в частині стягнення цієї суми з [PERSON] У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договори є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, вимога позивача про стягнення нарахованих відсотків відповідає вимогам чинного законодавства, проте відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до виниклих правовідносин. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Згідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 09.08.2013 року. Таким чином, в межах строку позовної давності, відраховуючи три роки від дати звернення з позовом, суд задовольняє вимогу про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом з [PERSON] в сумі 23403 грн. 32коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки встановлені договором або законом. Згідно до пункту 8.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом 8.2 кредитного договору визначено, що за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Таким чином, позивач просить стягнути як пеню так і штраф, тобто накласти подвійне стягнення за недотримання одних й тих самих умов договору, що є неприпустимим. Відтак, виходячи з того, що судове рішення від 20 жовтня 2009 року про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості досі не виконано, [PERSON] звертався до суду про розстрочку виконання судового рішення, тобто незадовільний його фінансовий стан можна вважати підтвердженим, суд відмовляє у стягненні 13385 грн. 75 коп. штрафу, як найбільш тяжкої для відповідача санкції. Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 1750грн. за період з 15.08.2013року по 14.01.2014року, то дана вимога узгоджується із ст.ст. 549, 611 ЦК України, розділу 8 кредитного договору, відтак підлягає задоволенню в частині стягнення її розміру з [PERSON] З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 257 грн. 85 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial