Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що позивач та її мати [PERSON] були визнані потерпілими у кримінальній справі, порушеній відносно [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України. Вироком Ленінського райсуду м. Вінниці від 30.03.2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного злочину і засуджено до 10 років позбавлення волі. В даний час він відбуває призначене покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.09.2012 року по справі №212/6408/2012 були задоволені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, стягнуто матеріальну шкоду в сумі 30338,75 грн., моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн., та судові витрати в розмірі 2219,00 грн. Рішення суду набуло законної сили 18.09.2012 року. У зв"язку із цим був виданий виконавчий лист №1-79/10 та відкрито зведене виконавче провадження № 30880526, при примусовому виконанні якого державним виконавцем Вишенського ВДВС ВМУЮ Осиповим О.Ю. був складений Акт від 19.03.2013 року про передачу майна стягувачу в рахунок боргу. Цим актом державний виконавець постановив, згідно заяви [PERSON] від 12.02.2013 року про бажання залишити за собою нереалізоване нерухоме майно боржника, передати останній належну боржникові 1/2 частину квартиру [ADDRESS]. 03.04.2013 року державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C. було посвідчене Свідоцтво за реєстровим №2-364, згідно якого [PERSON] на праві власності належить майно, яке складається з 1/2 частки квартири під [ADDRESS], вартістю 135978 грн. без урахування ПДВ, загальної площею 50,7 кв.м, житловою - 22,6 кв.м, оскільки майно не реалізоване/торги не відбулись і стягувач - [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.2004 року виконкомом Вінницької міської ради, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 05.03.2004 року, номер запису 653/53556, книга 612. 19 червня 2013 року зазначена 12 частка квартири згідно даного Свідоцтва була зареєстрована за позивачем на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, номер запису про право власності 1353103. Слідчим Слідчого управління ГУМВС України у Вінницькій області 23.09.2009 року була винесена постанова про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка відповідно довідки КП ВМБТІ за вих. № 567 від 23.06.2009 року рахувалась за [PERSON], до вирішення питання в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] заяву підтримала та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Вишенського ВДВС ВМУЮ Березова Н.М. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Представник відповідача Реєстраційної служби ВМУЮ Вінницької області до судового засідання не з"явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] до судового засідання надіслав свої письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги позивача підтримує, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та її мати [PERSON] були визнані потерпілими у кримінальній справі, порушеній відносно [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. Вироком Ленінського райсуду м. Вінниці від 30.03.2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.09.2012 року по справі №212/6408/2012 були задоволені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, стягнуто матеріальну шкоду в сумі 30338,75 грн, моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн., та судові витрати в розмірі 2219,00 грн. Рішення суду набуло законної сили 18.09.2012 року. У зв"язку із вищевикладеним був виданий виконавчий лист №1-79/10 та відкрите зведене виконавче провадження № 30880526, при примусовому виконанні якого державним виконавцем Вишенського ВДВС ВМУЮ Осиповим О.Ю. був складений Акт від 19.03.2013 року про передачу майна стягувачу в рахунок боргу. Цим актом державний виконавець постановив, згідно заяви [PERSON] від 12.02.2013 року про бажання залишити за собою нереалізоване нерухоме майно боржника, передати останній належну боржникові 1/2 частину квартиру [ADDRESS]. Про передачу даного нерухомого майна державним виконавцем Вишенського ВДВС ВМУЮ Осиповим О.Ю. 29.03.2013 року була винесена відповідна Постанова про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Після цього виконавче провадження в частині стягнення з боржника коштів на користь [PERSON] було закрите. 03.04.2013 року державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C. було посвідчене Свідоцтво за реєстровим № 2-364, згідно якого [PERSON] на праві власності належить майно, яке складається з 1/2 частки квартири під [ADDRESS], вартістю 135978,00 грн. без урахування ПДВ, загальної площею 50,7 кв.м, житловою - 22,6 кв.м, оскільки майно не реалізоване/торги не відбулись і стягувач - [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.2004 року виконкомом Вінницької міської ради, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 05.03.2004 року, номер запису 653/53556, книга 612. 19 червня 2013 року зазначена 1/2 частка квартири згідно даного Свідоцтва була зареєстрована за [PERSON] на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, номер запису про право власності 1353103. Встановлено, що слідчим Слідчого управління ГУМВС України у Вінницькій області, в провадженні якого перебула кримінальна справа №09270474 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 23.09.2009 року була винесена постанова про накладення арешту на 12 частину квартири [ADDRESS], яка відповідно довідки КП ВМБТІ за вих. № 567 від 23.06.2009 року рахувалась за [PERSON], до вирішення питання в судовому порядку. На підставі цієї постанови слідчого до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження №1353130 на частину квартири, яка в даний час належить [PERSON], але власником квартири в даному записі зазначений [PERSON] як суб'єкт обтяження. Підставою виникнення обтяження зазначено - Постанова, серія та номер: б/н, видана 23.09.2009 року, видавник - Міністерство внутрішніх справ України УМВС України у Вінницькій області, Слідче управління. Підставою внесення запису зазначене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3272855 від 19.06.2013 року; Вид обтяження - арешт нерухомого майна; Зміст, характеристика: 10-336, 09-0-2009, вх. 3061/02-32. Тобто, [PERSON] не може розпорядитись своєю власністю на свій розсуд, оскільки на належну їй частку квартири накладений арешт. У ст. 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, у а випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Суд вважає, що понесені позивачем судові витрати слід залишити за нею, оскільки вона не наполягає на їх стягненні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved