Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання його батька [PERSON] померлим, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько [PERSON] пішов з дому у 2013 році і до цього часу не повернувся. Останній є власником Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS], в якій по даний час проживає заявник. В серпні 2014 року заявник звернувся до Дніпровського РУ ГУ УМВС України у м. Києві із заявою про зникнення батька. Протягом тривалого часу жодних відомостей про його батька немає. Для оформлення права власності на частину квартиру він звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд оголосити його батька [PERSON] померлим, днем смерті вказати день набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали повністю, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу реєстрації - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] Заявник [PERSON] є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] що підтверджується реєстраційним посвідченням від 07.02.2006 року та довідкою від 23.02.2006 року. Заявник в заяві зазначає, що у 2013 році батько заявника [PERSON] пішов з дому і до цього часу не повернувся. У зв'язку із зникненням батька у серпні 2014 року заявник [PERSON] звернувся до Деснянського РУ ГУ УМВС України у м. Києві із заявою про зникнення батька До теперішнього часу жодних відомостей про місцезнаходження або місце проживання [PERSON] не встановлено. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснила, що вона колишня дружина [PERSON] З січня 2014 року останній не приходив додому. Всі його речі залишилися в квартирі. Вона з сином намагалася його знайти, але все марно. Пенсію [PERSON] ніхто не отримував. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає сім'ю [PERSON] багато років, вони сусіди. [PERSON] вона не бачила з 2014 року. Раніше він ніколи не зникав. Допитаний в якості свідка заявник [PERSON] пояснив, що ботько [PERSON] пішов з дому восени 2014 року та не повернувся. Батько іноді жив в гаражі по декілька тижнів. Разом з тим, показання вищезазначених свідків не можуть бути взяті судом до уваги, як докази для встановлення моменту зникнення [PERSON], оскільки свідки з цього приводу надали протилежні покази. Крім того, заявник в заяві вказує, що батько зник в 2013 році, а в судовому засіданні пояснив, що восени 2014 року. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.. Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Частиною 1 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" " на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою, не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, заявник стверджує що він подав заяву до Дніпровського РУ ГУ УМВС України у м. Києві в серпні 2014 року, однак доказів на підтвердження цього факту суду надано не було. Відповідно до довідки від 28.11.2017 року, наданої Деснянським УП ГУ НП в м. Києві 23.07.2015 року, до Деснянського УП ГУ НП в м. Києві із заявою звернувся [PERSON], який повідомив про те, що 01.01.2015 року батько останнього [PERSON], [INFO], пішов з місця проживання та не повернувся. Дана подія була внесена до ЄРДР за № 12015100030008584 від 24.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (з відміткою «зникнення безвісти»). З вищевикладеного слідує, що пояснення заявника протирічать встановленим у справі обставинам, зокрема щодо періоду зникнення його батька [PERSON], а тому суд критично ставиться до даних, викладених в довідці від 28.11.2017 року щодо того, що [PERSON] зник 01.01.2015 року. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що у справі єдиний належний та допустимий доказ зникнення [PERSON] - довідка від 28.11.2017 року, видана Деснянським УП ГУ НП в м. Києві в частині дати подання [PERSON] заяви про зникнення батька (23.07.2015 року) та дати внесення відомостей до ЄРДР (24.07.2015 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що єдиною датою зникнення [PERSON], яка підтверджується належним доказом, є 23.07.2015 року. З урахуванням вимог діючого законодавства, дослідженим судом доказів, суд приходить до висновку, що на даний час не пройшло 3 років з часу зникнення [PERSON], а тому беручи до уваги відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed