Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 жовтня 2002 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 931. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що життя подружжя не склалося через непорозуміння щодо ролі чоловіка та дружини у сім`ї внаслідок чого виникли постійні сварки, непорозуміння та як наслідок вичерпання взаємоповаги та почуття любові. Ведення між ними спільного господарства припинено з вересня 2014 року. Крім того, причиною неможливості збереження шлюбу є і та обставина, що відповідач систематично вчиняє домашнє насильство відносно позивача, що підтверджується копією термінового заборонного припису стосовно зривника від 22.09.2019 року, серія [NUMBER] . За таких підстав, позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с.14) Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Позивач у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 жовтня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті києві. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . (а.с. 4) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу [PERSON] не змінила прізвище. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. З матеріалів справи вбачається, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові доньки, має умови для її проживання. Виходячи із встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 681,60 гривень.

Outcome: approved