Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.05.2006 року в сумі 11621,06 грн., а також витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору № б/н від 26.05.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Кредитний договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Згідно Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За умовами даного кредитного договору, зокрема, згідно Умов та правил надання банківських послуг, він, позивач, отримав право зміни (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Ним, позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується "Правилами користування платіжною карткою". Положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору. Зокрема, можливість зміни розміру відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг. Він, позивач, виконав свої зобов"язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти на виконання умов договору, чим у порушення умов кредитного договору, а також вимог законодавства не виконав зобов"язання за кредитним договором. В результаті цього станом на 30.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 11621,06 грн., з яких 998,07 грн. - заборгованість за кредитом; 6893,42 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 529,27 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов"язань за договором, він, позивач, з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду. Представник позивача, якого про час та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому порядку, в судове засідання не з"явився. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання від 23.12.2015 року про розгляд справи у відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 21). Відповідач, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з"явився. Так, судові повістки направлялися відповідачеві на адресу його місця проживання, зареєстровану у встановленому порядку, одну з них вручено (а.с. 29), інші повернулися з причин згідно довідок Укрпошти непроживання відповідача за відповідною адресою (а.с. 32, 33, 35, 36). На підставі положень абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судове повідомлення вручене відповідачеві належним чином. Відповідач про причини неявки суд не повідомив і від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, тому на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, позивач проти такого вирішення справи не заперечив. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", - позивач у справі та [PERSON] - відповідачем було укладено договір № б/н. Укладений між сторонами договір є договором приєднання. Зокрема, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За умовами укладеного договору відповідач зобов"язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов"язань за договором на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не виконує зобов"язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією заяви позичальника від 23.06.2006 року та Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-12) та розрахунком заборгованості відповідача (а.с. 4-5). Як вказувалося вище, позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Ним, позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується "Правилами користування платіжною карткою". Проте, обставина щодо розміру відсоткової ставки не доведена, оскільки позивачем не надано суду документ під назвою "Тарифи". Аналогічно у досліджених судом письмових доказах відсутні дані щодо розміру комісії, передбаченої умовами укладеного між сторонами договору. Ухвалою суду від 11.03.2016 року позивачеві роз"яснювалося право подати даний документ, який є частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, та те, що у разі його неподання спір буде вирішено на підставі раніше поданих позивачем доказів. Копію даної ухвали позивачем отримано 29.03.2016 року (а.с. 50), проте станом на час розгляду справи судом відповідний доказ до суду не поступив. Позивач вказує у позовній заяві, що на 30.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 11621,06 грн., з яких 998,07 грн. - заборгованість за кредитом; 6893,42 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 529,27 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на недоведеність викладених у позовній заяві обставин щодо умов укладеного між сторонами договору в частині розміру відсоткової ставки та розміру комісії, недоведеними є також нараховані суми заборгованості за відсотками та комісією. Розрахунок заборгованості не є достатнім доказом. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку: штраф. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню. Зокрема, з огляду на викладені вище висновки суду щодо доведеності обставин, якими обгрунтовано позовні вимоги, стягненню з відповідача підлягає заборгованість в сумі 1547,97 грн., яка включає заборгованість за кредитом в сумі 998,07 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 49,90 грн. - штраф (процентна складова), що складає 5 % від суми позову, яка підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв"язку із частковим задоволенням позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 183,55 грн. судового збору - пропорційно до частини позовних вимог, яка підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial