Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 37 395.20 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 26.03.2012 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.03.2012 року з відповідачем, як з фізичною особою-підприємцем, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з якою відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, і які разом із заявою, складали договір банківського обслуговування, умови якого останній зобов'язався виконувати. Даним договором відповідачу надавалося право користуватися послугою банку «Гарантований платіж» для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, в обмін на його зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту та відсотки визначені договором. У разі прострочення сплати кредиту банком нараховуються відсотки по підвищеній ставці. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 25.10.2016 року виникла заборгованість, яка становить 37 395.20 грн. Оскільки відповідач припинив свою господарську діяльність у зв'язку із банкрутством, його зобов'язання за кредитними договорами не припиняються, а залишаються за ним, як за фізичною особою, і він повинен відповідати усім своїм майном. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення (а.с.65) та заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю (а.с.63). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (а.с.45-46). Клопотань про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходило. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ст. 633 Цивільного кодексу України). Статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 26.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування. Фізична особа-підприємець [PERSON] підписала заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.9, 101-102). Згідно анкети-заяви фізична особа-підприємець [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із Тарифами банку складають Договір банківського обслуговування та взяла на себе зобов'язання виконувати умови Договору (а.с.74-102). Розділом 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання та погашення кредиту за послугою «Гарантовані платежі». Відповідно до умов договору [PERSON] було відкрито поточний рахунок № 26001051402968. Після підписання договору клієнту надається право користуватися послугами, однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як за рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів банку, тобто в кредит. Послугу «Гарантований платіж» Банк надає для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Відповідач почав користуватися послугою «Гарантований платіж» з 18.05.2013 року, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Internet Banking Приват-24. Так, відповідачем було подано заявки на гарантований платіж, а саме: заявка № 33 від 18.05.2013 року на суму 10 000 грн. (а.с.24,); заявка № 51 від 21.06.2013 року на суму 10 000 грн. (а.с.24 зв.); заявка № 61 від 30.07.2013 року на суму 10 000 грн. (а.с.25); заявка № 65 від 25.09.2013 року на суму 19 000 грн. (а.с.25 зв.); заявка № 78 від 20.11.2013 року на суму 8 900 грн. (а.с.26). На виконання заявок ФОП [PERSON] позивач здійснив Гарантовані платежі ініційовані клієнтом, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами-підтвердженнями банку (а.с.27, 27 зв., 28, 28 зв., 29). Відповідно до п. 3.2.2.2 Умов та правил надання банківських послуг клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом заявки до дати виконання заявки Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 грн) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці Клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується Клієнтом у дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 01.02.2016 року Клієнт за користування кредитом сплачує ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки в розмірі 36% річних, а з 01.02.2016 року сплачує банку відсотки 64% відсотків від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31 - й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому, за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач повернув частково кошти отримані ним за вищезазгначеними заявками. Натомість, отримавши за заявкою №78 від 20.11.2013 гарантований платіж у розмірі 8 900 грн. відповідач із порушенням визначених Умовами строків повернення коштів, сплатив частково вказаний платіж, у зв'язку з чим у останньої перед позивачем утворився борг. Як вбачається із виписки по рахунку, прострочена заборгованість на рахунку відповідача з'явилась 26.12.2013 року і не була погашена в момент, коли відповідач не здійснив чергового платежу на рахунок погашення заборгованості (а.с.31). З наданого позивачем розрахунку на а.с.30 вбачається, що відповідач має заборгованість, яка станом на 25.10.2016 року складається із заборгованості за кредитом - 8 269 грн 99 коп., заборгованості за відсотками - 13 871 грн 69 коп. Відповідно до п.3.2.2.10.1 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який виплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Таким чином, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить - 15 253 грн 52 коп. Виходячи з розрахунку (а.с.30), загальна сума заборгованості по кредиту становить 37 395.20 грн. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 16.02.2015 року фізична особа - підприємець [PERSON] припинила свою діяльність (а.с.33-34). Проте, припинення ФОП [PERSON] підприємницької діяльності, з огляду на положення ст.ст.51, 52 ЦК України не є підставою для припинення виконання відповідачем договірного зобов'язання та покладення на нього цивільно-правової відповідальності за невиконання такого зобов'язання, оскільки фізична особа не перестає існувати, а фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 04.12.2013р. по справі №6-125цс13. Клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року вже стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 076,83 грн, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року по справі №904/8060/14 з ФОП [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 25 076,83 грн за кредитним договором від 26.03.2012 року (а.с.47-51). 16 лютого 2015 року на виконання даного рішення видано наказ та відкрито виконавче провадження (а.с.52). Однак, з матеріалів справи та вказаного рішення не вбачається, що кошти по вказаному договору стягнуті саме за послугу «Гарантований платіж» (а.с.68-73). Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, а тому, відповідно до ст.ст. ст.ст. 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 26.03.2012 в сумі 37 395.20 грн, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved