Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

27.08.2018 року (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла заява [PERSON], [PERSON], про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій вони просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON], 19 травня 2015 року громадянина України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, матір'ю якого є - [PERSON], [INFO], громадянка України, реєстраційний помер облікової картки платника податків [NUMBER], що проживає за адресою: вул. Маршала Жукова.5. кв. 17 м. Сімферополь. [PERSON] Крим: батьком якого є [PERSON], [INFO], громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що проживає за адресою: перевулок Гавена, 12, кв. 11 м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим. Свою заяву\~заявники мотивують\~тим,\~що вони є подружжям починаючи із 02 жовтня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1-АП № 109276 виданого відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної [PERSON] Крим. 19.05.2015 в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим у заявників народився син [PERSON]. Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим 23.05.2015 було складено актовий запис за № 2122 про народження [PERSON] та видане Свідоцтво про народження серії І-АЯ № 585271 (надалі-Свідоцтво) у якому батьком дитини зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Водночас отримати свідоцтво про народження [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В зв'язку із вищенаведеними обставинами заявники звернувшись до Заінтересованої особи стосовно реєстрації народження дитини, отримали відмову. Встановлення факту народження сина [PERSON] необхідно заявникам для реєстрації його народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюють свою діяльність на підконтрольній Україні території з подальшою видачею цим органом Свідоцтва про народження, яке буде підставою для перетину дитиною кордону України. В судове засідання заявники не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, вказавши що заяву підтримують. Представник заінтересованої особи - Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області -\~ в судове засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 01.10.2018 року було відкрито провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. [PERSON], [INFO], \~та [PERSON], [INFO], \~зареєстрували шлюб\~02.10.2010, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2010 року жовтня місяця 02 числа зроблено відповідний актовий запис за №1251,\~що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АП №109276, виданий відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної [PERSON] Крим 02.10.2010. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Небесна» (а.с.14). Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~І-АЯ\~№585271\~від 23.05.2015 року\~виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя так званого «Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим», [PERSON] народився 19.05.2015, актовий запис №2122. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до\~ст.13\~Закону України\~«Про реєстрацію\~актів цивільного\~стану»,\~підставою для\~проведення державної\~реєстрації народження\~дитини є\~визначені центральним\~органом виконавчої\~влади у\~сфері охорони\~здоров'я\~документи,\~що підтверджують\~факт народження.\~У разі\~народження дитини\~поза закладом\~охорони здоров'я\~документ,\~що підтверджує\~факт народження,\~видає заклад\~охорони здоров'я\~,\~який проводив\~огляд матері\~та дитини.\~У разі,\~якщо заклад\~охорони здоров'я\~не проводив\~огляд матері\~та дитини,\~документ,\~що підтверджує\~факт народження,\~видає медична\~консультаційна комісія\~в порядку,\~визначеному КМУ.\~Медична консультаційна\~комісія видає\~документ про\~народження у\~разі встановлення\~факту народження\~жінкою дитини.\~За відсутності\~документа закладу\~охорони здоров'я\~або медичної\~консультаційної комісії,\~що підтверджує\~факт народження,\~підставою для\~проведення державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~є рішення\~суду про\~встановлення факту\~народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини. Згідно ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з\~ст.\~317\~ЦПК України\~заява про\~встановлення факту\~народження особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~може бути\~подана батьками,\~родичами,\~їхніми представниками\~або іншими\~законними представниками\~дитини до\~будь-якого\~суду за\~межами такої\~території України\~незалежно від\~місця проживання\~заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження особи на території АР Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Суд приходить до висновку, що заявники не мають можливості отримати документ встановленої форми про народження [PERSON], у м. Сімферополь АР Крим оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я, які б мали можливість встановити факт народження, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт народження та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 частиною 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Судом встановлено, заявники є\~громадянами України,\~що підтверджується\~паспортами серії\~ЕС 735889\~виданого Центральним\~РВ Сімферопольського\~МУГУ МВС\~України в\~Криму від\~25\~червня 1998\~року та\~серії ЕТ\~252924\~виданий Желєзнодорожним\~РВ Сімферопольського\~МУГУ МВС\~України в\~АРК Крим\~від 22.10.2010,\~(а.с\~6-8\~та 10-12).\~ \~19.05.2015\~ на\~тимчасово окупованій\~території у\~м.\~Сімферополі Автономної\~Республіки народився\~ [PERSON], батьками якого є заявники [PERSON] та [PERSON], які з 02.10.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Факт реєстрації народження дитини проведено на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, та 23.05.2015 відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим видано свідоцтво про народження серії І-АЯ №585271. Оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території Україні в м. Сімферополь, АРК Крим, після її народження заявники не можуть отримати лікарське свідоцтво про народження відповідного зразку, а отримане свідоцтво про народження не може бути використане заявниками для реєстрації факту народження на території України та не визнається державними органами України. Встановлення факту народження необхідне для належної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження українського зразка, яке буде підставою для перетину кордону України. Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену\~практику ЄСПЛ,\~а також\~ключове значення,\~яке має\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~для реалізації\~майнових та\~особистих немайнових\~прав заявників,\~рішення суду\~у такій\~категорії справ\~має ґрунтуватись\~на дотриманні\~вимог статті\~213\~ЦПК України\~щодо повного\~і всебічного\~з'ясування\~обставин справи\~на підставі\~всіх поданих\~особами,\~які беруть\~участь у\~справі,\~доказів у\~сукупності,\~в тому\~числі з\~урахуванням документів,\~які видані\~органами та\~установами,\~що знаходяться\~на такій\~території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257 1 ЦПК України. З метою\~захисту законних\~прав та\~інтересів заявників,\~для подальшого\~використання свідоцтва\~про народження,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що заява\~підлягає задоволенню\~та підлягає\~встановленню факт\~того,\~що 19\~травня 2015\~року на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь Автономної Республіки Крим народилась дитина чоловічої статі, [PERSON]. Вказаний факт слід встановити для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження. Заявники є\~звільненими від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.\~21\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір». Згідно ч.7\~ст.\~294\~ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317 та п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України. На підставі , ст. ст.3,9, 17,18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст.13 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved