Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8342707919 від 05 лютого 2013 року у сумі 15443 гривні 67 копійок та судових витрат. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу кредитної лінії для проведення операцій з використанням картки з встановленим лімітом. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів, у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, при цьому з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, а оскільки договором передбачено також і право банка на нарахування та стягнення пені за невиконання грошових зобов`язань, банк користуючись своїм правом просить стягнути і її. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: П`ятого лютого 2013 року між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), та публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі начальника відділення в м. Чугуєві філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, з урахуванням змін, внесених договором № 1 від 29 серпня 2013 року, був укладений договір № 8342707919 про відкриття обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. За цим договором банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 3000 гривень, терміном користування до 31 липня 2016 року, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних, щомісяця до 20-го числа місяця, наступного за тим, у якому виник борг (а.с. 15-17,18-21,27). Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» відкрив [PERSON] поточний рахунок, випустив платіжну картку, та кредитував його рахунок, який у повному обсязі та у вказаний строк не повертав отриманий кредит, та не сплачував процентів за користування кредитними коштами (а.с.7,12-13,14). Шістнадцятого вересня 2016 року банк направив до [PERSON] претензію з вимогою про повернення ним заборгованості по кредиту, у зв`язку з порушенням ним строків погашення заборгованості, однак претензії залишилась без задоволення (а.с.22,23). Як наслідок, 10 липня 2020 року, акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що виникла за договором про відкриття обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, через невиконання ним взятих на себе зобов`язань (а.с.1-2). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка судом правовідносин учасників спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем: акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем: [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий йому кредит, сплату процентів за користування кредитом та неустойку за порушення грошових зобов`язань по договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. Так, 05 лютого 2013 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (перейменований на підставі постанови КМУ від 05.06.2019 року № 567 в акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») уклали договір №8342707919 з урахуванням змін внесених договором від 29.08.2013 року, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати [PERSON] платіжну картку, відкрити йому поточний рахунок, та кредитну лінію\~для проведення\~операцій з\~використанням картки,\~з лімітом\~заборгованості не\~більше 3000\~гривень (а.с. 15-17,18-21,27). І банк, взяті на себе зобов`язання виконував (а.с.7,12-13). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 36% річних, щомісяця, до 20-го числа місяця, наступного за тим, у якому виник борг (а.с. 15-17,18-21). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). З огляду на надані позивачем суду розрахунок здійснення [PERSON] своїх щомісячних платежів та їх розмір і складові, виписку по його особовому рахунку, останній дійсно порушив взяті на себе зобов`язання за договором № 8342707919 (а.с.7,8-10,11,12-13) щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Внаслідок чого, станом на 04 червня 2020 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Укрексімбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити. Тобто у банку дійсно виникло право вимагати у [PERSON] , а у останнього, відповідно, обов`язок сплатити АТ «Укрексімбанк» не тільки суму боргу по кредиту, а також сплатити усі нараховані проценти за користування кредитом. І ця сума, згідно розрахунків банку, з якими суд погоджується і вважає їх правильними складає: 2988 гривень 55 копійок заборгованість по кредиту; 6388 гривень 21 копійка заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож враховуючи викладене та оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе грошового зобов`язання за договором № 8342707919 (у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування), а АТ «Укрексімбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, за допущений [PERSON] період прострочки, така вимога є обґрунтованою. Такого висновку суд дійшов з огляду на вказані вище норми матеріального права і положення договору, а також з огляду на правильність здійснених позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних за якими на користь банку слід присудити: 269 гривень 11 копійок три проценти річних, у зв`язку із прострочкою сплати кредиту у період з 05 червня 2017 року по 04 червня 2020 року; 546 гривень 84 копійки три проценти річних, у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом у період з 07 липня 2014 року по 04 червня 2020 року; 736 гривень 12 копійок інфляційні нарахування, у зв`язку із прострочкою сплати кредиту у період з 05 червня 2017 року по 04 червня 2020 року; 2062 гривні 59 копійок інфляційні нарахування, у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом у період з 07 липня 2014 року по 04 червня 2020 року. Перевіряючи наявність підстав для присудження на користь банку грошових коштів у вигляді пені, суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року (яке не є скасованим), місто Первомайськ Луганської області входить у вказаний перелік. А відповідач, з 26 жовтня 2010 року має зареєстроване місце проживання у цьому місті. Також суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Разом з цим, Указ президента України №116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», який суд також враховує, не містить відомостей про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, а текст рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», яке введено в дію цим указом, не оприлюднене та додане для службового користування. Тож оскільки позивач застосував неустойку (тобто пеню) у період після 14 квітня 2014 року та на суму прострочену до сплати після 14 квітня 2014 року, а вказаними нормативно-правовими положеннями запроваджена і продовжує діяти заборона на таке нарахування і стягнення, у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення з позивача пені, слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню тільки частково, у розмірі 12991 гривня 42 копійки, з яких: 2988 гривень 55 копійок заборгованість по кредиту; 6388 гривень 21 копійка заборгованість по процентам за користування кредитом; 269 гривень 11 копійок три проценти річних, у зв`язку із прострочкою сплати кредиту у період з 05 червня 2017 року по 04 червня 2020 року; 546 гривень 84 копійки три проценти річних, у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом у період з 07 липня 2014 року по 04 червня 2020 року; 736 гривень 12 копійок інфляційні нарахування, у зв`язку із прострочкою сплати кредиту у період з 05 червня 2017 року по 04 червня 2020 року; 2062 гривні 59 копійок інфляційні нарахування, у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом у період з 07 липня 2014 року по 04 червня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог, зокрема у стягненні пені у розмірі 2452 гривні 25 копійок, слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.5), але позов підлягає задоволенню частково, тобто тільки на суму 12991 гривня 42 копійки, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1768 гривень 23 копійки. Отже,

Outcome: partial