Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 17.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/035-43/50300, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 162400,00 дол. США строком до 16.08.2027 року під 13 % річних. 17.08.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобов»язань. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 17.07.2014 року заборгованість за відсотками становить 11781,31 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 235792,89 гривень. Тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача згідно заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча налженим чином повідомлялись про час та місце судового розгляду справи, в зв'язку з чим суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/035-43/50300, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 162400,00 дол. США строком до 16.08.2027 року під 13 % річних. 17.08.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобов»язань. Отже, з укладенням Договору поруки у Кредитора виникло право у разі невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором стягнути з Поручителя суму основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 липня 2009 року з відповідачів на користь позивача було стягнуто заборгованість по кредиту, по відсотках, а також пеню за несвоєчасне повернення кредиту. У зв'язку з порушенням зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 17.07.2014 року заборгованість за відсотками становить 111781,31 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 235792,89 гривень. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; за ч. 2 цієї Статті, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вищевказані вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та необхідно стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 525, 526, 527, 530, 536, 538, 549, 551, 554, 610, 611, 624, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved