Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

10.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання за нею, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючої та зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,0577 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4810136600:06:079:0012. В обґрунтування заявлених вимог пояснила те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть від 20.03.2019 року, серії [NUMBER] , видано Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , залишився спадок земельна ділянка площею 0,0577 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4810136600:06:079:0012. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач - [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Проте, оформити спадкові права через нотаріальну контору, позивачу не є можливим через відмову у вчинені нотаріальної дії та рекомендації звернутися до суду. На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за відсутності її та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - Територіальна громада Миколаївської міської ради, свого представника в судове засідання не направила, про причини не прибуття в судове засідання суд не повідомила. Також відповідач не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть від 20.03.2019 року, серії [NUMBER] , видано Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , залишився спадок земельна ділянка площею 0,0577 га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4810136600:06:079:0012. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач - [PERSON] . Проте, оформити спадкові права через нотаріальну контору, позивачу не є можливим через відмову у вчинені нотаріальної дії та рекомендації звернутися до суду. Крім позивача інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, про що свідчить неподання будь-якими іншими особами заяв про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку. За життя батьком позивача [PERSON] 30.03.2009 року отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 662 м.кв, за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На підставі рішення сесії Миколаївської міської ради № 19/47 від 21.08.2012 року змінено цільове призначення частини земельної ділянки площею 85 м.кв., відповідно до державного акту від 30.03.2009 року № 010900100474 на загальну площу 662 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , зарахувавши земельну ділянку 85 м.кв. до земель комерційного використання для реконструкції існуючого сараю-гаражу в магазин по [ADDRESS] . У п. 19.3 вищезазначеного рішення сесії органу місцевого самоврядування зазначено внести зміни до Державного акту на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в книзі записів державних актів від 30.03.09 року № 010900100474. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.11.2019 року підтверджуються зміни до держаного акту на земельну ділянку площею 0,0577 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які не внесено до державного реєстру речових прав. 06.12.2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки для реконструкції існуючого сараю-гаража в магазин, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0085 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Тобто,позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на частину земельної ділянки площею 0,0085 га., інша частина земельної ділянки площею 0,0577 га. у зв`язку з відсутністю внесення інформації до державного реєстру речових прав на підставі розподілу, залишається не оформленою, що унеможливлює її спадкування. 25.10.2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0577 га., яка є предметом позову даної позовної заяви. Отже, недооформлення за час життя батьком позивача змін про розподіл площі земельної ділянки до державного акту від 30.03.2009 р. та реєстрації їх права власності, унеможливлює спадкування за законом. Як зазначено в п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимога про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу' України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753 0 "4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - відсутність державної реєстрації майнових прав спадкодавця щодо нерухомого майна, відповідно до норм цивільного права, не передбачає правових наслідків у виді втрати права спадкоємців на таку спадщину. Та при цьому право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання (ст. 392 ЦК України), оскільки відповідно до змісту ч.З ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а положеннями 4.5 ст.1268 ЦК України, встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. В силу положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такж у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин вимога про визнання за позивачем права власності є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1217 ЦПК України. Статтею 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved