Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

26 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницької обласної філармонії про визнання дій відповідача пов'язаних у відмові надати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку -незаконними, зобов'язати відповідача надати вказану відпустку, стягнути згідно уточнених позовних вимог, матеріальну шкоду в сумі 2 730 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 02 січня 2010 року працювала за строковим трудовим договором у Хмельницькій обласній філармонії на посаді артистки хору академічного ансамблю пісні і танцю «Козаки поділля» на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника. В період з 11 червня 2012 року по 15 жовтня 2012 року позивач перебувала у відпустці по вагітності та пологах. Наказом директора Хмельницької обласної філармонії № 48-к від 16 листопада 2012 року [PERSON] звільнено із займаної посади, хоча позивачкою подано заяву про надання їй відпустки, чим порушено її права, оскільки заява залишилась без відповіді. Такими діями позивачу було спричинено матеріальну шкоду, оскільки вона не змогла отримувати допомогу по догляду за дитиною через відсутність наказу про надання відпустки, а також завдано моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили поновити строк звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачка відмовилась від відпустки по догляду за дитиною, про що надано акти суду, крім того просять застосувати строки звернення до суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] з 2 січня 2010 року працювала за строковим трудовим договором у Хмельницькій обласній філармонії на посаді артистки хору академічного ансамблю пісні і танцю „Козаки поділля" на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника. З 11 червня 2012 року по 15 жовтня 2012 року позивачка перебувала у відпустці по вагітності та пологах, з 16 жовтня 2012 року пішла у чергову щорічну відпустку, в якій перебувала по 17 листопада 2012 року. 16 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Наказом від 16 листопада 2012 року позивача звільнено з роботи у зв'язку з виходом основного працівника з 17 листопада 2012 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2013 року [PERSON] поновлено на посаді артистки хору академічного ансамблю пісні і танцю „Козаки поділля" 2 категорії Хмельницької обласної філармонії. Рішення підлягало до негайного виконання та набрало чинності 13 травня 2013 року. Дані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини; копією наказу №1-к від 2 січня 2010 року; копією наказу №97 від 15 жовтня 2012 року; копією наказу №48-к від 16 листопада 2012 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України „Про відпустки" після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Частиною 3 ст. 20 цього ж Закону передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Як слідує з матеріалів справи позивачка 16 листопада 2012 року звернулась до директора Хмельницької обласної філармонії із заявою про надання їй відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дану заяву було доставлено кур'єрською доставкою та вручено уповноваженій особі (а.с.9), однак рішення не було прийнято по суті та повернуто з супровідним листом №424 від 20 листопада 2012 року. Такі дії відповідача суперечать чинному законодавству, оскільки позивачка має право на отримання відпустки по догляду за дитиною та відповідач зобов'язаний був розглянути заяву та надати відпустку, таким чином позов [PERSON] є підставним. Позивачу завдано як матеріальної та моральної шкоди. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з ст. 234 цього ж Кодексу у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустила строки звернення до суду, поважних причин пропуску строку позивачкою не наведено, доказів в підтвердження цьому не надано, а тому слід відмовити в задоволенні позову в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки про його застосування було заявлено представником відповідача. Про порушення своїх прав позивачка дізналась в листопаді 2012 року, отримавши наказ про звільнення та трудову книжку, що і стало підставою для звернення до суду в грудні 2012 року з позовом про поновлення на роботі. Суд критично ставиться до пояснень позивача про те, що порушення її прав вона дізналась в жовтні 2013 року з листа відповідача, оскільки така позиція спростовується матеріалами справи про поновлення на роботі, так як наявність позову достеменно свідчить про той факт, що позивач усвідомлює той факт, що вона не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що заяву не задоволено, а її звільнено із займаної посади.

Outcome: dismissed