Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина: [PERSON], [INFO] Відповідач не утримує дитину та не надає матеріальної допомоги на утримання сім"ї. А тому, просить вирішити питання про стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі по 1000грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі вказаному позивачкою. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO] Копією свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER] стверджується, що її батьком являється [PERSON] Відповідно до рішення Косівського районного суду від 11.05.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишено на проживання та виховання із матір"ю [PERSON] Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] знаходиться повністю на утриманні матері, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 22.06.2017р. №247. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 05.07.2017р., тобто з дня пред»явлення [PERSON] позову. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі заявленому позивачкою, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Крім цього, враховуючи норми ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 191 СК України та

Outcome: approved