Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Вказуючи на те, що 21. 08. 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 728/228-Ф, згідно якого позивач надав останньому кошти в сумі 150 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 21. 08. 2021 року, але [PERSON] вказаний кредит не погашав, згідно чого станом на 25. 05. 2018 року виникла заборгованість в загальній сумі 223305 грн. 94 коп. Крім цього, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач того ж дня 21. 08. 2006 року уклав з відповідачем іпотечний договір № 728/228-Ф/1, згідно якого останній повинен передати позивачу в іпотеку житловий будинок, який відповідно до технічної документації позначений літ. "А2", загальною площею 152,8 кв. м., житловою площею 84,6 кв. м., літню кухню літ. "Б", сараїв літ. "В", "Д", гаража літ. "Г", погреба літ. "г", вбиральні літ. "У", що розташоване в с. Стасі Диканського району, [ADDRESS], але [PERSON] вказану заборгованість не погашає. У зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду та просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення, згідно з іпотечного договору на вказане нерухоме майно, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" за початковою ціною,встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки,проведеної суб"єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягти з відповідача понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 3 349 грн. 59 коп. Ухвалою судді від 23 липня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 20. 08. 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] в якому останній вказує, що строк позовної давності сплинув 21. 04. 2013 року, і зазначає, що ця позовна заява не підлягає задоволенню. Крім цього, відповідач вказує, що сам кредитний договір припинив свою дію з дати задоволення позовної заяви по справі № 2-64, відповідно до рішення Диканського районного суду від 27. 09. 2010 року. 03. 09. 2018 року до Диканського районного суду від позивача ПАТ "Укрсоцбанк" надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідно до договору кредиту № 728/228-Ф від 21. 08. 2006 року відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 20 серпня 2021 року. За умовами цього договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань окремо. Крім цього, позивач вказує на те, що відовідачем безпідставно вказано у відзиві на позов про застосування позовної давності, тому як відповідач протягом семи років після набрання рішення суду законної сили фактично користувався кредитними коштами. І тому, позовна давність до щомісячних платежів, строк оплати яких не настав, спливти не могла. Зобов'язання судовим рішенням не припинено, договір не розірвано, позивач вправі нарахування процентів та інших штрафних санкцій до повного виконання зобов'язання. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В ст. 33 вказаного Закону зазначено, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що 21. 08. 2006 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 728/228-Ф, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 150 000 грн. 00 коп. на споживчі цілі терміном повернення до 20. 08. 2021 року, але відповідач умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 25. 05. 2018 року має заборгованість в загальній сумі 223305 грн. 94 коп., з яких: 21 712 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом, 177 550 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками, 2 329 грн. 96 коп. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 21 713 грн. 40 коп. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Потім, 21. 08. 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язання сторони уклали іпотечний договір № 728/228-Ф/1 відповідно до якого останній повинен передати позивачу в іпотеку житловий будинок разом з господарськими спорудами, що розташовані в с. Стасі Диканського району, [ADDRESS], Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до пункту 3.1 іпотечного договору, у випадку порушення іпотекодавцем вимог пунктів 2.1.1 - 2.1.12 цього договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки. А в разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню, відповідно до положень статті 4 цього договору на умовах, передбачених цим договором. Вбачається, що сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки. Отже, законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи викладене, та зважаючи на відсутність зі сторони відповідача будь-яких заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, відповідно до якої особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється. Тому, стосовно застосування позовної давності заявленої відповідачем суд вважає їх безпідставними. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3349 грн. 59 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved