Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

АТ «Комерційний банк «Володимирський» звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому прохав стягнути з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором № 25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року на загальну суму 11092,09 грн. Свої вимоги мотивував тим, що у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору позивач надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 20000,00 грн. на строк з 07.06.2007 по 05.06.2012 на купівлю будівельних матеріалів, а [PERSON] зобов'язався повернути отримані кошти та сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені кредитним договором, а також виконати в повному обсязі інші зобов'язання, що передбачені кредитним договором. На думку позивача, відповідач не виконав належним чином прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором і має прострочення строків сплати процентів та суми кредиту, внаслідок чого станом на 06.12.2013 року виникла заборгованість, що складається з 7596,64 грн. заборгованості за кредитом, 943,89 грн. заборгованості за процентами, 1295,56 грн. пені, 456 грн. комісії, 800 грн. штрафу, а всього на загальну суму 11092,09 грн., яку позивач прохав стягнути з відповідача (а.с. 2 - 4 Т. № 1). У свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Комерційний банк «Володимирський» про визнання недійсним кредитного договору № 25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року та стягнення коштів (а.с. 164-171 Т. № 1). Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2014 року були об'єднані в одне провадження цивільний позов ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільний позов [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення коштів (а.с. 236 Т. № 1). Під час розгляду справи [PERSON] зменшив позовні вимоги і прохав суд визнати недійсними лише ті умови кредитного договору № 25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року, якими встановлені платежі, які він має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), та за дії, які він ([PERSON].) здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення спожива ча про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), оскільки встановлення зазна чених умов заборонено п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168. Тому [PERSON] прохав визнати недійсними пункти 1.5, 2.2.5, 2.3.3, 2.3.7, 2.3.9, 2.3.12, 5.2 кредитного до говору та пункти 1.24, 2.1, 2.5 додатку № 1 до кредитного договору №25/980- КФО/0520 від 07.06.2007 року. Одночасно зазначив, що вимогу про застосування наслідків недійсності вказаних пунктів кредитного догово ру прохає залишити без розгляду, оскільки на стягнення з відповідача сум, сплачених на покриття комісій, які ним ([PERSON].) спорюються, він не претендує, вважаючи, що вони мають бути зараховані в рахунок виконання ним інших зо бов'язань за кредитним договором та з огляду на неплатоспроможність відповідача (а.с. 12 -13 Т. №2). Представник АТ «Комерційний банк «Володимирський», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, в письмовому клопотанні розгляд справи прохав проводити у відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує (а.с. 20 Т. №2). У письмових запереченнях на позовну заяву [PERSON], АТ «Комерційний банк «Володимирський» прохав відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Свої заперечення мотивував тим, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, та надав кредит [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером №8112672 від 07.06.2007, на підставі, якого було здійснено перерахування ФОП [PERSON] за будівельні матеріали згідно наданого відповідачем рахунку. Відповідач [PERSON] неодноразово порушував строки сплати мінімальних платежів і у зв'язку з порушенням строків сплати в нього збільшився основний платіж, оскільки відповідно до п.5.1 кредитного договору проценти по кредиту нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. А при надходженні чергового платежу від позивача, погашення заборгованості відбувалося у порядку, встановленому в п.5.2 кредитного договору (а.с 188-189 Т. №1). Представник [PERSON] - [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, а в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Володимирський» прохав відмовити. Свої заперечення мотивував тим, що згідно останнього розрахунку заборгованості від 16.04.2014 року, наданого ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» вбачається, що без нарахування та сплати комісій, правомір ність встановлення та нарахування яких оспорюється [PERSON], останній зобов'язання зі сплати заборгованості за кредитом, процентами та пенею повністю виконав. Суд вислухавши представника [PERSON], дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Володимирський». Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.06.2007 року між ТОВ КБ «Володимирський» і [PERSON] було укладено кредитний договір №25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року згідно якого банк надав кредит позичальнику [PERSON] у сумі 20000 грн. на строк з 07.06.2007 по 05.06.2012 року зі сплатою 23% річних (п.1.1). Цільове призначення кредиту: оплата позичальником товару згідно рахунку-фактури № 303 від 04.06.2007 року, наданого позичальнику СПД-ФО [PERSON] (п.1.2).У відповідності до п.2.3. кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі та у строки, передбачені п.п. 2.3.3.-2.3.4. кредитного договору (а.с. 5-6а Т. № 1). Відповідно до протоколу загальних зборів ТОВ КБ «Володимирський» №22 від 19.04.2008 було проведено реорганізацію ТОВ КБ «Володимирський» (шляхом перетворення у ВАТ «КБ «Володимирський, а згідно наказу тимчасового адміністратора ВАТ «КБ «Володимирський» № 60 від 21.08.2009 найменування було змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Володимирський» (скорочене найменування - АТ «КБ «Володимирський») (а.с. 15-16 № 1). [PERSON] прострочив строки сплати процентів та суми кредиту, у зв'язку з чим позивачем станом на 6 грудня 2013 року нараховано заборгованість за кредитним договором №25/980-КФ0/0520 від 07.06.2007 в сумі 11092,09 грн. а саме: заборгованість за кредитом - 7596,64 грн.; заборгованість за процентами - 943,89грн.; пеня - 1295,56 грн., комісія - 456,00 грн., штраф - 800,00 грн. (а.с. 10 № 1). [PERSON] звернувся до суду із позовом в останній редакції якого прохав визнати недійсними окремі умови кредитного договору № 25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року, встановлення яких заборонено п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (а.с. 12-13 Т. № 2). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання зобов'язань у кредитних відносинах та визнання кредитного договору недійсним. Дані правовідносини регулюються ст. 203, 215, 526, 530, 1046, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулюван ня ринків фінансових послуг», ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у її редакції, чинній на час укладення кредитного договору), п.3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Прав ління НБУ від 10.05.2007 року № 168. Відповідно до ст. ст. 1046, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України „зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору". Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулюван ня ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансо вого активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: установ люються обов'язкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надаються продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсо ткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із спожи вачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна поло ження або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно з п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на ко ристь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкли кання згоди на укладення кредитного договору тощо). За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Ко дексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Від повідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - тре тьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено судом, всупереч вимог ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у її редакції, чинній на час укладення кредитного договору), п.3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Прав ління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, банк в кредитному договорі № 25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 року та додатку № 1 до кредитного договору встановив несправедливі умови, якими встановлені платежі, які [PERSON] має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача то що), та за дії, які [PERSON] здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття пові домлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Такими умовами є : 1.) п. 1.5 кредитного договору (надання кредиту тільки після сплати банку комісійної винагороди згідно пп. 2.3.9 цього договору); 2.) п. 2.2.5 (право банку списувати грошові кошти, внесені позичальником, в рахунок погашення можливих комісій); 3.) п. 2.3.3 (зобов'язання позичальника щомісячно сплачувати можливі комісії банку); 4.) п. 2.3.7 (право банку самостійно здійснювати списання можливих комісій); 5.) п. 2.3.9 (сплата у день укладення кредитного договору комісійної винагороди за розгляд кредитної заявки); 6.) п. 2.3.12 (зобов'язання позичальника у повному обсязі сплатити комісійну винаго роду згідно тарифів банку, які будуть діяти на момент сплати, а саме про перегляд умов кре дитного договору (з ініціативи позичальника), за перегляд умов кредитного договору, якщо банк несе додаткові витрати); 7.) п. 5.2 (списання банком в другу чергу простроченої комісійної винагороди); 8.) п. 1.24 додатку № 1 до кредитного договору «Тарифи на банківські послуги за ви конання операцій у національній та іноземній валюті ТОВ КБ «Володимирський», яким вста новлені тарифи за проведення розрахунків по погашенню кредиту та процентів по кредиту згідно банківського продукту «Товари і послуги у кредит в розмірі 0,38 % від первинної суми кредиту щомісячно; 9.) п. 2.1 додатку до кредитного договору № 1 «Тарифи на банківські послуги за вико нання операцій у національній та іноземній валюті ТОВ КБ «Володимирський», яким встанов лений тариф за перевірку документів (розгляд кредитної заявки) по кредиту згідно банківсь кого продукту «Товари і послуги у кредит» в розмірі 15 грн.; 10.) п. 2.5 додатку до кредитного договору № 1 «Тарифи на банківські послуги за вико нання операцій у національній та іноземній валюті ТОВ КБ «Володимирський», яким встанов лена комісія за обслуговування заборгованості за кредитом згідно банківського продукту «Товари і послуги у кредит» в розмірі 5,75 % від первинної суми кредиту одноразово (а.с. 5-6а Т. №1). Також внаслідок включення до кредитного договору в порушення положень п, 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, несправедливих умов [PERSON], щомісячно нараховується комісія за проведення розрахунків по погашенню кредиту та процентів по кредиту згідно банківського продукту «Товари і послуги у кредит» в розмірі 0,38 % від первинної суми кредиту, місячний розмір якої становить 76 грн., розмір за строк кредиту (60 місяців) - 4560 грн., а розмір безпідставно нарахованої ко місії по 01.12.2013 р. - 5928,00 грн. Вирішуючи вказаний спір суд враховує правові позиції що викладені в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року (справа № 6- 80цс12), від 25 вересня 2013 року (справа № 6-80цс13), які зводяться до того, що за положеннями частини п'ятої статті 11, статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За таких обставин, слід визнати недійсними пункти 1.5, 2.2.5, 2.3.3, 2.3.7, 2.3.9, 2.3.12, 5.2 кредитного до говору та пункти 1.24, 2.1, 2.5 додатку № 1 до кредитного договору №25/980- КФО/0520 від 07.06.2007 року. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд враховує, що в останній редакції позовних вимог [PERSON] прохав не стягувати з відповідача сум, сплачених ним на покриття комісій, вважаючи, що вони мають бути зараховані в рахунок виконання інших зо бов'язань за кредитним договором та з огляду на неплатоспроможність відповідача. Що стосується позовних вимог АТ КБ «Володимирський» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд враховує наступне. З наданого позивачем первісного розрахунку заборгованості станом на 6 грудня 2013 року вбачається, що за кредитним договором №25/980-КФО/0520 від 07.06.2007 обліковується заборгованість на суму 11092,09 грн. а саме: заборгованість за кредитом - 7596,64 грн.; заборгованість за процентами - 943,89грн.; пеня - 1295,56 грн., комісія - 456,00 грн., штраф - 800,00 грн. (а.с 10 Т. №1). Під час розгляду справи АТ КБ «Володимирський» було надано суду інший розрахунок заборгованості від 16.04.2014 року за вищевказаним кредитним договором без врахування комісій. З вказаного розрахунку вбачається, що залишок заборгованості по кредитному договору станом на 28 лютого 2014 року становить 7596,64 грн. по кредиту, 943,89 грн. по процентам, 456,00 грн. по комісії (а.с. 220 - 221 Т. № 1). Цей розрахунок не співпадає з первісним (а.с. 10 Т. № 1). Суд також звертає увагу, що банком взагалі не було надано графіку погашення кредиту, не зазначена сукупність вартість кредиту, а в п. 2.3.3 кредитного договору мова йде лише про можливі комісії. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що [PERSON] на виконання зобов'язання зі сплати заборгованості за кредитом, процентами та пенею 08.02.2013 р. вніс платіж в розмірі 570,80 грн. Після зазначеного [PERSON] на пога шення заборгованості за кредитом сплатив: 10.04.2013 р. - 700 грн., 21.05.2013 р. - 650 грн., 15.07.2013 р. - 700 грн., 13.08.2013 р. - 650 грн., всього 2700 грн., які віднесені в ро зрахунку заборгованості від 16.04.2014 р. на погашення пені. Що стосується сплати штрафу в розмірі 800 грн. в зв'язку з невиконанням п. 2.3.10 згідно п. 3.4 кредитного договору, на думку представника відповідача, вказана вимога заявлена поза межами строку позо вної давності, перебіг якого починався з часу прострочення платежу. Останній платіж [PERSON] мав бути здійснений в строк до 05 червня 2012 р., а банк звернувся до суду з позовом у грудні 2013 р., тобто поза межами строку позовної давності. Також зазначив, що [PERSON] було зайво сплачено ПАТ КБ «Володимирський» 2700 грн., які покривають суму заборгованості зі сплати нарахованого штрафу в розмірі 800 грн. Суд не бере до уваги письмові заперечення АТ КБ «Володимирський» в частині того, що погашення заборгованості при надходженні чергових платежів від відповідача [PERSON] здійснювалося у порядку встановленому п.5.2 кредитного договору, оскільки вказаний пункт договору судом визнано недійсним. А зі змісту ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, допитана судом в якості спеціаліста представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10018/0121 філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» Помазан М.Ю., яка є фахівцем в галузі кредитування, суду пояснила, що згідно розрахунку від 16.04.2014 року кредитна заборгованість погашена в повному обсязі ще 08.02.2013 року і за [PERSON] залишається несплаченою лише 255,02 грн. пені. За таких обставин, з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «Володимирський» 255,02 грн. пені. В іншій частині в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Володимирський» слід відмовити.

Outcome: partial