Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 29.08.2017 року з [PERSON] вона уклала шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2019 року зазначений шлюб було розірвано, після чого неповнолітній син [PERSON] залишився проживати разом із позивачем. Також позивач зазначає, що на цей час не працює, займається доглядом за дитиною, в зв"язку із чим потребує матеріальної допомоги. Протягом декількох місяців відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання її та дитини не надає, в зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною- [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] включно. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Від відповідача через канцелярію суду також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що починаючи з 29.08.2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року, рішення набрало законної сили 07.11.2019 року (а.с.8). Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2017 року Виконкомом Нововодянської сільської ради Добропільського району Донецької області, відповідний актовий запис № 2 від 06 листопада 2017 року (а.с. 6). Згідно довідки № 11-15/179 від 24.02.2020 року, виданої Олександрівською селищною радою, [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , 2017 року народження (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і після розірвання шлюбу зазначена дитина проживає разом із позивачем. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається із заяви відповідача, поданої до канцелярії суду 05.05.2020 року, вдповідач інших дітей не має, на цей час не є інвалідом, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Таким чином, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Окрім того, позивачем також було заявлено позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь на своє утримання як колишньої дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача відповідно до ст.84 СК України. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, позивач за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року отримувала соціальні виплати в УСЗН ДРДА, а також заробітну плату за період з 15.08.2019 року по 31.08.2019 року в сумі 2773,50 грн. в ТОВ «Термінал» (а.с. 9). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач на даний час не працює, отримує соціальну допомогу в зв"язку із народженням дитини, іншого джерела доходу не має, тобто дійсно потребує матеріальної допомоги від батька своєї дитини на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трьох років аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку(доходу) відповідача. Відповідач своєю заявою від 05.05.2020 року зазначені позовні вимоги визнав, в зв"язку із чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача починаючи з дня звернення позивача до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved