Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Згідно остаточно змінених позовних вимог [PERSON] просить суд змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], присуджених судом та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка виникла за період з 01.08.2007 року по 31.12.2015 року в розмірі 15508 грн. 81 коп. В обґрунтування позову позивач зазначила, що постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 30.11.2001 р. з відповідача [PERSON] присуджено до стягнення на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] у розмірі ? частки від заробітку щомісячно. Виконавчий лист № 2-1116 від 05.12.2001 р. по стягненню аліментів з відповідача [PERSON] перебуває на виконанні у відділі ДВС Богодухівського районного управління юстиції Харківської області. Відповідач зобов'язання по сплаті аліментів за рішенням суду належним чином не виконує. При цьому, на час присудження судом аліментів відповідач був офіційно працевлаштований до 01.08.2007 року, а потім належним чином не виконував зобов'язання по сплаті аліментів, з урахуванням обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України та згідно із ст.ст. 192, 194 цього ж Кодексу, [PERSON] просить суд змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з [PERSON] з частки на 1000 грн. щомісячно та стягнути з відповідача пеню. Позивач та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи [PERSON] при вирішенні питання покладалась на розсуд суду, пояснивши, що розрахунок заборгованості нею виконаний у відповідності з ст. 185 СК України та ст. 74 ЗУ „Про виконавче провадження". Та зазначила, що якщо б відповідач був не згодний з цим розміром він, згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, був в праві оскаржити його в суді, чого відповідачем не було зроблено. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що заборгованість по аліментам з якої нарахована неустойка (пеня) виникла не з вини відповідача, а з вини відділу ДВС, яка належним чином не виконувала свої обов'язки, тому вважають, що нарахована пеня за прострочення сплати аліментів не повинна стягуватись. Крім того не заперечую проти зміни способу стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, але вважають розмір сплати аліментів великим, який не відповідає його стану здоров'я та інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів передбачені ст. 182 СК України. Суд дослідивши матеріали справи пояснення сторін та їх представників вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно правової позиції Верховного Суду України (яка полягає обов'язковому застосуванню судами) у справі за №143цс13 зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено, відповідач [PERSON], згідно наданої ним копії трудової книжки з 2007 року неодноразово змінював місце роботи, тривалий час не працював, тобто мав мінливий заробіток, що дає підстави для зміни способу стягнення аліментів. Тобто в даному випадку в твердій грошовій сумі, як це передбачено ст. 184 СК України. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що згідно з даними Головного управління статистики в Харківській області середньомісячна заробітна плата штатного працівника за січень-березень 2016 року становить 2854 грн. Крім того, згідно довідки наданої ТОВ „Трайгон Фармінг Харків" [PERSON] має дві земельні ділянки розміром 3,7579 га кожна, які знаходяться з 2007 року в оренді у ТОВ і за кожну із них він отримав в 2015 році 3934,28 грн. Тобто річний дохід за 2015 рік склав 7868,56 грн., тобто щомісячно 655,71 грн. Таким чином враховуючи дані ЦСУ згідно яких, [PERSON] може отримувати заробітну плату 2854 грн. плюс дохід від оренди земельних ділянок може скласти 3509,71 грн. (2854 грн.+655,71 грн.). Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача з тій частині, що він за станом здоров'я та за інших обставин вказаних в запереченням не може працювати, оскільки ним, всупереч 60 ЦПК України, не надано належних доказів. Таким чином суд приходе до висновку, що [PERSON] ухиляється від працевлаштування з метою ухилення від сплати аліментів. Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі, що складає ? частину від доходу, який він може отримувати, якщо б працював.(2854 грн.+655,71 грн./ 4 = 877, 42 грн.), тобто 900 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд виходе з того, що згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1477цс15 неустойка (пеня) з один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Суд перевіривши розрахунок пені наданий позивачем (викладений в уточненій позовній заяві а.с.96) вважає, що цей розрахунок відповідає вищезазначеній правовій позиції ВС України. При цьому суд не може згодитись з запереченнями представника відповідача з посиланнями на п.22 Постанови Пленуму ВС України №3 від 15.05.2006 року в тій частині, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача, оскільки в другому абзаці п.22 вказано, що на платника аліментів не можливо покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема в зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Оскільки обов'язок батьків утримувати дитину є конституційним обов'язком батька, також передбачений ст. 180 СК України. Згідно ст. 181 СК України стягнення аліментів за рішенням суду, як спосіб виконання батьками обов'язку утримувати дитину стоїть на третьому місці, на першому і на другому місці стоїть добровільна (за домовленістю між батьками дитини) утримування дитини. [PERSON] знав про свій обов'язок сплачувати аліменти з моменту винесення звернення виконавчого листа до виконання, а саме з червня 2001 року про, що свідчать матеріали виконавчого провадження та розрахунок заборгованості наданий державним виконавцем з якого слідує, що він з липня 2007 року по листопад 2015 року сплачував аліменти, але не регулярно і не в тому розмірі, як це передбачено законом. При цьому жодного разу не повідомив відділ ДВС про зміну місця роботи, про свої доходи, що свідчить про його бездіяльність при сплаті аліментів на утримання дитини, тобто наяність вини винекнення вищезазначеної заборгованості. На підставі викладеного та

Outcome: partial