Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 77587131 від 05.08.2006р., [PERSON] - відповідач, 05.08.2006 року отримала кредит у розмірі 2170 грн., у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно тарифного плану (а.с. 17-18) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 30.12..2013 року на загальну суму 4341,61 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача - [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ"Надра" заборгованість за кредитним договором № 77587131 від 05.08.2006р. в сумі 43441,61 грн. та судовий збір в сумі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував про їх задоволення, але просив суд застосувати розстрочку до сплати заборгованості на два роки. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 77587131 від 05.08.2006р., [PERSON] - відповідач, 05.08.2006 року отримала кредит у розмірі 2170 грн., у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно тарифного плану (а.с. 17-18) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-12, 13). Як встановлено, що зобов'язання за вказаним кредитним договором Банк виконав, та відповідно до заяви Позичальника здійснив перерахунок кредитних коштів у передбаченому Кредитним договором розмірі на картку Master Card Electronic в розмірі 2170 грн. Позичальник свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконує, не вносить мінімально необхідних платежі на рахунок, відсотки за користування кредитом чим порушує його основні умови. Кредитним договором п. 3.1.3 встановлений обов'язок Позичальника повернути позику частинами. Враховуючи положення п. 4.2 Кредитного договору та Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, а також виплати можливих штрафних санкцій, а також Заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави і погасити заборгованість за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна. В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В зв"язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № 77587131 від 05.08.2006р. у відповідач [PERSON], станом на 30.12.2013 року є заборгованість на загальну суму - 4341,61 грн., яка складається з наступного: 2089,59 грн. - заборгованість за кредитом(тіло кредиту), 604,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1647,72 - штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу (а.с. 5). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно положень ст.. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved