Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Збільшивши свої позовні вимоги, позов обґрунтував тим, що 12.03.2012 року він уклав з відповідачем письмовий договір позики грошей, відповідно до якого він передав відповідачу гроші в сумі 3000 доларів США. Дану суму він зобов"язувався повернути до 30.04.2012 року. У вказаний строк борг відповідач не повернув. 02.08.2013 року він надіслав останньому лист - претензію, у якому просив у добровільному порядку сплатити боргу, проте борг так і не був повернутий. 23.09.2013 року [PERSON] частково повернув борг у сумі 4000 грн, що на той час становило 500 доларів США. Станом на 08.05.2014 року заборгованість за договором позики становить 2500 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України становить 28975 грн. 00 коп. На прохання про добровільну сплату відповідач відмовився. Позивач в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, у зв"язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 12.03.2012 року була підписано договір позики, за яким позивач надав позику відповідачу в сумі 30000 доларів США, яку він зобов»язувався повернути до 30.04.2012 року що стверджується копією розписки (а.с.7). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики (розписки) від 12.03.2012 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем станом 08.05.2014 року проведено розрахунок боргу відповідача за договором позики від 12.03.2012 року, відповідно до якого нараховано суму заборгованості, що складає 2500 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України становить 28975 грн. 00 коп. ( за 100 дол. США - 1159 грн. 3833 коп. х 2500 =28975 грн. 00 коп.) Вимогами ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами вбачається, що в результаті неправомірних дій відповідача позивач зазнав значних душевних страждань. Такі обставини негативно вплинули на звичайний життєвий ритм позивача, що позначилося на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань останнього. Крім того, в моральних стражданнях суд враховує ті обставини, що позивач повинен був за захистом своїх прав звертатися до суду. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст. ст. 625, 1046 - 1050 ЦК України та

Outcome: approved