Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], треті особи - Комунальне підприємство "Житлосервіс "Ритм", [PERSON], [PERSON], про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона та треті особи [PERSON], [PERSON] є наймачами житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Ця квартира належить до комунального житлового фонду, перебуває на балансі КП «Житлосервіс «Ритм» і не приватизована. За вказаною адресою зареєстрований, але не проживає її син, відповідач по справі - [PERSON], [INFO] Починаючи з 2010 р., [PERSON], за вказаною адресою з ними не проживає і відсутній без поважних причин. Так, у 2010 р. він забрав свої речі та переселився, переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де наразі і проживає. Наразі відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, але зв'язок з нею іноді підтримує, кажучи, що не бажає приїжджати до м. Сєвєродонецька для того, щоб знятися з реєстрації. При цьому, відповідач вже отримав російське громадянство. Просить позбавити відповідача, [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи а його відсутності до суду не надходило. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, позов підтримали та пояснили, що [PERSON] більше п'яти років не проживає за спірною адресою, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. В судове засідання представник третьої особи КП «Житлосервіс «Ритм» не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв не надходило. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, у зв'язку із чим судом на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В суді встановлено: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є наймачами житлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Квартира належить до комунального житлового фонду, перебуває на балансі КП «Житлосервіс «Ритм» і не приватизована (а.с. 8,10). Відповідно до довідки № 1369 від 21.04.2016 р., виданої КП «ЄРЦ м. Сєвєродонецьк» відповідач [PERSON], 1977 р.н. значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Те, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2010 року підтверджується актом від 26.04.2016 р. який складений КП «Єдиний розрахунковий центр» (а.с. 11). Факт проживання відповідача у с. Коденцево Воронезької області підтверджується копією паспорту громадянина Російської Федерації, виданого від 14.01.2010 р. (а.с.6-7). На підставі наданих доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно з 2010 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, втратив інтерес до спірного житла і може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved