Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

13 серпня 2019 року АТ «Укрексімбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 710 грн. 79 коп., в якій зазначено, що між «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382869447 від 20 березня 2013 року. Додатковою угодою від 23 грудня 2013 року до вказаного договору назву Договору та його текст було викладено у новій редакції. Відповідно до умов договору відповідачеві було відкрито кредитну лінію для проведення ним операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, на строк до 31 листопада 2016 року включно з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36% річних. Відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19 липня 2019 року становить 11 710 грн. 79 коп. та складається із: заборгованості за кредитом (основним боргом) - 3995 грн. 81 коп., заборгованості по процентам - 3970 грн. 70 коп., пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, - 282 грн. 22 коп., пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом, - 1301 грн. 65 коп., трьох процентів річних - 465 грн. 53 коп., інфляційного збільшення суми боргу - 1694 грн. 88 коп. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 710 грн. 79 коп., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача - АТ «Укрексімбанк» - в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» і відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування карткого рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] /980 (а.с. 6-8). Додатковою угодою від 23 грудня 2013 року до вказаного договору назву Договору та його текст було викладено у новій редакції, так, згідно п. 1 Угоди сторони домовилися викласти назву Договору у такій редакції «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії». Відповідно до п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.7 якого банком відповідачеві було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки строком до 31 листопада 2016 року із щомісячною сплатою процентів, нарахованих за фіксованою процентною ставкою розмірі 36% річних, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 8.1.1 Договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № [NUMBER] /980 від 20 березня 2013 року у разі прострочення погашення кредиту та/або процентів за кредитом, клієнт сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме у періоді, за який нараховується пеня. Позивачем виконані зобов*язання за Договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № [NUMBER] /980 від 20 березня 2013 року, що вбачається з поточної виписки за контрактом (а.с. 27-52). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку (а.с. 22-26) станом на 19 липня 2019 року становить 11 710 грн. 79 коп., а саме: заборгованість за кредитом (основним боргом) - 3995 грн. 81 коп., заборгованість по процентам - 3970 грн. 70 коп., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, - 282 грн. 22 коп., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом, - 1301 грн. 65 коп., три проценти річних - 465 грн. 53 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 1694 грн. 88 коп. Наданий Банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 3995 грн. 81 коп., заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 3970грн. 70 коп., трьох процентів річних в розмірі 465 грн. 53 коп. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1694 грн. 88 коп., є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, в розмірі 282 грн. 22 коп. та пені, нарахованої, на прострочену заборгованість за кредитом, в розмірі 1301 грн. 65 коп. суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Макіївка Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Макіївка Донецької області. Згідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Станом на теперішній час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнято, зважаючи на що наявні підстави для застосування судом положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Судовим розглядом встановлено, що відповідно до даних паспорту відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 19 липня 2019 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені у відповідному розмірі, трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу. При цьому, враховуючи, що період нарахування відвідачу пені згідно розрахунку - з 20 липня 2018 року по 19 липня 2019 року, тобто після 14 квітня 2014 року, позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами, та пені, нарахованої, на прострочену заборгованість за кредитом задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язань, передбачених Договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № [NUMBER] від 20 березня 2013 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 19 липня 2019 року в загальному розмірі 10 126 грн. 92 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом (основний борг) в розмірі 3995 грн. 81 коп., заборгованості по процентам в розмірі 3970 грн. 70 коп., трьох процентів річних в розмірі 465 грн. 53 коп. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1694 грн. 88 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Аналізуючи Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, в розмірі 282 грн. 22 коп. та пеня, нарахована, на прострочену заборгованість за кредитом, в розмірі 1301 грн. 65 коп. позивачем нараховані безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1).

Outcome: partial