Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номеру від 18.04.2011 р. Відповідно до укладеного зазначеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.05.2019р. має заборгованість -122948,14 грн., яка складається з наступного: 3776,83 грн. - заборгованість за кредитом; 114671,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. штраф (фіксована частина); 0,00 грн. штраф(процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у відзиві позовні вимоги визнав частково згідно наданого відзиву на позовну заяву, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3776,83 грн. та відсотки у розмірі 600,82 грн. Вважає, що при розрахунку та перевірки заборгованості слід враховувати та проводити розрахунок виходячи з 30% річних, що становить 2,5% щомісячних починаючи з 26.01.2014року, так як саме з цього періоду, як видно з розрахунку Банка, сума перейшла з стовбцю - «сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період)» в стовбець - «сальдо поточної заборгованості за кредитом». В частині пені та комісії просила відмовити у повному обсязі, оскільки відповідач проживає у зоні проведення антитерористичної операції . При цьому спеціальний строк позовної давності до позовів про стягнення штрафних санкцій (пені тощо), передбачений ст.258 ЦПК України і становить 1 рік. Судові витрати просила стягнути пропорційно стягнутої суми заборгованості. Крім того звертає увагу, що за час, коли діяло заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2019року до його скасування, тобто до 27.01.2020 року, примусово з відповідача було стягнуто заборгованість у розмірі 2065,05грн. Тобто загальна сума заборгованості складає 600,82 грн. Позивач у поясненнях (відповіді на відзив) позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику; наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,%% в місяць або 30,00 % на рік. Далі процента ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідачу було направлено повідомлення із зазначеними змінами та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". "При вирішені питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору. Представник позивача у судове засідання у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги КБ «ПРИВАТБАНК» визнав частково з підстав викладених у уточненому відзиві від 30.01.2020року. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір без номеру (далі по тексту - Договір) про видачу кредиту у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позичальник [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, тому, згідно з довідкою-розрахунком, наданою позивачем, станом на 31.05.2019 року має заборгованість - 122 948,14 грн., яка складається з наступного: 3776,83 грн. - заборгованість за кредитом; 114671,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. штраф (фіксована частина); 0,00 грн. штраф(процентна складова). Згідно ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК). Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Статтею 599 ЦК встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно та у повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31.05.2019 року утворилась заборгованість за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором і по суті відповідачем не оспорюється. Таким чином, вимоги банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за кредитом( за тілом кредиту) в сумі 3776,83 грн. є правомірними та обґрунтованими (згідно розрахунку позивача). Банком заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 114 671,31грн., з розрахунку якої вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена - 01 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%. Суд звертає увагу на те, що Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Кредитний договір між сторонами укладено 02.02.2011 року, тобто до набрання чинності цим Законом, таким чином, суд не бере до уваги розрахунок відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки процентна ставка була змінена та збільшена в односторонньому порядку з 01 вересня 2014 року до 34,80% та 01 квітня 2015 року до 43,20%. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.6.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обов`язків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п. 4.9 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, Банк зобов`язаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті Банку) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile - banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК). Право кредитора на зміну процентної ставки в бік збільшення кореспондує обов`язок дотримання процедури такої зміни, що регламентований положеннями ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. При цьому, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК). Проте, за наявними у справі документами, умовами кредитного договору , який складається із заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку та пам`ятки клієнта зазначена процедура банком дотримана не була, зокрема не визначено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Ураховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. З іншого боку не дотримана банком також законна процедура зміни процентної ставки. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір у той час, як відповідач стверджує, що на момент укладення договору він розумів, що процентна ставка за договором не змінюватиметься і заперечував проти вимог в цій частині. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку і є протиправним. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, за період до 31 серпня 2014 року, чого не заперечує відповідач. В іншій частині за період з 01 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 21.06.2019 року (дата, станом на яку пред`явлено позов), суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами: процентна ставка складає 2,5% на місяць - 30% на рік - 360 днів у році = щоденний процент 0,083%, тобто заборгованість за процентами за вказаний період підлягає частковому задоволенню на суму 2665,87 грн. (з урахуванням того, що відповідачка за період з 26.01.2014 року по 31.05.2019 року сплачено 3210,00 грн.(5875,87 грн.-3210,00грн.)). Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за пеню та комісією за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 4500,00 грн. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно матеріалів справи (змісту договору, копії паспорту, тощо), відповідач - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м. Соледар Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводиться антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14 квітня 2014 року, є необґрунтованим. Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення пені (комісії) за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 4500,00 грн. задоволенню не підлягають як нараховані після 14 квітня 2014 року. При цьому суд ураховує, що з єдиного розрахунку комісії та пені неможливо встановити дійсне розмежування та правову природу комісії, водночас, зважаючи на спосіб нарахування, відображений у розрахунку, ця сума є саме пенею. Крім того, як вбачається з розрахункового листка (а.с.108) з заробітної плати [PERSON] утримано заборгованість за кредитом 2 065,05грн.(з урахуванням суми стягнення під час виконання заочного рішення суду, яке в подальшому було переглянуто(скасовано). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача у зв`язку із невиконанням зобов`язання з повернення грошових коштів АТ КБ «Приват Банк»» складається із суми неповернутого кредиту у сумі 3776,83грн. та процентів за користування коштами у розмірі 600,82грн., (2665,87 грн. - 2065,05грн.) тобто загальна сума складає 4377,65 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. Судові витрати підлягають покладенню на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial