Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач є наймачем кімнати [ADDRESS],який знаходився на балансі ДЖКП ДК»ЛОРТА».Відповідачу належним чином у повному обсязі надавались житлово-комунальні послуги, однак, він допустив заборгованість по оплаті за утримання будинку в сумі 181,67грн.та опалення в сумі 6644,4 грн.,яку добровільно не сплачує.Просить стягнути з відповідача суму заборгованості ,а також 538,38 грн.-3% річних,325,58грн.-інфляційних втрат від суми заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з»явився,надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач проти позову заперечив та пояснив, що боргу за опалення не має, оскільки, позивачем не надавались послуги з теплопостачання з 2004р., з приводу чого він неодноразово звертався із заявами, ним центральне опалення було від»єднане ,опалення квартири здійснював електричними приладами і лише після передачі будинку на баланс ЛКП»Сокільницьке» за власні кошти під»єднав квартиру до центрального опалення.За послуги з утримання будинку не сплатив за один місяць, оскільки, його квартиру заливало через неналежний стан покрівлі, однак,позивач на його звернення з цього приводу не реагував.Просить в позові відмовити,застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача,свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є основним квартиронаймачем квартири по [ADDRESS], яка знаходиться у гуртожитку для проживання сімей,що належав ДЖКП «Лорта». З 01.10.2013р.вказаний будинок перейшов на баланс ЛКП»Сокільницьке». Як вбачається з відомості про нарахування оплати за утримання будинку, відповідач має заборгованість за вересень 2013р.в сумі 181,15грн., згідно відомості про нарахування оплати за опалення , відповідач має заборгованість на загальну суму 6644,4грн.,яка виникла до січня 2011р., однак за який період з даної відомості не вбачається. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України , встановлена тривалістю у 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права , або про особу,яка його порушила. Відповідачем в судовому засіданні заявлено вимогу про застосування позовної давності. Як зазначено у ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною , є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником позивача не наведено жодних поважних причин пропуску позовної давності, а тому підстави для його поновлення відсутні. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №11 «Про судове рішення»,встановивши , що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Судом встановлено,що відповідач неодноразово звертався до позивача з приводу неналежного надання послуг з теплопостачання, зокрема, із заяви від 18.05.2009р. на ім»я директора ДЖКП ДК»Лорта» вбачається,що у квартирі відповідача в опалювальні сезони 2004-2009р.температура становила 10-12 градусів,він опалював квартиру елекроприладами,просить надіслати комісію для складання акту про від»єднання квартири від центрального опалення. Вказане стверджено також поясненнями свідка [PERSON].в судовому засіданні. З наданих суду квитанцій на оплату за електроенергію за період з 2009р.по 2013 р.вбачається,що відповідач сплачував за користування електроенергією значні суми-так,наприклад, в листопаді 2009р.за електроенергію сплачено 601,66грн, в грудні 2009р.-487,84грн.,в лютому 2009р.-507,31грн.,січень 2009р.-511,6грн., в березні 2010р.-600грн.,в жовтні 2010р.-462,95грн.,в листопаді 2010р.-447,41грн.,в січні 2011р.-516,31грн., в лютому 2011р.-688,51грн.,в березні 2011р.-827,19грн.,в грудні 2011р.-1049,грн.,в січні 2012р.-800,43грн, у квітні 2012р.-1308,56грн.в листопаді 2012р.-548,62грн,в грудні 2012р.-589,55грн.,у січні-лютому 2013р.-1388,26грн. Згідно довідки ЛКП»Сокільницьке» від 26.05.14р.,квартира по [ADDRESS] (власник [PERSON])передана на баланс ЛКП без центрального опалення, Мешканцями за власні кошти виконані роботи по під»єднанню квартири до центрального опалення та з листопада 2013р. Проводиться нарахування і сплата за дані послуги. Зазначеним стверджено,що відповідач з 2009р. не користувався послугами теплопостачання. Виходячи з наведеного,суд вважає,що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання до задоволення не підлягають. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за утримання будинку слід задоволити,виходячи з наступного. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків,ст.20 Закону України"Про житлово-комунальні послуги", ст.68 ЖК України,споживач зобов"язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилаєтьс як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач,заперечуючи вимоги про стягнення оплати за утримання будинку з підстав ненадання вказаних послуг у вересні 2013р.,з приводу чого звертався до позивача,не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за утримання будинку в сумі 181,67грн.,а також 3% річних в сумі 5.45грн. та інфляційних в сумі 1,99грн.,(181,67х 100х100,4х100,2х100,5) , відповідно до ст.625 ЦК УКраїни, в межах позовних вимог.

Outcome: approved