Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ «Центр обслуговування споживачів №2», [PERSON], [PERSON] - про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS], є трикімнатною квартирою. Вказана квартира належить на праві приватної часткової власності позивачу, [PERSON] (1/3 частина квартири) та [PERSON] (2/3 частини квартири). За адресою місцезнаходження спірного жилого приміщення зареєстровані [PERSON]- позивач у справі, [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - рідний брат позивача та відповідачі. Позивач зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були за усною домовленістю із власниками спірної квартири зареєстровані у спірному жилому приміщені у 2012 році, однак у ньому, фактично ніколи не проживали, оскільки у відповідачів фактично і не було такого наміру, оскільки останнім необхідна була лише формальна реєстрація у м. Києві, з метою працевлаштування. В зв'язку із зазначеним позивач посилаючись на те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більш ніж шість місяців просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Третя особа: КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ «Центр обслуговування споживачів №2» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки представника третьої особи суду не повідомили. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність в яких також зазначили, що позов підтримують та просять суд про задоволення позову. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], є трикімнатною квартирою, належить на праві приватної часткової власності позивачу, [PERSON] (1/3 частина квартири) та [PERSON] (2/3 частини квартири), що підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів від 01.02.2011 року, Витягом про Державну реєстрацію прав від 09.02.2011 року та Свідоцтвом про право власності на житло від 25.10.2006 року, що міститься в матеріалах справи. Вбачається, що за адресою місцезнаходження спірного жилого приміщення зареєстровані [PERSON] - позивач, [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - рідний брат позивача та відповідачі, що підтверджується довідкою форми №3, виданою КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" структурного підрозділу "Центр обслуговування споживачів№2 від 15.01.2014 року № 87, яка міститься в матеріалах справи. Позивач при зверненні до суду зазначала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були за усною домовленістю із власниками спірної квартири зареєстровані у спірному жилому приміщені у 2012 році, однак у ньому, фактично ніколи не проживали, оскільки у відповідачів фактично і не було такого наміру, оскільки останнім необхідна була лише формальна реєстрація у м. Києві, з метою працевлаштування, в зв'язку з чим просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Судом встановлено, що відповідачі квартирою [ADDRESS] не цікавляться, особистих речей останніх в квартирі немає і ніколи не було, в зв'язку з формальною реєстрацією відповідачів у спірній квартирі, позивач вимушена нести додаткові матеріальні витрати, щодо сплату комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем були доведені ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за можливе позов задовольнити. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути солідно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved