Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

03.03.2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.08.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем, але сталося так, що з вини відповідача постійно виникають непорозуміння та сварки, а також погрози. Ситуація в сім'ї стала вкрай нестерпною і почали проживати окремо. Відсутнє порозуміння одне до одного, намагання змінити стосунки до кращого не дало позитивного результату, а тому вимушена ставити питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на сина, [PERSON], [INFO], який народився під час шлюбу і перебуває на її утримання і прохає стягнути в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. та стягнути судові витрати на її користь. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, вказуючи, що строк, який був наданий для примирення навпаки підтвердив її впевненість у прийнятому рішенні і прохала розірвати шлюб, оскільки не бажає продовжувати спільне проживання з позивачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні з позовом згоден частково, посилаючись на те, що не бажає на розірвання шлюбу, але погоджується і на стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 20.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану юстиції, актовий запис № 1077 ( а.с. 8), від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], якої відповідач є батьком (а.с. 9) і перебуває на утриманні матері. В судовому засіданні встановлено, що подружжя не підтримують шлюбні відносини, тому подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім"ї, і шлюб доцільно розірвати, оскільки позивачка не бажає проживати з позивачем, який застосовує до неї фізичну силу та спричиняє тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з ЄРДР про спричинення тілесних ушкоджень, а її примушення до спільного проживання порушує її право вибору та строк, який був наданий для примирення, не надав позитивного результату. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин суд вважає необхідним розірвати шлюб між подружжям. Судом встановлено, що малолітня син проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 ст. 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку слід задовольнити, враховуючи те, що відповідач погоджується на такий розмір аліментів на утримання сина. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. - судового збору на користь позивачки і в розмірі 243,60 грн. у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved