Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів яка виникла на момент розгляду справи. Позивач посилається на те, що 26.11.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що 26.04.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 393 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить Свідоцтво серії [NUMBER]. Виходячи з інтересів дитини, позивач просила позбавити батьківських прав [PERSON], оскільки відповідач не бере участі у виховані дитини, матеріальної допомоги не надає та не допомагає вирішувати питання щодо подальшої долі дитини. Крім того позивач зазначила, що на підставі виконавчого листа № 2-1266/2009 від 06.08.2009 року, виданого на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва, на її користь з відповідача стягнуто аліменти, у зв'язку з чим Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження на предмет стягнення аліментів на користь [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 21.04.2009 року. Проте, рішення суду та вимоги виконавчої служби відповідачем не виконуються, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини на користь позивача станом на 01.10.2013 року в розмірі 17158,48 грн. Позивач в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог в частині суми заборгованості по аліментам та пославшись на те, що основна частина заборгованості відповідачем сплачена, у звязку з чим просила стягнути залишок заборгованості. В іншій частині позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в частині позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач обґрунтував свої заперечення тим, що він неодноразово виявляв бажання та намагається на даний час приймати участь у розвитку та вихованні дитини. Вказав, що має бажання приймати участь у вихованні дитини її духовному та фізичному розвитку. Крім того, щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, відповідач зазначив, що майже вся сума не сплачених аліментів на день проведення судового засідання ним була сплачена, на підтвердження чого надав квитанції № 759.9.1 від 01.04.2014 року на суму 500,00 грн., № 13488.550.1 від 29.04.2014 року на суму 1004,46 грн., № 850.133.1 від 15.04.2014 року на суму 19664,98 грн. Виходячи з чого визнав вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по не виплаченій сумі аліментів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Фіщук М.С. в судовому засіданні просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], надавши висновок Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей №108-3137/01 від 02.04.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Прокурор прокуратури Солом'янського району м. Києва Гузир Д.В. в судовому засіданні просив задовольнити позов, вважаючи, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, вислухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що 26.11.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.04.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 393 розірвано. Як вбачається з довідки форми № 3, виданої ОСББ «Замок Лева», малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON], та згідно Акту обстеження умов проживання від 10.12.2013 року, умови проживання дитини є задовільні. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації №108-3137/01 від 02.04.2014 року, вказано про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Заслухана в судовому засіданні малолітня [PERSON] , [INFO], вказала на те, що вона ображається на батька, тому що він не проживає разом з нею, проте також зазначила, що коли вона виявляє бажання з ним поспілкуватися та зустрітись, відповідач завжди приїздить до неї та дарує подарунки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в свою чергу значили, що позивач займається вихованням дитини одна, оскільки з дитиною бачать лише [PERSON], а відповідач провідує дитини вкрай рідко та рідко проводив час з дочкою. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача та може застосовуватись при здійсненні [PERSON] дій, які суперечать та перешкоджають повноцінному розвитку дитини при наявності останнього на такі дії. Оскільки, відповідач має намір та бажання брати участь у розвитку та вихованні дитини, здійснювати та виконувати свої батьківські обов'язки, суд вважає доцільним в частині позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. При цьому суд враховує, що обставини на, які посилається позивач не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи погашення відповідачем частини заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується квитанціями № 759.9.1 від 01.04.2014 року на суму 500,00 грн., № 13488.550.1 від 29.04.2014 року на суму 1004,46 грн., № 850.133.1 від 15.04.2014 року на суму 19664,98 грн., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення не виплаченої суми заборгованості по аліментам на утримання дитини підлягають задоволенню в розмірі 3086,17 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 243,60 грн. Дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: partial