Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь суму необхідну на ремонт її автомобіля, якому заподіяно механічні пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 11.07.2016 року в с.Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області. Ухвалою Городенківського районного суду від 06.12.2016 року за клопотанням позивача та його представника по даній справі призначено авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Експертиза», м.Львів. Після проведення експертизи по даній справі, [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь грошові кошти 17317 грн.90 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з них в сумі 12317 грн.90 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. А також стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь судові витрати в сумі 5016 грн.19 коп. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2016 року по справі №342/673/16-п, [PERSON] 11.07.2016 року о 19 год.00 хв. в с.Незвисько, керуючи транспортним засобом марки комбайн VOLVO Aktiv M-800, здійснюючи виїзд з подвіря по вул. Придністровська, 59 заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не забезпечив безпеку руху, в результаті чого допустив наїзд на стоячий автомобіль, що належить [PERSON], жительці вул. Коцюбинського, 47 м.Городенка. Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. Постановою Городенківського районного суду від 27.07.2016 року по справі 342/673/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення. Однак, [PERSON] добровільно відмовився відшкодовувати завдану шкоду [PERSON] внаслідок ДТП. Посилаючись на норми ч.2 ст.16, ст.22, ст.23, ч.1ст.1167 та ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України зазначає, що враховуючи те, що майно позивача пошкоджено внаслідок ДТП, позивач має право на відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до висновку ТОВ «Експертиза», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ-211010, реєстраційний номерним знаком АТ3122ВА, [PERSON] внаслідок ДТП спричиненого [PERSON], яке мало місце біля господарства по вулиці Придністровська, буд.59 в с.Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, становить 12317грн.90коп. Крім того зазначає, що протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля їй довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що вона тривалий час не могла вночі спокійно спати. І до того значну частину сімейного бюджету довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого почала до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений її автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали крім самого позивача і члени її родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у її родині. Крім того, на тривалий час після ДТП їй та її близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, їй довелося відкласти, а від деяких з них взагалі відмовилась, що спричинило проблеми з роботою. Через втрату автомобіля, не могла виконувати деякі заплановані справи, що були повязані з переїздом, що спричинило зменшення заробітку. Розмір душевних страждань позивача та членів її родини оцінюється в 5000 грн. Ціна враховує усі страждання, які довелося їй перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою, а також відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, які становлять: 1102 грн.42 коп. сплаченого судового збору; 1000 грн.00 коп. оплату за проведення судової експертизи та 6,00 грн. послуг банку; 61 грн. 80коп. за направлення поштового повідомлення-запрошення експертом на адресу відповідача; 845 грн. 97коп. витрати на пальне для поїздки в м. Львів автомобілем для проведення експертизи; 2000 грн.00 коп. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені уточнені позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог. Просили уточнені позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач та його представник заявлені уточнені позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Подали суду заперечення на позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначили, що 02.02.2017 року позивач по справі подав заяву про уточнення позовних вимог про відшкодування матеріальних та моральних збитків, нанесених ДТП, а саме: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь позивача грошові кошти 17317 грн.90 коп. в рахунок відшкодування шкоди спричинених внаслідок ДТП, з яких 12317 грн.90 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 5016 грн.19 коп. Проти заявлених вимог заперечують з наступних підстав. Матеріалами адміністративної справи №342/673/16-п Городенківського районного суду від 27.07.2016 року встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 11.07.2016 року о 19 год. в с. Незвисько, керуючи транспортним засобом марки комбайн «Вольво» д.н.з. [NUMBER], здійснюючи виїзд з подвіря по вул. Придністровська, 59 заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не забезпечив безпеку руху, в результаті чого допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], жительці вул. Коцюбинського, 47 м.Городенка. Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. На момент ДТП, тобто 11.07.2016 року, згідно додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №169425 на автомобілі [NUMBER] було виявлено наступні ушкодження: подряпина лакофарбового покриття та подряпина заднього бампера; пошкодження кришки багажника з правої сторони; пошкодження заднього крила в задній частині; тріщина заднього правого показчика стовпів поворотів; вмятина заднього правого крила в задній нижній частині. В додатку та протоколі, який складений інспектором поліції [PERSON] розписалися присутні особи, в тому числі позивач по справі [PERSON]. 29.12.2016 року, тобто через 5-ть місяців і 18 днів, судовим експертом [PERSON] на підставі постанови Городенківського районного суду було проведено та надано висновок №272 судової авто-товарознавчої експертизи про відшкодування шкоди заподіяної автомобілю ВАЗ 211010 з реєстраційним номером АТ 3122 ВА. Згідно додатку №1 дослідження до висновку №272 на вказаному автомобілі виявлено наступні ушкодження: заднє праве крило деформовано по всій поверхні в середній та задній частині із згином, складками та виломами металу по ребру жорсткості та втратою геометричної форми заміна; кришка багажника деформована в задній верхній частині по ребру жорсткості із згином складками та виломами металу по ребру жорсткості та втратою геометричної форми заміна; ліхтар задній правий тріснутий заміна. Зазначає, що ушкодження, які були на автомобілі на момент ДТП та на момент проведення судової експертизи значно відрізняються одні від одних, і вказують на факти повторного пошкодження автомобіля після ДТП, тобто після 11.07.2016 року, що впливає на збільшення суми розміру матеріального збитку по відшкодуванню збитків внаслідок ДТП, яке мало місце 11.07.2016 року. Відновити ушкодження на автомобілі [NUMBER], які були на момент ДТП на даний час є неможливим в звязку із повторними його ушкодженнями після 11.07.2016 року, а тому висновок №272 судової авто-товарознавчої експертизи про відшкодування шкоди заподіяної автомобілю ВАЗ 211010 з реєстраційним номером АТ 3122 ВА на суму 12317 грн. 90 коп. є недопустимим доказом, і не може бути взятий судом до уваги. Крім того зазначає, що сума 5000грн. моральної шкоди, яка заявлена позивачем, є безпідставною, не відповідає реальним обставинам справи, оскільки позивачем по справі не надано ніяких доказів, які б підтверджували наявність заподіяної моральної шкоди, а продовжувала використовувати автомобіль за його призначенням. В поданій позовній заяві позивач надав квитанцію від 23.12.2016 року АЗС м. Городенка на суму 845 грн. 97 коп. як відшкодування коштів за понесені судові витрати. Однак, дана квитанція також не може бути взята до уваги судом, так як дана квитанція належить [PERSON], який не є позивачем по справі і не може вказана сума відшкодовуватись відповідачем особі, яка не є стороною в справі як позивач. На підставі викладеного у запереченні, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач у судовому засіданні ствердив, що він визнає факт вчинення ним ДТП, яка мала місце 11.07.2016 року о 19 год. в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, внаслідок якої автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. Однак, не погоджується із розміром вказаних збитків на суму 12317 грн. 90 коп. та заявленою позивачем моральною шкодою на суму 5000 грн. Вказує, що зразу ж після ДТП пропонував позивачу здійснити ремонт автомобіля за власні кошти, однак позивач відмовився. Просить в задоволенні позову відмовити. За клопотанням представника відповідача для надання пояснень викликався експерт ТзОВ фірма «Експертиза» [PERSON] В судове засідання експерт не зявився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та заперечення сторін по справі, пояснення свідків, оцінивши всі докази сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 11.07.2016 року о 19 год. в с. Незвисько, [PERSON], керуючи транспортним засобом марки комбайн VOLVO Aktiv M-800 д.н.з. [NUMBER], здійснюючи виїзд з подвіря по вул. Придністровська, 59 заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не забезпечив безпеку руху, в результаті чого допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2016 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративні стягнення: за ст.124 КУпАП - штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ст.122-4 КУпАП - штраф в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.На підставі ст. 36 КУпАП накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок гривень). Дана постанова суду правопорушником [PERSON] не оскаржувалася та набрала законної сили. Ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 685156, виданого Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Ів.-Франківській області стверджено, що власником автомобіля марки ВАЗ-211010, реєстраційний номер [NUMBER] є позивач [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно розяснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року - відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам роз'яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Визначення розміру ремонтно-відновлювальних робіт потребує спеціальних знань, а тому ці обставини з'ясовуються призначенням та проведенням, за клопотанням осіб, що беруть участь у справі, експертизи (ст. 143 ЦПК України). Ухвалою суду від 06.12.2016 року для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ 211010 державним номерним знаком АТ 3122 ВА [PERSON], внаслідок ДТП, спричиненого [PERSON], яке мало місце біля господарства по вул. Придністровська, буд.59 в с.Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області призначалася авто-транспортна експертиза. Проведення експертизи було доручено експертам ТОВ «Експертиза». Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов»язку. Згідно висновку №272 судової авто товарознавчої експертизи про відшкодування шкоди заподіяної автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складеного судовим експертом [PERSON] ТзОВ фірма «Експертиза» 29.12.2016 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ 211010 державним номерним знаком АТ 3122 ВА [PERSON], внаслідок ДТП, спричиненого [PERSON], яке мало місце біля господарства по вул. Придністровська, буд.59 в с.Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2016 року по справі №342/673/16-ц становить 12048грн.48 коп. без врахування ПДВ на складові, 12317 грн. 90 коп. з врахуванням ПДВ на складові. В судовому засіданні також були допитані свідки, які надали наступні пояснення: Так свідок [PERSON] інспектор поліції, пояснив, що 11.07.2016 року, перебуваючи на виконанні службових обовязків, був повідомлений про вчинення ДТП, яке мало місце 11.07.2016 року в с.Незвисько Городенкіського району. На місці вчинення ДТП ним було зясовано, що [PERSON], керуючи транспортним засобом марки комбайн VOLVO Aktiv M-800 д.н.з. [NUMBER], здійснюючи виїзд з подвіря по вул. Придністровська, 59 заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не забезпечив безпеку руху, в результаті чого допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. Про що відповідно ним було складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2016 року та складена схема наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.07.2016 року о 19год., в якій вказано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які склалися у наслідок ДТП, а саме: пошкодження лакофарбового покриття та подряпина заднього бампера, пошкодження кришки багажника з правої сторони, пошкодження заднього крила в задній частині, тріщина заднього правого показчика стопів поворотів, вмятина заднього правого крила в задній нижній частині. Свідок [PERSON] інспектор поліції, суду пояснив, що 11.07.2016 року перебуваючи на чергуванні разом із [PERSON], виїхали на місце ДТП в с.Незвисько Городенківського району. На місці вчинення ДТП було зясовано, що [PERSON], керуючи транспортним засобом марки комбайн VOLVO Aktiv M-800 д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], зеленого кольору, який належить [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль марки ВАЗ-211010 зазнав механічних пошкоджень. [PERSON] місце ДТП покинув. Оглянувши автомобіль [PERSON] склав схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.07.2016 року о 19год., в якій вказав перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які склалися у наслідок ДТП. Зазначив, що він точно не памятає, які були пошкодження, оскільки пройшло уже чимало часу, а схему складав [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що 11.07.2016 року проходивши по вулиці в с.Незвисько, Городенкеівського району побачив, автомобіль зеленого кольору, біля якого стояли люди і сварилися. Підійшовши ближче побачив на автомобілі пошкодження, а саме: вмятина на правому крилі, вмятина на кришці бампера, подряпини на бампері, тріщина на задньому правому стопі. Чи були інші пошкодження йому не відомо, зазначив, що виломів не було. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, судом об'єктивно встановлено, що відповідач [PERSON] є винним у спричиненні шкоди майну [PERSON], а саме в пошкодженні автомобіля марки ВАЗ 211010 державним номерним знаком АТ 3122 ВА. Розмір завданих збитків позивачеві становить 12317 грн. 90 коп., що належно підтверджено висновком експертизи. Суд критично оцінює твердження представника відповідача, проте, що висновок авто товарознавчої експертизи №272 від 29.12.2016 року є неналежним і недопустимим доказом, так як ретельно перевіривши вищевказаний висновок, а також наведені у висновку пояснення та розрахунки, суд вважає, що результат проведеної експертизи, а саме - розмір завданої шкоди можна покласти в основу рішення при визначенні та обґрунтуванні розміру завданої шкоди, оскільки при призначенні експертизи експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, стаж експертної роботи з 1988 року, для її проведення експерту надавались матеріали цивільної справи, в тому числі належним чином завірену копію протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№169425 від 12.07.2016 року із схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 11.07.2016 року, в якій вказаний перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу марки ВАЗ 211010 державним номерним знаком АТ 3122 ВА, що належить [PERSON] а також, як зазначено у висновку експерта, проводився огляд пошкодженого автомобіля ВАЗ 211010, реєстраційний номер [NUMBER]. Посилання представника відповідача на той факт, що ушкодження, які були на автомобілі на момент ДТП та на момент проведення судової експертизи значно відрізняються одні від одних, і вказують на факти повторного пошкодження автомобіля після ДТП, тобто після 11.07.2016 року суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтвердити вищезазначений факт. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням того, що вину відповідача [PERSON] у ДТП доведено судом, вартість матеріальної шкоди підтверджена належним і допустимим доказом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача в сумі 12317 грн. 90коп. Що ж стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 5 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача пошкоджено автомобіль, власником якого є позивач. Отже, неправомірними діями відповідача було завдано душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнала у зв'язку із пошкодженням майна. Позивач була позбавлена можливості користуватися транспортним засобом та була змушена докласти додаткових зусиль для організації життя й відновлення автомобіля. Враховуючи зазначене та виходячи з принципу справедливості, виваженості та розумності суд приходить до висновку, що розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду слід визначити в сумі 2000 грн., що цілком буде відповідати спричиненій моральній шкоді та характеру душевних страждань позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В даному спорі судові витрати становлять: витрати на проведення судової експертизи, плати за розрахункове касове обслуговування при прийманні платежу готівкою, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1191 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1191 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (551,20 грн. - 1 процент від суми задоволених вимог на час пред"явлення позову та 640 грн. за вимоги немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди ). До задоволення також підлягають вимоги позивача про відшкодування вартості експертизи в розмірі 1000 грн. та 6 грн. плати за розрахункове касове обслуговування при прийманні платежу готівкою, затрачених на проведення експертизи згідно ухвали суду та предявлених квитанцій. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, правову допомогу позивачу надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 30.11.2016 року. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера від 30.11.2017 року оплата юридичних послуг за договором, яка здійснена позивачем складає 2000 грн. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині понесених судових витрат по оплаті правової допомоги в сумі 2000 грн. також підлягають до задоволення, оскільки стверджуються належними та допустимими доказами. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вимоги позивача про відшкодування витрат здійснених для направлення поштового повідомлення-запрошення експертом на адресу відповідача згідно фіскального чеку від 23.12.2016 року на суму 61 грн. 80 коп. та витрат здійснених на пальне для поїздки в м.Львів автомобілем для проведення експертизи на суму 845 грн. 97 коп., не підлягають до задоволення, оскільки доданими до уточненої позовної заяви фіскальними чеками не підтверджено, що саме позивачем були понесені вищезазначені витрати. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: partial