Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Веселівської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] в місті Бериславі Херсонської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді у вигляді: квартири, що розташована в [ADDRESS] та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру їй було видано Бериславькою державною нотаріальною конторою. Згідно листа державного нотаріуса, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] неможливо видати, у зв'язку з тим, що вказане майно належало [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Бериславського нотаріального округу [PERSON] 06.05.1998 року за №213, який не був зареєстрований у відповідних органах державної реєстрації та рекомендовано звернутися до Бериславського районного суду для встановлення права власності на житловий будинок. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці 0,15 га за адресою: [ADDRESS], та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», туалетом літера «Г», споруди №1-3 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав зазначених у позовній заяві, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці 0,15 га за адресою: [ADDRESS], та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», туалетом літера «Г», споруди №1-3 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). [PERSON] на підставі договору дарування належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], який не мав державної реєстрацій Херсонського бюро технічної інвентаризації (а.с.5). У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. З відповіді державного нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №05/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], [INFO], який на момент смерті мешкав в с. Чайкино Бериславського району Херсонської області. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. Відповідно до п.4.15, 4.18 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Фактично спадщину прийняла, але оформити спадщину вона позбавлена можливості через те, наданий договір дарування не зареєстрований у відповідних органах. З цього випливає, що право власності у померлого [PERSON] не виникло. У зв'язку з цим позивач вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.98 р., тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування від 06.05.1998 року належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], яке не пройшло державну реєстрацію у відповідних органах. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98 р. з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, вважаються виниклими і набутими в установленому законом порядку. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника ( спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статі 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві вона позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 392, 1216, 1218 ЦК України,

Outcome: approved