Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO] перебуває на стаціонарному лікуванні у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР з 28.06.2015 року з приводу тяжкого психічного розладу . 21 червня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до головного лікаря ХОПЛ в якій відмовляється від продовження стаціонарного лікування. 22.06.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів, які підтвердили необхідність продовження госпіталізації. У звязку з чим заявник просить винести рішення щодо продовження госпіталізації [PERSON], [INFO] у Херсонській психіатричній лікарні у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що [PERSON], [INFO] з 28.06.2015 року перебуває на стаціонарному лікуванні У ХОПЛ з приводу тяжкого психічного розладу, яке супроводжується розладами мислення, виявляє маячні ідеї відношенні до батьків, не приймає ліків вдома, проявляє агресію по відношенню до батьків. Додав, що через свій психічний стан [PERSON] не може бути присутнім в судовому засіданні, оскільки він проявляє неадекватну поведінку, яка небезпечна для учасників судового засідання. Лікар-психіатр пояснив, що стан [PERSON] нестійкий, він агресивний, без надання психіатричної допомоги у примусовому порядку є небезпечним як для себе, так і для оточуючих. Особа, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку до зали судового засідання не зявилась , за станом здоровя. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, допитана за приписами ст. 184 ЦПК України, як свідок за правилами ст. ст. 180-182 ЦПК України показала, що вона є опікуном [PERSON] який є інвалідом другої групи та страждає на шизофренію параноїдної форми , безперервно прогредієнтного перебігу ближче до беземісійного, поточний процес, параноїчний синдром захворювання. На сьогоднішній день він потребує лікування в умовах стаціонару, його поведінка є небезпечною для оточуючих, оскільки він через захворювання проявляє агресію до батьків. Стан здоровя його не дозволяє самостійно задовольняти свої життєві потреби.\~ Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву, як обґрунтовану, не заперечував проти її задоволення. Суд, заслухав пояснення представника заявника, законного представника особи щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, представника лікарні, лікаря-психіатра, прокурора, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст.5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~ст.3 Конституції України\~людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.2\~ст.28 Конституції України\~жодна людина\~без її вільної згоди не може бути\~піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та\~в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до\~ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально\~правовими обмеженнями. Нормою\~ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово\~психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч.1, ч.4\~ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби\~в наданні\~їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем\~психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь\~яку медичну спеціальність, інші особи. Нормою\~ст.14\~Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи\~до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає\~на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди\~або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє\~чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню\~небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного\~закладу законодавцем не передбачено. Термін «душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки\~психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати\~особу в недобровільному порядку тільки тому,\~що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи\~в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по\~перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за\~виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По-третє, захворювання повинно\~продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Відповідно до Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, а саме принципом 16 встановлюється, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоровя або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що 28.06.2015 р. [PERSON] був доставлений до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» через хворобливий стан та неадекватну поведінку останнього, куди був госпіталізований. Небезпечна поведінка особи та її небезпека підтверджується наданими документами: направленням лікаря, показами свідка. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради № 2897 від 22.06.2016 року, [PERSON], [INFO] страждає шизофренію параноїдної форми , безперервно прогредієнтного перебігу ближче до беземісійного, поточний процес, параноїчний синдром захворювання. Потребує стаціонарного лікування. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26 серпня 2009 року [PERSON], [INFO] був визнаний недієздатним і було призначено [PERSON] його опікуном. Згідно заяви [PERSON] опікуна [PERSON] вона просила госпіталізувати її підопічного у звязку з тяжкістю його хвороби та нестабільністю психічного стану. Суд зазначає, що самі по собі факти емоційної нестабільності та конфліктність [PERSON] не можуть слугувати беззаперечною підставою\~того, що особа потребує невідкладної психіатричної допомоги. Однак,\~висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON] наявний розлад психічного стану, і у суду не має сумнівів в правильності цих документів, у звязку із чим суд вважає, що стан здоровя [PERSON] вимагає невідкладної психіатричної допомоги. Крім того,\~в сенсі\~позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії»\~№ 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації,\~- суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР,\~було встановлено у [PERSON] такий вид\~тяжкого психічного розладу здоровя,\~який\~свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, як письмові, так і показання [PERSON] допитаної в судовому засіданні як свідка, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації, оскільки страждає важким психічним захворюванням, що супроводжуються агресивною поведінкою, а заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved