Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. В позові вказала, що вона є власником 5/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого за адресою [ADDRESS] Вказану частку домоволодіння їй подарував відповідач [PERSON], згідно договору дарування від 02.02.2018 року. Разом з тим, при укладенні договору з реєстрації не знявся, хоча перед відчуженням не проживав в будинку більше 15 років та на даний час залишається зареєстрованим у належній їй частині будинку. Реєстрація відповідача у помешканні створює дня неї певні незручності зокрема не дозволяє в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та оформити субсидію. На підставі вищевикладеного позивач прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заява з проханням розгляд справи провести без її участі та участі її пердставника. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомої причини, відзиву щодо позову не подав, його виклик в дане судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.25). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач у своїй заяві проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування частки житлового будинку від 02.02.2018 року укладеного між сторонами, позивач є власником 5/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого за адресою [ADDRESS] Полтавської області, що підтверджується його копією та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-7). Відповідно до акту вуличного комітету від 21.09.2018 року в належному позивачу житловому приміщенні зареєстрований [PERSON], але з 2002 року не проживає. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист прав власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13, від 28.01.2013 року при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судом необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. Відповідно до п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи їх таким, що відповідають фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач є колишнім власником 5/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого за адресою [ADDRESS] Полтавської області, а тому може бути визнаний втратившим право користування цим житлом. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України в розмірі сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с.1).

Outcome: approved