Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 23 липня 2015 року відповідач звернулась з заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» ( далі ТОВ «ФК «ЦФР») та з заявою № 755807745 на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів становлять кредитний договір між ними. Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг,умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача в сумі 79 843 грн 39 коп., яка складається з 34 380 грн 31 коп. сума заборгованості за основним боргом; 5771 грн 08 коп. сума заборгованості за відсотками; 25 884 грн 74 коп. сума заборгованості за платою за управлінням кредиту, 13 807 грн 26 коп. сума заборгованості за пенею. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відмовлено представнику відповідача щодо розгляду справи в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року відмовлено представнику відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та уточнення, з яких виключено 25 884 грн 74 коп. заборгованості за платою за управлінням кредиту, а нарахована заборгованість у цій же сумі як борг за щомісячними процентами. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона не була ознайомлена з умовами надання кредиту, не підписувала їх. Також жодного договору страхування не укладала , а тому кошти в сумі 8 746 грн 92 коп не отримувала . Нею повністю сплачена заборгованість по кредиту. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що надані позивачем документи на підтвердження виплат кредитних коштів є неналежними доказами, оскільки не містять необхідних реквізитів. Також відсутній договір страхування між відповідачем та страховою компанію, тому перерахування коштів у сумі 8 746 грн 92 коп є неправомірним. Кредитний договір не містить реальної процентної ставки, встановлення щомісячної комісії суперечить чинному законодавству. Відповідач сплатила на користь позивача 62 171 грн 66 коп, а тому нею виконані всі зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, щона підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, позивачем надано до суду заяву № 755807745 від 23.07.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» , заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» , Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30 березня 2015 року. 01 березня 2016 року між цими ж сторонами укладений додатковий договір до кредитного договору, укладеного шляхом підписання позичальником заяви від 23.07.2015 року № 755807745 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», яким погодили графік платежів, всі інші умови залишились без змін. З заяви № 755807745 від 23.07.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФК» вбачається, що сторони погодили, що сума кредиту, яка надається відповідачу [PERSON] становить 57 340 грн 92 коп. зі строком повернення у 36 місяців, щомісячні проценти 2,69% від суми кредиту , річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором. Відповідно до п. 3 Заяви № 755807745 від 23.07.2015 року перераховано кошти : 26 235 грн. до ПАТ «Альфа Банк», 4 200 грн. до ПАТ «Креді Агріколь банк», 5 224 грн. до АТ «Банк ренесанс капітал», 12 935 грн до АТ «ДельтаБанк», 8 746 грн 92 коп. до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» . Відповідач у судовому засіданні підтвердила факт отримання кредитних коштів в розмірі 48 594 грн. та перерахування цих коштів за її дорученням до інших банківських установ. В частині отримання решти суми та перерахування її на користь страхової компанії заперечувала. Згідно пп 1.2,1.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» є публічною пропозицією ТОВ «ФК «ЦФР» укласти кредитний договір. Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 30 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого, на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, ТОВ «ФК ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] . Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» , що розміщені на офіційному сайті позивача (www.kreditmarket.ua) змінювалися самим ТОВ «ФК «ЦФР». Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ТОВ «ФК «ЦФР» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими ТОВ «ФК «ЦФР». Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». Як встановлено в судовому засіданні , відповідачем Умови отримання кредиту та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» не підписувались, її підпис відсутній у зазначених Умовах. Відсутні належні докази ознайомлення відповідача з даними Умовами, а тому позивачем не підтверджено, що відповідачу достеменно було відомо про такі Умови під час підписання заяви. Відповідач у судовому засіданні підтвердила, що на момент підписання заяви на отримання кредиту вона не була ознайомлена з відповідними Умовами, не знала про їх існування. Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що між ПАТ "Страхова компанія "ТАС" та відповідачем 23 липня 2015 року був укладений договір страхування та як наслідок , відповідач доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перевести кошти у розмірі 8 746,92 грн на користь страхової компанії. Остання заперечувала як факт укладення такого договору, так і доручення про перерахування даних коштів. Якщо проаналізувати призначення оплати, то даний платіж був здійснений на оплату страхового платежу за договором страхування № 755807745-С від 23.07.2015 року. Є незрозумілим та обставина, що реквізити договору страхування збігаються з реквізитами заяви на отримання кредиту. Таким чином, у судовому засіданні не знайшло підтвердження отримання відповідачем коштів у розмірі 8 746.92 грн Як вбачається з довідки (а.с. 17) відповідачем сплачено всього коштів в рахунок повернення кредитних коштів 62 171 грн 66 коп., а тому у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість .

Outcome: dismissed