Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 25.07.2018 року позивач звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом, в якому вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями № 2 по вул. Першотравневій в с. Загризове Борівського району Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 жовтня 2003 року державним нотаріусом Борівської державної нотаріальної контори [PERSON] В даному будинку зареєстровані сторони по справі. На прохання відповідача позивач зареєстрував його в своєму будинку за домовленістю на деякий час. Але вже минуло 6 років з моменту його реєстрації, а відповідач так з обліку і не знявся. При цьому, в будинку він ніколи не мешкав і речей його там немає. Крім того, відповідач виїхав за межі Борівського району Харківської області. Таким чином, в місці реєстрації [PERSON] відсутній без поважних причин понад 6 місяців. Позивач вказує, що з вини відповідача він не може скористатися своїм правом на оформлення субсидії, так як в будинку зареєстрований відповідач, але фактично там не мешкає. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в здійсненні ним права власника та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Першотравнева, б. 2 с. Загризове Борівського району Харківської області. 2. Позиції учасників справи Ухвалою судді від 25.07.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 17.09.2018 р. відзив на позовну заяву до Борівського районного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судова влада України та шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини З копії додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2003 р. зареєстрованого в реєстрі за № 2007, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2003 р. вбачається, що власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Першотравнева, б. 2 с. Загризове Борівського району Харківської області є [PERSON] (а.с.8-9). Довідкою № 860 від 18.07.2018 р. виданою виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Борівського району Харківської області підтверджується, що [PERSON] житель [INFO], б. 2 дійсно має такий склад сімї: племінник [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки № 899 від 27.07.2018 р. виданої виконкомом Богуславської сільської ради Борівського району Харківської області та Акту від 19.07.2018 р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але на даний час там не мешкає і раніше не мешкав (а.с.11-12). 4. Релевантні джерела права й акти їх застосування За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна, згідно зі\~ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 16 листопада 2016 р. у справі №6-709цс16. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…». Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці». Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Судом встановлено, що власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Першотравнева, б.2 с. Загризове Борівського району Харківської області, є [PERSON]. Крім позивача у вказаному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач по справі [PERSON], чим порушує права позивача як власника вказаного житлового будинку. Так, предявлення позову про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для його зняття з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. 6. Висновки суду за результатами розгляду справи \~ \~ \~ \~ З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved