Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

19.11.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з вересня 2014 року проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] . За час їхнього спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач по справі. В квітні місяці 2018 року [PERSON] покинув сім`ю та з того часу фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Зазначає, що неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона не працює, підсобного господарства не веде, а її доходи є недостатніми, щоб повноцінно утримувати дитину. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи по тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання своєї дитини, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також стягнути понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги позивача визнав частково і не заперечує проти стягнення з нього аліментів в користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , хоча, як він зазначив у відзиві, був згідний добровільно надавати кошти на утримання дитини. Однак не погоджується з розміром аліментів в сумі 2000 грн. щомісячно, які просить стягувати в свою користь позивач по справі [PERSON] на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Зазначає, що при визначенні розміру аліментів слід врахувати його матеріальне становище, яке не є задовільним, оскільки він власного житла не має, а проживає в будинку батьків, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається. Також не має постійного місця роботи і перебивається тимчасовими заробітками. Останнім часом в нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він не може виконувати важку фізичну роботу. Просить визначити розмір аліментів, як будуть стягуватися з нього в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Гуменюк Б.С. позовні вимоги позивача підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просив їх задоволити. Разом з тим, представник відповідача [PERSON] - адвокат Гураш М.В. в судовому зазначив, що відповідач позов визнає частково та просить визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом з`ясовано, що сторони по справі з вересня 2014 року проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач по справі - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження № 21, виданого 05.09.2019 року Надвірнянським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитини сторін по справі [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні, що стверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ та копією довідки №846/02.2-11 від 03.09.2019 року, виданої Ланчинською селищною радою ОТГ (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз"яснення, викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] постійної роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, транспортних засобів не має, проживає в будинку батьків. Даний факт стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.6). З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дитини, та матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв`язку з чим з врахуванням згоди сторін щодо визначеного ними розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що такий розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1400 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 840,80 грн. та на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції №006 від 11.11.2019 року (а.с.9). На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved