Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання (а.с.18,22). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення, в позові зазначила, що з 2011 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено з грудня 2014 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім"ї, втрату почуттів.(а.с.2-3,23) Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вони не бажають підтримувати подружні відносини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 05.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 63.(а.с.7) Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.8) Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з грудня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дитини не має. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення їй прізвища, яке вона не змінювала під час реєстрації шлюбу - "[PERSON]". Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved