Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Вказуючи на те, що 31. 08. 2012 року заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Від спільного проживання у них народилася дитина - донька [PERSON] [INFO] . В подальшому, у зв`язку із тим що на початку 2013 року подружнє життя не склалося заявник припинив подружні відносини з [PERSON] та залишився проживати в с. Стасі Диканського району, а [PERSON] виїхала проживати з донькою в м. Полтава та проживали по [ADDRESS] . Потім, на підставі рішення Київського районного суду м. Полтава Овеченко Н. Л. було видано виконавчий лист про стягнення з заявника аліментів, які ним сплачуються по цей час. Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Полтава від 01. 11. 2016 року шлюб між заявником та [PERSON] було розірвано. Після цього, заявник з метою дізнатися про стан дитини спілкувався з колишньою дружиною по телефону, намагався зустрітися з нею, але, потім на початку 2017 року заявник довідався про те, що [PERSON] разом із їхньою спільною донькою зібрала речі та виїхала у невідомому напрямку. На даний час вже більше 2-х років ніяких відомостей про їхнє місце перебування не відомо. Тому, заявник звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми з метою призупинення стягнення з заявника аліментів. Заявник та його представник - адвокат Нагайник М. Г. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задоволити з підстав, викладених в заяві та судовому засіданні. Представник заінтересованої особи - Диканський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі по тексту - Диканський РВ ДВС) в судовому засіданні підтвердили факт наявності на виконанні у їхньому відділі виконавчого листа про стягнення з заявника на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника Диканського РВ ДВС, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ч. 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно з ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Судом було встановлено, що заявник 31. 08. 2012 році уклав шлюб з [PERSON] в Київському районному у м. Полтава відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтава від 21. 08. 2013 року [PERSON] було видано виконавчий лист про стягнення з заявника по справі [PERSON] аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини, який пред`явлено до примусового виконання до Диканського РВ ДВС та по цей час виконується. В подальшому, згідно з заочного рішення Київського районного суду м. Полтава від 01. 11. 2016 року шлюб між заявником та [PERSON] було розірвано, у зв`язку з несумісністю характерів. До дня розірвання шлюбу заявник підтримував телефонний зв`язок із колишньою дружиною, але починаючи з початку 2017 року заявник дізнався, що [PERSON] разом із донькою виїхала у невідомому напрямку і на даний час їхнє місце знаходження встановити не є можливим. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки відділення поліції № 1 Полтавського ВП від 28. 03. 2019 року (а.с. № 10) було встановлено, що при проведенні перевірки співробітниками вказаного відділення поліції місце перебування чи фактичне місце проживання [PERSON] та її матері [PERSON] не відоме. Так, згідно з довідки виданої Комунальним підприємством "Житлово-Експлуатаційною організацією № 2" від 19. 06. 2018 року (а.с. № 11) було виявлено, що за адресою [ADDRESS] , проживають та є зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Але, відповідно до акту про не проживання особи від 01. 04. 2019 року (а. с. № 12) вбачається, що за адресою [ADDRESS] , починаючи з листопада 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають, і місце їх знаходження не відоме. Даний факт в судовому засідання підтвердила свідок [PERSON] , яка проживає в будинку, де проживали [PERSON] , та [PERSON] до середини 2015 року. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08. 11. 2013 року виданої державним виконавцем Диканського РВ ДВС (а.с. № 18) встановлено, що дійсно на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавчий лист № 552/5647 виданий Київським районним судом м. Полтава 23. 08. 2013 року про стягнення з заявника [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] . Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми, оскільки факт зникнення останніх підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. У зв"язку з наведеним підлягає задоволенню і вимога заявника про визнання безвісно відсутньою саме з 01. 01. 2018 року [PERSON] та [PERSON] у місці їхнього постійного проживання. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved