Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

04 червня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що з 05 липня 2017 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить відповідний актовий запис № 404, зроблений Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується актовим записом про його народження №1826, складеним Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. На початку січня 2018 року відповідач пішов від неї, залишивши її з дитиною. Після розірвання стосунків відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Від попереднього шлюбу у відповідача є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з третьою особою та на яку він виплачує аліменти. Відповідач ухиляється від утримання сина, хоча повинен як батько надавати допомогу своїй дитині, просила суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач повинен і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву слухати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, подав до суду заяву слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав та підтримав повністю(а.с. 31). Третя особа -[PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву слухати справу без її участі (а.с.36). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд встановив наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка с. Рідкодуб Лиманського району Донецької області та [PERSON], [INFO], уродженець м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, з 05 липня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис № 404 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області(свідоцтво про шлюб серії [NUMBER])(а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом про його народження №1826, складеним Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ( свідоцтво про народження серії [NUMBER]) (а.с.9). Згідно довідки про склад сім"ї дитина мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З січня 2018 року, як стверджує позивачка, вона з відповідачем фактично проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Син знаходиться на її одноособовому утриманні, що підтверджується довідкою № 459 від 17.05.2018 року, яка підписана старостою Рідкодубівського сторостинського округу, підпис якого скріплено печаткою Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с.15). Позивач не працює, знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, у розмірі 860,00 грн., що підтверджується довідкою № 17 від 17.05.2018 (а.с.13). Відповідач мешкає в [ADDRESS] (а.с.6), що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 10 жовтня 2001року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області, на утримання сина ніякої допомоги не надає, хоча працює в ПАТ «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» водієм автотранспортних засобів, загальна сума доходу за період з листопада 2017 по квітень 2018 року без урахування аліментів становить 11940 грн. 78 копійок, сплачені аліменти у розмірі 11451 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою про доходи, видану відповідним підприємством (а.с.11). Позивачка вказала, що на утриманні у відповідача є малолітня дитина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] (а.с.2), на утримання якої він сплачує аліменти, що підтверджується попередньою довідкою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 181, 191 СК Україниспособи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, тобто, має обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач своєю заявою від 19.06.2018 року (а.с.31), визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу ), а тому, враховуючи позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, та свобод чи інтересів інших осіб,

Outcome: approved