Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою і в обґрунтування позову зазначає, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач постійно проживала з матір`ю до її смерті, доглядала за нею та поховала її. 09.02.1995 року, за життя [PERSON] вони уклали договір довічного утримання, згідно якого мати позивача передала їй у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Проте вказаний договір не зареєстрували належним чином. 08.02.2010 року мати позивача отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 499418, згідно якого вона є власницею земельної ділянки, площею 0,2377 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель. 23.06.2021року, після смерті матері, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на нерухоме майно, яке складається з вищевказаної земельної ділянки, однак їй було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, позаяк спадщину у встановлений законом спосіб не прийняла, тобто заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подавала і разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала. Окрім того, мати за життя залишила заповіт, від 04.12.2007 року, яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , заповіла в рівних частках позивачу та відповідачу. Тому позивач просить суд встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем з січня 2010 року до 20 березня 2015 року, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] ,, визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., який складається з : 1 тамбур, 2-коридор, 3-кухня, 4-житлова кімната, 5-житлова кімната, 6-житова кімната, 7-котельня ; Службові будівлі: Б-гараж, В-сарай, пг-погріб, Ж-сарай, К-душ, Т-вбиральня, 3-7-споруди, та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,2377 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти визнання за сестрою права власності на зазначене домоволодіння. Підтвердила, що на земельній ділянці, яка належала їх матері, вони збудували два домоволодіння і що саме сестра доглядала матір. Зазначила, що оформила право власності на інше домоволодіння з побутовими будівлями та спорудамим, яке розташоване на цій же земельній ділянці, за адресою [ADDRESS] . Вважала за потрібне, щоб земельну ділянку було розподілено між ними порівну. Представник відповідача, - Рубіжанської міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Заперечень не мав. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що багато років знають родину позивача та відповідача, а також зазначили, що позивач проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , доглядала за нею до дня смерті та поховала її. Заслухавши пояснення сторін, а також свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] у с. Кудряшівка Кремінського району Луганської області, її матір`ю є [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 6-10, 14). Згідно договору довічного утримання від 09.02.1995 року, [PERSON] та її донька, - позивач, [PERSON] , уклали цей договір, за яким [PERSON] передала позивачу у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Проте вказаний договір не був зареєстрований належним чином (а.с.11-12). Окрім того, [PERSON] за життя залишила заповіт, від 04.12.2007 року, яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , заповіла своїм донькам: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.68). Не оспорюється сторонами, що на земельній ділянці, площею 0,2377 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель, яка належала спадкодавиці [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ№ 499418, виданий на ім"я [PERSON] , на підставі рішення 21 сесії 5 скликання Кудряшівської сільської ради від 27.03.2008 року №24, зареєстрований в Книзі за № 011042200004, кадастровий номер 4421681900:11:001:0288, розташоване й інше домоволодіння з побутовими будівлями та спорудамим, за адресою [ADDRESS] , належне на праві власності відповідачці [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка, площею 0,2377 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель, кадастровий номер 4421681900:11:001:0288 (а.с.13). Позивач звернулася із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] із-за відсутності в тому числі й документів, які підтверджують факт постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини (а.с.15). Відповідно до акту та довідки (а.с.17,18) [PERSON] , яка була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею з січня 2010 року до [INFO] постійно мешкала [PERSON] . Вони мешкали разом за вказаною адресою та вели спільне господарство. Згідно експертних висновків (а.с.25-27, 30-33) ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] складає 41760 грн., а ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,2377 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель, складає 11880 грн. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Ст. 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. З огляду на пояснення неупереджених свідків щодо проживання позивачки однією сім"єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та неспростовні докази цього, надані в тому числі й органом місцевого самоврядування, суд дійшов висновку, що цей факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] знайшов своє підтвердження. За таких обставин, оскільки факт постійного проживання позивача зі своєю матір`ю на час відкриття спадщини знайшов підтвердження у судовому засіданні, позивачка бажає прийняти спадщину та вчинила певні дії задля її прийняття, а нотаріусом їй відмовлено у видачі відповідного Свідоцтва саме із зазначених підстав, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Приймаючи до уваги, що сторони фактично поділили спадкове майно і інша спадкоємиця [PERSON] оформила спадкові права, слід визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом після смерті матері, на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Щодо вимог позивачки на успадкування земли, то суд зважає на встановлені судом обставини справи та законодавчі норми. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на встановлені судом обставини справи та визнання ціх обставин сторонами, а саме що на земельній ділянці, площею 0,2377 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель, яка належала спадкодавиці [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ№ 499418, виданий на ім"я [PERSON] , на підставі рішення 21 сесії 5 скликання Кудряшівської сільської ради від 27.03.2008 року №24, зареєстрований в Книзі за № 011042200004, кадастровий номер 4421681900:11:001:0288, розташоване й інше домоволодіння з побутовими будівлями та спорудамим, з адресою [ADDRESS] , належне на праві власності відповідачці [PERSON] , вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: partial