Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

14 листопада 2018 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином: [PERSON], [INFO], трирічного віку. 07 грудня 2018 року позивач надала до суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з\~ дня звернення з позовом до суду \~і до повноліття дитини і на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу) щомісячно до досягнення сином - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позов-ного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 25.11.2018 року [PERSON] значиться знятим з місця реєстрації в м. Марганець за рішенням суду від 10.02.2017 року. Останнє відоме місце реєстрації відповідача - вул. Миру, 56, м. Марга-нець, Дніпропетровська область. У звязку з чим відповідач був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано 29.11.2018 року та 07 грудня 2018 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. \~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2\~ст.\~124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4\~\~ЦПК України, кожна особа має право на звернення до су-ду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~\~\~\~\~\~\~ \~Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~\~\~\~\~Частиною 1 статті 191\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії 1-КИ № 377850, виданого 19 вересня 2017 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 146 ( а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї № 83 від 10.11.2018 року, виданою головою правління «ОСББ вул. Київська, буд. 143» ( а.с.3). Згідно свідоцтва про народження Серії 1-КИ №888061, виданого 26 січня 2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 57, сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] ( а.с.5). Дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80\~СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 2, 3 ст.\~80\~СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги, як на утримання сина, так і на утримання дружини, до досягнення дитиною віку 3-х років, не надає. \~\~З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, враховуючи, що Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. \~\~\~\~\~\~У відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати Оскільки позов задоволено, а позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~року №\~3674-VI звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 1409,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного,

Outcome: partial