Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

23 травня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що їй, [PERSON] на праві приватної власності .на підставі договору купівлі-продажу від 28 червня 1991 року належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є її племінником та не проживає у належному їй будинку без поважних причин з 2011 року, місце перебування відповідача їй невідоме. Також у позові [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] понад 8 років без поважних причин не проживає у належному їй на праві приватної власності будинку, комунальних послуг не сплачує, житлове приміщення не утримує в належному стані, своїх обов`язків за договором найму житлового приміщення не виконує. На даний час реєстрація відповідача у її приватній власності, а саме в житловому будинку [ADDRESS] не дає можливості оформити субсидію. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме житловим будинком [ADDRESS] , який належить їй, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 69 від 28 червня 1991 року, що підтверджується витягом №3679182 про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зареєстрований 25.05.2004 року Державним комунальним підприємством Василівське РБТІ за реєстраційним номером об`єкта нерухомості №5977433 та просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін (а.с.19). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Луценко С.М. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте суду надано письмову заява представника [PERSON] (а.с.42), в якій представник просить розглянути справу у його відсутність та без участі його довірительки [PERSON] . Заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Просять розглянути справу на підставі наявних письмових доказів (а.с.42). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування), що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «по закінченню терміну зберігання» (а.с.31,37), та належне сповіщення відповідача також здійснено судом через органи місцевого самоврядування (а.с.25-28,38-39) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.22-23,32-33). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відгуку та заперечень на позов суду не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. В судове засідання представник третьої особи Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте суду надано заяву про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] без участі представника сільської ради, з позовними вимогами згодні, просять задовольнити їх в повному обсязі (а.с.29). Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.06.1991 року секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради народних депутатів Василівського району Запорізької області, який зареєстрований в реєстрі за № 69, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6), а також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №5977433, сформованимо 25.05.2004 року Державним комунальним підприємством «Василівським районним бюро технічної інвентаризації» та копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.7). Як вбачається з наданою суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №17572636 від 31.07.2019 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору Купівлі-продажу, посвідченого 28.06.1991 року Кам`янською сільською радою, номер в реєстрі № 69, та копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.45). Згідно з рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області № 04 від 18.02.2016 про затвердження розпоряджень сільського голови від 12.02.2016 року №21,22,23,24,25,26 «Про перейменування вулиць в с.Кам`янське Василівського району Запорізької області», вбачається, що даним рішенням затверджено розпорядження сільської голови від 12.02.2016 №24 «Про перейменування вулиці Прифермівська в с.Кам`янське Василівського району Запорізької області» на [ADDRESS] , копія вказаного рішення міститься в матеріалах справи (а.с.11). Відповідно до відповіді Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області за №02-02-11/429 від 31.07.2019 року вбачається, згідно інформації, яка міститься в картотеці реєстраційного обліку Кам`янської сільської ради, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 26.01.1998 року по даний час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 17.11.1995 року по даний час; [PERSON] , [INFO] з 07.10.2011 року, але фактично не проживає з моменту реєстрації місця проживання (а.с.44). З Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.10.2015 року, 22.01.2019 року, 15.05.2019 року, складених депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Квас Л .Ф ., підпис якого засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Семеренко С.В. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з сином [PERSON] , 1967 року народження. В 2011 році [PERSON] прописала свого племінника [PERSON] (який розлучився з дружиною), але він за даною адресою лише зареєстрований, ніколи не проживав, нічого спільного з господарем будинку не мав. Місцезнаходження його ніхто не знає (а.с.8,9,10). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового приміщення визначені в статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України). Тому, відповідно, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється серед іншого, на підставі судового рішення ,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення .про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов?язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним позов задовольнити та усунути перешкоди у здійсненні позивачкою [PERSON] права власності шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1991 року, а саме з тих підстав, що відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку тривалий час (понад вісім років) і по теперішній час не проживає, що вбачається з Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.10.2015 року, 22.01.2019 року, 15.05.2019 року, участі в утриманні вказаного житлового будинку відповідач [PERSON] не приймає, комунальні послуги не сплачує, та, будучи зареєстрованим у даному житловому будинку, який належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності, але не проживаючи у ньому, відповідач чинить позивачу, як власнику даного житлового приміщення, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім того, на теперішній час позивачка не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, оскільки у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач [PERSON] не бажає. Будь-яких підстав для збереження за відповідачем вказаного вище житлового приміщення судом не встановлено. Крім того, викладені у позові доводи позивача про відсутність відповідача [PERSON] , [INFO] у вищевказаному житловому будинку тривалий час, з 2011 року року, без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, які містяться у справі, відповідачем під час розгляду справи не оспорені, відзив на позов ним не поданий, тому існують правові підстави, передбачені ст.ст.71,107 ЖК України для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні [PERSON] права власності та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Outcome: approved