Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

22 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті 29.07.2005 року чоловіка [PERSON] у вигляді 1/4 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, за адресою: м. Зміїв Харківської області, пров. Зідьківський, 21 (літ. А-1, загальна площа 59,2 м.кв, житлова площа 36,5 м.кв). В обґрунтування позову зазначено, що 28.06.1996 року в м. Змієві Харківської області померла мати позивачки [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповідала належне їй майно на імя [PERSON] та її чоловіка [PERSON] 10.03.2011 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спадкового будинку, інша ? частина будинку, що була успадкована [PERSON], так і залишилася не переоформленою. 29.07.2005 року [PERSON] помер. На момент його смерті разом з ним була зареєстрована та постійно проживала позивач. Крім неї, у будинку була також зареєстрована, але не проживала постійно разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті дочка [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини остання також не зверталася. 01.12.2015 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] Таким чином, позивач є власником ? частин будинку. Після повторного звернення до нотаріуса з заявою щодо можливості видачі свідоцтва на ? частину будинку, що залишилася, 28.01.2016 року було отримано відмову нотаріуса №23/02-14, якою повідомлено про те, що оскільки [PERSON] була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на момент його смерті, то вона також має право на спадщину. У зв"язку з чим просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від представників позивача [PERSON], адвоката [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того, зазначили про те, що відповідачем [PERSON] отримано грошову компенсацію за 1/4 частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Змієві Харківської області, з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того, зазначила, що нею отримана грошова компенсація за 1/4 частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Зміїв Харківської області, з відповідною частиною надвірних будівель, у розмірі 4670 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Крім того, зазначеною заявою [PERSON] зобов'язалася у добровільному порядку знятися з реєстрації за вищевказаною адресою. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 28 червня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №029310, зареєстрованого Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області.\~ (а.с. 18) Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЛЕ №370285, де батьками значаться [PERSON] та [PERSON], а також копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії ІІІ-УР №832570, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "Остріогло". (а.с. 19, 20) [PERSON] за життя склала заповіт, згідно умов якого заповідала належне їй майно на імя [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] (а.с. 28-29) 10 березня 2011 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку № 21 по пров. Зідьківському в м. Змієві Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-229. (а.с. 30) 29 липня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії Г-ВЛ № 029409, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 31) 01 грудня 2015 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадщини, що залишилася після смерті [PERSON]\~(а.с. 34) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець,\~який постійно проживав\~разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON], була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на момент його смерті, то вона також має право на спадщину. (а.с. 37-38) Відповідно до пункту 23\~ПостановиПленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до будинкової книги по пров. Зідьківському, 21 в м. Зміїв Харківської області, за вказаною адресою значиться зареєстрованою з 1997 року, у тому числі на момент смерті [PERSON], [PERSON] (а.с. 21-25) Однак, з акту обстеження матеріально побутових умов, складеного 27.01.2016 року депутатом Зміївської міської ради [PERSON], вбачається, що [PERSON] понад 10 років проживає в [INFO]. (а.с. 36) Відповідно до ст. 29 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 29 ЦК України (в поточній редакції) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно до абзацу 5 статті 3 [PERSON] України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV) в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Отже, виходячи з наведеного, місцем постійного проживання [PERSON] на момент смерті [PERSON] було: с. Артюхівка Зміївського району Харківської області, вул. Дружби, 15. Даний факт підтверджується, крім іншого, заявою [PERSON] від 12.05.2016 року, в якій вона особисто зазначила, що фактично проживає за вищезазначеною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, суд враховує заяву [PERSON] про визнання нею позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, що не заборонений законом. За таких обставин, у суду є законні та обґрунтовані підстави для задоволення позову, а обраний позивачами спосіб захисту порушеного права є ефективним для його захисту.

Outcome: approved