Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

До суду звернувся позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3 931грн., посилаючись на те, що 26.01.2017 р. в м. Києві по вул. В. Васильківська, 44 трапилося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва подія сталася з вини відповідача. Автомобіль «ГАЗ 3302» на момент ДТП був застрахований в позивача. У зв'язку з зверненням потерпілої особи, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 3 931 грн. На підставі вказаного, позивач звертається до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на п. 38.1.1в ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України. В судове засідання від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим в законному порядку місцем проживання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 26.01.2017 р. в м. Києві по вул. В. Васильківська, 44 трапилося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2017 р. подія сталася з вини відповідача. Зокрема, вказаною постановою встановлено, що [PERSON] після наїзду на автомобіль «Мітсубіші» залишив місце ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП автомобіль [NUMBER] був застрахований в позивача на підставі полісу №АІ/9074123. 25.01.2018 р. потерпіла [PERSON] звернулась до позивача з заявою про страхове відшкодування. На підставі страхового акту, Акту огляду транспортного засобу, страхового акту позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3 931 грн. Відповідно до п.п. «в» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо, зокрема, він після ДТП з його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, збереження а бо утримання якого створює підвищену небезпеку. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 3 931грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved