Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.02.2018 року по 01.05.2021 року в сумі 39198 грн. 67 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Також, просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції за період з 21.03.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 3569 грн. 94 коп. та 3 % річних в сумі 1639 грн.04 коп.. Всього просив стягнути 44407 грн. 65 коп., посилаючись на не виконання зобов`язань відповідачем. Ухвалою від 25 серпня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.09.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що вона до моменту подачі позову - 09.07.2021 року о 16 год. 55 хв., заплатила заборгованість у повному обсязі, а саме о 16 год. 03 хв. 09.07.2021 року, а тому підстав для стягнення з неї індексу інфляції, 3% річних та судових витрат відсутні. Просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 23.09.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення. 23.09.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, остаточно просили стягнути з відповідача нараховані на суму заборгованості індекс інфляції в сумі 3569,94 грн., 3% річних в сумі 1639,04 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн.. 23.09.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з оплати наданих послуг 09.07.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за період 01.02.2018 року по 01.05.2021 року в сумі 39198 грн. 67 коп., індекс інфляції в розмірі 3569 грн. 94 коп. та 3 % річних в сумі 1639 грн.04 коп., судовий збір у розмірі 2270 грн.. Зазначила, що у відзиві відповідач вказує, що сплатила заборгованість за послуги теплопостачання 09.07.2021 о 16 год. 03 хв.,тобто сплатила борг до звернення підприємства з позовом до суду, однак відповідно до звіту автоматизованого розподілу справ встановлено, що розподіл справи відбувся 09.07.2021 року о 13 год. 19 хв., тобто заборгованість сплачена після звернення позивача з вказаним позовом до суду. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач користуються послугами з теплопостачання, які надаються йому ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.02.2018 року по 01.05.2021 року, становить 39198 грн. 67 коп.. Крім того, нараховано індекс інфляції за період з 21.03.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 3569 грн. 94 коп. та 3 % річних в сумі 1639 грн.04 коп.. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.ст. 9,10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Нормою статті 67 ЖК Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК Української РСР споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст..26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог зазначила, що відповідачем проведена оплата заборгованості, однак не сплачено індекс інфляції в сумі 3569,94 грн., 3% річних в сумі 1639,04 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн.. Посилання відповідача на те, що індекс інфляції, 3% річних та судовий збір не підлягають стягненню, адже заборгованість перед позивачем сплачена в повному обсязі до звернення із позовом до суду не заслуговує на увагу, адже позивач звернувся до суду із вказаним позовом до сплати заборгованості відповідачем, що підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved