Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Виконком Довгинцівської районної у місті ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що відносно сина відповідачка є матір'ю. Відомості щодо батька дитини записані відповідно ст. 135 СК України. [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину вдома за адресою: [ADDRESS]. В цей день каретою швидкої медичної допомоги вона була разом з дитиною доставлена до КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради» звідки самовільно пішла в той же день. Дитина відповідачки залишилася у відділенні інтенсивної терапії новонароджених КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради». Протягом майже двох місяців відповідачка не цікавилася долею дитини , не відвідувала медичний заклад, не цікавилася здоров»ям дитини, факт народження дитини не зафіксувала. 02.08.2016 року працівниками комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради», головним лікарем Бобровник Н.О., заступником головного лікаря з медичної частини Саприкіною Н.А., завідувачем відділення постнатального виходжування новонароджених Вольман Т.В., в присутності інспектора Жовтневого відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора Пасько В.П. складено акт закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров»я. 11.08.2016 року Департаментом охорони здоров»я Дніпропетровської обласної державної адміністрації видано висновок № 44 про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я, в якому підтверджується факт народження хлопчика вдома [INFO] відповідачкою [PERSON] Факт народження малолітнього [PERSON] зареєстровано відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 281 від 17.08.2016 року «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON], [INFO]. З 25.08.2016 року по 26.10.2016 року малолітній [PERSON] перебував у КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 2 «ДОР». Згідно рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 312 від 21.09.2016 року « Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування , малолітньому [PERSON], [INFO]» , останньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 25.10.2016 року, при неодноразовому відвідуванні сім»ї відповідачки за адресою : [ADDRESS], двері ніхто не відчиняє, на залишені повідомлення про запрошення до центру з його координатами відповідачка не реагує. Відповідно до інформації Довгинцівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.11.2016 року, громадянка [PERSON] за адресою : [ADDRESS], не проживає, веде бродячий спосіб життя, раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.. 197 та за ст.. 178 ч. 1 КУпАП , проживання без паспорту та розпивання спиртних напоїв в громадських місцях. Зі слів сусідів [PERSON] веде аморальний спосіб життя, має ще одну доньку 2011 року народження [PERSON], яка проживає з бабусею [PERSON], 1962 року народження, матір»ю відповідачки. На теперішній час малолітній [PERSON], [INFO] перебуває під опікою відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради № 363 від 19.10.2016 року «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO]». На підставі вищевказаного позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти з [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на користь опікуна дитини в розмірі 1 / 4 частина всіх її доходів щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму в місяць. У судовому засіданні представник позивача Займукова І.А. заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату слухання повідомлялася. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Чубінець Т.С. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відомості щодо батька дитини записані відповідно ст. 135 СК України. (а.с. 3, 4 ). [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину вдома за адресою: [ADDRESS]. В цей день каретою швидкої медичної допомоги вона була разом з дитиною доставлена до КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради» звідки самовільно пішла в той же день. Дитина відповідачки залишилася у відділенні інтенсивної терапії новонароджених КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради». Протягом майже двох місяців відповідачка не цікавилася долею дитини , не відвідувала медичний заклад, не цікавилася здоров»ям дитини, факт народження дитини не зафіксувала. (а.с. 10, 8,7). 02.08.2016 року працівниками комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром «Дніпропетровської обласної ради», головним лікарем Бобровник Н.О., заступником головного лікаря з медичної частини Саприкіною Н.А., завідувачем відділення постнатального виходжування новонароджених Вольман Т.В., в присутності інспектора Жовтневого відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора Пасько В.П. складено акт закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров»я. (а.с. 6). 11.08.2016 року Департаментом охорони здоров»я Дніпропетровської обласної державної адміністрації видано висновок № 44 про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я, в якому підтверджується факт народження хлопчика вдома [INFO] відповідачкою [PERSON] (а.с. 11). Факт народження малолітнього [PERSON] зареєстровано відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 281 від 17.08.2016 року «Про реєстрацію народження малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с. 15). З 25.08.2016 року по 26.10.2016 року малолітній [PERSON] перебував у КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 2 «ДОР». (а.с. 7, 9). Згідно рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 312 від 21.09.2016 року « Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування , малолітньому [PERSON], [INFO]» , останньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 16). Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 25.10.2016 року, при неодноразовому відвідуванні сім»ї відповідачки за адресою : [ADDRESS], двері ніхто не відчиняє, на залишені повідомлення про запрошення до центру з його координатами відповідачка не реагує. (а.с. 14). Відповідно до інформації Довгинцівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.11.2016 року, громадянка [PERSON] за адресою : [ADDRESS], не проживає, веде бродячий спосіб життя, раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.. 197 та за ст.. 178 ч. 1 КУпАП , проживання без паспорту та розпивання спиртних напоїв в громадських місцях. (а.с. 13). Зі слів сусідів [PERSON] веде аморальний спосіб життя, має ще одну доньку 2011 року народження [PERSON], яка проживає з бабусею [PERSON], 1962 року народження, матір»ю відповідачки. (а.с. 12). На теперішній час малолітній [PERSON], [INFO] перебуває під опікою відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради № 363 від 19.10.2016 року «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO]». Згідно висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 03.03.2017 р. в інтересах дитини служба у справах дітей виконкому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Суд вважає встановленим, що відповідачка взагалі відмовилася від своєї дитини, покинула дитину відразу після народження, навіть не визнавши факту народження сина, вже навіть не йде мова про її ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, так як з народження вона навіть не забрала його з закладу охорони здоров»я, не цікавилася ним жодного разу, не піклувалася та не піклується про нього, не займається вихованням та розвитком дитини, не цікавиться життям та здоров'ям дитини взагалі. З часу народження дитини [INFO] та до цього часу не звернулася до соціальних органів, органів опіки та піклування з питанням про повернення сина на своє виховання та утримання. Відповідач відмовилася від дитини , залишивши сина в лікарні відразу після народження і жодного разу не виявила бажання його забрати, або хоча б поцікавитися його здоров"ям, тому позов обґрунтований та доведений повністю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved