Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 18.11.1984 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Шубранецькою сільською радою Заставнівського району Ченівецької області, за актовим записом № 13. В шлюбі у них народилися троє дітей: [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1991 року народження та [PERSON], 1993 року народження. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя та обов"язки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такі як повага до дружини, піклування про створення в сім"ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з"явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Після розірвання шлюбу просили прізвище позивача залишити без змін. Відповідач [PERSON] в підготоче засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог ч. 3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.1984, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.11.1984. В шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1991 року народження та [PERSON], 1993 року народження, які на час розгляду справи досягли повноліття. Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved