Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилався на те, що 17.06. 2015 року відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 195 400, 00 грн. Правочин був оформлений розпискою, яку відповідач написав власноручно у присутності свідка [PERSON] Згідно вказаної розписки відповідач зобов»язувався повернути одержану суму в повному обсязі через 60 днів з моменту отримання, тобто до 17.08.2015 року. Позивач вказував на те, що до даного часу відповідач йому вищевказаний борг не повернув. Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 195 400,00 грн. та судовий збір в сумі 1 954,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимо ги позивача. Відповідач до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала представник позивача. Заслухавши пояснення учасника процессу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до розписки від 17.06.2015 року [PERSON] Ігорович отримав від Позикодавця [PERSON] у позику готівкові кошти в розмірі 195 400,00 гривень. В розписці вказано, що позика є безвідсотковою, позивачальник не зобов»язаний сплачувати відсотки від суми позики, строк на який надається позика становить 60 діб з моменту її отримання. В розписці також зазначено, що розписка написана в присутності [PERSON], що підтверджує факт передачі грошей і свідчить про добровільне написання без примусу і обтяжень. Наведене підтверджується оригіналом розписки [PERSON] від 17.06.2015 року, який міститься в матеріалах справи. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві та ку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, судом було встановлено, що сторонами по справі 17.06.2015 року був укладений договір позики. З позовної заяви позивача, та з пояснень представника позивача вбачається, що до даного часу відповідач не повернув позивачу 195 400,00 гривень по договору позики від 17.06.2015 року. Таким чином, відповідач не повернув позивачу борг відповідно до договору позики від 17.06.2015 року у строк вказаний в розписці від 17.06.2015 року, а саме до 17.08.2015 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 195 400,00 гривень боргу за договором позики від 17.06.2015 року. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 954 гривні 00 коп., сплаченого позивачем судового збору при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved