Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач є приватним підприємцем, однак, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Вважає, що за станом здоров'я та матеріальним станом відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). Відповідач у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.23). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч. 2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 29.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.3). Відповідно до довідки ТОВ "Керуюча компанія "КомЕнерго-Житомир" №148 від 27.01.2015 року дитина зареєстрована та проживає з позивачем (а.с.4). Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, а також рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи, що малолітня дитина сторін проживає з матір'ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved