Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

12.03.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині в межах суми платежу за один місяць. Крім того просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не прибув, однак у своєму відзиві на позовну заяву позов визнав частково. Зазначив, що після розірвання їхнього з позивачем шлюбу він виконував свої обов`язки щодо утримання неповнолітньої дитини та доглядав за сином до того часу, поки позивач не заборонила йому спілкуватися з неповнолітнім сином та почала обмежувати його батьківські права щодо участі в вихованні дитини. Вказав, що він зареєстрований як приватний підприємець, але офіційно працює у ФОП [PERSON] з 11.05.2017 року на посаді менеджера. Приміщення магазину, в якому він працює по трудовому договору, належить ТзОВ «Консенсус», та перебуває в оренді ПП [PERSON] . Підприємницьку діяльність станом на даний час не здійснює. Також ствердив, що на його утриманні знаходиться його дідусь - [PERSON] , 1943 року народження, з яким він фактично і проживає. Грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини останнім часом він не надавав тільки тому, що позбавлений можливості бачитися з дитиною та приймати участь у її утриманні, оскільки з позивачем не підтримує спілкування. Не заперечує відносно стягнення з нього аліментів щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , однак просив визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі, передбаченому чиним законодавством в межах 30 % від прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років. При ухваленні рішення просить суд врахувати обставини, наведені в відзиві на позовну заяву та долучені до нього документи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, врахувавши обставини, наведені у відзиві відповідача на позовну заяву і долучені до нього документи та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 24.11.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 344 (а.с.9). З`ясовано також, що за час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім. Батьками записані [PERSON] і [PERSON]. , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8). Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами по справі було розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2017 року. Крім того, згідно даного рішення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] було залишено проживати з матір`ю [PERSON]. , а також змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 450 від 06.03.2019 року (а.с.11). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що позивач [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною, земельної ділянки не має, не зареєстрована як СПД, дитина знаходиться в неї на утриманні. Батько неповнолітньої дитини - відповідач [PERSON] не надає коштів на утримання неповнолітнього сина. Копія даного акту долучена до матеріалів справи (а.с.10). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.04.2019 року, складеного депутатом Надвірнянської міської ради, Івано-Франківської області, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , однак на даний час фактично проживає з дитиною, яка перебуває на повному її утриманні в [ADDRESS] (а.с.59). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача, яка не працює, ніяких додаткових доходів не має, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину, у зв"язку з чим зазнає матеріальних труднощів. Також, встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , часто хворіє, діагноз гострий обструктивний бронхіт, та потребує коштів на лікування, що підтверджується копією історії розвитку дитини, копією консультативного висновку педіатра та результатами лабораторних досліджень, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.64-75). Доведено, що відповідач зареєстрований як приватний підприємець, основним видом діяльності є Код КВЕД 47.79 роздрібна торгівля вживаними таварами в магазинах, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.03.2019 року (а.с.12-14). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", закріплено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2020 року становить 1859 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, зареєстрований як приватний підприємець, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1900 грн. на дитину, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача розрахункових квитанцій № 1/2019 від 15.04.2019 року, № 2/2019 від 15.04.2019 року, № 3/2019 від 15.04.2019 року та № 11/2020 від 02.07.2020 року витрати на правничу допомогу склали 3000 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2280 грн. 00 коп. згідно розрахункових квитанцій № 1/2019 від 15.04.2019 року, № 2/2019 від 15.04.2019 року, № 3/2019 від 15.04.2019 року та № 11/2020 від 02.07.2020 року. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved