Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

22.02.2017р. [PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту належності їй наступних правовстановлюючих документів: 1)договору дарування житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами від імені [PERSON] на ім»я [PERSON], в [ADDRESS], нотаріально посвідченого 24.02.2006р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори, за реєстром №1-385, 2) витягу про державну реєстрацію прав за №30047397 від 23.05.2011р. на ім"я [PERSON] та 3) державного акту серії [NUMBER] від 10.11.2009 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2158 га, що розташована в с. Косівець Городоцького району Львівської області цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вимоги мотивувала тим, що 24.02.2006 року її мати [PERSON], подарувала їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS], в якому постійно проживає по сьогоднішній день. Від імені матері заявниці за дорученням, діяв [PERSON], як дарувальник. Зазначений договір дарування посвідчений державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори 24.02.2006р., за реєстром 1-385 та відповідно проведено його державну реєстрацію згідно Витягу з Державного реєстру правочинів за № 2113948 від 24.02.2006р. У договорі дарування та витягу у Державному реєстрі цього правочину зазначено прізвище заявниці «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Аналогічно, згідно цих двох документів проведено державну реєстрацію нерухомості, де у витягу про Державну реєстрацію прав нерухомості на ім"я заявниці за № 30047397 від 23.05.2011 року зазначено неправильно її ім"я « [PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Окрім цього, у Державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,2158 га, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Косівець Городоцького району Львівської області, серії [NUMBER] від 10.11.2009р., також зазначено неправильно її прізвище «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Всі ці помилки в зазначених документах значаться після неточностей прізвища її чоловіка, вказаних в актовому записі про одруження. Тому у 2015р. вона звернулася у Городоцький РАЦС, де їй внесли зміни у актовий запис про одруження та видали повторне свідоцтво серії [NUMBER] від 17.11.2015р. на правильне прізвище «[PERSON] та [PERSON]». Однак, на цій підставі внести виправлення у три правовстановлюючі документи з допущеними помилками неможливо, а тому заявниця ставить питання про встановлення факту належності їй зазначених трьох документів. Факт зазначення правильно прізвища «[PERSON]» підтверджено копіями повторного свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження чоловіка, копією паспорта заявниці (а.с. 5,7,10). В суді заявник заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечують щодо вимог зазначених у заяві.(а.с. 25 ) Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вимог заявника. Заслухавши заявника, заінтересовану особу, вивчивши матеріали справи, суд задоволює заяву повністю. З матеріалів справи вбачається, що заявник має труднощі оскільки у вищевказаних 3-х документах зазначено неправильно її прізвище. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 256 ЦПК України. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім»я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім»я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Із копії повторного свідоцтва про шлюб та копії паспорта заявниця вказана «[PERSON]» , тоді як у всіх інших документах остання значиться як «[PERSON]» (а.с.5-13). За наведеного, суд вважає, що при укладенні договору дарування, у витязі про державну реєстрацію прав та державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку у зазначенні прізвища заявниці, написано - «[PERSON]», тоді як належало записати - «[PERSON]», помилка здійснена після неточностей прізвища чоловіка заявниці, вказаних в актовому записі при одруженні. Вказане в сукупності свідчить про те, що заява заявника підлягає задоволенню.

Outcome: approved