Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.04.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL- F00/041/2006. 25.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL- F00/147/2007. Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитними договорами, 07 квітня 2006 року та 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені Договори іпотеки № PML-F00/041/2006 та № РСL-F00/147/2007, що посвідчені у ці ж дні державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційними номерами 3273 та 4556. Предметом договорів іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачці [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 07 квітня 2006 року. Відповідач [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути АТ «ОТП Банк» кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в договорі. Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені в договорах. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитними договорами позивач подав заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису. Яка 25 червня 2009 року звернула стягнення на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] на праві власності. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги позивача на загальну суму 249 603, 55 гривень. Виконавчий напис було пред'явлено для виконання до Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції. Постановою від 01.07.2013 року виконавчий напис було повернуто стягувачу на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідно до якої у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Такий дозвіл органами опіки та піклування не надано. Таким чином, малолітня дитина, яка була прописана на території предмета іпотеки, з порушеннями умов договору іпотеки, перешкоджає реалізації заставної квартири відповідно до чинного законодавства. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від « 27» травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами №1 та №2, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. 27 травня 2011 року між позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за Кредитними договорами № 1 та № 2 та Договорами іпотеки. Відповідачі не виконали умови договорів. Тому просили суд виселити відповідачів з жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, а кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направити для погашення загальної заборгованості та виселити відповідачів з жилого приміщення та стягнути судові витрати. Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, але скерував заперечення, вказуючи, що вимоги позивача не ґрунтуються ні на обставинах справи ні на вимогах закону, також прострочено строк позовної давності по вищевказаним вимогам та надав суду неправдивий розрахунок заборгованості, який навіть не містить розрахунку заборгованості по кожному з кредитних договорів, не містить розрахунку заборгованості по кожному з кредитних договорів, не містить вказівки в який період повинна була повернута вказана сума начебто заборгованості відповідача за кредитними договорами, не зазначено процентної ставки по кредитам, не зазначено за який період нараховані проценти та пеня, яку позивач має сплатити. Представник третьої особи в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, що 07.04.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL- F00/041/2006. 25.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL- F00/147/2007. Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитними договорами, 07 квітня 2006 року та 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені Договори іпотеки № PML-F00/041/2006 та № РСL-F00/147/2007, що посвідчені у ці ж дні державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційними номерами 3273 та 4556. Предметом договорів іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачці [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 07 квітня 2006 року. Відповідач [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути АТ «ОТП Банк» кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в договорі. Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені в договорах. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов'язання за кредитним договором не виконала. Станом на 05.11.2013 року заборгованість відповідачів складає 1 235 838,57 грн. Для забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитними договорами, 07 квітня 2006 року та 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені Договори іпотеки № PML-F00/041/2006 та № РСL-F00/147/2007, що посвідчені у ці ж дні державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційними номерами 3273 та 4556. Предметом Договорів іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 07.04.2006 року. Відповідно до п.1.1. Договорів іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником його Боргових зобов'язань, визначених у ст.2 договору іпотеки, відповідач [PERSON] передала в іпотеку зазначене вище нерухоме майно. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від « 27» травня 2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами №1 та №2, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 27 травня 2011 року між позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за Кредитними договорами № 1 та № 2 та Договорами іпотеки. Згідно ст. 12 Закону України "Про іпотеку" та п.6.2 Договору іпотеки, право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань по кредитному договору виникає у Іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. Стаття 7 Закону України „Про іпотеку" та п.6.1 Договорів іпотеки передбачає, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу Іпотекодержателем (Позивачем) предмета іпотеки будь-якому покупцеві. Частиною 3 ст. 109 Житлового кодексу України та ч. 1 і 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно довідки Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради від 30.07.2013 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано 2 особи, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 4 ст. 109 Житлового кодексу України виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 3441 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги повністю обгрунтовані та такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved