Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

28.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його батьку [PERSON] . [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дружина спадкодавця [PERSON] , діти - [PERSON] , [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки спадщини на користь позивача. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 4.12, п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. З Витягу з Рішення №516 Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів про передачу земельної ділянки під індивідуальне будівництво від 22.09.1982 року, вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги визнали та просять справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №516 від 22.09.1982 року. Крім того, вказане підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №392 від 11.03.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.07.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53586853 від 08.10.218 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 30.04.1983 року міським відділом ЗАГС м. Ізмаїл; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.12.1987 року міським відділом ЗАГС м. Ізмаїл; - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.04.1983 року міським відділом ЗАГС м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено будинковою книгою, копія якої наявна у матеріалах справи. Крім того, відповідачі від оформлення права власності на частку в спадковому житловому будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями відмовилась на користь позивача. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончарової О.С. № 347/02-14 від 18.10.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. II вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти; відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат", введеного в дію з 01.01.1994 року Постановою Верховної Ради України від 02.09.1993 року № 3426-XII, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства; відповідно до ч. 1 ст. 10 розд. II Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державним реєстратором є нотаріус; відповідно до ч. 3 ст. 10 розд. II вищевказаного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав i поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їx обтяженнями, зокрема: ... відповідність відомостям про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. З Витягу з Рішення №516 Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів про передачу земельної ділянки під індивідуальне будівництво від 22.09.1982 року, вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved