Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт приналежності йому договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 09.02.1980 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстром № 597, державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 26.11.1997 року на підставі рішення Виконкому Павлоградської міської ради № 878 від 13.11.1997 року на земельну ділянку площею 0,1 гектарів для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] виданого на ім'я [PERSON]. Зазначає, що зазначений договір був ним укладений з [PERSON] в 1980 році, і в ньому його прізвище помилково на українській мові було зазначено [PERSON], після цього за його заявою для обслуговування зазначеного будинку рішенням Виконкому Павлоградської міської ради № 878 від 13.11.1997 року йому у приватну власність і користування було передано земельну ділянку площею 1000 кв.м., але в рішенні та в державному акті про право приватної власності на землю його прізвище на українській мові було помилково зазначено як [PERSON]. Вказує, що нотаріусом була зроблена помилка при перекладі його прізвища, інші документи видавались на підставі зазначеного вище договору, в якому була зроблена помилка. В 1998 році він отримав паспорт громадянина України, де його прізвище на українській мові зазначено як [PERSON]". Іншим шляхом виправити допущену помилку не можливо, тому він вимушений звертатись до суду. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 22.10.1998 року Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, заявник - [PERSON], [INFO], а на російській мові - [PERSON]. Договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 09.02.1980 року, посвідчений нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстром № 597 було укладено між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з рішення Виконкому Павлоградської міської ради № 878 від 13.11.1997 року [PERSON] у приватну власність і користування було передано земельну ділянку площею 1000 кв.м. для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП було видано 26.11.1997 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Виконкому Павлоградської міської ради № 878 від 13.11.1997 року. В зазначених документах ім'я заявника помилково зазначено на українській мові як [PERSON], тоді як правильно "[PERSON]", що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження заявника. Помилка була допущена нотаріусом при укладенні договору купівлі-продажу та перекладу прізвища заявника за російської мови на українську мову. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення, так як він зможе зареєструвати належним чином своє право на власності на зазначену нерухомість. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, у чинність п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення витрати заявникові не відшкодовуються.

Outcome: approved