Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

17 липня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 30 серпня 2003 року, у якому мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 10.10.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син - [PERSON], проживає разом із позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання дитини, кошти на утримання дитини не надає, ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Натомість ухиляється від спілкування з сином, не бере участі у його вихованні та забезпеченні. Позивачці матеріально важко одній забезпечувати себе та сина. Дитині потрібні нормальне харчування, одяг, предмети для побуту, належний відпочинок, оздоровлення, що потребує значних матеріальних витрат. У зв'язку із наведеним, змушена була звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 31.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 16.08.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він офіційно працює. На його утриманні, є матір пенсійного віку, у зв'язку із чим потребує догляду. Крім того наголосив, що не відмовлявся від виховання дитини, має змогу забирати сина до себе на канікули та постійно сплачувати аліменти встановлені законом. Також, зазначив, що він пропонував позивачці мирно врегулювати конфлікт, однак жодного результату не домігся. Крім того, 16.08.2018 року відповідач подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до положень п.6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Відтак, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 10.10.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили./а.с.8/ Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 2007 року, актовий запис №4./а.с.7/ Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного і згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини, яка проживає з позивачкою, між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обов'язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, і який батьки повинні забезпечити дітям, беручи до уваги відзив відповідача, згідно якого останній наголошує, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, а також беручи до уваги недоведеність відповідачем наявності на його утриманні інших осіб, а також надання документів, що не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, а саме що стосуються належного завірення копій документів, суд приходить до висновку, що з позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved