Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ Оазис про зобовязання повернути земельні ділянки власнику, який згодом уточнила, мотивуючи тим, що між нею та Фермерським господарством «Оазис» 1 жовтня 2004 року був укладений договір оренди № 134 належних їй на праві власності земельних ділянок загальною площею 6,15 га строком на 10 років. Договір оренди між сторонами по справі зареєстрований 1 грудня 2005 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Романовобалківській сільській раді, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040502200245. Протягом дії строку договору оренди земельних ділянок позивачка та відповідач виконували передбачені умови оренди земельних ділянок. Строк дії укладеного договору оренди визначений п.1.4. Договору оренди і становить 10 років, початок цього строку на думку позивачки настає з моменту його державної реєстрації, тобто з 1 грудня 2005 року, а тому закінчується 1 грудня 2015 року. Відповідно до п.6.1. укладеного договору позивачка 08.09.2014 року та 01.12.2014 року, тобто на її думку за рік до закінчення строку дії договору направила голові ФГ "Оазис" листи, в яких повідомила, що у звязку із закінченням строку дії договору оренди належних їй на праві власності земельних ділянок вона не бажає надалі укладати договір оренди з Фермерським господарством «Оазис». За таких обставин вважає, що нею виконана вказана вище умова договору про дострокове попередження орендаря про небажання укладати договір оренди на новій строк. 17.11.2015 року позивачка знову направила відповідачу аналогічну заяву, однак відповіді від ФГ «Оазис» не отримала. Позивачка вважає, що в теперішній час володіння належними їй земельними ділянками з боку відповідача є незаконним, оскільки відсутні правові підстави для цього, а тому звернулась до суду з наданим позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що строк дії договору оренди землі слід віраховувати з моменту його укладення, а не реєстрації, тому позивачка порушила умови п.6.1. договору, попередила про намір його припинити менше ніж за рік до закінчення його строку. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачці відповідно до Державного акту про право власності на земельні ділянки серії МК № 074114, виданого на підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації від 20.05.2003 року за № 149-р належать земельні ділянки загальною площею 6,15 га, розташовані в межах території Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області: площею 5,92 га кадастровий номер 4825485700:05:000:0037; площею 0,13 га кадастровий номер 4825485700:03:000:1280; площею 0,01га кадастровий номер 4825485700:03:000:0706; площею 0,02 га кадастровий номер 4825485700:03:000:0993; площею 0,02 га кадастровий номер 4825485700:03:000:0420. 1 жовтня 2004 року сторонами був укладений договір оренди № 134 належних позивачці на праві власності земельних ділянок. Строк дії договору складає 10 років. Договір оренди був зареєстрований 1 грудня 2005 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Романовобалківській сільській раді, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040502200245. Пунктом 6.1. укладеного договору передбачено: «Якщо жодна сторона в термін не менше 1 року до закінчення строку дії договору письмово не заявить про намір його припинити, договір автоматично продовжується на новий термін, передбачений п.1.4. Договору, що на пряму повяано з особливостями сільськогосподарського виробництва (елітне насіннєве господарство)". 08 вересня 2014 року та 01 грудня 2014 року позивачка направила відповідачеві листи із попередженням про небажання надалі укладати договір оренди землі, на які отримала відповіді про те, що договір оренди закінчується лише 1 грудня 2015 року, а тому її вимога про повернення земельної ділянки є завчасною. 17.11.2015 року позивачка знову направила відповідачу аналогічну заяву, однак відповіді від ФГ «Оазис» не отримала. Положення ст.ст. 627, 638 ЦК України, ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року визначають, що строк дії договорів оренди землі слід обчислювати з моменту їх укладення, а не державної реєстрації. Тобто позивачка не дотрималася умов договору, викладених у п.6.1., попередила про намір його припинити менше ніж за рік до закінчення його строку, а тому договір автоматично продовжений на новий термін. Враховуючи наведене, відсутні передбачені Договором або законом підстави для припинення договору оренди землі, а тому в задоволені позову слід відмовити. Оскільки в задоволені позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed