Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за борговою розпискою, мотивуючи свої позовні вимоги тим що 12.05.2011 року він позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмір 15 500 доларів США, які відповідач зобов»ячався повернути по 1000 доларів США кожного місяця, та остаточно розрахуватися 12.06.2013 року . Про що відповідач позивачу написав розписку , однак до вказаної дати відповідач борг так і не повернув . А тому він змушений із даним позовом звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача в його користь станом розгляду справи по суті боргу за борговою розпискою , втрат від інфляції та 3 % річних сум боргу за весь час прострочення , а також пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань Окрім того позивач просить з відповідача стягнути в його користь судові витрати . В подальшому відповідач [PERSON] , подав зустрічний позов про визнання недійсним договору позики від 12.05.2011 року , мотивуючи такий тим, що обидва позови між собою взаємопов»язані , та що задоволення зустрічного позову повністю буде виключати задоволення первісного позову, та дані позови підлягають до спільного розгляду. 12.05.2011 року він дійсно написав розписку позивачу про те, що він нібито позичив у позивача [PERSON] 15 500 доларів США та зобов»язується ввідавати по 1000 доларів США кожного місяця до 12.06.2013 року. Оскільки дана розписка була написана під психологічним впливом та психічним тиском з боку [PERSON], коштів таких він не отримав, оскільки не було ні потреби ні намірів позичати в нього такі кошти. Таким чином відповідач намагався примусити його розрахуватись із ним за придбаний у нього неякісний ліс . А тому так як жодні кошти йому відповідачем не передавались, то і договір позики не може вважатись укладеним та просить такий визнати недійсним. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав , та дав аналогічні пояснення як і в позовній заяві. Додатково доповнив, що відповідач [PERSON] кошти отримав в присутності свідків , про що останній написав боргову розписку 12.05.2011 року . А тому просить суд первісний позов задоволити та стягнути в його користь з відповідача кошти передані відповідачу за борговою розпискою на час розгляду справи в суді по суті, та сплачені ним при подачі позову до суду судового збору в розмірі 3 441, 00 грн. Щодо зустрічного позову заперечив, та просив в такому відмовити за безпідставністю. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача , щодо зустрічного позову заперечив . Просить суд позов задоволити , в задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав , та суду пояснив , що він 12.05.2011 року дійсно написав розписку позивачу про те, що він нібито позичив у позивача [PERSON] 15 500 доларів США та зобов»язується ввідавати по 1000 доларів США кожного місяця до 12.06.2013 року. Оскільки дана розписка була написана під психологічним впливом та психічним тиском з боку [PERSON], коштів таких він не отримав, оскільки не було ні потреби ні намірів позичати в нього такі кошти. Таким чином відповідач намагався примусити його розрахуватись із ним за придбаний у нього неякісний ліс. А тому просить суд в первісному позові відмовити , а зустрічний позов задоволити та визнати договір позики від 12.05.2011 року недійсним. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON] щодо первісного позову заперечила , оскільки коштів які зазначені в борговій розписці від 12.05.2011 року то таких він не отримав, оскільки не було ні потреби ні намірів позичати в нього такі кошти, так як [PERSON] займався підприємницької діяльністю та мав від неї достатні доходи в достатній кількості . Також як ствердив [PERSON] така розписка була написана під психологічним тиском з боку [PERSON], які застерегли [PERSON], щоб той не звертався в правоохоронні органи , наголосивши на те , щоб він не забував що в нього є сім»я. Крім того , жоден із свідків не підтвердив передачі коштів . А тому просить суд первісний позов відхилити, а зустрічний позов задоволити Заслухавши пояснення сторін та свідків , дослідивши докази по справі та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного : З розписки від 12.05.2011 року вбачається, що позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмір 15 500 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути по 1000 доларів США кожного місяця, та остаточно розрахуватися 12.06.2013 року . З позовної заяви вбачається, що відповідач не виконав умови договору повністю, та борг станом на час розгляду справи становить 154 376, 90 грн. Згідно с. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Із розписки вбачається що останній день погашення суми заборгованості 12.06.2013 року по час розгляду справи по суті судом , тобто до 19.03.2014 року , разом становить 280 днів прострочення за договором позики. 15 500,00 доларів США /100 = 155* 995,9800 грн = 154 376,90 грн. 154 376, 90 грн. * 3% /365 днів * 280 днів = 3 552,78 грн. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільних справах", суд при розгляді позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті наводить у рішенні розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стягнення заборгованості слід здійснити у валюті, зазначеній в договорі позики, тобто в розмірі 15 500,00 доларів США з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день розгляду справи по суті офіційний курс валют НБУ становить: 100 доларів США = 995,9800 грн.; Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позовну заяву подано до суду 26.07.2013 року, а відтак суд вважає, що позивачем за первісним позовом пропущено строк позовної давності, який до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) п.1 ст. 258 ЦК України встановлено в один рік, що у відповідності до п. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позовній вимозі позивача про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов»язання . Щодо позовних вимог відповідача за первісним позовом , одночасно позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , судом встановлено , що факт власноручного написання розписки відповідачем не заперечується, борг позики у встановлений строк не повернув. Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідачем за первісним позовом , одночасно позивачем за зустрічним позовом [PERSON] ніяких письмових доказів в підтвердження факту того , що позивачем за первісним позовом одночасно відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] не передано коштів згідно розписки від 12.05.2011 року в розмірі 15 500, 00 доларів США суду не надав, та такі докази не здобуті і судом, а тому позовна вимога відповідача за первісним позовом, одночасно позивача за зустрічним позовом [PERSON] є необґрунтованою . Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 433, 83 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення первісних позовних вимог [PERSON] та відмови у зустрічному позові [PERSON]

Outcome: approved