Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 6435,08 грн. заборгованості по отриманому згідно укладеного сторонами договору від 24.10.2007 року кредиту, включаючи нараховані проценти, комісію та штрафні санкції, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов»язань по своєчасному поверненню отриманих коштів. У судовому засіданні відповідач не визнав позов, вказавши, що відносно вказаних у позовній заяві обставин уже судом винесене відповідне рішення, по якому він сплачує борг, заявивши клопотання про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ході судового розгляду справи встановлено, що 24.10.2007 року між сторонами укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної карти, відповідно до якого на платіжну карту відповідача надається кредитний ліміт у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із встановленням комісії за користування кредитом, із щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В порушення взятих на себе зобов"язань відповідач належним чином їх не виконував, в зв"язку з чим банк нарахував вказаній особі борг в сумі 17117,20 грн. станом на 31.12.2014 року, віднявши від даної суми 11464,74 грн., що були стягнуті з відповідача відповідно до рішення Чуднівського райсуду від 10.10.2011 року станом заборгованості по даному кредиту на 31.07.2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторонами у справі було укладено 24.10.2007 року з видачею відповідачу кредитної карти, строк дії якої згідно інформації самого позивача закінчився 31.10.2011 року. При цьому у поданих матеріалах відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] видавалися нові картки із визначенням нового строку їх дії, хоча згідно положень ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно неодноразово висловлених Верховним Судом України правових позицій (в т.ч. у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а щодо стягнення штрафу - в один рік згідно ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання Згідно положень ст. 267 ЦК України відповідач заявив вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності, вказавши, що він вносив нові платежі лише у порядку виконання винесеного раніше судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (зокрема, стягнення неустойки). Позивач із заявою про визнання поважними причини пропущення строків позовної давності та їх поновлення не звертався, а тому у суду є всі підстави для відмови у позові за період з 01.08.2011 року по жовтень 2011 року за спливом строку позовної давності, а після вказаної дати по 31.12.2014 року за безпідставністю даної вимоги, так як після закінчення строку дії картки між сторонами згідно положень ст. 631 ЦК України припинилася дія умов кредитного договору. З огляду на відмову у позові, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed