Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

25 листопада 2014 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до [PERSON] з названим позовом, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 18.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», нинішня назва якого - ПАТ «ПриватБанк», та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № KIVGA0000091п, всупереч умовам якого останній своєчасно не здійснювала платежів. Тому ставиться питання про стягнення з [PERSON] на їх користь заборгованість, яка станом на 10.10.2014 р. становить 513166,53 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2014 р. складає 6 645 506 грн. 56 коп. за кредитним договором № KIVPGF0000091п від 18.08.2006 р., з яких: 200162,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 304891,61 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8112,55 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. 5 лютого 2015 р. представник позивача Падалка О.В. надіслала суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказувала, що: - рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 лютого 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 839 435 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2006 року, що еквівалентно 240 041 дол. США та складалось з: - 199605,92 доларів США - кредит; - 10246,44 доларів США - відсотки; - 4032,43 доларів США - комісія; - 26156,35 доларів США - заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань. - 28.03.2011 р. здійснено погашення заборгованості, що відображено в розрахунку заборгованості, з яких: 799829,75 доларів США - пеня та 1197,88 доларів США - комісія; - залишок пені у сумі 1731,93 доларів США банком списано; - заборгованість відповідача станом на 10.10.2014 р. складає 8112,55 доларів США - комісія та 294578 доларів США - відсотки. Остаточно представник позивача Падалка О.В. просила стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість в сумі 302691,18 доларів США, що за курсом 12,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2014 р. складає 3 919 850 грн. 78 коп. за кредитним договором № KIVPGF0000091п від 18.08.2006 р.. Крім того, 5 лютого 2015 р. представник позивача Падалка О.В. надіслала суду заяву, в якій просила розглядати справу у їх відсутність, підтримала зменшені позовні вимоги та вказала про незгоду з застосуванням позовної давності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні, яке відбулось 16 січня 2015 р. представник відповідача [PERSON] заперечила проти позову та просила в його задоволенні відмовити з підстав викладених нею в запереченні проти позову від 26.12.2014 р. та підтримала письмове клопотання від 26.12.2014 р. про застосування строків позовної давності. Суть заперечень проти позову зводиться до безпідставності позовних вимог. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 лютого 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 839 435 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2006 року. Вказане рішення набрало законної сили. В силу ст. 14 ЦПК України дане рішення є обов'язковим для всіх підприємств, установ та організацій, а в силу ст.. 61 ЦПК України висновки, які викладені в ньому мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню. Згідно практики Європейського суду з прав людини в справах "Брумареску проти Румунії", "Совтрансавто-Холдінг проти України", "Христов проти України" у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Крім того, посилаючись на умови договору сторін та зміст ст.ст. 256, 261, 266, 267, 530, 626, 631, 1050, 1054 ЦК України, вказувала, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За таких обставин та з огляду на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 лютого 2010 року, вказала про пропуск строку позовної давності, оскільки у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку ще в 2009 р.. Вказувала, що вимоги про стягнення відсотків та комісії є акцесорними по зобов'язанню про повернення кредиту. Відтак, вказувала про необхідність застосування позовної давності, що має наслідком відмову в позові. В дане судове засідання представник відповідача [PERSON] не з'явилась. Надіслала суду по електронній пошті заяву в якій просила відкласти розгляд справи, у зв'язку з її зайнятістю по справам в органах реєстраційної служби. Звернула увагу суду на безпідставність нарахування пені, з огляду на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 19.04.2011 р. про визнання недійсним деяких пунктів вказаного кредитного договору. Представники залучених судом в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» та ТОВ «РІПКА» в дане судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе в даному засіданні розглянути справу, оскільки представник позивача Падалка О.В. просила розглянути справу у їх відсутність, відповідач [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» та ТОВ «РІПКА» належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а причина неявки в дане судове засідання представника відповідача [PERSON] визнана не поважною. Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 18.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», нинішня назва якого - ПАТ «ПриватБанк», та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № KIVGA0000091п. Згідно з п. 1.1. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р. в редакції додаткової угоди № 1 від 16.01.08 р. до нього, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.08.06 р. до 18.08.10 р. включно, у вигляді поновлювальної лінії у розмірі 213032,00 доларів США на наступні цілі: на споживчі цілі у сумі 200000,00 доларів США, а також у розмірі 13032,00 доларів США на сплату страхових платежів, у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця, сплати винагороди за обслуговування кредитної лінії в розмірі 0,20 % щомісяця від суми виданого кредиту та комісії за дострокове погашення кредиту в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважається період з «1» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.4., винагороди розрахованої відповідно до п. п. 1.1., 3.7. цього договору. Пунктом 1.2. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р. встановлено, що для виконання даного договору банк відкриває позичальнику: - рахунок для зарахування кредитних коштів, спрямованих на погашення заборгованості; - кредитний рахунок; - рахунок по відсотках; - рахунок по обліку винагороди. Позичальник доручає банку проводити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованій банком. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред'явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. У відповідності до п. 1.3. договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р., забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека нежилих приміщень з № 1 (один) по № 12 (дванадцять) (групи приміщень № 89 (вісімдесят дев'ять)), загальною площею 123,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, а також всі інші види іпотеки, поруки і т.п., надані банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором. Згідно з п. 2.1.1. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р. в редакції додаткової угоди № 1 від 16.01.08 р. до даного договору, банк зобов'язаний надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 1.1. даного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного договору. У випадку, якщо кредит видається у вигляді поновлювальної лінії, кредит надається у наступні строки: з 18.08.06 р. до 18.08.10 р. та в сумі 200 000,00 доларів США. У випадку. Якщо суми окремих частин кредиту неможливо визначити, то при укладенні договору їх суми підлягають узгодженню сторонами додатково. Відповідно до п. 2.2.1 - 2.2.4. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р., позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені в п. 1.1. даного договору; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. п. 1.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного договору; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. п. 1.1., 2.3., 3 цього договору. Пунктом 2.2.8. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р. встановлено, що при невиконанні зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний надати банку будь-яке майно позичальника або третіх осіб за узгодженням з банком для погашення заборгованості, що оформлюється відповідними договорами застави/іпотеки або закладу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року, яке набрало чинності 19 лютого 2010 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1839435 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2006 року. З змісту мотивувальної частини даного рішення вбачається, що станом на 24.07.2009 р. заборгованість [PERSON] перед П АТ КБ «ПриватБанк» складала 1 839 435 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2006 року, що еквівалентно 240 041 дол. США та складалось з яких: 199605,92 доларів США - кредит; 10246,44 доларів США - відсотки; 4032,43 доларів США - комісія; 26156,35 доларів США - заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань. З представленого представником позивача Падалкою О.В. розрахунку заборгованості за кредитним договором № KIVGA0000091п від 18 серпня 2006 року вбачається, що заборгованість відповідача станом з 25.07.2009 р. по 10.10.2014 р. складає: - 8112,55 доларів США - комісія; - 294578 доларів США - відсотки. Представником позивача Падалкою О.В. визнається, що залишок пені у сумі 1731,93 доларів США ПАТ КБ «ПриватБанк» списано. З заборгованості розрахунку, який додано до позовної заяви вбачається, що 28.03.2011 р. здійснено погашення заборгованості з яких: 799829,75 доларів США - пеня та 1197,88 доларів США - комісія. Таким чином, суд вважає доведеним порушення [PERSON] прав ПАТ КБ «ПриватБанк» на отримання 8112,55 доларів США заборгованості по комісії та 294578 доларів США заборгованості по відсоткам. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). В Постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-116 цс 13, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, зроблений правовий висновок за яким: - перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; - позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу; - у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті; - несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Як вже зазначалось згідно з п. 1.1. кредитного договору № KIVGA0000091п від 18.08.06 р. в редакції додаткової угоди № 1 від 16.01.08 р. до нього, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.08.06 р. до 18.08.10 р., а періодом сплати вважається період з «1» по «20» число кожного місяця. Враховуючи наведене та правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 р. у справі № 6-160цс14, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, слід дійти до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В даному випадку строк позовної давності переривався: - 09.09.2009 р. коли ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався з позовом до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та ТОВ «УФА Верус» про стягнення заборгованості (ч. 2 ст. 264 ЦК України); - 28.03.2011 р. коли по вказаному кредитному договору було здійснено погашення заборгованості: 799829,75 доларів США - пеня та 1197,88 доларів США - комісія, тобто вчиненням [PERSON] дій, що свідчить про визнання ним свого боргу (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 264 ЦК України та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що з здійсненням погашення заборгованості 28.03.2011 р. було перервано перебіг позовної давності і з 29.03.2011 р. перебіг позовної давності починається заново. У силу статей 267, 266 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Беручи до уваги, що останній платіж відповідачем здійснено 28.03.2011 р., то на час звернення до суду з позовом за захистом порушеного права (25 листопада 2014 року - згідно поштового штемпелю на конверті) позивач пропустив трирічний строк позовної давності до додаткових вимог про стягнення відсотків та комісії, які є акцесорними по відношенню до зобов'язання про повернення кредиту, який, після його переривання, закінчувався 28 березня 2014 р.. Враховуючи те, що судом встановлено, що права позивача порушені, однак ним пропущено строк позовної давності, беручи до уваги те, що представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити через пропуск позовної давності.

Outcome: dismissed