Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

22 грудня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк), який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 553845 грн. 69 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. В позовній заяві зазначав, що відповідач відповідно до договору кредиту № NКТGAU00220019 від 18 травня 2007 року отримав кредит в розмірі 13875,78 доларів США на термін до 17 травня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 26 листопада 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 36997,04 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8124,50 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9732,05 доларів США, заборгованості за комісією в сумі 1010,36 доларів США, заборгованості по пені в сумі 18130,13 доларів США, на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у надісланій суду заяві просив розглядати справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 18 травня 2007 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір № NКТGAU00220019, відповідно до умов якого банк надав відповідачу строковий кредит шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс" в ЗАТ "Райфайзен Банк Аваль" на строк з 18 травня 2007 року по 17 травня 2014 року включно у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 18705,96 доларів США на наступні цілі: придбання автомобіля в сумі 13605,58 доларів США, сплату винагороди - 136,20 доларів США, а також в розмірі 6,78 грн. на оплату за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування у відповідності до п.1.1 та в розмірі 4957,40 доларів США на сплату страхових внесків у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,14 % від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту у відповідності з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.6.2 цього договору. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, за який приймається період з «20» по «27» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, яка сплачується в момент надання кредиту)здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 26,78 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді. Згідно п.п.2.2.2, 2.2.4 договору відповідач зобов'язався сплачувати відсотки, погасити кредит в порядку, сумах та у строки, передбачені договором, до повного пога шення кредиту. Пунктом 4.1 договору встановлено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 цього договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (а.с.9-11). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 26 листопада 2014 року за ним рахується заборгованість за кредитом в сумі 8124,50 доларів США, по процентам за користування кредитом в сумі 9732,05 доларів США, за комісією в сумі 1010,36 доларів США. Станом на 26 листопада 2014 року курс гривні до долара США складав 1497,3062 грн. за 100 доларів США (а.с.8). Дана заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачена, в зв'язку з чим в цій частині підлягає задоволенню (а.с.5-7). На підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, Постановою ВСУ від 03 вересня 2014 року, якою сформульовано правові позиції (у справі №6-100 цс 14), що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, визначено, що ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком, ступінь її погашення, суд не може погодитись з розміром пені в сумі 18130,13 доларів США, яка є явно завищеною, не відповідає п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України - засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, кредитор бажає стягнути зі споживача надмірні грошові суми як неустойку, а тому такий засіб стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання не є розумним, а сама неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело невиправданих додаткових прибутків кредитором. Виходячи з неведеного, в частині стягнення пені суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача неустойку за порушення умов договору щодо строків повернення кредиту та процентів у виді пені в розмірі 8000 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2654 грн. 04 коп.

Outcome: partial