Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

22.02.2014 року [PERSON], звернулась в Городоцький районний суд з позовом, до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, вимоги в основному мотивує тим, що 11.10.2002 р. між нею та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05.03.2012 р. розірвано. За час перебування в шлюбі, сторонами був придбаний транспортний засіб - автомобіль «GEELY- JL 7162» 2008 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу № 185 від 04.06.2008 р. Шлюбний договір між сторонами не укладався, а тому, покликаючись на ч.1 ст. 70 СК України, вважає, що частка майна дружини та чоловіка є рівними. Тому позивачка просить задовольнити позов, поділити спільне майно, та присудити їй половину вартості автомобіля марки «GEELY- JL 7162» загальною вартістю 63 497 грн. 79 коп., а саме 30 000 (тридцять тисяч) гривень, з урахуванням зносу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, подала заяву (а.с.80) про визнання автомобіля марки «GEELY- JL 7162» 2008 року випуску, спільним майном подружжя, від проведення авторознавчої експертизи відмовилася, просить автомобіль залишити у відповідача [PERSON], з якого стягнути в її користь 30 000 грн, що становить половину вартості автомобіля. Пояснила, що у 2007 році сім"я отримала службову квартиру по [ADDRESS], яка на даний момент перебуває у державній власності. У 2008 році відповідач звільнився зі служби у Збройних Силах України та отримав 30 000 грн., вихідної допомоги, додавши до цієї суми матеріальну допомогу від батьків, сім'я придбала автомобіль. Відповідач позов не визнав, не заперечив, що автомобіль марки «GEELY- JL 7162» 2008 року випуску, придбаний за час шлюбу, проте не за спільні кошти подружжя, а за його особисті кошти, та гроші, які позичив у батька, пояснив, що оскільки середнє місячне грошове забезпечення військовослужбовця ЗС України складало 600-2800 грн., медичної сестри- 300-1200 і заощадити суму 63497 грн. 79 коп., без сторонньої допомоги за час шлюбу до купівлі автомобіля (5 років і 8 місяців) неможливо. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтетреси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст 4,10,11,60,61,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або законом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 15.03.2012 року (а.с.17) шлюб між сторонами розірвано. Від подружнього проживання народилася дочка - [PERSON] [INFO] (а.с.16). Позивачка у справі [PERSON] [INFO] (а.с.19), відповідно до довідки про доходи працює у Військово-медичному клінічному центрі західного регіону (а.с.18), та має дохід за шість місяців у розмірі 19445 грн. 47 коп., в тому числі матеріальна допомога в сумі 1841 грн. 50 коп. Згідно договору добровільного страхування №05/КЕ 036050 (а.с.6-11), та договору купівлі-продажу №185 від 04.06.2008 року (а.с 43-49) 04.06.2008 року [PERSON], придбав автомобіль марки GEELY MK, рік випуску 2008, загальною вартістю 61940 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль зареєстрований за [PERSON] (а.с.50) Згідно наряду-замовлення від 06.08.2009 р. та від 07.09.2010 р. (а.с.12-13 а) автомобіль піддавався ремонту та технічному обслуговуванню. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимогами ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно вимог ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], та [PERSON], на праві спільної сумісної власності, належить автомобіль «GEELY- JL 7162» 2008 року випуску, який був набутий під час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі - продажу. Суд не бере до уваги покликання [PERSON], про те, що спірний автомобіль був придбаний за кошти позичені у батька, так як відповідачем не представлено, та в суді не здобуто, жодного доказу на підтвердження цих покликань. Щодо розписки (а.с.63) така була написана без відома дружини, в ній не зазначено, що позика надається для придбання автомобіля, тому суд не бере її як доказ, що автомобіль придбаний за гроші батька. Суд відхиляє клопотання відповідача про перенесення розгляду справи (а.с.79), оскільки викладене в клопотанні не взаємопов"язане з позовом. Згідно із частинами 1 та 2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснює, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог та беручи до уваги положення ст. 369 ЦК України, відповідно до якої співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Позивачка просить залишити автомобіль відповідачу, а її стягнути грошову компенсацію. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує зі сторін в користь УДКСУ у Городоцькому районі по 300 грн. судового збору. За наведеного та

Outcome: approved