Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

В грудні 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтований тим, що 01.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 2067609 про надання фінансового кредиту. Згідно п.1.2 вказаного договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає [PERSON] кредит, а остання зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. На думку позивача, при укладенні кредитного договору порушені її права як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про споживче кредитування», «Про захист персональних даних», «Про електронну комерцію», що на думку позивача, є підставою для визнання кредитного договору судом недійсним. 21.12.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешку М.М. 24.12.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до довідки про доставку електронного листа позивачу на електронну пошту вказану в позовній заяві доставлено ухвалу від 24.12.2020 до електронної скриньки 28.12.2020. Відповідно до довідки про доставку електронного листа відповідачу на електронну пошту вказану в позовній заяві доставлено ухвалу від 24.12.2020 до електронної скриньки 28.12.2020. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу [PERSON] , за адресою зазначеною в позовній заяві ухвалу суду від 24.12.2020 про відкриття провадження у справі, вкладено до абонентської скриньки. 15.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на позовну заяву [PERSON] , в якій відповідачем було висловлено позицію щодо позову з проханням відмовити в його задоволенні. Заперечення обґрунтовані тим, що перед укладенням кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надає Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщенні Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні Кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт зобов`язаний ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Без такого підтвердження у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку для подальшого оформлення кредитного договору. Тому, некоректне/неповне ознайомлення клієнта з Правилами та умовами надання кредиту, не позбавляє Клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. Крім того, зазначали, що у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору, а навпаки на підтвердження умов кредитного договору позивачем було здійснено 8 платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача, що порядок укладення кредитного договору не відповідає Закону України «Про електронну комерцію» не заслуговує на увагу, оскільки, електронна ідентифікація клієнта, яка здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, передбачена п.1.1 Кредитного договору, ніякого відношення не має до підписання договору на виконання вимог Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону. Отже, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір. Кошти перераховувалися на банківську картку відкриту в АТ «ОЩАД БАНК», яку клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. Щодо порушення відповідачем норм встановлених п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначали, що згідно кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлюється плата - процентна ставка. Зазначені положення визнані сторонами Кредитного договору та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Тому, встановлення в кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживчів». Щодо порушення норм Закону України «Про захист персональних даних» зазначали, що реєструючись на сайті www.creditplus.ua, позивач надав згоду на збір та обробку персональних даних шляхом проставляння відповідної відмітки, він підтвердив надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, проставляючи відповідну мітку в чек-боксі інформаційно-реєстуючої системи Товариства. Окрім того, надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення із Правилами надання кредитів було підтверджено накладанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Тому твердження позивача щодо порушення вимог законодавства в сфері захисту персональних даних є безпідставними. До відзиву додані документи, що підтверджують надіслання відзиву та доданих до нього доказів позивачу. Відповідь на відзив від позивача на адресу не надходив. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило. Оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі «Товариством») та [PERSON] (далі «Споживачем») укладено договір № 2067609 про надання фінансового кредиту (далі «Договір»). Відповідно до умов договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, відповідно до п.1.4 Договору складає 3 500,00 гривень. Строк кредиту, згідно з п.1.4 Договору становить 16 днів. Сторонами в Договорі передбачено наявність двох процентних ставок: 1) зниженої 1,53% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 2) Стандартна процентна ставка 1,80% в день від суми кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, якщо Споживач не виконав умови, зазначені в п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку відбулося продовження строку користування кредитом, відповідно до п.п. 4.1.-4.6 Договору. Відповідно до п.41. Договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленість про таке продовження. Згідно п.4.6 Договору, вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки воля Сторін у даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину. Відповідно до п.5.4 Договору Споживач зобов`язаний: 1) у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором; 2) повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 Договору протягом 3-х календарних дні; 3) виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п.9.5 Договору, з укладенням цього Договору Споживач надає свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, у тому числі на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення та зміну), використання, розповсюдження, передачу, знеособлення, блокування та знищення будь-якої інформації, що стосується Споживача. Згідно з п.9.6 Договору, Договір, вважається укладеним Споживачем з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства (зазначений в цьому Договорі). Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору, вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідно до п.9.8 Договору, підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними, та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не впливають на зобов`язання Споживача, передбачені цим Договором; - він погоджується, що у випадку передбаченому п.п.2., 5.2.1 Договору для Товариства не наступає прострочення кредитора. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Частиною четвертою статті 203 ЦК України встановлено, що дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами кредитного договору є: предмет договору, сума кредиту, строк повернення, проценти за користування. З дослідженого вище кредитного договору вбачається, що сторонами узгоджено предмет договору: грошові кошти для задоволення особистих потреб (п. 1.6.), сума кредиту: 3 500 грн., (п. 1.3.), строк повернення: на 16 днів (п. 1.4.), проценти за користування кредитом: фіксована процентна: знижена процентна ставка в розмірі 1,53% в день від суми кредиту та стандартна процентна ставка в розмірі 1,80% в день від суми кредиту (п.1.5.). Щодо твердження позивача про порушення відповідачем ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та ст. 9 Закону Укарїни «Про споживче кредитування в частині повідомлення клієнта у письмовій формі про надання інформації про умови та порядок діяльності фінансової установи, суд вважає їх необгрунтованими так як відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів, яка містить лише одну статтю, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. П.9.8 Договору зазначено про те, що підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що перед укладенням цього Договору була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За таких обставин, на думку суду, позивачем не доведено факт порушення відповідачем норм встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з вимогами ч.3 ст. 207 ЦК України - використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Оспорюваний договір вчинений у письмовій формі, як це передбачено ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Даний договір був підписаний позивачем електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідно до п.9.6 Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов Договору, та в свою чергу свідчить про її згоду з умовами договору. Таким чином, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, тобто кредитний договір є укладений. Щодо твердження позивача щодо порушення відповідачем норм, встановлених п.8,9 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд вважає їх необґрунтованими, так як Розділом 5 Договору передбачено права та обов`язки сторін. Розділом 7 Договору передбачено відповідальність сторін, зокрема в п.7.1 зазначено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього договору, п.7.2 Договору встановлено, що порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Розділом 8 Договору передбачено порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання Договору, зокрема у п.8.1 зазначено, що внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів/угод; у п.8.2 вказано, що дія Договору припиняється та Договір може бути достроково розірваний у випадках передбачених чинним законодавством та цим Договором. Крім цього, в п.1.4 Договору передбачено, що строк кредиту 16 днів, а розділом 4 передбачено пролангацію строку кредиту. За таких обставин твердження позивача щодо порушення відповідачем норм, встановлених п.8, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не знайшло свого підтвердження. Щодо твердження позивача щодо порушення відповідачем норм, встановлених абз. 5, 11 п.2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суд вважає їх необґрунтованими так як відповідачем на надано до суду підтверджень того, що позивачем його персональні дані оброблялися незаконно. Крім цього, позивачем до позовної заяви надано копію Договору № 2067609 про надання фінансового кредиту, укладеного між ним та відповідачем, і відповідно до 9.5 вказаного Договору, Споживач надав свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, яку він, відповідно до абз.11 п.2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», вправі відкликати. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Подібна правова позиція висловлена в Постанові Касаційного цивільного Суду в складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 583/3343/19.

Outcome: dismissed