Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради; третя особа - [PERSON] , про визнання права власності на квартиру у житловому будинку в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у квартирі [ADDRESS] позивачка мешкає з весни 1999 року і по теперішній час, підставою для заселення в квартиру був ордер на житлове приміщення № 475 від 05 березня 1999 року виданий на ім`я [PERSON] . Зазначена квартира була видана в користування [PERSON] та членам його родини дружині [PERSON] та неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] , як службове житло. На теперішній час у вищевказаній квартирі позивач проживає одна. [PERSON] і члени сім`ї наймача мешкають окремо, протягом багатьох років. У зв`язку з тим, що позивач не використала своє право на приватизацію житла вона звернулася з заявою до Станично-Луганської селищної ради Луганської області про надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] . Однак отримала від відповідача письмову відмову , пов`язану з тим що орган приватизації житлового фонду утворений не був, архіви знищені, сама будівля Станично- Луганської селищної ради пошкоджена і тим самим не можливо зробити приватизацію житла. Квартира, яку бажала приватизувати позивач, має загальну площу 73.70 кв.м., житлову площу 43.00 кв.м , коштує 161 800 гривень (згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 26 серпня 2020 року) і складається з: коридору кімнати № 1, загальною площею 9.3 кв.м,, кухні кімнати № 2, загальною площею 9.1 кв.м, житлової кімнати № 3, загальною площею 18.3 кв.м,, житлової кімнати №4, загальною площею 15.6 кв.м,житлової кімнати № 5,загальною площею 9.1 кв.м, кладової кімнати № 6, загальною площею 1.6 кв.м., туалету кімнати № 7 загальною площею 1.1 кв.м., ванної кімнати №8, загальною площею 2.5 кв.м., балкону кімнати № І, загальною площею 1.1 кв.м., веранди кімнати №11, загальною площею 6.0 кв.м. Позивач зазначає, що в квартирі [ADDRESS] вона безперервно мешкає з весни 1999 року і по теперішній час, користується житлом відкрито і її право користування квартирою ніким не оскаржене, термін проживання позивача в квартирі складає 21 рік. За цей час вона постійно оплачувала опалення будинку, водопостачання, газопостачання. Ремонтувала квартиру і підтримували житло в гарному стані. Оскільки позивач в позасудовому порядку не має можливості вирішити спірне питання, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73.70 кв.м., яка складається: коридору кімнати № 1, загальною площею 9.3 кв.м, кухні кімнати № 2, загальною площею 9.1 кв.м; житлової кімнати № 3, загальною площею 18.3 кв.м, житлової кімнати №4, загальною площею 15.6 кв.м, житлової кімнати № 5,загальною площею 9.1 кв.м; кладової кімнати № 6, загальною площею 1.6 кв.м., туалету кімнати № 7 загальною площею 1.1 кв.м., ванної кімнати №8, загальною площею 2.5 кв.м.; балкону кімнати № І, загальною площею 1.1 кв.м., веранди кімнати №11, загальною площею 6.0 кв.м. Позивачка в судове засідання не з`явилась, суду надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Станично-Луганської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надали суду заяву в якій просили справу розглянути за відсутності їх представника, зазначили, що проти позовних вимог заперечень немає. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час та дату проведення судового засідання сповіщався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить згальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа наділена правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 року від 01 грудня 2004 року надано тлумачення, що поняття "охоронюваний законом інтерес", у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Як зазначено у ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. П.13. Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Оскільки із інформації, наданої в.о. голови Станично-Луганскої селищної ради, убачається, що будинок є комунальною власністю, то належним відповідачем є саме селищна рада, яка діє від імені територіальної громади. Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем зазначеним об`єктом нерухомості значно перевищує 10 років, то позивач має право на визнання за ним права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Критеріями необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю володіння, яке має бути добросовісним, відкритим, очевидним для усіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним: володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Таким чином, спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність слід враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Як встановлено судом, позивачка вселилась у спірну квартиру на весні 1999 року добросовісно та на законних підставах, тобто на підставі ордеру на житлове приміщення, інші особи на спірну квартиру не претендують, позивачка добросовісно, відкрито, та очевидно для третіх осіб володіє спірним нерухомим майном на протязі більше 20 років, своєчасно сплачує всі комунальні платежі, здійснює ремонтні роботи, утримує спірну квартиру в належному стані. Окрім того, суд враховує ту обставину, що ніяких документальних підтверджень, що на час судового розгляду спірна квартира знаходиться в статусі службової, не встановлено, оскільки будь-які архівні документи Станично-Луганської селищної ради щодо комунального житла було знищено під час АТО у серпні 2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач дійсно набув право власності на зазначене майно за набувальною давністю, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вказані обставини підтверджуються Актом обстеження житлових умов позивачки от 25.11.2020 року, складеним депутатом Станично-Луганської селищної ради Гавриш З.А., а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які мешкають з позивачкою в одному під`їзді. Вартість спірної квартири підтверджується Звітом про оцінку нерухомого майна від 26.08.2020 року, складений ФОП [PERSON] . Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Outcome: approved