Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 08 серпня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. На даний час спору щодо розподілу майна, яке являється їхньою спільною власністю, немає. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя, втрати поваги та довіри один до одного. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї суперечитиме її інтересам. На підставі викладеного просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 240. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати у справі покласти на відповідача, звільнивши її від сплати судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 240. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 березня 2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 113. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, відповідач сплачує на утримання дитини аліменти за рішенням суду. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягала, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову ухвалою суду була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved