Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 25.09.1996 року померла [PERSON], після якої відкрилася спадщина, обєктом якої став будинок №8 по вул. Звенигородській в м. Чернівці; вказане майно було успадковано її братами - [PERSON], [PERSON] та чоловіком - [PERSON] із яким вона перебувала в шлюбі з 27.10.1957 року. Зазначає, що 07.04.1997 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], померлої 25.09.1996 року її братам - [PERSON], [PERSON] на 2/3 спадкового майна, а 25.04.1997 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 25.09.1996 року на 1/3 житлового будинку із належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Чернівці по вулиці Звенигородській, №8. При цьому, вказує, що за життя [PERSON] своїм братам говорила, що після її смерті, належний їй на праві власності житловий будинок в м. Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 залишиться її брату [PERSON], у звязку із чим, на виконання бажання своєї сестри, [PERSON] 14.07.1997 року подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку №8 із відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по вул. Звенигородській м. Чернівці та був останнім зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 13.08.1997 року, а з 24.02.1998 року [PERSON] зареєструвався в спірному наведеному вище будинку і з того часу, вона разом із чоловіком проживали в будинку 8 по вул. в м. Чернівці по вулиці Звенигородській, №8. Крім наведеного, мотивує вимоги і тим, що в лютому 1998 року, [PERSON] повідомив її чоловіка, що втратив оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом ААІ №901092, видане державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] 25.04.1997 року за реєстровим №ДС-546, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 03.09.1997 року, а тому він звернувся в Першу Чернівецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу дублікату, який ним був отриманий 23.02.1998 року замість оригіналу і в той же день [PERSON] в цій же нотаріальній конторі, особисто підписав довіреність, яким уповноважив її зареєструвати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом у Чернівецькому бюро технічної інвентаризації та отримати довідку-характеристику для дарування зазначеної в свідоцтві частини житлового будинку №8 по вул. Звенигородській м. Чернівці з відповідною частиною належних до нього господарськими будівлями та спорудами, які він успадкував, а також укласти від його імені договір дарування зазначеної частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, на його брата [PERSON] та на виконання виданого доручення нею в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі було оформлено договір дарування 27.03.1998 року, у якому вказувалося, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 1/3 частину житлового будинку із належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Чернівці по вулиці Звенигородскій, 8. Зазначає, що прийнявши в дар від двох братів від кожного по 1/3 частки спадкового майна, [PERSON] став власником всього будинковолодіння по вул. Звенигородській, 8 в м. Чернівці. 22.06.2016 року її чоловік, [PERSON], помер після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Звенигородській, 8 в м. Чернівці, а в листопаді 2016 року, вона звернулась до першої Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 07.11.2016 року була відкрита спадкова справа. В січні 2017 року вона звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом та дізналась, що може отримати таке свідоцтво тільки на 2/3 спадкового майна, оскільки на 1/3 будинковолодіння по вул. Звенигородській, 8 в м. Чернівці видано 04.06.2016 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON] - сина [PERSON], який помер 01.09.2015 року і в той ж день, тим же нотаріусом було зареєстровано право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в м. Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та як було зазначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, який був посвідчений [PERSON], секретарем Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року, спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідними частками належних до нього господарських будівель та споруд, що знаходиться в м. Чернівці по вул. Звенигородській, №8, належного [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ААІ №901092, виданого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] 25.04.1997 року за реєстровим №ДС-546, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 03.09.1997 року. Так вона дізналась в січні 2017 року, що через три роки як [PERSON] подарував в 1998 році своєму братові, її чоловікові, [PERSON] 1/3 частку нерухомого майна по вул. Звенигородській, №8 в м. Чернівці, використавши дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON], він в 2001 році, використовуючи оригінал такого свідоцтва посвідчив заповіт на ім'я відповідача. Вказує, що батько відповідача - [PERSON], скористався тим, що її чоловік - [PERSON], не зареєстрував в бюро технічної інвентаризації подаровану йому в 1998 році братом, [PERSON], 1/3 частки будинковолодіння по вул. Звенигородській, №8 в м. Чернівці; при цьому використав оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, видане першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою 25.04.1997 року, яке скасовано було видачею 23.02.1998 року дублікату такого ж свідоцтва та цей дублікат свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] був зареєстрований в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 02.03.1998 року. Вважає, що як заповіт, так і свідоцтво про право на спадщину за заповітом видані на ім'я [PERSON] є недійсними з підстав введення в оману, а тому, просить їх скасувати та визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Звенигородській, №8 в м. Чернівці. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування\~ заходів забезпечення позову. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 25.09.1996 року померла [PERSON] (а.с.11), і після її смерті залишилось спадкове майно, а саме будинок №8 по вул. Звенигородській в м.Чернівці, яке успадкували її три брати: [PERSON], [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.13). З [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці Чернівецької області шлюбі, актовий запис №1307 від 27.10.1957 року (а.с.12). 07 квітня 1997 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом померлої [PERSON] її братам - [PERSON] та [PERSON] на 2/3 спадкового майна, а саме житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 (а.с.13). У відповідності до договору дарування від 14.07.1997 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 (а.с.14). Відповідно до довіреності посвідченої державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], мешканець с.Черепківка Глибоцького району Чернівецької області уповноважив громадянку [PERSON] зареєструвати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом; отримати довідку-характеристику для дарування; укласти від його імені договір дарування зазначеної частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, його брату [PERSON] (а.с.15). З договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] 27.03.1998 року, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] як даритель подарував [PERSON] в дар 1/3 частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 (а.с.16). 22.06.2016 року [PERSON] помер, що підверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17) та Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 59763448 спадкодавця [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.06.2016 року, [PERSON] приватний нотаріус Глибоцького районного нотаріального округу, посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року, зареєстрованого у реєстрі №2, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], який помер 01.09.2015 року є [PERSON], [INFO]. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частки житлового будинку, з відповідними частками належних до нього господарських будівель та споруд, що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, №8 (а.с.19). У відповідності до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 07.03.2017 року, житловий будинок, з відповідними частками належних до нього господарських будівель та споруд, що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, 8, загальною площею 61,40 кв.м., житлова площа 32,30 кв.м., власником 2/3 частки є [PERSON], форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, номер 19345505 (а.с.20). З довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №2233 від 08.11.2016 року, виданої позивачу [PERSON], вбачається, що житловий будинок, з відповідними частками належних до нього господарських будівель та споруд, що знаходиться в м.Чернівці по вулиці Звенигородській, 8, загальною площею 61,40 кв.м., житлова площа 32,30 кв.м., будинок літ «А» тамбур літ «а» та кухня-сарай літ «Б» побудовано до 05.08.1992 року що згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації не є самочинним будівництвом (а.с.22). Згідно заповіту та супровідного приватного нотаріуса [PERSON] від 27.04.2018 року, направленого на виконання ухвали суду від 18.04.2018 року, посвідченого Черепковецькою сільською радою Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року за реєстровим №2 від імені [PERSON], оригінал якого знаходиться в матеріалах спадкової справи до майна [PERSON], який помер 01.09.2015 року, на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [INFO]. Таким чином, через три роки після того як [PERSON] подарував в 1998 році своєму братові, чоловікові позивача, [PERSON] 1/3 частку нерухомого майна по вул.Звенигородській, №8 в м.Чернівці, використавши дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON], він в 2001 році, використовуючи оригінал такого свідоцтва посвідчив заповіт на ім'я відповідача. Батько відповідача, [PERSON], скористався тим, що її чоловік, [PERSON], не зареєстрував в бюро технічної інвентаризації подаровану йому в 1998 році братом, [PERSON], 1/3 частки будинковолодіння по вул.Звенигородській, №8 в м.Чернівці. При цьому використав оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою 25.04.1997 року, яке скасовано видачею 23.02.1998 року дублікату такого свідоцтва та цей дублікат свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] був зареєстрований в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 02.03.1998 року. На момент оформлення договору дарування [PERSON] - [PERSON] в 1997 році діяв Цивільний кодекс Української СРСР, прийнятий 18.06.1993 року. Згідно ст.128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі. З лютого 1998 року [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку по вул.Звенигородській, №8 в м.Чернівці і проживав в ньому до самої смерті в 2016 році, що підтверджує той факт, що [PERSON] передав [PERSON] по договору дарування 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Після прийняття Цивільного кодексу України, який вступив в дію 2004 році, зокрема ст.210 цього кодексу, передбачена обов'язковість державної реєстрації правочинів і тоді правочин вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації. Всі дії, які були проведені в 1997-1998 p.p., а також в 2001 р. стосовно домоволодіння по вул.Звенигородській, №8, в м.Чернівці, які стосуються виникнення права власності на нерухоме майно, розповсюджується положення Цивільного кодексу Української СРСР, -прийнято в 1963 році і який втратив силу лише з 01.01.2004 року, тобто с моменту набрання чинності Цивільного кодексу України. У відповідності до ст.57 ЦК Української ССР передбачено, що правочин, вчинений під впливом обману, може бути визнаний за позовом потерпілого. У разі визнання правочину недійсним за тією підставою, потерпілому повертається другою стороною все отримане по правочину. Передбачено також ст.230 ЦК України, аналогічні правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Таким чином, [PERSON] звернувшись в Черепковецьку сільську раду Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року за посвідченням заповіту на імя відповідача - [PERSON], вказавши, що спадковим майном є 1/3 частка житлового будинку з відповідними частками належних до нього господарських будівель та споруд, що знаходиться в м.Чернівці на вул.Звенигородській, №8 надавши оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом ААІ №901092, виданого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори 25.04.1997 року, достовірно знав, про особисте отримання ним 23.02.1998 року дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого за його ж заявою, де він вказував про втрату оригіналу свідоцтва. Такі дії [PERSON] свідчать про введення в оману секретаря Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, а тому цей заповіт необхідно визнати недійсним з моменту його посвідчення, а саме з 15.01.2001 року, як це передбачено ст.59 Цивільного кодексу Української СРСР, що також підтверджується заповітом наданого на виконання ухвали суду від 18.04.2018 року, посвідченого в Черепковецькій сільській раді Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року за реєстровим №2 від імені [PERSON], оригінал якого знаходиться в матеріалах спадкової справи до майна [PERSON], який помер 01.09.2015 року на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [INFO]. Вищенаведене повністю узгоджується і показаннями свідка [PERSON], який суду пояснив, що 25.09.1996 року померла його сестра [PERSON], і після її смерті залишилось спадкове майно, а саме будинок №8 по вул. Звенигородській в м.Чернівці, яке успадкували три брати: [PERSON], [PERSON] та чоловік позивача - [PERSON] Оскільки за життя його сестра [PERSON] говорила йому і іншим братам, що після її смерті належний їй на праві власності житловий будинок залишиться її брату [PERSON], то він [PERSON], на виконання бажання своєї сестри, 14.07.1997 року подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в м.Чернівці по вул.Звенигородській, 8, після чого брат [PERSON] 24.02.1998 року зареєструвався в будинку № 8 по вул.Звенигородській в м.Чернівці і з того часу він разом з позивачем - дружиною проживали в даному будинку. З даного приводу він не має претензій до інших спадкоємців. Чи давав згоду брат [PERSON] віддати свою частку брату він не знає, після того як брат [PERSON] вселився в будинок в м.Чернівці по вул.Звенигородській, 8 він з ним не спілкувався, як і не спілкувався з братом [PERSON], він не приїжджав. Оскільки він пообіцяв передати свою частку спадщини брату, то він пішов до нотаріуса, а чи ходив брат не знає. Після смерті сестри [PERSON], вони не збиралися разом. На похоронах брата йому ніхто не говорив про частку від спадщини сестри, про договір дарування йому не відомо, брат [PERSON] про втрату документів не говорив ні його син [PERSON], він з ними не спілкувався, але брат говорив що дає спадщину і все на вул.Звенигородській, 8 в м.Чернівці третю частину. Відповідно до ст.216 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Оскільки заповіт [PERSON], посвідчений [PERSON], секретарем Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 15.01.2001 року, зареєстрований у реєстрі №2, є недійсним, то і всі наступні правочини, посвідчені на його підставі підлягають визнанню недійсними, зокрема: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Глибоцького районного нотаріального округу 04.06.2016 року, виданого [PERSON] на отримання спадщини по заповіту [PERSON] від 15.01.2001 року та державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Звенигородській, 8 в м. Чернівці, які внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 939358373101, дата, час державної реєстрації 04.06.2016 року, 17:03:16. В правовій позиції у справі № 6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року Верховний Суд зазначив наступне.\~Стаття 41\~Конституції\~України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно \~ст. 1220 ч.1 ЦК України. Згідно ст. 1270 ч. 1\~ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Передбачено\~ст.1216 ЦК України, що\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом у відповідності до ст.1217 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України,\~заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Виходячи з суцкупнсті з"ясованих обставин по справі, досліджених доказів, суд вважає, що слід визнати за спадкоємцем [PERSON], право власності на 1/3 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Звенигородській, 8 в м. Чернівці, оскільки спадкодавцем, а саме [PERSON], у відповідності до ст.128 ЦК Української СРСР було набуто право власності на цю частину домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого 27.03.1998 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори з моменту передачі йому цього нерухомого майна. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного\~Суду\~України\~від 02.11.2004\~року\~N\~15-рп/2004 у справі N 1-33/2004. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved