Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання об"єкта житлової нерухомості спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 його частку, в обгрунтування якого вказала, що 15 вересня 1990 року вона [PERSON], вступила до шлюбу з відповідачем [PERSON], що був зареєстрований Ковалівською сільською радою Хорольського району Полтавської області, актовий запис № 9, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Даний шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 121 від 24 листопада 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, просивши в письмовій заяві розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч.6 ст.76 ЦПК України про час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що на даний час між позивачкою та відповідачем [PERSON] виник спір стосовно володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. У період шлюбу позивачкою та відповідачем [PERSON] 31.01.1992 року на спільні кошти подружжя було придбано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., що доводиться: - копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER]; - копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]; - випискою з погосподарської книги № 9 села Мелюшки Хорольського району Полтавської області по Ковалівській сільській раді за 1991-1995 р.р.; - архівним витягом № 01-17/31 від 13.03.2017 року із протоколу засідання правління колгоспу імені XXIV з»їзду КПРС Ковалівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21 січня 1992 року № 2. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 81487962 від 01.03.2017 року, сформованою Комунальною установою « Реєстраційна служба» Полтавської області, об»єкт житлової нерухомості - житловий будинок А-1, загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м.; складові об»єкта: погріб з шийкою Б, сарай-літня кухня В, убиральні Г, сарай Д, гараж Е, огорожа 1, ворота 2, колодязь питний 3, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер: [NUMBER]; зареєстрований 08.11.2016 року державним реєстратором Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Штомпель А.В. за власником [PERSON], номер запису про право власності: [NUMBER], форма власності приватна, розмір частки 1, підстава виникнення права власності: договір купівлі- продажу серія та номер: 4, виданий 31.01.1992 року секретарем виконкому Ковалівської сільської ради. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, (чинного на час купівлі спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні норми містяться і в ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, які є чинними на час державної реєстрації права власності на нього за відповідачем [PERSON] Майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 2 цієї статті визначено, що розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. В березні 2017 року позивачці стало відомо від знайомих жителів села Мелюшки Хорольського району Полтавської області про намір відповідача [PERSON] продати вказаний житловий будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивачки та погасити свої борги перед третіми особами, чим можуть бути порушені її права на вказане нерухоме майно. Враховуючи скрутне матеріальне становище, позивачка вважає можливим ставити питання лише про визнання вказаного будинку спільним майном подружжя із визнанням за нею права на власності на 1/2 його частку без виділу її в натурі, що не суперечить вимогам чинного сімейного та цивільного законодавства. При визначенні попередньої ціни позову позивачка виходила з ринкової вартості спірного домоволодіння в сумі 100 000 гривень, тому вартість 1/2 частини спільного майна подружжя становить 50 000 гривень. За ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Встановивши, що спірний будинок придбаний сторонами під час шлюбу за спільні кошти, суд дійшов висновку, що вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частка позивачки у ній складає 1/2. З огляду на викладене, позов задовольняється повністю, так як ґрунтується на законі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved