Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

11 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 жовтня 2012 року, актовий запис № 113, відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь - Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Свій позов позивачка мотивує тим, що їхні сімейні відносини у грудні 2012 року остаточно припинилися, подружжя втратило інтерес один до одного, а тому їх подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивачка з`явилася, позов підтримала повністю та надала суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві,не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча двічі був належно повідомлений про день,час та місце слухання справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалює заочне рішення про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до роз"яснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 2007 року Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони пербували у зареєстрованому шлюбі,мають малолітнього сина, а їх сім"я розпалася ще в грудні 2012 року, спільне господарство сторонами не ведеться, сторони миритися не бажають, про що повідомила суду позивачка. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, що у даній ситуації має істотне значення, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Крім того, відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивачки не відновлювати її дошлюбне прізвище, так як вона бажає залишити прізвище, яке набула у зв`язку з реєстрацією шлюбу, тобто «[PERSON]», суд залишає дане прізвище «[PERSON]». Спору про поділ майна та місце проживання дитини сторони на момент розгляду даної справи не мають. Сплачений позивачкою при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки.

Outcome: approved