Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

14.03.2018 року позивач [PERSON] акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості у сумі 25546,01 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 12.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Позивач керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanc.uа, згідно яких обслуговується Відповідач карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідач зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач [PERSON] станом на 20.02.2018 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 25546,01 грн., яка складається з наступного: -5121,45 грн. - заборгованість за кредитом; -7529,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -11202,80 грн. заборгованість за пенею. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -1192,67 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Позивач просить також покласти на [PERSON] судові витрати. В судові засідання представник позивача не зявлявся, надав суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, надав письмові пояснення та розрахунки де зазначив, що даний позов відповідач визнає частково. З нарахованими процентами за користуванням кредитом не погоджується з наступних підстав: Відповідно до наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.04.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 20.02.2018 року, який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що базова процентна ставка станом на 16.05.2016 року була встановлена у розмірі 43,2% річних (3,6% у місяць). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.04.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 20.02.2018 року та виписки по рахунку [PERSON] з 01.04.2013 року по 14.11.2018 року заборгованість по кредиту утворилась 16.05.2016 року. Заборгованість по тілу кредиту становить 5121 грн. 45 коп., з 16.05.2016 року по 20.02.2018 року (645 днів) діяла процентна ставка у розмірі 3,6% у місяць. Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, крім того формула по розрахунку нарахування відсотків розміщена на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/0670 (зазначений доказ є публічно доступний та наявний у позивача ч. 9 ст. 83 ЦПК У країни): Тіло кредиту * кількість днів у періоді * місячну процентну ставку * 12 місяців /365 днів у році /100%. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил встановлено, що відсотки нараховуються із розрахунку 365 календарних днів у році. 12 постійна величина (кількість місяців у році) 5121 грн. 45 (сума заборгованості по кредиту) X 645 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%) X 3,6 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період X 12 місяців / 365 / 100 = 3909 грн. 70 коп. Загальна заборгованість по процентам за користування кредитом складає: 3909 (три тисячі девятсот дев'ять) грн. 70 коп. Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, лише в сумі 3909 грн. 70 коп. Заборгованість по пені. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.04.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 20.02.2018 року, який надано позивачем, пеню розпочато нараховувати з 01.09.2016 року. В розрахунку заборгованості за кредитом, який додано позивачем до позовної заяви зазначено, що відповідачем начебто у 2017 році було здійснено платежі на погашення заборгованості за кредитом, а саме: 14.03.2017 \~ \~ \~ \~року - 100 грн.; 28.03.2017 року - 111 грн. 27 коп.; 29.03.2017 року - 194 грн. 36 коп.; що є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно виписки за період 01.01.1999 року по 14.11.2018 року по картковому рахунку [PERSON], яку було надано позивачем, вбачається що платежі від 14.03.2017 року - 100 грн.: 28.03.2017 \~ \~ \~ \~року - 111 грн. 27 коп.; 29.03.2017 року - 194 грн. 36 коп., було зроблено в автоматичному режимі, зазначене списання коштів було проведено банком без відповідача на то згоди, тобто особисто ніяких платежів за цей період не робив. Платежі від 14.03.2017 року- 100 грн.; 28.03.2017 року- 111 грн. 27 коп.; 29.03.2017 року- 194 грн. 36 коп. не переривають строк позовної давності оскільки відповідачем вони не здійснювались, та згоду на їх проведення він не давав. Останній платіж по кредиту було здійснено 31.01.2017 року у розмірі 400 грн. Позивач до суду звернувся лише 14.03.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100 грн. Отже в межах строку позовної давності підлягає стягненню пеня у розмірі 1200 грн. (100 грн. X 12 місяців = 1200 грн.) В іншій частині заборгованості за пенею просить відмовити. В своєму позові позивач просить стягнути пеню в розмірі 11202 грн. 80 коп. крім того просить стягнути штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1192 грн. 67 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Вважає враховуючи те, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив враховуючи те, що проценти за користування кредитом підлягають лише частковому задоволенню та ним заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності отже загальна сума, яка підлягає стягненню складає: 5121 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3909 грн. 70 коп. заборгованості за процентами; 1200 грн. за пенею та комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Суд, вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного. Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до Договору та змісту зазначених правових норм, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів та за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До також самого правового висновку дійшов і Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач звернувся до суду 14 березня 2018 року. Ураховуючи, що відсотки за користування кредитом повинні сплачуватись щомісячно, останній платіж за кредитом було зроблено 31.01.2017 року, у позивача виникало право вимоги щодо несплати відсотків відносно цих платежів щомісяця, підстав для поновлення строку позовної давності не вбачається. Також зі змісту позовних вимог вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача штраф 500, 00 грн. (фіксована частина) та штраф 1192,67 грн. (процентна складова). Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15). Отже враховуючи те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявив позовні вимоги щодо стягнення пені, то позовні вимоги щодо стягнення штрафів, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15, задоволенню не підлягають. Згідно ст.ст. 610,\~611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Понесені судові витрати стягнути зі сторін пропорційно відповідно до ст.. 141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial