Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебуває з 17.09.1994 року у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі народилися : син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON]- [INFO]. Відповідач , жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не турбується їх розвитком та потребами. На даний час їх діти знаходяться повністю на її утриманні. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не дбає про матеріальне забезпечення дітей. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дітей найнеобхіднішим. Оскільки діти знаходяться повністю на її утриманні, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 363 гривні щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів зазначених у позові, надавши суду пояснення аналогічно вказаним, пояснивши суду, що відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей. З віком потреби дітей зростають, вони дорослішають і потребують більших витрат. Крім того, вказав, що позивач працює, отримує заробітну плату в розмірі 1600 гривень , якої не вистачає для забезпечення достатнього життєвого рівня сім'ї та утримання дітей. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1994 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської Ради за актовим записом № 606 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської Ради 17.09.1994 року серії [NUMBER] , копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с. 4/. В шлюбі в них народились: син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON]- [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, копії яких приєднані до матеріалів справи./а.с.5,6/. Судом встановлено, що син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON]- [INFO] проживають разом з матір'ю [PERSON] . Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дітей, що передбачений ст.180 СК України, не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність обставин передбачених ст. 182 СК України, зокрема відповідач є працездатним і за станом здоров'я може працювати, відповідач по справі не має на утриманні інших дітей, інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання . Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими що підлягають до задоволення, а тому з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 363 гривні щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved