Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою. Посилалася на те, що вона є громадянкою [PERSON] Молдови. В 2016 році, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживала в [INFO]. 30 травня 2016 року о 02.30 год. вона, народила дитину жіночої статі в пологовому відділенні КУ «Центральна міська клінічна лікарня №6 міста Донецька», яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, де їй видано медичне свідоцтво про народження №1119 від 25.08.2017р. Отримати свідоцтво про народження дитини на території України заявник не має можливості, оскільки медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає вимогам діючого законодавства. Тому просила встановити факт народження нею дитини жіночої статі [INFO]. Факт народження їй необхідний для отримання свідоцтва про народження дитини українського зразку для подальшої перереєстрації народження дитини на території [PERSON] Молдови. У судовому засідання заявник на задоволенні заявленої вимоги наполягала та зазначила, що вона протягом року намагалась зареєструвати дитину на території [PERSON] Молдови, громадянкою якої вона є, однак Агентством публічних послуг [PERSON] Молдова 19.09.2017 року їй було відмовлено через відсутність свідоцтва про народження дитини, виданого органами Держави Україна, так як акти, видані органами невизнаних республік Донецької області [PERSON] Молдова не визнаються. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 410 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, … до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Належними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно медичного свідоцтва про народження №1119 від 25.08.2017 року, виданого КУ «Центральна міська клінічна лікарня №6 міста Донецька», [PERSON] народила 30 травня 2016 року о 02.30 год. у пологовому відділенні КУ «Центральна міська клінічна лікарня №6 міста Донецька», де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, дитину дівчинку, вагою 2650 г., дитина народилася доношеною, на 39 тижні вагітності, при одноплідних пологах, дана вагітність перша, пологи перші. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що вона з 2016 року знайома із заявницею, яка на той час перебувала у стані вагітності. Їй достовірно відомо, що 30 травня 2016 року заявниця у лікарні №6 міста Донецька народила доньку. Крім того, [PERSON] в якості доказів надано суду протоколи УЗД, адресною довідкою Старобешівського РВ про проживання заявниці у 2016 році в с. Комсомольське Старобешівського району Донецької області. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 07.11.2017 року надано заявниці відмову у проведенні державної реєстрації народження №15.46-23/4541 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження, оскільки медичне свідоцтво про народження №1119 від 25.08.2017 року не відповідає вимогам діючого законодавства. Згідно інформації ГУ Громадського стану Служби Громадського Стану Департаменту реєстрації та обліку населення Агентства публічних послуг [PERSON] Молдова від 19.09.2017 року заявниці [PERSON] відмовлено у перереєстрації акту про народження через відсутність свідоцтва про народження дитини, виданого органами Держави Україна, так як акти, видані органами невизнаних республік Донецької області [PERSON] Молдова не визнаються. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод [PERSON] та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці [PERSON] Молдови свідоцтво про народження її дитини.

Outcome: approved