Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

08.08.18 р. позивач звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою (а. с. 2 - 4), просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , внести зміни до свідоцтва про народження останнього. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем проживає протягом останніх 9 р.. Проживали сторони у [ADDRESS] у будинку відповідача без укладення шлюбу. Однак сторони вели спільне господарство, виховували дитину відповідача - [PERSON] , 04 р. н.. [INFO] . відповідач народила сина - [PERSON] . Останнього було записано у свідоцтві про народження як [PERSON] . З грудня 2017 р. по червень 2018 р. сторони та діти: [PERSON], [PERSON] проживали в [ADDRESS] в орендованій квартирі. У червні 2018 р. відповідач забрала речі і дітей і допоки він був у відрядженні як водій, переїхала у свій будинок у с. Скулині Ковельського району Волинської області. Відповідач повідомила його, що він є батьком дитини, однак вона не даватиме змоги побачитись з нею, так як має намір вийти заміж за іншого чоловіка, який хоче усиновити [PERSON] . Він прагне виховувати та піклуватись про дитину. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 17.09.18 р. провадження у справі було відкрито головуючим - суддею Миронюком М.Г. (а. с. 13). Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 25.09.18 р. (а. с. 19). За станом на 30.01.20 р. відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. 28.09.18 р. справа була передана для розгляду головуючому - судді Наваляному Т.Д. (а. с. 17). За ухвалою суду від 17.09.18 р. справа була прийнята до провадження головуючим - суддею Наваляним Т.Д. (а. с. 18). За ухвалою суду від 17.10.18 р. у справі було призначено судово - медичну експертизу та провадження було зупинено (а. с. 23). 11.03.19 р. справа була передана для розгляду головуючому - судді Восковській О.А. (а. с. 28). За ухвалою суду від 26.03.19 р. провадження у справі було поновлено і справу було прийнято до провадження головуючим - суддею Восковською О.А. (а. с. 32). За ухвалою суду від 22.05.19 р. справа була призначена до судового розгляду (а. с. 45). 09.09.19 р. справа була передана для розгляду головуючому - судді Логвинюк І.М. (а. с. 54). Позивач у судовому засіданні 18.11.19 р., 30.01.20 р. позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду додатково 18.11.19 р. пояснив, що сторони з дочкою позивача та сином - [PERSON] проживали спільно без укладення шлюбу у будинку відповідача з січня 2009 р. по 03.12.17 р.. У цьому будинку він не був зареєстрований проживаючим у зв`язку з небажанням цього відповідачем та секретарем сільради. Згодом сторони усно винайняли квартиру у смт. Голобах Ковельського району Волинської області, де проживали спільно до 20.06.18 р.. Коли він поїхав у м. Одесу, то відповідач втекла з тієї квартири. 14.11.14 р. відповідач спільно з ним у зв`язку з його роботою перетнула кордон України та Білорусії, а 15.11.14 р. - кордон між Білоруссю та Литвою і по 28.01.15 р. була спільно з ним у поїзді по Європі. Тоді ж позивач і завагітніла. У березні місяці сторони спільно пішли до лікаря ставати на облік і вагітність відповідача проходила на його очах. [INFO] у відповідача у м. Ковелі Волинської області народилась дитина і він був присутній при родах. Реєструвати дитину у сільраду ходила лише відповідач. У свідоцтві про народження дитини батьком зазначено [PERSON] , тобто, лише прізвище не його. Його батьком дитини зазначено не було, так як цього не хотіла відповідач. Він свого прізвища не міняв. Свідоцтво про народження і сільраді йому не видали. Заяву про визнання дитини своїм сином йому не дозволили написати у сільраді. Такі дії секретаря сільради він не оскаржував. Відповідач хотіла мати статус одинокої матері та отримувати гроші, з чим і він погодився. При хрещенні дитини сторони були присутніми. Свідоцтво про хрещення дитини йому віддали після обряду. Сторони бачили, що у свідоцтві про хрещення дитина зазначена як [PERSON] і відповідач з приводу такого запису не заперечувала. Надані ним суду фото було зроблено у будинку відповідача під час спільного проживання сторін. Коли дитині було більше двох років, він вирішив закласти розглядуваний позов. У експертну установу він прибув. Однак відповідач з дитиною - не прибула. Твердження відповідача про те, що не він батько дитини - [PERSON] , дійсності не відповідають. Кого сама відповідач вважає батьком сина - [PERSON] йому не відомо. Просить заяву задовольнити. Аналогічні пояснення надала суду 18.11.19 р. представник позивача - адвокат, зазначивши, що намір позивача звернутись із розглядуваним позовом виник тоді, коли відповідач разом із сином [PERSON] переїхала проживати у свій будинок та почала чинити перешкоди спілкуванню позивача з дитиною. Дитина була зареєстрована за заявою матері і тому прізвище дитини зазначено за прізвищем матері - « [PERSON] », але саме ж відповідач у заяві про реєстрацію дитини зазначила ім`я та по батькові її батька - саме так, як і значиться позивач - « [PERSON] ». Представники позивача - адвокати Демчук Н.В. (а. с. 9), Клімук В.С. (а. с. 35) не з`явились, хоча належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. На думку суду, з врахуванням позиції позивача, розгляд справи можливий у відсутності представників позивача - адвокатів, які не з"явились. Відповідач у судовому засіданні 18.11.19 р., 30.01.20 р. позову не визнала та суду пояснила, що хоча сторони спільно проживали без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство біля 5 р. до народження дитини - сина [PERSON] - та до досягнення останнім двохрічного віку - до того як вона залишила позивача спільно з дітьми. Але біологічним батьком її сина [PERSON] , [INFO] , є не позивач, а інший чоловік - [PERSON] . При реєстрації дитини у сільраді вона взяла до уваги, що її дідусь є [PERSON] . З позивачем вона, дійсно, у вказаний позивачем термін перебувала у поїздці по Європі. З позивачем вона тривалий час не могла завагітніти і лише при одноразовому спілкуванні з іншою особою - завагітніла. Позивачеві вона, дійсно, повідомила, що дитина - його, тому, що не могла вирішити, як буде вигідніше; хотіла мати від нього аліменти, але згодом - передумала. Крім того коли дитині було 06 міс., вона повідомила про батьківство біологічного батька дитини і останній став виявляти до дитини почуття. В даний час стосунки між сторонами напружені, так як позивач погрожував насильством її неповнолітній дочці. Позивач заклав розглядуваний позов для того, щоб шкодити їй. Прибувати у експертну установу з дитиною вона не захотіла, так як знала, що на неї буде покладено судові витрати за проведення експертизи. З приводу свідоцтва про хрещення сина, то вона в кінці 2019 р. вже звернулась у відповідну релігійну установу з приводу видачі такого свідоцтва та той, хто хрестив дитину, сам допоміг її написати таке звернення про визнання хрещення недійсним, так як він при хрещенні не бачив свідоцтва про народження дитини. Сторони під час такого хрещення дитини, дійсно, були присутніми та позивач оплачував проведення такого обряду. Надані позивачем суду фотознімки її сина [PERSON] зроблені позивачем під час спільного проживання сторін та під час її відпочинку з дитиною у парку. Вона має намір встановити батьківство [PERSON] , який в даний час перебуває у відрядженні з кордоном. Вона категорично заперечує батьківство позивача. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача - адвоката, дослідивши письмові докази у справі, на яких ґрунтується заява, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин. Відповідно до копії паспорта позивача, він є [INFO] н . , уродженцем та мешканцем з 06.07.82 р. с. Старого Косова Косівського району Івано - Франківської області (а. с. 5, 6). Як вбачається з копії про народження [PERSON] № [NUMBER] , виданого 02.11.15 р. виконкомом Скулинської сільради Ковельського району Волинської області, наданого суду відповідачем, слідує, що його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] - відповідача у розглядуваній справі. Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості у актовому записі про народження дитини відповідача сина [PERSON] , [INFO] , про батька внесено відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, тобто, зі слів матері дитини. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що дані про батька дитини зазначила з врахуванням даних її родича. Та обставина, що сторони біля 5 р. до народження дитини відповідача - сина [PERSON] , [INFO] , та біля 2 - х років після його народження проживали спільно без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство як у будинку відповідача, так і у винайнятій квартирі, утримували та доглядали цю дитину у складі своєї сім"ї як твердження позивача, знайшла своє ствердження в суді, оскільки відповідачем визнана та не оспорена. Тобто під час спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу у відповідача [INFO] народилась дитина - син [PERSON] та вони спільно його виховували та утримували до спиринення стосунків між собою у червні 2018 р.. Суд враховує, що копією свідоцтва про хрещення дитини - [PERSON] , [INFO] , виданого при реєстрації такого обряду, що був проведений над дитиною з відома відповідача та у присутності сторін, чого відповідач не заперечила у судовому засіданні, стверджується, що як охрещеного дитину було зазначено у такому свідоцтві як [PERSON] , тобто, із зазначенням прізвища позивача та із зазначенням по батькові - « [PERSON] », хоча за свідоцтвом про народження дитина є [PERSON] , по батькові - також - [PERSON] . Аналізуючи таке співпадіння зазначення відповідачем повного імені дитини у свідоцтві про хрещення, у свідоцтві про народження дитини, суд враховує, що відповідач не тільки проживала з позивачем однією сім`єю тривалий час до народження дитини та біля 2 - х р. після її народження, а й не заперечувала проти зазначення саме таких даних про свою дитину у документах, що стосуються її дитини. Відповідно до копії листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 2 669/56/01 - 18 від 20.07.18 р. (а. с. 7), позивач в період з 21.06.18 р. по 16.07.18 р. 9 разів звертався у поліцію з приводу неналежного догляду відповідачем як його співмешканкою за малолітньою дитиною - сином [PERSON] . З вказаного вище листа слідує, що позивач виявляв небайдужість до питання про те, де перебуває та як доглядається відповідачем малолітній [PERSON], зокрема. Частина таких звернень визнана такими, під час проведеної перевірки яких не встановлено фактів порушення чинного законодавства з боку відповідача, що слідує і з копій листів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № № 8 993, 8 390 від, відповідно, 17.07.18 р., 05.07.18 р. (а. с. 8) та пояснюється виниклими між сторонами неприязними відносинами. Відповідач також не заперечила, що надані позивачем копії фотознімків - це знімки її сина [PERSON] і правомірності знаходження у позивача таких знімків вона не оспорює як з огляду на те, що частина їх зароблена під час спільного проживання сторін, так і з огляду на те, що інша частина їх зроблена позивачем під час її прогулянки саме з цією дитиною. Аналізуючи вище наведені письмові докази, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що він є батьком народженої відповідачем дитини - [PERSON] , [INFO] , попри відсутність відповідного висновку експертизи, знайшли своє ствердження в суді, відповідачем не спростовані. За змістом ст. 1 СК України, він визначає підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, зокрема. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як пояснив суду позивач, на час реєстрації народження дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач заперечувала проти подання відповідної їх спільної заяви відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 СК України, бажаючи залишити за собою статус одинокої матері, з чим він на той час також був згідний. Такі доводи позивача відповідач не спростувала, зазначивши, що, дійсно, після народження дитини мала вагання з приводу того як поступити щодо питання про батьківство дитини та вирішила значитисьт офіційно одинокою матір" ю , міркуючи категорією отримання більшої матеріальної вигоди з приводу цього. Як зазначено у ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як зазначено у ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Запис про батька дитини відповідача - сина [PERSON] , [INFO] , зроблено відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України за обставин, вказаних вище у поясненнях сторін та з відома їх обох. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази у сукупності. Причому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що висновок експерта у такій категорії справ має важливе значення у процесі доказування. За результатами проведення відповідної експертизи експерти можуть визначити батьківство із високою ймовірністю або дійти висновку про його виключення. Однак у разі коли має місце ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні відповідно до ст. 109 ЦПК. Суд, з врахуванням того, що призначення експертизи було ініційовано позивачем з певним обґрунтуванням необхідності призначення такої; останній двічі прибував до експертної установи для участі у експертизі, причиною невиконання ухвали суду про проведення експертизи стала повторна неявка відповідача до експертної установи та незабезпечення нею прибуття туди ж малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для участі у експертизі; зміст доводів відповідача в частині причин неприбуття та таке її ухилення від участі в експертизі, що не підтверджені нею належними та допустимими доказами, з огляду на інші, досліджені судом докази у їх сукупності, надає суду право для висновку, що слід визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме: факт батьківства позивача щодо малолітньої дитини відповідача - сина [PERSON] , [INFO] .. Суд враховує, що доводи відповідача на обґрунтування заперечення проти позову є голослівними та жодним з видів доказів, що передбачені ЦПК України, не підтвердженим. Такі доводи відповідача не спростовують доводів позивача та деякі з них, а саме: тривале спільне проживання однією сім`єю біля 5 р. до народження сина [PERSON] , [INFO] , та біля 2 - х років після народження останнього; спільну присутність під час вчинення обряду хрещення дитини та оплату такого позивачем, відповідач визнала у судовому засіданні. Тому з врахуванням положень ст. ст. 76, 109, 81, 89, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позов позивача про визнання його батьківства підлягає до задоволення. Разом з тим у своїй позовній заяві позивач просить внести зміни у свідоцтво про народження вказаної вище дитини. Суд, враховуючи, що свідоцтво про народження, - це офіційний документ встановленого зразка, що видається при складенні відповідного актового запису про народження органами ацс та підтверджує факт реєстрації народження дитини і внесення зміну такий документ не передбачено; суть позовних вимог позивача, який прагне оформити документально у порядку, встановленому чинним законодавтвом, своє батьківство, приходить до висновку, що закладаючи таку вимогу, позивач, в дійсності, мав на увазі внесення змін до актового запису про народження дитини. Тому слід зобов`язати відповідний орган ацс внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] .. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved