Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач АТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12711 гривень 64 копійки. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 01.02.2014 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Оскільки відповідач порушила свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 12711 гривень 64 копійки , з яких: 2666,62 гривень- нараховано відсотків за користування кредитом; 8963,51 гривень - нараховано пені; штраф 500 гривень (фіксована частина) та штраф 581,51 гривень ( процентна складова ). Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона висловила свою позицію з приводу пред"явлених до неї вимог, просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 01.02.2014 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01.01.2019 року [PERSON] перед банком має заборгованість в сумі 12711, 64 гривень, яка складається з заборгованості за процентами, пені та штрафів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правові висновки ВСУ у справі №6-2003цс15). Заявивши вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, однак не вказавши розмір заборгованості з тіла кредиту, неповернення якого призвело до нарахування процентів, позивач не довів належними та допустимими доказами суму заборгованості. Так, у розрахунку зазначається про нарахування процентів за користування кредитом у сумі 2666,62 грн., але не відображено тіло кредиту, на яке ці проценти нараховані. Пеня є похідним стягненням при наявності заборгованості з інших платежів, тому якщо не доведено розмір та правомірність нарахування такого платежу, то сума нарахованої пені також є необгрунтованою. За таких обставин суд приходить до висновку, що за відсутності розрахунку заборгованості по тілу кредиту, розрахунок похідних від неї відсотках, пені та штрафах не є належним доказом по справі. На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки позивач не довів наявність підстав та правильність нарахування спірної заборгованості, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed