Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 23.07.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина. Спадкова справа до майна померлої матері у нотаріуса не заведена. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги. Проте, через розбіжність у написанні імені та по батькові матері: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), розташованої на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 3,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено сертифікатом серії ВН № 0127585, виданим 08.04.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області. Проте, зазначений сертифікат було втрачено. Оформити прийняття спадщини нотаріальним шляхом позивач позбавлена можливості, у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин та втратою правовстановлюючого документу. Від так [PERSON] звернулась до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] це одна і та ж особа, яка померла [INFO] та є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,83 га, розташовану на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127585, виданого 08.04.1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.02.2021 року. Представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився. Натомість, подав до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні без його участі, яку зареєстровано канцелярією суду 21.01.2021 року за Вх. № 221/21-Вх., згідно якої позовні вимоги уточнив в частині встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підтримує та просить задовольнити повністю. Відповідач Човновицька сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 21.01.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Човновицької сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Човновицької сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.09.2015 року. 11 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС адміністрації м. Мічурінськ Тамбовської області. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , в результаті чого відкрилася спадщина. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127585, виданому на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 289 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вінниччина» розміром 4,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № З-18/0-0.31-17/131-19 від 21.01.2019 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127585 за порядковим № 297 зареєстровано 08.04.1997 року на [PERSON] ; розмір земельної частки (паю) - 3,83 га; вартість земельної частки (паю) на день смерті [INFO] становить 50943 грн. Відповідно до повідомлення Відділу в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № З-18/0-0.31-17/131-19 від 21.01.2019 року сертифікат на ім`я [PERSON] зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Оратівською райдержадміністрацією на території Човновицької сільської ради по КСП «Вінниччина» с. Човновиця за реєстраційним номером 297 . Державний акт на вище вказану земельну ділянку взамін сертифіката не видавався. Дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай) не видаються. Згідно оголошення в газеті «Обрії Оратівщини» № 6 (1136) від 07.02.2019 року втрачений сертифікат серії ВН № 0127585, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. В довідці № 17, виданій 16.01.2019 року Човновицькою сільською радою Оратівського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] і [PERSON] це одна і та сама особа. Відповідно до інформаційної довідки № 63194274 від 16.01.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно листа в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 30/01-16 від 15.01.2021 року у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкоємцеві, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Положеннями ст. 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127585, виданого на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 289 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 4,03 га. Крім того, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на вказане спадкове майно. Однак, через розбіжності в написанні імені та по батькові спадкодавця та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 30/01-16 від 15.01.2021 року. При цьому, матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, зокрема, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлої матері [PERSON] , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримала право на земельну частку (пай), а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved