Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після свого діда [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позов обґрунтовується тим, що даний будинок станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи господарства-робітничий двір, в якому проживали [PERSON] та його дружина [PERSON] Власником будинку є спадкодавець [PERSON] .. Будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивачу оформлення прийнятої спадщини після свого діда [PERSON] в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити. Згідно заяви від 16 жовтня 2019 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача сільський голова Стодольської сільської ради Борисенко К. згідно заяви від 22 липня 2019 року позов визнає, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання учасників справи станом на 21 жовтня 2019 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , останній згідно копії заповіту від 30 березня 2016 року є спадкоємцем до спадщини свого діда [PERSON] , який помер [INFO] в с.Стодоли Ніжинського району і на час смерті проживав у [ADDRESS] . Докази на підтвердження зміни, скасування чи визнання недійсним даного заповіту,-станом на час розгляду справи відсутні. Копією довідкою Стодольської сільської ради №03-05/243 від 13 травня 2019 року підтверджується, що у будинку [ADDRESS] , який мав статус робітничого двору, станом на 15 квітня 1991 року проживали і були зареєстровані [PERSON] та його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Стодоли Ніжинського району. Відповідно до ст.ст.123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 02 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст.123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.17 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року N 697-XII майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року. Із врахуванням викладеного [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на даний будинок. Заперечення учасників справи з цього приводу відсутні. Відповідно до довідок КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21 березня 2019 року та 07 травня 2019 станом на 31 грудня 2012 року буд. [ADDRESS] не зареєстрований. Відомості про самочинне будівництво у довідках не зазначені. Технічний паспорт від 18 березня 2019 року засвідчує прийняття вказаного будинку до експлуатації. Як зазначено вище [PERSON] померла [INFO] в с.Стодоли Ніжинського району, спадщину останньої прийняв її чоловік [PERSON] ,оскільки проживав разом із [PERSON] , що підтверджується довідкою Стодольської сільської ради №03-29/262 від 13 червня 2019 року. [PERSON] помер [INFO] в с.Стодоли Ніжинського району Чернігівської області, позивач [PERSON] є спадкоємцем до спадщини останнього за вищезазначеним заповітом від 30 березня 2016 року, спадщину прийняв шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується матеріалами спадкової справи після [PERSON] .. Згідно довідки відповідача №03-29/259 від 10 червня 2019 року [PERSON] станом на час свої смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] , один. Докази щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину [PERSON] , [PERSON] ,-станом на час розгляду справи відсутні. Постановою Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 05 квітня 2019 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Із врахуванням викладеного вищезазначений будинок входить до складу спадщини [PERSON] , цивільна правоздатність спадкодавця, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент його смерті, відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок в судовому порядку. Визнання представником відповідача позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved