Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач 22.04.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит №1592-ДКФ від 17 грудня 2007р. у сумі 2 578 603,79 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 753 948,63 грн.; заборгованість за відсотками - 125 355,69 грн.; пеня - 221 318,86 грн.; Інфляційні втрати - 1 312 619,50 грн.; 3% річних - 165 361,11 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на салон - магазин загальною площею 96,3 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] та належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління AT „Ощадбанк" судовий збір в розмірі - 1 921,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» 17.12.2007 року було укладено договір про іпотечний кредит №1592-ДКФ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 920000,00 грн. зі сплатою 14% річних в строк до 17.12.2017 року. Кредит надавався на придбання нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання умов Кредитного договору між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2028. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2576585. що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5160855. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17675863 від 08.02.2008 року за [PERSON] зареєстроване право власності на кв. [ADDRESS] . В зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору 08.12.2011 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням суду від 02.04.2012 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» були задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 879 373.25 гривень, а також судові витрати у розмірі 3012,00 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.06.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 року залишено без змін. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року було задоволено заяву АТ «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання. 18 березня 2014 року було видано дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» кредитної заборгованості у розмірі 879 373,25 гривень. Виконавчий лист було направлено до другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції для його примусового виконання. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що предмет іпотеки без згоди іпотекодержателя АТ «Ощадбанк» рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2008 року виведений із житлового фонду та переобладнаний в двоповерховий магазин-салон, встановлена його нова адреса та визнано за [PERSON] право власності на новий об`єкт. Як стало відомо позивачу, що 30 грудня 2009 року між [PERSON] , в інтересах якого діяв за довіреністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу за реєстровим №1714 за яким [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний, магазин - салон загальною площею 96.3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та знаходиться в іпотеці АТ «Ощадбанк». Тобто, на думку позивача, при укладенні договору купівлі-продажу салону - магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули статусу іпотекодавців за іпотечним договором, що посвідчений 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2028. Внаслідок невиконання умов кредитного договору №1592-ДКФ від 17.12.2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 22.03.2019 становить 2 578 603,79 грн. та складається з: заборгованість за основним боргом - 753 948,63 грн.; заборгованість а відсотками - 125 355,69 грн.; пеня - 221 318,86 грн.; інфляційні втрати - 1 312 619,50 грн.; 3% річних - 165 361,11 грн. Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок позовного провадження для її розгляду, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2019 року. 04.07.2019 року у зв`язку з не явкою представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 28.08.2019 року. 28.08.2019 року підготовче судове засідання перенесено за клопотанням представника відповідача [PERSON] на 26.09.2019 року для подання відзиву. 28.08.2019 року представником відповідача [PERSON] подано відзив, в якому представник просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому представник [PERSON] посилається на те, що на момент придбання відповідачами салону-магазину, останній в іпотеці не перебував. Також, в іпотеку банку була передана квартира [ADDRESS] , площею 44,9 кв.м., тобто квартира за іншою адресою та іншою площею, аніж зазначено в позовній заяві. Наразі, салон-магазин не є предметом іпотеки, має іншу адресу та більшу площу, аніж квартира, яка виступала предметом іпотеки. Крім того, представник відповідача зазначає, що право вимоги у банку виникло 27.06.2012 року в день ухвалення рішення апеляційною інстанцією, а отже, звернувшись в 2019 році до суду, банк пропустив строк позовної давності. 25.09.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій представник посилається на те, що згідно норм чинного законодавства всі нові видозміни предмета іпотеки вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, а особа, до якою перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, з усіма передбаченими правами та обов`язками. Щодо строку позовної давності, то боржником [PERSON] останню оплату за кредитним договором вчинено 01.03.2019 року, а відтак, строк позовної давності має обчислюватися з цієї дати, а не з дати ухвалення апеляційною інстанцією рішення. У підготовчому судовому засіданні 26.09.2019 року судом протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.11.2019 року. У судовому засіданні 18.11.2019 року за клопотанням представника [PERSON] сторонам надано час на врегулюванні спору, наступне засідання призначене на 20.01.2020 року. 18.11.2019 року від позивача надійшла заява про зміну найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». У судове засідання 20.01.2020 року сторони не з`явилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] 17.12.2007 року було укладено договір про іпотечний кредит №1592-ДКФ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 920000,00 грн. зі сплатою 14% річних в строк до 17.12.2017 року. Кредит надавався на придбання нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання умов Кредитного договору між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (Договір іпотеки), посвідчений 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2028. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2576585. що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5160855. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17675863 від 08.02.2008 року за [PERSON] зареєстроване право власності на кв. [ADDRESS] . В зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору 08.12.2011 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням суду від 02.04.2012 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» були задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 879 373.25 гривень, а також судові витрати у розмірі 3012,00 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.06.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 року залишено без змін. При цьому, предмет іпотеки без згоди іпотекодержателя АТ «Ощадбанк» рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2008 року виведений із житлового фонду та переобладнаний в двоповерховий магазин-салон, встановлена його нова адреса та визнано за [PERSON] право власності на новий об`єкт. 30 грудня 2009 року між [PERSON] , в інтересах якого діяв за довіреністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу за реєстровим №1714 за яким [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний, магазин - салон загальною площею 96.3 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та знаходиться в іпотеці АТ «Ощадбанк». Згідно вимог п. 4.1.7. Договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний протягом дії цього договору не провадити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім здійснення поточного, а у разі необхідності - капітального ремонту квартири. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Згідно ч. 3. ст. 9 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Частиною 5 статті 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонастунництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого манна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тобто, на переконання суду, при укладенні договору купівлі-продажу салону - магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули статусу іпотекодавців за іпотечним договором, що посвідчений 17.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. за реєстраційним номером 2028. Крім того, як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] , внаслідок невиконання умов кредитного договору №1592-ДКФ від 17.12.2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 22.03.2019 становить 2578603,79 грн. та складається з: - заборгованість за основним боргом - 753 948,63 грн.; - заборгованість а відсотками - 125 355,69 грн.; - пеня - 221 318,86 грн.; - інфляційні втрати - 1 312 619,50 грн.; - 3% річних - 165 361,11 грн. Відповідачами жодних доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості не надано. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпо гекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Щодо застосування позовної давності, то згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч.1 ст.264 ЦК України, Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданого позивачем та не оспорюваного відповідачами розрахунку заборгованості за кредитним договором №1592-ДКФ від 17.12.2007 року, вбачається, що позичальником за кредитом [PERSON] періодично здійснюються оплати за кредитним договором, але не в повному обсязі, як це передбачено умовами договору. Остання сплата за кредитом відбулась 01 березня 2019 року сумі 4 395,31 грн., тобто саме з цієї дати вкотре переривається строк позовної давності для звернення до суду, так як частковою сплатою заборгованості Позичальник свідчить про визнання ним свого боргу, а отже, саме з цієї дати має обраховуватися строк позовної давності, що свідчить про його дотримання позивачем при зверненні до суду 22.04.2019 року з даним позовом. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольняє їх повністю. З меморіального ордеру №4163459316 від 08.04.2019 року вбачається, що АТ «Ощадбанк» при зверненні до суду з даним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позивача задоволені повністю, отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1921,00 грн. в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved