Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

ПАТ "Український Страховий Дім" звернулось до суду з заявою, в якій стверджує, що 31 липня 2009 року між [PERSON] ( надалі - Страхувальник) та ЗАТ «Український Страховий Дім» (правонаступником якого є ПрАТ «Український Страховий Дім») був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-09 №1872 Кв транспортного засобу марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач в позовній заяві зазначив, що 01 лютого 2010 року [PERSON] ( надалі - відповідач) звернулась до позивача із заявою (повідомленням) про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме: пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31.01.2010 року на автодорозі Обухів-Васильків-Фастів за участю застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 15.02.2010 року було встановлено, що відповідач порушила пункти 2.3 (б), 11.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху та її було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач стверджує, що спір про виплату страхового відшкодування страхувальнику був предметом судового розгляду Дарницьким районним судом м. Києва та Апеляційним судом м. Києва. За результатами розгляду справи було прийнято рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» на користь страхувальника вартість матеріального збитку в розмірі 105 867 ( сто п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 50 коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 077 грн 25 коп. Позивачем на виконання рішення суду визнано зазначену подію страховим випадком, складено страховий акт НТ-09 №1872 Кв/1 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 107 844 грн. 50 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 435/20/1 від 31.01.2012 року. Вказані витрати відповідач добровільно не відшкодував. Тому позивач змушений звернутись до суду , з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» кошти в розмірі 105 867 ( сто п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 50 коп та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1058 (тисяча п'ятдесят вісім) грн. 68 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність її вини у ДТП, що відбулося 31.01.2010 року на автодорозі Обухів-Васильків-Фастів за участю застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] під її керуванням. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до чинної постанови Обухівського районного суду Київської області від 15 лютого 2010 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. Встановлено, що [PERSON] порушила пункти 2.3.(б), 11.2, 12.1, 12.3 ПДР України, в результаті чого 31.01.2010 року сталося зіткнення застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача з деревом, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. (а.с.18). Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративної справи, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєні саме відповідача. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER], що отримав у вказаному ДТП механічні пошкодження належить на праві власності [PERSON], зазначене також підтверджується довідкою ВДАІ з обслуговування Обухівського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області № 212 від 02.02.2010 року Розмір збитків, нанесених внаслідок ДТП [PERSON] - власнику пошкодженого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] - становить 105867 грн. 50 коп., що підтверджується висновком спеціаліста ТОВ «Естімейт», звіт №5430 від 23.02.2010 року. Власником автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] було застраховано майнові інтереси у ПрАТ «Український Страховий Дім» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-09 №1872 Кв від 31.07.2009 року на період часу з 04.08.2009 року по 03.08.2010 року включно (а.с. 5-11). 01 лютого 2010 року [PERSON] звернулась до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме: пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31.01.2010 року на автодорозі Обухів-Васильків-Фастів за участю застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача. 05березня 2010 року власник застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] звернулась до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування в зв'язку з страховим випадком. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на грубе порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху України з чим Страхувальник не погодилась та звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ЗАТ «Український страховий дім» ( правонаступником якого є ПрАТ «Український страховий дім») з позовом про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року позов [PERSON] було задоволено та стягнуто вартість страхового відшкодування в розмірі 105 867 грн. 50 коп., вартість проведення експертного дослідження, вартість оплати довідки Гідромецентру та судові витрати. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року частково задоволено апеляційну скаргу ПрАТ «Український страховий дім» та скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року в частині щодо відшкодування вартості довідки та вартості проведення дослідження, та в цій частині постановлено рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог, а в іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року залишено без змін. На виконання рішення суду, позивачем було визнано подію , що мала місце 31.01.2010 року на автодорозі Обухів-Васильків-Фастів за участю застрахованого автомобіля марки Toyota Auris, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача, страховим випадком та складено страховий акт НТ-09/1872/Кв/1 та здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 107 844 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 435/20/1 від 31 січня 2012 року, в тому числі 105 867 грн. 50 коп. матеріального збитку, 120 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 077 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 933, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що відповідачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. Із наявних у справі матеріалів вбачається, що неправомірними винними діями [PERSON] було заподіяно матеріальний збиток атомобілю [PERSON], який компенсований коштами ПрАТ «Український Страховий Дім» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-09/1872/Кв. Таким чином до ПрАТ «Український Страховий Дім» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування понесених витрат. Згідно висновку Київського науково-досдідного інституту судових експертиз від 08.12.2010 року щодо дослідження обставин ДТП вбачається, що даним висновком вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовується, а отже матеріальний збиток, що заподіяний автомобілю [PERSON] перебуває у прямому причинному зв'язку з неправомірними винними діями відповідача. 09 жовтня 2013 року ПрАТ «Український страховий дім» звернулося до [PERSON] з досудовим попередженням щодо відшкодування витрат понесених у зв»язку з виплатою страхового відшкодування [PERSON], однак зазначена вимога останнім не була виконана у добровільному порядку (а.с. 67, 68). З огляду на те, що відповідач [PERSON], яка визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді, яку ПрАТ «Український страховий дім» визнано страховим випадком та виплачено страхове відшкодування потерпілій [PERSON], не компенсувала позивачу у добровільному порядку понесені витрати у зв»язку з виплатою страхового відшкодування, то заявлені вимоги про відшкодування зазначених витрат підлягають задоволенню. На задоволення позовних вимог ПрАТ «Український страховий дім» стягненню на користь останнього з [PERSON] у примусовому порядку підлягає 105 867 ( сто п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 50 копійок, що складає страхове відшкодування невідшкодоване відповідачем у добровільному порядку та сплачений судовий збір у розмірі 1058 (тисяча п'ятдесят вісім) гривень 68 копійок відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved