Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить припинити право [PERSON] на аліменти у розмірі 1/16 від його заробітку (доходу) на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16.01.2012 року по цивільній справі №2-1113/2012. В обґрунтування вказаного позову позивач посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.01.2012 року по цивільній справі №2-1113/2012р. з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 01.12.2011 року і до його повноліття. Крім цього вказаним рішенням з позивача стягнуто, аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/16 частини усіх видів заробітку починаючи з 16.01.2011 року. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який було звернуто до виконання, шляхом подання до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві, на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження. На цей час у відповідності до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів по утриманню свого неповнолітнього сина та колишньої дружини позивач має заборгованість. На час винесення рішення позивач мав постійну роботу автослюсаря на ТОВ "Евро Тек Сервіс" та належно сплачував аліменти. Проте, він був звільнений та до березня цього року не має постійного заробітку, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Крім цього на теперішній час має значні додаткові витрати.Так, після розлучення з [PERSON], яке відбулося 26.03.2012 року, позивач створив нову сім'ю та в нього [INFO] року народилася донька - [PERSON] Тобто на цей час позивач має утримувати свою неповнолітню доньку, дружину та витрачати значні кошти на лікування доньки. Дружина позивача [PERSON] не працює та перебуває на обліку у Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення і отримує допомогу по догляду за дитиною інвалідом, яка складає 1189 грн. Тобто фактично знаходиться на повному утриманні позивача. Дочка позивача має хворобу - «врожденное изолированное несращение мякого и ? твердого неба" у зв'язку з чим потребує проведення ряду операцій. 06.09.2016 року була доведена планова операція - вело пластика. Згідно призначенням лікаря необхідна ще дна операція. Крім того, на цей час позивач працевлаштувався на посаду автослюсаря у ФОП- [PERSON]. з окладом 3200,00 грн. Таким чином сукупний дохід сімї позивача на цей час складає 4389,00 грн. За таких обставин позивач не маю фінансової можливості утримувати колишню дружину. З огляду на сукупний дохід сімї позивача його вистачає лише на необхідні витрати та лікування дитини, тому позивач неспроможний надавати матеріальну допомогу колишній дружині. 23.04.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні заявлених вимог. Обґрунтовує свої заперечення тим, що після розлучення колишній чоловік пішов з квартири та створив нову сім'ю. В квартирі залишились проживати відповідач, син та свекруха [PERSON], яка померла [INFO] року. Також, з липня 2016 року в квартирі проживав малолітній [PERSON], 2004\~року народження, племінник сирота, опікуном якого являється відповідач. Після смерті свекрухи відповідач почав створювати відповідачу та сину перешкоди в користуванні квартирою. 04.11.2016 року відповідач вигнав позивача та сина з племінником з квартири та перестав давати можливість потрапити до квартири. Позивач, [PERSON] тривалий час зловживає алкогольними напоями, не працював з поважних причин. Відповідач є інвалідом І групи. А отже, є непрацездатною особою. Інвалідність та непрацездатності настала за час перебування в шлюбі, внаслідок неправомірної поведінки позивача [PERSON] щодо відповідача. Позивач постійно вчиняв сварки, застосовував до відповідача психічне та фізичне насилля, зловживав алкогольними напоями. Відповідач отримує пенсію в розмірі 1452,00 грн. Має на утриманні неповнолітнього сина. Пенсія та аліменти є для відповідача єдиним джерелом для існування.Крім того, за станом здоров'я відповідач постійно потребує медичних обстежень та лікування, що тягне собою великих затрат грошових коштів. Внаслідок неправомірних дій позивача [PERSON] не має разом із неповнолітнім сином житла, тому змушена була укласти договір оренди житла, орендна плата за яким становить 5200,00 грн. на місяць, який фактично на сьогоднішній день не в змозі виконувати та має заборгованість по оплаті оренди житла. Позивач по справі з липня 2015 року припинив сплату аліментів та має велику заборгованість. Згідно довідки ТОВ «Сервісний центр «Евро ТЕК» позивача [PERSON] було звільнено з роботи з ініціативи роботодавця за статтею 40 пункт 7 КЗпПУ у зв'язку з порушенням трудової дисципліни на підприємстві. Позивач по справі є особою працездатного віку, має міцне здоров'я, має усі можливості для влаштування на роботу та отримання нормального заробітку, а отже, і утримання родини, дітей яких він має. Тимчасові зміни в матеріальному положенні позивача спричиненні лише його неправомірною поведінкою, а саме пияцтвом. Крім того, станом на момент подання позову до суду позивач влаштувався на роботу. Дружина позивача отримує пенсію, має також, враховуючи вік дитини, можливість влаштуватись на роботу, позивач по справі працює, жодних доказів, щодо того, що він не має можливості сплачувати призначені рішенням суду аліменти ним не надано. Враховуючи викладене, зібраних по справі документів встановлено, що позивач [PERSON] має більш вигідне матеріальне положення ніж відповідач [PERSON] та його сукупний дохід значно перевищує дохід відповідача з сином. Відповідач вважає, що позивач має фінансову можливість сплачувати аліменти. З відповіді на відзив подану до суду позивачем [PERSON] 27.07.2018 року вбачається, що відповідачка є інвалідом 2 групи, а не 1, як вона зазначає у запереченнях. Те, що непрацездатність настала внаслідок неправомірної поведінки позивача спростовується висновком МСЕК, де зазначено, що причиною інвалідності є загальне захворювання. Крім того, позивачка отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням № [NUMBER], виданим в друге у 2004 році. Позивач на даний час працює У ФОП [PERSON] на посаді автослюсара та отримує мінімальну заробітну плату. Ставка складає 3723,00 грн. до виплати 2247,76 грн., що підтверджується довідкою. На утриманні позивача заходиться його донька [PERSON], [INFO], яка потребує постійного лікування та в зв'язку з чим дружина не має можливості працевлаштуватися та перебуває на обліку в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу. Тобто, вже державним органом визначено статус родини та сплачується допомога Аліменти сплачуються, заборгованість виникла на підставі того, що було втрачено виконавчий лист та відповідачка особисто зверталася з заявою до суду про повторне його отримання. На даний час заборгованість по аліментам практично сплачена. На вихованні [PERSON] знаходиться рідний племінник [PERSON], 2004 року народження. Згідно висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про можливість [PERSON] бути потенційним опікуном/піклувальником №01.04.-2515 від 29.07.2016 року зазначено, що кандидатка матеріально забезпечена та має всі можливості для утримання дитини. Згідно з довідкою № 03 та характеристикою від 15.07.2016 року [PERSON] працює в СПД ФО «[PERSON].» на посаді менеджера з продажу з квітня 2013 року. ЇЇ заробітна плата за шість місяців становить 24150,00 грн. Згідно з мед. висновком, виданим 26.07.2016 року ПП «Мрія-Медіс» медичної клініки ВІВА» , [PERSON] - має інвалідність II групи з причини залишкових явищ перенесеного інсульту, але стороннього догляду не потребує. Підстав не довіряти інформації державного органу у позивача немає. Відповідачка починаючи з 27.11.2016 року орендує квартиру для проживання та сума оренди складає 5200,00 грн., що теж підтверджує її матеріальні можливості. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказували на те, що матеріальне становище позивача на час звернення до суду з позовною заявою не змінилося. Більш того, наразі відповідачка знаходиться в більш скрутному матеріальному положенні аніж на момент призначення аліментів. Зокрема суду пояснила, що після розлучення з відповідачем вона проживала з дитиною разом з матірю відповідача у її квартирі до її смерті. Крім того, усиновила дитину своєї сестри, яка померла. Після смерті свекрухи чоловік її виселив з квартири, у звязку з чим вона вимушена винаймати житло. Більше того, відповідач взагалі не сплачує аліменти ані на її утримання, ані на утримання дитини та має значну заборгованість. Отже, з моменту стягнення аліментів на її користь - її матеріальний стан значно погіршився. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступного. З матеріалів справи убачається, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2012 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 01.12.2011 року і до його повноліття. Також вказаним рішення суду стягнуто з позивача аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/16 частини усіх видів заробітку починаючи з 16.01.2011 року. На підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, який було звернуто до виконання, шляхом подання до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві, на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2012 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2012 року залишено без змін. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 26.04.2014 року серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що 26.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Вад вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилася дитина дочка [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2014 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Дружина позивача [PERSON] перебуває на обліку в Деснянському Управління праці та соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років, яка становить 1180,30 грн., що підтверджується відповідною довідкою Управління праці та соціального захисту населення № 2308 від 17.07.2015 року. Відповідно до трудового договору №1 від 29.03.2017 року, що укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], останнього прийнято на роботу на посаду автослюсара безстроково із заробітною платою в розмірі 3200,00 грн. щомісячно. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого в поліклініку за місцем проживання від 06.09.2015 року [PERSON], 31.08.2016 року проведена операція - вело пластика. Позивач вважає, що маючи маленьку доньку від другого шлюбу, яка є дитиною-інвалідом та незадовільний матеріальний стан, він не має можливості надавати допомогу колишній дружині. Враховуючи, що його дитина є інвалідом і потребує стороннього догляду та постійного підтримання організму медичними засобами, систематичного лікування, він має право ставити перед судом питання щодо припинення стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини. Відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи з 01.02.2006 року, загального захворювання, довічно, що стверджується довідкою МСЕК Серії КА-1 №030265 від 10.01.2018 року. До регулярної проф. праці непридатна. Відповідач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн., що стверджується довідкою Лівобережного об'єднаного управління ПФУ м. Києва №277 від 05.03.2018 року. Відповідно до договору оренди жилого приміщення від 27.11.2016 року вбачається, що відповідачка орендує житло для проживання та орендна плата складає 5200,00 грн. За твердженнями відповідача, вона вимушена винаймати житло для себе з сином, оскільки колишній чоловік [PERSON] чинить їй та сину перешкоди в користуванні та проживанні в [ADDRESS], де вона зареєстрована, у зв'язку з чим нею до Деснянського районного суду м. Києва подано позов до позивача, про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення. На підтвердження вказаного відповідачем надано ухвалу про відкриття провадження у вказаній справі від 16.03.2017 троку. Розпорядженням Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 11.08.2019 року [PERSON] призначено опікуном над малолітнім племінником, дитиною-сиротою [PERSON], [INFO]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві заборгованості по аліментах, що стягуються на утримання [PERSON] в розмірі 1/16 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 16.01.2011 року станом на 23.01.2018 року становить 30127,70 грн. Відповідно до численних висновків спеціалістів та медичних виписок з історії хвороби [PERSON] вбачається, що відповідачка потребує лікування, у зв'язку з наявністю у неї основного, супутнього захворювання та ускладнення. Як стверджувала відповідач у судовому засіданні у зв'язку з тим, що вона не працює, пенсія є єдиним джерелом для її існування та існування її сина. Внаслідок перенесеного інсульту та наявності залишкових явищ після інсульту, вона фізично не може працювати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн. У звязку з чим встановлено, що відповідачка отримує пенсію на рівні прожиткового мінімуму встановлений для непрацездатних осіб. Відповідно до ч.2, ч. 3, ч.4 ст.75 СК право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи; один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. За змістом ч.4 ст.76 СК України за умови, що колишня дружина потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу, право на утримання одного з подружжя триває протягом трьох років від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви; якщо один з подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Відповідно до ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинено за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Зазначено в ч.3 ст.82 СК. В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставини, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які є в справі,

Outcome: dismissed