Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Від АТ "Харківобленерго" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] , з вимогою стягнути суму нарахування за актом про порушення правил користування електричною енергією - 4575 грн 72 к. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, поставкою та використанням енергії, регулюються Законами України "Про ринок електричної енергії", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, а також "Правилами користування електричною енергією для населення", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 (далі - Правила). Зазначені нормативні акти, в яких визнані права, обов`язки та відповідальність сторін, обов`язкові як для енергопостачальника, так і для споживача електричної енергії. АТ "Харківобленерго" є енергопостачальником і забезпечує електроенергією населення міста Харкова та Харківської області для побутових потреб шляхом постачання електричної енергії до об`єктів споживачів (житлових будинків, квартир), тобто надає послуги з електропостачання. 21 квітня 2018 року працівниками Зміївського РВ при огляді електроустановки за адресою: [ADDRESS] було встановлено без облікове користування електроенергією. Підключення виконано відкритим способом до приладу обліку. При даному підключенні електроенергія, що споживається, не враховується приладом обліку. Вказаний факт завдає шкоди інтересам АТ "Харківобленерго". Представниками компанії було складено Акт про порушення №211980 від 21 квітня 2018 року, де зафіксовано даний факт порушення. Акт був підписаний трьома представниками АТ "Харківобленерго". Відповідач зауважень до акту не мав, підписав його та вказав, що претензій не має. Відповідачу зроблені нарахування по Акту про порушення №211980 від 21 квітня 2018 року, п. п. 5 п. 3.1 Методики за період з 21 жовтня 2017 року по 21 квітня 2018 року у сумі 4575 грн 72 к., про що складено Протокол № 33 засідання комісії з розгляду актів порушення Правил від 07 травня 2018 року. Зауважень відповідач не мав, зобов`язався сплатити визначену суму. Тобто, сума 4575 грн 72 к. - це вартість використаної, проте не оплаченої електроенергії, яка підлягає обов`язковій сплаті. Відповідач [PERSON] , в добровільному порядку борг по акту не сплачує. Несплата відповідачем заборгованості завдає шкоди інтересам АТ "Харківобленерго", що стало підставою звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час і місце судового розгляду. Представник позивача подала заяву про судовий розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом (а. с. 28, 29), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 30,31), повторно не з`явився на судове засідання без повідомлення причин, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 квітня 2018 року представниками АК "Харківобленерго" - працівниками Зміївського РВЕ був складений акт про порушення "Правил користування енергією для населення" №211980, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , яке виявилося у без обліковому користуванні електричною енергією. На підставі складеного акту здійснено розрахунок розміру матеріальних збитків, який становить 4575 грн 72 к. (а. с. 3-6, 7-9). З протоколу засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕН №33 від 07 травня 2018 року вбачається, що комісія дійшла висновку, що визначений об`єм не облікованої електричної енергії складає 3174 кВт/год; вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, а саме самовільне підключення до мереж АК "Харківобленерго", згідно з розрахунком №б/н від 07 травня 2018 року складає 4575 грн 72 к. (а. с. 7-8,10). Зазначений розрахунок розміру матеріальної шкоди зроблений відповідно до п. п. 48, 53 "Правил використання електричної енергії для населення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України, № 1357 від 26.07.1999 (в редакції постанови КМУ від 06.06.2007 № 799); п. п. 4-7 "Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадання електричної енергії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 08.02.2006; п. 3.1-3.3 "Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушенням споживачами правил користування електричною енергією", затвердженої постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562, чинного на момент виникнення зобов`язання (втратив чинність 20.06.2018 на підставі Постанови КМУ 20.06.2018 № 502 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України"). Відповідно до ст. ст. 4, 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживання та використання електричної енергії здійснюється на підставі договорів про постачання електричної енергії. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність у разі: крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики та споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування енергією та інше. Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач [PERSON] допустив без облікове споживання електричної енергії; вартість електроенергії, спожитої поза приладом обліку склала 4575 грн 72 к. Доказів, які б спростовували зазначену суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Відповідач не виконав зобов`язання по оплаті вартості електричної енергії, спожитої з порушенням правил користування електричною енергією, в сумі 4575 грн 72 к., тому позов про стягнення з нього цієї суми є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved