Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 3/8 частин квартири [ADDRESS] , двох земельних ділянок площею 0,8282 га, кадастровий номер 3222482000:05:005:0083, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та земельної ділянки площею 0,1451 га, кадастровий номер 3222486000:03:001:0190, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Петрушківська сільська рада. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є четверо дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона, позивач у справі, [PERSON] В рівних частках вони всі успадкували і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на дві вищезгадані земельні ділянки згідно ст. 1245 ЦК України. Спадкоємцем за заповітом на певний обсяг спадкового майна, а саме на належну частку квартири померлої є вона, [PERSON] Це підтверджується заповітом від 20 жовтня 2010 року, посвідченим секретарем виконкому Гореницької сільської ради [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 109. Даний заповіт станом на 23 серпня 2011 року не змінено та не скасовано. Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України, відсутні. Цебровою Л.М. , приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 22 вересня 2011 року було заведено спадкову справу № 12/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] .. 23 листопада 2018 року вона подала нотаріусу додаткову заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 листопада 2018 року за № 133/02-31 їй відмовлено у вдачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавцю [PERSON] належала ј частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року та 1/8 частка квартири, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка, але не оформила належним чином своїх спадкових прав. В постанові також зазначено, що заповітом [PERSON] заповіла їй належну частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року, а отже, незрозуміло, яка саме частка квартири повинна перейти до спадкоємця за заповітом. Крім того, згаданий вище заповіт, як вважала нотаріус, є нікчемним, так як складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Позивачка [PERSON] вважала, що заповіт на її ім`я від 20 жовтня 2010 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гореницької сільської ради [PERSON] за реєстровим № 109, складено згідно норм діючого законодавства, а саме ст. ст. 1247, 1251 ЦК України, а тому не може вважатись нікчемним. Доказами належності спадкодавцю [PERSON] ј частки квартири [ADDRESS] , є свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року згідно з розпорядженням (наказом) від 29 липня 1995 року № 86, зареєстроване Київським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записаним у реєстрову книгу за № 5/11. 1/8 частину спадкового майна (квартири) після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вступивши в управління і володіння спадковим майном, але юридично за життя не оформила своїх спадкових прав. Доказами, що [PERSON] вступила в управління і володіння спадковим майном після смерті [INFO] [PERSON] , є свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 23 березня 20000 року, свідоцтво про право власності на житло від 29 липня 1995 року, довідка Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 02-16/158 від 02 лютого 2018 року, виписка з по господарської книги Гореницькї сільської ради за січень-квітень 2000 року, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] станом на 14 березня 1992 року та станом на 09 квітня 2012 року. Виходячи з викладеного, вбачається, що 1/8 частина спірної квартири не охоплена заповітом, а тому спадкується за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Однак, відповідачі не заперечують визнати за нею право власності на 1/8 частину спірної квартири. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 328. 392, 1216, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, просила визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м. після смерті [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідачі надали суду заяви, у яких позов визнали і просили розглянути справу у їхню відсутність. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Гореницькою сільською радою 23 березня 2000 року. Після його смерті відкрилась спадщина, і позивач у справі [PERSON] звернулась із заявою до Першої київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] .. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 45/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Першою київською обласною державною нотаріальною конторою. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 серпня 2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина, і позивач у справі [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті їхньої матері в порядку спадкування за законом. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 12/2011 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Цебровою Л.М.. За життя [PERSON] 20 жовтня 2010 року склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: належну їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло частину житлової квартири під [ADDRESS] , заповіла своїй дочці [PERSON] . З наявної у справі копії Свідоцтва про право власності на житло від 29 липня 1995 року органу приватизації радгоспу ім. Шевченка с. Гореничі, квартира за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] -1/4 та членам її сім`ї [PERSON] -1/4, [PERSON] -1/4, [PERSON] -1/4. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і загальна площа квартири становить 44,4 кв.м.. 23 листопада 2018 року позивачка подала нотаріусу додаткову заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 листопада 2018 року за № 133/02-31 їй відмовлено у вдачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавцю [PERSON] належала ј частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року та 1/8 частка квартири, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка, але не оформила належним чином своїх спадкових прав. В постанові також зазначено, що заповітом [PERSON] заповіла їй належну частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року, а отже, незрозуміло, яка саме частка квартири повинна перейти до спадкоємця за заповітом. Доказами належності спадкодавцю [PERSON] ј частки квартири [ADDRESS] , є свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації радгоспу ім. Шевченка від 29 липня 1995 року згідно з розпорядженням (наказом) від 29 липня 1995 року № 86, зареєстроване Київським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записаним у реєстрову книгу за № 5/11. 1/8 частину спадкового майна (квартири) після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вступивши в управління і володіння спадковим майном, але юридично за життя не оформила своїх спадкових прав. Доказами, що [PERSON] вступила в управління і володіння спадковим майном після смерті [INFO] [PERSON] , є свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 23 березня 20000 року, свідоцтво про право власності на житло від 29 липня 1995 року, довідка Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 02-16/158 від 02 лютого 2018 року, виписка з по господарської книги Гореницькї сільської ради за січень-квітень 2000 року, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] станом на 14 березня 1992 року та станом на 09 квітня 2012 року. 1/8 частина спірної квартири не охоплена заповітом, а тому спадкується за законом на загальних підставах. Відповідачі не заперечують визнати за позивачкою право власності на 1/8 частину спірної квартири. Слід зазначити, що у Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Слід зазначити, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] в позовній заяві надала суду належні і допустимі докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги, а тому позов позивача підлягає задоволенню, і тому слід визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м. після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved