Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року у селищі Компаніївці Компаніївського району Кіровоградської області та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП ім. Ілліча Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області розміром 8,43 умовних кадастрових гектари вартістю 36483 грн., яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 2 вересня 1996 року. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача - Червонослобідської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проиим задоволення позову, оскільки [PERSON] дійсно є спадкоємицею [PERSON], на час смерті матері була неповнолітньою, проживала з матір'ю та виявила бажання спадкувати (а.с. 29, 41). Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 144/2014, заведеної після смерті [PERSON], судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється донькою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 1978 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 травня 1999 року, паспорта серії [NUMBER] від 11.06.1999 року (а.с. 12-16, 18, 19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 серпня 1996 року [PERSON] померла [INFO] року у селищі Компаніївці Кіровоградської області (а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 8,43 в умовних кадастрових гектарах вартістю 36483 грн., у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ілліча Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 02 вересня 1996 року (а.с. 7,8). Згідно ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. На час відкриття спадщини ([INFO] р.) позивач проживала разом з матір'ю [PERSON] з 1990 року по день її смерті постійно у селі Богодарівці Компаніївського району Кіровоградської області, що підтверджується довідкою Червонослобідської сільської ради № 184 від 14.05.2014р., № 140 від 11.04.2014р. та витягом з погосподарської книги Червонослобідської сільської ради особовий рахунок [NUMBER] (а.с. 6, 10,11) Згідно постанови приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 10.12.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на земельну частку (пай) спадкодавця [PERSON] З копії паспорта позивачки вбачається, що на час смерті матері [INFO] року [PERSON] була неповнолітньою. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК УРСР, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи, що [PERSON] на час відкриття спадщини була неповнолітньою та постійно проживала разом з матір'ю, що підтверджується документально, наведені факти свідчать про те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. З матеріалів цієї справи вбачається, що спору щодо право на спадщину після смерті [PERSON], який розглядається в порядку позовного провадження, немає. До Компаніївського районного суду Кіровоградської області надійшли листи Червонослобідської сільської ради Компаніївського району району Кіровоградської області, на території якої відкрилася спадщина після смерті [PERSON], в яких зазначено, що сільська рада не заперечує щодо прийняття спадщини [PERSON] За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованою і підлягає задоволенню. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.11.2014 р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.11.2014 р. встановлено, що заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, що необхідно позивачу для реалізації свого права на отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи положення пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Позивач не має можливості нотаріально оформити спадщину після смерті матері, так як відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Так як позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай), то належним способом захисту прав спадкоємця є звернення з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на те, що право власності на земельну ділянку у [PERSON] не виникло, суд позбавлений можливості визнати право власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування, проте зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 02.09.1996 року, реєстраційний номер 71, суд вважає можливим задовольнити позов частково та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері. Судові витрати віднести на рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial