Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненим договору іпотеки між акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», та позивачем. В позові, який позивач уточнив в частині посилання на найменування відповідача (а. с. 131-134), зазначає, що 17 липня 2006 року між акціонерним комерційним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є відповідач, та позивачем в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитування № 141/0811-238 від 17 липня 2006 року укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], у відповідності до якого в іпотеку банківській установі передане належне позивачеві нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS]. Згідно із п. 7.10 договору іпотеки до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 3471479 про накладення заборони відчуження на предмет іпотеки. Договір іпотеки є за своєю природою договором застави, яка припиняється з припиненням зобов'язання, в забезпечення якого застосовано заставу. В силу цивільного закону зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи, і оскільки кредитор за основним зобов'язанням - публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» є припиненим у зв'язку із прийняттям Правлінням Національного банку України постанови «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної республіки Крим та м. Севастополя», припиненим є і договір іпотеки. На підставі викладеного позивач просить про визнання договору іпотеки від 17.07.2006 року між акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», та [PERSON] припиненим, а також про вилучення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 3471479 від 17.07.2006 року про накладення заборони відчуження на нерухоме майно, зазначене в технічній документації літерою А, за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання 28 січня 2015 року позивач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення спору, не з'явився. Його представник надав письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність та про задоволення позову (а. с. 130). З аналогічною заявою звернувся до суду представник відкритого акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (а. с. 129). Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність представників сторін. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] та представник третьої особи - реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, належним чином повідомлені про час та місце вирішення справи, до суду не з'явилися. Приватний нотаріус надала суду звернення, яке містить прохання про проведення судового розгляду у її відсутність; представник реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції повідомлення про згоду на участь у справі суду не надав, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі третьої особи і представника третьої особи. Письмові заперечення представника публічного акціонерного товариства«Чорноморський банк розвитку та реконструкції» і тієї ж самої особи як представника відкритого акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (а. с. 84-86, 110-111) містять посилання на те, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судовим рішенням від 29.11.2013 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 141/0811-238 від 17 липня 2006 року у сумі 815367 грн. 09 коп. звернено стягнення на передану в іпотеку нерухому річ. Заборгованість за договором кредитування позивачем до теперішнього часу не погашено, тому подання цього позову свідчить про зловживання позивачем своїм правом і бажання уникнути цивільно-правової відповідальності за невиконані зобов'язання. Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до ст. 17 якого іпотека припиняється з виконанням основного зобов'язання; у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; у разі визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, і оскільки зобов'язання за договором, в забезпечення якого укладений іпотечний договір, є невиконаним на час вирішення справи, немає підстав для вирішення спору на користь позивача. Твердження позивача про позбавлення відповідача права займатися банківською діяльністю є неспроможними, оскільки це не свідчить про ліквідацію юридичної особи, яка в силу закону є ліквідованою з моменту внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису. Так як банк не перебуває в стані ліквідації, підстав для визнання зобов'язання припиненим немає. У зв'язку з викладеним представник банку просить про відмову у задоволенні позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 17 липня 2006 року між акціонерним комерційним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є відповідач, та позивачем укладений договір кредитування № 141/0811-238 (а. с. 6-11). В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитування в цей же день сторони уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], згідно із яким в іпотеку «Чорноморському банку розвитку та реконструкції» передано нежитлову будівлю під літерою А загальною площею 115 квадратних метри за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20-22). Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як випливає з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ст. ст. 14, 526 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а за змістом ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами, виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Судом встановлено, що згідно з постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної республіки Крим та м. Севастополя» № 260 від 06.05.2014 року публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» 6 травня 2014 року виключено з Державного реєстру банків; цією ж постановою відкликано та анульовано банківську ліцензію та припинено участь зазначеної банківської установи у системі електронних платежів Національного банку України (а. с. 49, зворотний бік, а. с. 81-82). Разом з цим відкритому акціонерному товариству «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на підставі Федерального закону «Про банки та банківську діяльність» першим заступником Голови Центрального банку Російської Федерації видано ліцензію на здійснення банківських операцій (а. с. 51). Як випливає з п. 1.1 Глави 1 статуту відкритого акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», відкрите акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» є кредитною організацією, зареєстрованою у відповідності до Федеральних законів «Про банки та банківську діяльність» та «Про особливості функціонування фінансової системи Республіки Крим або на території міста федерального значення Севастополь на перехідний період» для універсального банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб. Банку переходять всі права та обов'язки публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (а. с. 116). Згідно із ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, а в силу ч. 5 ст. 111 ЦК юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як випливає з витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.09.2014 року, відомості про публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» в ЄДР відсутні (а. с. 63). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, а за змістом частини першої ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із частиною другою ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. В силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може констатувати, що у зв'язку з виключенням 6 травня 2014 року з Державного реєстру банків ПАТ «ЧБРР», відкликанням та анулюванням банківської ліцензії та припиненням участі зазначеної банківської установи у системі електронних платежів Національного банку України, відсутністю відомостей про неї в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сталося припинення юридичної особи, яка є стороною в зобов'язанні, а саме: боржником. Відсутність відомостей про юридичну особу-учасника правовідносин в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на час звернення до суду підкріплює висновок суду про припинення зобов"язання, стороною в якому була ця особа. Її зобов'язання ані законом, ані іншими нормативно-правовими актами не покладені на іншу юридичну особу, тому в силу наведеної статті 609 ЦК України з цього терміну зобов'язання за договором іпотеки є таким, що припинилося. Дійшовши висновку про відсутність нового кредитора в зобов'язанні, суд хоча й враховує, що за змістом статуту ВАТ «ЧБРР» до нього переходять всі права та обов'язки публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», проте вважає, що в зобов'язанні, про припинення якого просить позивач, заміни кредитора не сталося. Про це свідчить і зміст заперечень проти позову, відповідно до яких представник банку не лише не надає доказів про будь-яку з підстав заміни кредитора в зобов'язанні, передбачених ст. 512 ЦК України, але й взагалі не посилається на перехід прав та обов'язків від ПАТ «ЧБРР» до ВАТ «ЧБРР» за договором іпотеки від 17.07.2006 року, укладеним між акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» і [PERSON], а також відсутність відомостей про юридичну особу-правонаступника ПАТ "ЧБРР" в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 64, зворотний бік). Виходячи з поняття «припинення» - це завершення зобов'язань, у зв'язку з яким втрачається юридичний зв'язок сторін в зобов'язанні, а їх взаємні права та обов'язки припиняють існування. Таким чином, суд доходить висновку про припинення зобов'язання, з підстав, встановлених законом, тому вбачає всі підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання зобов'язання припиненим. Відповідно до договору іпотеки приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в день посвідчення цього договору на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону відчуження нежитлової будівлі літ. А за адресою: [ADDRESS], до припинення чи розірвання договору іпотеки. В силу ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити і вимогу про виключення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 3471479 від 17.07.2006 року про накладення заборони відчуження на нерухоме майно - предмет іпотеки.

Outcome: approved