Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання частини майна спільною сумісною власністю та її розподіл. Вимоги мотивує тим, що з 11.09.1996 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від сумісного життя дітей не мають. На даний час разом не проживають та між ними виник спір про розділ майна. За період спільного проживання вони придбали квартиру [ADDRESS]. Однак угода була оформлена як договір дарування на ім'я [PERSON] Загальна площа даної квартири складала 17,9 кв. м. За період перебування у шлюбі вони з відповідачем повністю реконструювали цю квартиру. Таким чином, загальна площа квартири на даний становить 121,8 кв. м., житлова площа 72,2 кв. м. Згідно свідоцтву про право власності до квартири відносяться сараї "Г" і "Е". На ім'я відповідача видано свідоцтво про право власності та витяг з державного реєстру майнових прав про те, що квартира зареєстрована в державному реєстрі майнових прав 03.07.2013р. за [PERSON] Факт того, що квартира за час шлюбу була капітально реконструйована і добудована окремою двоповерховою будовою підтверджується декларацією, зданою відповідачем до інспекції ДАБК, технічним паспортом, виконаним у 2013р. Технічна характеристика основних конструктивних елементів підтверджується характеристикою будинку, виконаної БТІ в 2012р. Вважає, що оскільки за період сумісного проживання з відповідачем, в результаті сумісних матеріальних вкладень та виконаних робіт добудована [ADDRESS] це майно збільшилося у своїй вартості та є об'єктом спільної сумісної власності. Зазначає, що протягом усіх років, прожитих з відповідачем, вона всі свої заощадження, заробітну плату і пенсію вкладала у будівництво спірної квартири. В зв'язку з чим просить, визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частку даної квартири, зменшивши частку відповідача до ?. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з аналогічним зустрічним позовом до [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася з позовом до суду про розподіл подружнього майна, проте в заявлені вимоги не включила об'єкт нерухомості - 2/25 частки домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] домоволодіння в цілому складається із житлових кам'яних будинків літ. "А", "Б" житловою площею 186,2 кв. м., сараїв літ. В, Г, М, Ю, К, І, огорожі, яку вони придбали в період перебування у шлюбу з [PERSON] Зазначене домоволодіння було придбане відповідачкою 29.12.1999 року за договором купівлі - продажу АВЕ № 899516 посвідченого державним нотаріусом Риковою Е.С. за реєстром 1-2148. Договір купівлі - продажу зареєстрований в БТІ м. Євпаторії 24. 09.2004 року. В зв'язку з чим, просить визнати 2/25 частки домоволодіння з надвірними прибудовами по [ADDRESS] об'єктом права загальної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/25 частку зазначеного домоволодіння, зменшивши долю до 1/25 частки за [PERSON] У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник надали пояснення аналогічно викладені у позовній заяві, визнали заявлені зустрічні позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення. Представники відповідача у судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення та просили задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та аналогічні позовні вимоги [PERSON], викладені у зустрічному позові обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається , що відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 11.09.1996 року (а.с.5), але на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведеться, що підтверджено сторонами у справі. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що в період шлюбу на підставі договору дарування від 1997 року та відповідно свідоцтва про право власності житло [PERSON] став власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,20). Згідно з технічним паспортом від 14.02.1997 року загальна площа даної квартири складала 17,9 кв. м. (9,10). Як встановлено в судовому засіданні, за час перебування у шлюбі сторони реконструювали квартиру. В даний час від неї залишилася житлова кімната площею 14 кв. м. У житловій кімнаті були добудовані підсобні приміщення № 8 площею 4,7 кв. м., № 9 площею 5,6 кв. м., коридор № 10 площею 2,9 кв. м., туалет № 11 площею 0,9 кв. м. Крім цього побудували двоповерховий літ. "А2", що складається з приміщень на першому поверсі № 1 передпокій площею 1,8 кв. м., № 2 коридор площею 10,1 кв. м., № 3 санвузол площею 2,2 кв. м., № 4 кухня площею 8,7 кв. м., № 5 житлова кімната площею 15,9 кв. м., № 6 житлова кімната 17,7 кв. м.. На другому поверсі приміщення № 12 коридор площею 10,4 кв. м., № 13 санвузол площею 2,3 кв. м., № 14 житлова кімната площею 8,7 кв. м., № 15 житлова кімната 15,9 кв. м. Загальна площа квартири складає 121,8 кв. м., житлова площа 72,2 кв. м., дані обставини підтверджуються копією технічного паспорту від 24.05.2013 року, декларацією ДАБК про готовність об'єкта до експлуатації (а. с. 11-12,24-26). В період шлюбу [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу частини домоволодіння від 29.12.1999 року придбала об'єкт нерухомості - 2/25 частки домоволодіння з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. (а.с.64). Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно зазначене домоволодіння складається в цілому із житлових кам'яних будинків літ. "А", "Б" житловою площею 186,2 кв. м., сараїв літ. В, Г, М, Ю, К, І, огорожі. Співвласником 2/25 частки є Євпаторійська міська Рада.(а.с.65). Вищезазначені обставини визнані сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК доказуванню не підлягають. Згідно роз,ясень Пленуму Верховного Суду України у пункті 19 Постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно з частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України та статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України та 22, 25, 27-1 КпШС Кодексу про шлюб 1969 року, що діяв на момент укладення угод, дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, належним їм на праві загальної спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними шлюбним договором. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що право спільної сумісної власності подружжя на майно, крім речей індивідуального користування, придбане за час шлюбу презюмується. Виходячи з цього, придбане за час шлюбу майно вважається спільною сумісною власністю подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за нею право власності на 1/2 частку даної квартири, зменшивши частку відповідача [PERSON] до ? частки засновані на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що оскільки спірна частка домоволодіння по [ADDRESS] в м. Євпаторії була придбана [PERSON] у період перебування у шлюбі, суд вважає, що за правилами статей 63 та 70 Сімейного кодексу України це майно належить також до об'єкту спільної сумісної власності подружжя, в якої їхні частки є рівними, тому підлягає поділу. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання 2/25 частки домоволодіння з надвірними прибудовами по [ADDRESS] об'єктом права загальної сумісної власності подружжя та визнання за ним право власності на 1/25 частку зазначеного домоволодіння, зменшивши долю до 1/25 частки за [PERSON] підлягають задоволенню. Вимог про розподіл судових витрат сторони у судовому засіданні не заявляли, від стягнення судового збору один з одного відмовилися. На підставі ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved