Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] , суму матеріального збитку, яка складає 9721,00 гривень; стягнути на її користь з [PERSON] , 100000,00 гривень відшкодування моральної шкоди; стягнути на її користь з [PERSON] витрати на правову допомогу у відповідності до акту виконаних робіт та участі у судових засіданнях по справі адвоката. Свої вимоги мотивує тим, що вона, двоє її неповнолітніх синів і мати - [PERSON] проживали однією сім`єю, допомагали та піклувались один про одного, мати допомагала їй доглядати та виховувати дітей, спільно вели домашнє господарство. 21 травня 2020 року о 20.05 год в с.Оболоня по вул.Приміській, Долинського району на її маму, яка знаходилась на трав`яній обочині зазначеної вулиці, де вона випасала козу, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107 н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1.86% ), вчинив наїзд її сусід [PERSON] [INFO] , в наслідок чого [PERSON] були причинені тілесні ушкодження і вона каретою ШМД була доставлена до КПН «Долинської багатопрофільної лікарні» Долинсьої районної ради Івано-Франківської області. По даному факту 06.06.2020 були внесені відомості в ЄРДР та відкрите кримінальне провадження №12020090160000264 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. В зв`язку з тим, що висновком судово-медичної експертизи №63 від 17.08.2020 встановлено, що [PERSON] в наслідок ДТП були причинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми зі струсом головного мозку, гематоми тім`яно- скроневої ділянки справа, синцем на повіках лівого ока та забійною поверхневою раною на верхній повіці лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що викликали короткочасний розлад здоров`я; а також у вигляді синців правого стегна, плеча та пальців правої стопи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а так як відповідно до чинного кримінального законодавства України, для вирішення питання про притягнення будь якої особи до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, необхідною умовою під час порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, являється спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, 29.09.2020 СВ Долинського ВП, Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області було прийняте рішення про закриття зазначеного кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України та враховуючи те, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням ПДР матеріали відносно [PERSON] були скеровані до Долинського районного суду для притягнення його до адміністративної відповідальності. По даному факту постановою Долинського районного суду від 18.11.2020 по справі №343/1848/20, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накрадено стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зазначена постанова суду набрала законної сили 14.12.2020. [INFO] її мати [PERSON] померла. За власні кошти вона сплачувала обстеження та лікування матері від отриманих під час ДТП пошкоджень, а в подальшому і несла витрати, пов`язані з похованням матері в зв`язку з чим їй спричинена матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода складається з коштів витрачених нею на лікування та відновлення здоров`я матері отриманих під час ДТП, з вини [PERSON] тілесних ушкоджень, розмір якої становить 9721,00 гривень. До сьогоднішнього дня вона не отримала ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на її постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно. Також для захисту своїх прав вона вимушена була наняти адвоката та сплатити його послуги у розмірі 5000 гривень за підготовку документів до суду та позову. Протягом тривалого часу під час лікування матері їй довелось винаходити додаткові кошти на придбання ліків матері, возити її в різні лікарні м.Івано-Франківська для діагностування наслідків ДТП, що погіршувало і без того її складні матеріальні умови, так як вона одна виховує та утримує двох неповнолітніх дітей, через що тривалий час вона не могла вночі спокійно спати. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого вона почала до всього нервово відноситися, у неї виникли головні болі. Крім того, на тривалий час після ДТП їй прийшлось відкласти, а відтак і взагалі відмовитись від багатьох своїх справ, запланованих раніше, що потребували значних коштів зокрема організувати літній відпочинок для своїх неповнолітніх дітей так як усі гроші йшли на придбання ліків та доглядом за матір`ю. Вказала, що розмір заподіяної їй оральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй і її родині, та витрати, пов`язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з нею та членами її родини. Розмір її душевних страждань і страждань її родини вона оцінює в 10000,00 грн. Ціна враховує в себе усі ті страждання, які довелося їй перенести: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з причиненням найдорожчій для неї людині тілесного болю і душевних страждань, перенесених нею внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивачки - адвокат Свинтицький І.К. згідно з довіреністю від 06.08.2020, угодою про надання правової допомоги та представництва №291/2/20 від 04.08.2020 та ордеру серії ІФ №19284 про надання правової допомоги від 30.12.2020 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечив проти заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать: оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.82,88,90,101). Судові повістки, які направлялись рекомендованою кореспонденцією, повернулись в Долинський районний суд з відміткою - адресат відсутній/вибув (а.с.72,84,92,96). Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які надані стороною позивачки на обґрунтування позовних вимог, взявши до уваги покази свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2020 року о 20.05 год. в с.Оболоня по вул.Приміській, Долинського району на маму позивачки [PERSON] , яка знаходилась на трав`яній обочині зазначеної вулиці, де вона випасала козу, було здійснено наїзд її сусідом, відповідачем по справі - [PERSON] . Після ДТП, [PERSON] каретою ШМД було доставлено до КПН «Долинської багатопрофільної лікарні» Долинсьої районної ради Івано-Франківської області. Відповідно до копії мультидетекторної комп`ютерної томографії грудного відділу хребта від 22.05.2020, проведеного [PERSON] , [INFO] , згідно з заключення вбачаються КТ-ознаки перелому тіла Th6 із розповсюдженням на дужки. Двобічний гідроторакс. Дегенеративно-дистрофічні зміни грудного відділу хребта по типу остеохондрозу та спондилоартрозу. Правобічна сколіотична деформація осі грудного відділу хребта (а.с.22). Згідно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1780 від 26.06.2020 встановлено, що [PERSON] після ДТП мала скарги на біль в грудному відділі хребта, головний біль, обставини травми не пам`ятала. Оглянута хірургом, травматологом, неврологом. Після проведеного лікування стан покращився. Заключенням встановлено, що КТ -ознак паталогічних змін щільності головного мозку не визначається. Кісткової патології не визначається. Гематома м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянки справа. КТ-ознаки перелому тіла Th6 із розповсюдженням на дужки. Двобічний гідроторакс. Дегенеративно-дистрофічні зміни грудного відділу хребта по типу остеохондрозу та спондилоартрозу. Правобічна сколіотична деформація осі грудного відділу хребта І ст. Видимих ознак гострого травматичного порушення цілісності кісток черепа не визначається (а.с.23). [INFO] мати позивачки - [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2020 (а.с.21). З матеріалів справи встановлено, що по даному факту 06.06.2020 були внесені відомості в ЄРДР та відкрите кримінальне провадження №12020090160000264 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до заяви [PERSON] від 06.08.2020 (а.с.20), остання зверталась до заступника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про залучення її до провадження як потерпілу. Однак даних про залучення позивачки по даному провадженню в якості потерпілої в матеріалах справи не має, під час розгляду справи не долучено. Як вбачається з копії висновку експерта №63 від 17.08.2020, проведеного на підставі постанови про призначення експертизи слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Кренців В.Т. по КП №12020090160000264 від 06.06.2020, у [PERSON] мались тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма зі струсом головного мозку, гематомою тім`яно- скроневої ділянки справа, синцем на повіках лівого ока та забійною поверхневою раною на верхній повіці лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що викликали короткочасний розлад здоров`я. Синці спричинені дією тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.109-115). У відповідності до копії постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2020, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за№12020090160000264 від 06.06.2020, закрито у зв`язку із відсутністю в діях водія автомобіля марки ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , який керував транспортним засобом та був учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Враховуючи те, що в діях діях водія автомобіля марки ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 КУпАП, пов`язаних з порушенням ПДР, дану постанову направлено начальнику Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності (а.с.14). Як встановлено з постанови суду Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2020, проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232391 від 02.10.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та долучені до нього документи, суд встановив, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107 н.з. [NUMBER] , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв наїзд на [PERSON] , [INFO] , яка в той час знаходилась на узбіччі проїзної частини, тобто йому ставиться в провину порушення правил дорожнього руху, що завдало тілесних ушкоджень потерпілій. При цьому, в даному протоколі відсутні будь-які дані про пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна внаслідок ДТП, що сталася 21.05.2020 за участю [PERSON] . Відсутні такі дані і в постанові про закриття кримінального провадження від 29.09.2020. На підставі вищенаведеного провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрито на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с.10-13). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що являється подругою позивачки, і що їй відомо про те, що мама позивачки допомагала їй по господарству та доглядати дітей. Позивачка доглядала маму після лікування від травм, отриманих від ДТП. Позивачка несла витрати на лікування мами та її поховання. Мама позивачки померла в лікарні, яка причина її смерті їй не відомо. Вімомо про те, що її мамі потрібно було робити операцію на варикоз, її сильно боліли ноги, не могла ходити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що являється двоюрідним братом позивачки. Точна причина смерті тітки йому не відома. Знає, що тітка померла в лікарні, чи проводився розтин тіла йому не відомо. В подальшому надав пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] . Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії); б) наявність шкоди (під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст.1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх значених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, постановою органів досудового слідства прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Крім того, рішенням суду встановлено про те, що в діях відповідача [PERSON] , яке мало місце 21 травня 2020 року в с.Оболоня по вул.Приміська, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до приписів абзацу 1 п. 2 постанови ПВС України від №9 від 24.10.2003 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, оцінюючи вищеописані докази в системному аналізі з вимогами Закону, суд приходить до переконання твердження позивачки про те, що смерть її матері стала наслідком саме від неправомірних дій відповідача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, позивачка, згідно з вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України не довела того факту, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, що є підставою для відшкодування шкоди, а відтак не підтвердила цих фактів належними, допустимими, достовірним й достатніми доказами, визначеними статтями 76-80 ЦПК України. З огляду на викладені обставини та наведені правові норми, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача, оскільки дії відповідача не місять ознак вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що могла стати наслідком смерті потерпілої. Окрім того, на вимогу суду, представника позивача зобов`язано було надати суду медичні документи про причину смерті громадянки [PERSON] . Однак останній суду таких медичнх документів не надав, що з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України позбавляє суд можливості встановити причиновий зв`язок між діями відповідача та понесеною матеріальною (майновою) шкодою позивачем. Разом з тим, суду також не надано доказів того, що в рамках кримінального провадження, яке за даним фактом розслідувалось оорганом досудового розслідування позивача визнавалось потерпілою. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди до задоволення не підлягають за їх недоведеністю. На підставі вище викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.16, 22, 386, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 89, ЦПК України, ст. 9 КУпАП, ст. 14 Закону України "Про дорожній рух», пунктами 1.5, 4.1Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та

Outcome: dismissed