Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту батьківства, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 755/22060/15-ц, яким стягнути з [PERSON] на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5 000,00 грн., а всього 5 487,20 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що апеляційна скарга яка ним була подана на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 рокуу цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту батьківства, в якій він просив змінити дане рішення в частині розподілу судових витрат - залишено без задоволення на тій підставі, що це питання підлягає вирішення шляхом ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України. В судове засідання строни по справі не з'явлись про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту батьківства - задоволено, визнано [PERSON] [INFO] батьком [PERSON] [INFO].; Виключено з актового запису №301 про народження дитини, виданого 29 січня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відомості про батьківство [PERSON] щодо [PERSON] [INFO].; Внесено зміни до актового запису №3 01 про народження дитини [PERSON] [INFO], виданого 29 січня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві а саме: зазначено у графі «батько» [PERSON] [INFO], громадянин України. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року вище зазначене рішення залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, при поданні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], позивачем сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн. на користь УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ), 38012871, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, Код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 31216206700005, код класифікації доходів бюджету 22030001, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 47 від 01.102.2015 року, яка долучена до матеріалів справи.(а.с. 1). Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (що діяв на момент звернення позивача до суду) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного суд вважає, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню, а саме, щодо стягнення з [PERSON] судового збору на користь [PERSON] за вимогу немайнового характеру в розмірі 487, 20 грн. Разом з тим, при винесенні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у справі № 755/22060/15-ц, судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в числі інших, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У судовому засіданні при розгляді вказаної справи позивач просив, у разі задоволення позову, стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Суду надано адвокатське свідоцтво, ордер на надання правової допомоги серія ДН № 00089288 та договір про надання правової допомоги № 22-15/Ц від 18.11.2015 року. Позивачем сплачено адвокату за надання правової допомоги 5 000,00 гривень, що підтверджується квитанціями та розрахунком годин, здійснених адвокатом Гирею М.А. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 5 000,00 грн., суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги.

Outcome: approved