Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

18.08.2015 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, станом на 11 серпня 2015 року, у розмірі 111612 гривень 48 копійок, яка складається з: простроченої до повернення суми кредиту 14036 гривень 40 копійок; прострочених відсотків 3292 гривні 11 копійок; комісії 7122 гривні 50 копійок; плати за пропуск платежів 87161 гривні 47 копійок, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.09.2015 року відкрито провадження по справі на підставі позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON]та призначено попереднє судове засідання. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] будучи незгодною з позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, надала до суду зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору неукладеним, в якому просить суд визнати кредитний договір №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року неукладеним, з підстав того, що за вказаним кредитним договором вона не отримувала жодних коштів та банківських карток. 08 грудня 2016 року в попередньому судового засіданні судом було ухвалено прийняти вказану зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом. Також 08.12.2016 року судом було прийнято ухвалу, якою закінчено проведення попереднього судового засідання та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 лютого 2017 року о 11 годині 00 хвилин. У судове засідання призначене на 08 лютого 2017 року о 11 годині 00 хвилин відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.197,198), про причини неявки суд не повідомили. У звязку з чим, судове засідання було відкладено на 27 березня 2017 року о 11 годині 00 хвилин. У судове засідання призначене на 27 березня 2017 року о 11 годині 00 хвилин відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.209,210), про причини неявки суд не повідомили. У звязку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом [PERSON] та її представника без поважних причин, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору неукладеним - залишено без розгляду. Продовжено розгляд позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у порядку встановленому ЦПК України. У судове засідання призначене на 27 березня 2017 року о 11 годині 00 хвилин представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом було визнано, що відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не зявились до судового засідання будучи належним чином повідомленими, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомляли, у звязку з чим судом було визнано неявки [PERSON] та її представника у вказані судові засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON]підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], [INFO], було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00053896, за умовами якого: сума кредиту становить 18500 гривень 00 копійок; термін повернення кредиту 19 липня 2014 року; процентна ставка 15% річних; комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту; ПР поточний рахунок позичальника №2625450010/040000106961, код банку 380537; рахунок-кореспондент №29093150810315 код банку 380537; правила правила користування платіжними картками фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі банк», затвердженими наказом голови правління №279 від 23.02.2011 року; штраф, передбачений п.4.2 загальної частини договору 25% від суми кредиту; пеня, передбачена п.4.3 загальної частини договору (ставка) 0,50% пеня розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів); адреса для кореспонденції м. Одеса, вул. Танкерна, 13, 1. Відповідно до п.1.1 договору банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, укладений сторонами договір є комплексним, відповідно до положень ст.ст. 3, 6 та 628 Цивільного кодексу України, і містить як норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов'язані з кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем. Пунктом 1.2 передбачено, що банк надає позичальнику грошові кошти («кредит») в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. За умовами вказаного договору також встановлено, що: за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п.3 спеціальної частини договору (номінальна ставка) (п.1.5). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата, у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 спеціальної частини договору (п.1.6). За обслуговування ПР держатель сплачує комісійну винагороду банку згідно з чинними на дату надання послуги тарифами по обслуговуванню поточних рахунків фізичних осіб («тарифи»), а також сплачує всі заборгованості, що виникають у зв'язку з використанням ПР, дотримуючись правил. В день укладення цього договору тарифи доводяться держателю на паперовому носії, про що держатель, робить відповідну відмітку на примірнику банку. В подальшому тарифи доводяться до держателя у встановленому правилами порядку (п.1.8.2). Пунктом 2.4.1, 2.4.2 встановлено, що проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний - 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються позичальником в порядку, передбаченому п.2.5 загальної частини договору. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів (день збільшення доступного залишку коштів на ПР позичальника) та виключається останній день строку остаточного повернення всіх кредитних коштів. Проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у додатку №1 цього договору. Згідно з п.3.3.2 договору банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, позичальник зобовязаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.5 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу Банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Пунктами 4.2, 4.3, 4.5 вказаного договору встановлено, що у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п.3.3.3 загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п.8 спеціальної частини договору. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Сплата позичальником неустойки (штрафу/пені) за цим договором здійснюється в національній валюті шляхом поповнення рахунку-кореспонденту. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на один рік, а саме, з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. 22 лютого 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора, яким продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 19 березня 2018 року (включно). Представником позивача було надано до суду розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що станом на 11.08.2015, заборгованість відповідача за договором банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, складає у розмірі 111612 гривень 48 копійок, яка складається з: простроченої до повернення суми кредиту 14036 гривень 40 копійок; прострочених відсотків 3292 гривні 11 копійок; комісії 7122 гривні 50 копійок; плати за пропуск платежів 87161 гривні 47 копійок. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, у звязку з чим надала до суду зустрічний позов про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору неукладеним, в якому просила суд визнати кредитний договір №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року неукладеним, який в свою чергу ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року було залишено без розгляду. Однак суд приймає посилання [PERSON] у зустрічному позові, як заперечення проти задоволення первісного позову. Так, відповідач та її представник вважали кредитний договір №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року неукладеним, з підстав того, що за вказаним кредитним договором [PERSON] не отримувала жодних коштів та банківських карток. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не надано до суду жодного доказу на підтвердження викладених посилань у запереченнях проти задоволення позову. Крім того посилання [PERSON] про неотримання коштів спростовуються, наданими представником позивача на ухвалу суду про витребування доказів від 02.02.2016 року копіями документів, а саме: - заявами-анкетами на отримання «кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку від 19.07.2011 року, які підписані [PERSON] (а.с.113-120); - договором банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, який підписаний [PERSON] (а.с.98-105); - графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами від 19.07.2011 року, який підписаний [PERSON] (а.с.106); - витягом/тарифами по видачі та обслуговуванню міжнародних платіжних карток для фізичних осіб, які отримують споживчі кредити в ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19.07.2011 року, який підписаний [PERSON] (а.с.126); - повідомленням про умови кредитування за програмами кредитування на поточні потреби без забезпечення та попередній розрахунок за кредитом від 19.07.2011 року, яке підписано [PERSON] (а.с.124,125); - меморіальним ордером №799716 від 19 липня 2011 року, з якого вбачається, здійснення транзакції по перерахуванню коштів ПАТ «ВіЕйБі Банк» на рахунок [PERSON], а саме №2625450010/040000106961,грошових коштів в сумі 18500 гривень за договором банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року (а.с.112); - розпискою [PERSON] від 19.07.2011 року, яка містить її підпис, в якій зазначено, що цією розпискою підтверджується отримання [PERSON] від ПАТ «ВіЕйБі Банк» платіжної картки (а.с.141). Відповідачем [PERSON] не спростовувалось, що у наданих позивачем документах містяться її підписи. Враховуючи вищевикладене, представником позивача доведено, що [PERSON] було отримано грошові кошти зараховані на платіжну картку, яку також було передано відповідачеві у відповідності до умов договору банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року. Під час розгляду справи, представником відповідача було надано до суду заяву про застосування давності, в якій представник зазначив, що у разі встановлення під час судового дослідження матеріалів справи, пропуск позовної давності, застосувати позовну давність й відмовити у задоволенні вимог повністю або частково, в залежності від фактичних обставин справи. Зазначаємо, що надана представником відповідача заява про застосування строків давності, не містить жодного посилання саме на пропуск позивачем позовної давності, а лише містить норми чинного законодавства України. Крім того зазначаємо, що позовну давність регулюють положення\~Глави 19 ЦК України, які вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.2 ст. 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Приймаючи до уваги, що позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, суд зазначає, що до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом застосовується загальна позовна давність тривалістю три роки. Судом встановлено, що: - між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] договір банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, укладений 19.07.2011 року; - строк дії вказаного договору встановлений до 19 липня 2014 року; - позивачем заявлено стягнення заборгованості станом на 11 серпня 2015 року; - позов подано до суду 18.08.2015 року; - позивачем здійснені платежі: щомісячно з серпня 2011 року по липень 2012 року, у жовтні 2012 року, у травня 2014 року, у липні 2014 року. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, у межах встановлених чинним законодавством України строків позовної давності, без його пропуску. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] підлягають задоволенню, стягненню з відповідача [PERSON], у звязку з невиконанням умов договору банківського обслуговування №BLаЖГА00053896 від 19.07.2011 року, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 11 серпня 2015 року у розмірі 111612 гривень 48 копійок. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позивача станом на дату подання позовної заяви до суду, а саме 18.08.2015 року, було звільнено від сплати судового збору відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у редакції яка діяла на час подання позовної заяви, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1116 гривень 12 копійок.

Outcome: approved