Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить звільнити з-під арешту та заборони на відчуження земельну ділянку площею 0,1117 га, кадастровий номер 5123784200:02:002:0639 та житловий будинок загальною площею 369,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позивач вважає, що накладений арешт та заборона відчуження майна порушує його права, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном. В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв"язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1117 га, кадастровий номер 5123784200:02:002:0639 та житловий будинок загальною площею 369,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.08.2014р. на підставі постанови, виданої 18.08.2014р. відділом державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] . Листом від 25.04.2019р. Управлння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомило, що у Овідіопольському районному відділі державної виконавчої служби у 2010 - 2016 роках перебували виконавчі провадження, за якими [PERSON] є боржником та стягувачем. На теперішній час виконавчі провадження завершені. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008р. строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення провизнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Відповідно до положень ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений в праві власності. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. А відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі сукупності зібраних по справі доказів суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Враховуючи викладене та

Outcome: approved