Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.12.2005 року у розмірі 11140,29 грн. При цьому посилається на те, що 20.12.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість, яка частково стягнута за судовим наказом та залишок становить 11140,29 грн., станом на 30.04.2014 року. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.12.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит в сумі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором і відсотках в розмірі 3903,09 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.п. 1, 2, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5, судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Вимог про стягнення з відповідача коштів на підставі ст.625 ЦК України, банком не заявлено. Враховуючи, що за судовим наказом з відповідача стягнуто заборгованість в повному обсязі за тілом кредиту та нарахованими відсотками до 30.11.2008 року, дія кредитних правовідносин між сторонами припинилася і банк втратив право на нарахування та стягнення відсотків, неустойки, тощо, з відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed