Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

24.07.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 921 600 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, підземним машиністом електровоза, підземним гірником очисного забою на Державному виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» , на ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат» та на ПАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступня), які відповідно до акту розслідування від 02.03.2017 р. виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 25.04.2017 р. позивачу при первинному огляді встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 55 % та третя група інвалідності. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває постійний біль та обмеження рухів ніг, постійний біль в кистях рук, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Представник ПАТ за довіреністю [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення згідно яких, у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач пропрацював на підприємсті відповідача лише 2 роки 9 місяців. Правонаступником прав та обовязків шахти «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда», де пропрацював позивач протягом тривалого часу є ПАТ «ЦГЗК». Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.03.2017 року складений на іншому підприємстві, тобто на ПАТ «ЦГЗК», яке є остання підприємство, на якому працював позивач та на якому шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення професійного захворювання у позивача. ПАТ не скоювало ніяких протиправних дій , які б знаходилися у причинному звязку із виникненням професійного захворювання у позивача, позивачем не надано документів, які підтверджують наявність моральної шкоди. Крім того, розмір моральної шкоди розрахований позивачем за методикою [PERSON], висновки якої мають імовірний характер та є науковою рекомендацією, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.17-20, що позивачу 02.03.2017 р. встановлені хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступня) Позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 55 % по вказаним захворюванням, з них 50% по радикулопатії, 5% трудове каліцтво та третя група інвалідності висновком МСЕК від 25.04.2017 р. по 01.04.2018 р. а.с.21-23. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу [PERSON], як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.03.2017р., а.с.17-20, встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступня). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є важкість праці. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 21 рік. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 25.04.2017 р. позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності, коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинен нести роботодавець. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також суд враховує, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача протягом 10 років та крім цього, позивач працював протягом 11 років на іншому підприємстві - ПАТ «ЦГЗК», тобто на підприємстві зі шкідливими та важкими умовами праці. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.17-23, позов [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 921 600 грн. завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПАТ на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial