Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

19.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про виділення їй в натурі її 1/2 частини (однієї другої частини) із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] , що складає 46/100 часток, житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями, а саме виділити їй кімнату 1-5 площею 25,9 кв. м. та кухню 1-4 площею 9,2 кв. м., загальною площею 35,1 кв. м., господарські будівлі - погріб Д, сарай Б та 1/2 частину (одну другу частину) колодязя, визнавши за нею право власності на вказані приміщення та споруди. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за недоотриману нею частки в сумі 3506,90 грн. та понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2018 року вона є власником 1/2(однієї другої частини) від 46/100 часток, житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м. складаються з веранди І - площею 8,8 кв.м., з коридору 1-1 - площею 5,6 кв.м., кімнати1-2 - площею 9,1 кв.м., кімнати1-3 - площею 7,9 кв.м., кімнати1-4 - площею 9,2 кв.м., кімнати1-5 - площею 25,9 кв.м. До будинку приналежні господарські будівлі, а саме сарай - літера Б, вбиральня - літера В, сарай - літера Г, погріб - літера Д, сарай - літера Ж, навіс - літера З, огорожа-№2, колодязь - №4. Також позивач є власником інших 54/100 частин вказаного будинку. Тому вважає, що запропонований нею варіант поділу (виділу) спадкового майна відповідає вимогам закону та інтересам кожної сторони, є найбільш наближений до розміру їх часток у спільному майні, не потребує додаткових переобладнань зі сторони відповідача та проведення судових експертиз. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно вирішити питання поділу (виділу) спільного нерухомого майна не бажає, тому звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх цивільних прав. Ухвалою суду від 25.09.2018 року позовні вимоги в частині виділення позивачу сарая «Б», що належить до господарських будівель житлового будинку [ADDRESS] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за недоотриману нею частки в сумі 3506,90 грн. закрито провадження у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині. 25.09.2018 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в заяві від 18.07.2018 року представник позивача [PERSON] просила розглянути справу без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.48). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, позивача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 280 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками 46/100 частин, житлового будинку [ADDRESS] в рівних частина по 1/2 (одній другій), що підтверджується даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2018 року (а.с.15,16). Згідно із даними технічного паспарту, свідоцтва про право на спадщину за законом витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності дана частина вказаного будинку має загальну площу 66 кв.м. та складається з: веранди І - площею 8,8 кв.м., з коридору 1-1 - площею 5,6 кв.м., кімнати 1-2 - площею 9,1 кв.м., кімнати 1-3 - площею 7,9 кв.м., кімнати 1-4 - площею 9,2 кв.м., кімнати 1-5 - площею 25,9 кв.м. До неї приналежні господарські будівлі загальною площею 127,3 кв.м., а саме сарай - літера Б (площею 12,2 кв.м.), вбиральня - літера В (площею 2,6 кв.м.), сарай - літера Г(площею 41,7 кв.м.), погріб - літера Д (площею 21,7 кв.м.), сарай - літера Ж(площею 38,7 кв.м.), навіс - літера З (площею 10,4 кв.м.), огорожа-№2, колодязь - №4 (а.с.12-14,15,16). Позивач [PERSON] також є власником інших 54/100 частин вказаного будинку та приналежної будівлі - сарая - літера Б, що підтверджується даними договору дарування від 08.11.2001 року (а.с.8). Між сторонами у справі виник спір щодо виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, оскільки частки кожної сторони визначені. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та іншими нормативно - правовими актами. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Об'єктом права спільної часткової власності сторін є 46/100 частин житлового будинку та приналежних до нього будівель. Відповідно до правил ст. 186 ЦК України та з урахуванням роз'яснень в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами та доповненнями) господарські (приналежні) будівлі, слідують за головною річчю (житловим будинком), якщо інше не встановлено законом або договором, та складають одне ціле, тобто в даному випадку 46/100 частин. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст. 361,364 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Крім того, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (із змінами та доповненнями) зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК України ). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Інвентаризаційна вартість 46/100 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 66 кв.м. становить 65346,00 грн., а господарських будівель - 57127,00 грн., що підтверджується даними технічного паспорту, свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2018 року (а.с.14 зворотна сторона,15,16). Позивач просить виділити їй кімнату 1-5 площею 25,9 кв. м. та кухню 1-4 площею 9,2 кв. м., загальною площею 35,1 кв. м., господарські будівлі - погріб «Д» та 1/2 частину (одну другу частину) колодязя, визнавши за нею право власності на вказані приміщення та споруди та припинення право спільної часткової власності позивача. Суд вважає, що дані вимоги слід задовольнити, оскільки вони не суперечать закону, не порушують права співвласників, не заперечуються відповідачем. Позивачу [PERSON] слід виділити кімнату 1-5 площею 25,9 кв. м. , кухню 1-4 площею 9,2 кв. м., загальною площею 35,1 кв. м., та господарські будівлі - погріб «Д» та 1/2 частину (одну другу частину) колодязя, визнавши за нею право власності на вказані приміщення та споруди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути з відповідача судові витрати понесені по сплаті судового збору за пред'явлення даного позову до суду в сумі 704,80 грн., так як вони документально підтверджені, а суд задовольняє вимоги повністю. На підставі наведеного, ч. ч. 1, 2 ст. 358, ст. 361, ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367 ЦК України, ст. 152 ЖК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» , із змінами та доповненнями ,

Outcome: approved