Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Редакція газети «Західний Донбас» в якому просить (відповідно до уточнених позовних вимог від 14.11.2017) стягнути з Комунального підприємства «Редакція газети «Західний Донбас» на користь [PERSON] заборгованість по сумам, що належать працівнику при звільненні за березень 2017 1298,24 грн., квітень 2017 2011,36 грн., загалом у розмірі 3309 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.04.2017 по 14.11.2017 у розмірі 21815,52 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., та судовий збір у розмірі 1280,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2015 року [PERSON] була прийнята на роботу кореспондентом у Комунальне підприємство «Редакція газети «Західний Донбас». 20 квітня 2017 року була звільнена з роботи за угодою сторін. В день звільнення з роботи, відповідач не виплатив всіх належних сум. За умовами\~укладеного трудового\~договору встановлена\~нормальна тривалість\~робочого часу,\~тобто 40\~годин на\~тиждень при\~пятиденному робочому\~тижні. Статтею 8\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2017\~рік» установлено\~у 2017\~році мінімальну\~заробітну плату:\~у місячному\~розмірі:\~з 01\~січня -\~3200\~гривень;\~у погодинному\~розмірі:\~з 01\~січня -\~19,34\~гривні.Таким чином, враховуючи вищезазначені державні гарантії щодо розмірів оплати праці, вважає, що розмір заборгованості по сумам, що належать при звільненні, з урахуванням сплаченого боргу в сумі 5200 грн., складає 3309 грн. 60 коп., виходячи з наступного розрахунку - за березень\~2017\~ 1298,24\~грн.,\~квітень 2017\~ 2011,36\~грн. (по\~день звільнення\~20.04.2107\~включно). Заборгованість за\~час затримки\~розрахунку за\~період з\~21\~квітня 2017\~року по\~14\~листопада 2017\~року -\~21\~815,52\~грн.\~(141*154,72\~грн.),\~виходячи з\~наступного розрахунку:\~лютий 2017\~року -\~20\~робочих днів;\~березень 2017\~року -\~22\~робочих днів;\~умовами трудового\~договору встановлена\~тривалість роб.\~часу 8\~годин на\~день.,мінімальна заробітна\~плата у\~погодинному розмірі\~-\~19,34\~грн.,\~середньоденна заробітна\~плата \~154,72\~грн.Кількість днів затримки розрахунку при звільненні - 141 дн. Також, незаконними діями відповідача, завдано моральну шкоду, яка полягає в явному порушенні законних прав, що в свою чергу спричинило моральні переживання і моральні страждання, які позивач оцінює в 3000 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 1280,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою від 08 вересня 2017 року було відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами суду від 07.12.2017, 18.01.2018, 28.02.2018 було витребувано з Комунального підприємства «Редакція газети «Західний Донбас» докази за клопотанням позивача [PERSON] та її представника, для належного розрахунку заборгованості по заробітній платі, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судове\~засіданняпозивач та представник позивача не зявилися, надали до суду заяву в якій підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити на підставі доводів позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги [PERSON]М у повному обсязі та розглянути справу без її участі. На виконання зазначених вище ухвал суду про витребування доказів належних та допустимих доказів не надала, представником відповідача було надано частину витребуваних документів, але надані накази та штатний розпис не звірені належним чином, не підписані, не містять всіх обовязкових реквізитів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу № 20 від 12.10.2015 [PERSON] прийнято на роботу кореспондентом з 13.10.2015 року, 20.04.2017 року звільнено з посади кореспондента за угодою сторін, наказ № 11 від 20.04.2017, що підтверджується копію трудової книжки, серії АХ № 534768, [PERSON], [INFO], та визнано сторонами по справі. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії I-КИ № 352691 від 21.04.2017 року [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до довідки про доходи від 13.07.2017 року [PERSON], займала посаду кореспондент, з заробітною платою: лютий 2017 2154,57 грн., березень 2017 1175,88 грн., квітень 2017 1434,85 грн. усього 4765,30 грн., середньомісячна зарплата 2069,70 грн., середньоденна 68,99 грн., зазначені суми оспорюються позивачем. На виконання зазначених вище ухвал суду про витребування доказів представником відповідача було надано частину витребуваних документів, але надані накази та штатний розпис не звірені належним чином, не підписані, не містять всіх обовязкових реквізитів. З наданих документів вбачається, що відповідно до наказу від 03.01.2017 про зміну штатного розпису, затверджено штатний розпис з 01.01.2017, кореспондент, оклад 3200,00 грн., ранг 55 грн., в/р 325,50 грн., премія 360 грн., всього 3940,50 грн., гідно витягу з наказу від 31.10.2016 року № 9 про перехід на 4- х денний робочий тиждень, встановлено з 01.01.2017 року 4-х денний робочий тиждень для [PERSON]М з графіком роботи: понеділок, вівторок, середа, четвер, з оплатою за фактично відпрацьований час. Зазначені докази, не можуть бути прийняті судом як належні, достовірні та допустимі в розумінні ст. 77,78,79 ЦПК України. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Відповідно п.6 (абз.5)\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці»\~задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100\~(з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи визнання позову відповідачем в повному обсязі, та те, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем зроблено з розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн., представник відповідача визнала, що позивачу встановлено оклад в розмірі 3200 грн., зазначена обставина в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Щодо встановлення 4-х денного робочого тижня з 01.01.2017, то зазначена обставина позивачем не визнається, позивач наполягає, що відповідно умов трудового договору, умов роботи на підприємстві, позивач працювала при пятиденному робочому тижні, належних та допустимих доказів встановлення 4-х денного робочого тижня відповідачем не надано, та визнано позовні вимоги з розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з пятиденного робочого тижня. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по сумам, що належать позивачу при звільненні за березень 2017 1298,24 грн., квітень 2017 2011,36 грн., загалом у розмірі 3309 грн. 60 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.04.2017 по 14.11.2017 у розмірі 21815,52 грн. (141*154,72 грн.), підлягають задоволенню. В силу\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином законодавство про працю прямо передбачає наявність обов'язку власника або уповноваженого ним органу на відшкодування моральної шкоди у разі порушення законних прав працівника. У п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП\~(набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення,невиплати належних йому грошових сум,виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної(немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Пунктом 9 Постанови встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи те, що дії відповідача призвели до моральних страждань та переживань позивача, викликали втрату нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, так як з часу звільнення сплив тривалий строк, а відповідач не здійснив повного розрахунку, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище, порушив законні права позивача. Таким чином, приймаючи до уваги обсяг моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, визнання позову в повному обсязі відповідачем, суд вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума\~3000 грн. Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню. Оцінюючи в сукупності усі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved