Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] за життя на підставі договору дарування № 2-872 від 24 березня 1997 року, укладеного ним з [PERSON] належало 43/100 будинковолодіння з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на транспортні засоби, грошові вклади та 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачка вказує, що з документів, що знаходяться в спадковій справі № 226 від 22.07.2014 року вбачається, що вона, [PERSON], [INFO], як дружина померлого [PERSON], являється єдиним спадкоємцем першої черги, а відтак має право успадкувати все майно померлого. 10 березня 2015 року нею було успадковано за померлим [PERSON] транспортні засоби та грошові вклади, про що державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 2-650, 2-651, 2-652, 2-653, 2-654. Не дивлячись на те, що вона, [PERSON], є законним власником всього спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка та своєчасно прийняла спадщину після його смерті, державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. своєю постановою від 10.03.2015 року № 290/02-31 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 43/100 будинковолодіння з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS], оскільки, як вважав нотаріус, за життя [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на належні йому 43/100 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], про що йдеться в архівній довідці комунального підприємства Київської обласної ради "Північне бюро технічної інвентаризації" від 13.01.2015 року. Вказує, що з даним фактом вона не погоджується, вважає таку відмову безпідставною. Відповідно до договору дарування № 2-872 від 24 березня 1997 року, [PERSON], матір її чоловіка, подарувала [PERSON] 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]; згідно з цим договором в користування [PERSON] перейшов житловий будинок "Б", дерев'яний, обкладений цеглою, що має 14,5 кв. м. житлової площі, сараї "В", "И","Г", "З", гараж "Д", навіс "Л", вбиральня "Е", 1/2 частини колодязя № 1 та 1/2 частина огорожі. 26 березня 1997 року її чоловік [PERSON] зареєстрував належним чином право приватної власності на 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS], про що свідчить відмітка БТІ на договорі дарування, до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] від 08.01.1997 року було внесено відомості щодо власності [PERSON] на 43/100 частини будинковолодіння. Також вказує, що 12 червня 2003 року рішенням Ірпінського міського суду за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування та розпорядження будинком вирішено визнати за [PERSON] право особистої власності на будинок під літерою "Б" будинковолодіння [ADDRESS], виділивши приміщення 1-1 пл. 6,2 кв. м., 1-2 пл. 4,0 кв. м., 1-3 пл. 7,6 кв. м., 2-1 пл. 6,5 кв. м., 1-4 пл. 3,0 кв. м., сараї "В,И,Г,З", гараж "Д", навіс "Л", вбиральня "Е", 1/2 частини колодязя № 1 та 1/2 частина огорожі, що становить 43/100 частини будинковолодіння № 53. Однак право власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] даним рішенням не оспорювалося, здійснена реєстрація скасована не була, між сторонами встановлено порядок користування та розпорядження будинком, відтак підстави для перереєстрації будинку відсутні. Враховуючи зазначене, [PERSON] на момент настання смерті був власником спірного майна, а відтак дане майно повинно бути передане їй у власність в порядку спадкування за законом. Вважає, що вона, [PERSON], являється законним власником всього спадкового майна померлого [PERSON], а саме 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та користуючись своїм правом як спадкоємець має право на безперешкодне одержання свідоцтва про право власності на спадкове майно. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; визнати за нею, [PERSON] право власності на 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; стягнути судові витрати з відповідача. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача - Ірпінської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду листа, в якому просив розглядати справу в його відсутність за доказами, наявними в матеріалах справи, проти позову заперечує, оскільки до Іріпнської міської ради не заявлено позивачем позовних вимог. Представники третіх осіб - Ірпінської міської державної нотаріальної контори, КП "Північне бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду листи, в яких просили розглядати справу в їх відсутність. В зв'язку із цим суд, враховуючи письмові заяви позивача, представника відповідача та третіх осіб, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], за життя він заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого [PERSON]; інших спадкоємців судом не встановлено. Встановлено, що дружина померлого [PERSON] 22.07.2014 року звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] та в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області була заведена спадкова справа № 226/2014 року до майна померлого [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори Журавель А.М. від 10.03.2015 року № 290/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі на її ім'я Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 43/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], які залишилися після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON], оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував за собою права власності на належні йому 43/100 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 24 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-872 [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 43/100 частини будинковолодіння з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в місті Ірпені по [ADDRESS]; це будинковолодіння складається з житлового будинку "А", саманного, обкладеного цеглою, житлова площа якого - 44,9 кв. м., та житлового будинку "Б", дерев'яного, обкладеного цеглою, що має 14,5 кв. м. житлової площі, зареєстровано земельну ділянку площею 600 кв. м., на якій розміщені : сараї "В","И","Г","З", гараж "Д", навіс "Л", вбиральня "Е", колодязь № 1, загорожа № 2-4; в користування обдарованого переходить житловий будинок "Б", дерев'яний, обкладений цеглою, що має 14,5 кв. м. житлової площі, а також сараї "В,И,Г,З", гараж "Д", вбиральня "Е", 1/2 частина колодязя № 1, 1/2 частина загорожі. На даному договорі дарування є відмітка Ірпінського бюро інвентаризації, з якої вбачається, що за [PERSON] зареєстровано по праву особистої власності 43/100 частини будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування і зареєстровано за № 1758 від 26 березня 1997 року. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2003 року у справі № 2-1387/2003 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування та розпорядження будинком позов задоволено, визнано за позивачкою право особистої власності на будинок під літерою "А" будинковолодіння [ADDRESS], виділивши їй приміщення 1-1 пл. 3,6 кв. м., 1-2 пл. 11,7 кв. м., 1-3 пл. 16,1 кв. м., 1-4 пл. 8,8 кв. м., 1-5 пл. 4,1 кв. м., 1-6 пл. 0,3 кв. м., 1-7 пл. 4,3 кв. м., 2-1 пл. 5,0 кв. м., 2-2 пл. 5,6 кв. м., 2-3 пл. 8,2 кв. м., 2-4 пл. 8,9 кв. м., ІІ пл. 8,5 кв. м., сарай під літерою "К" та "Ж", навіс "М", 1/2 частину колодязя № 1 та 1/2 частину огорожі, що становить 57/100 частини будинку № 53; визнано за відповідачем право особистої власності на будинок під літерою "Б" будинковолодіння [ADDRESS], виділивши приміщення 1-1 пл. 6,2 кв. м., 1-2 пл. 4,0 кв. м., 1-3 пл. 7,6 кв. м., 2-1 пл. 6,5 кв. м., 1-4 пл. 3,0 кв. м., сараї В,"И","Г","З", гараж "Г", навіс "Л", вбиральня "Е", 1/2 частину колодязя № 1 та 1/2 частину огорожі, що становить 43/100 частини будинку № 53. Згідно Архівної довідки, виданої Комунальним підприємством Київської обласної ради "Північне бюро технічної інвентаризації" 13.01.2015 року № 1 згідно матеріалів архівної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на об"єкт нерухомого майна- будинок [ADDRESS] зареєстровано в частинах: 57/100 частин - за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 12 вересня 2003 року Ірпінською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-3211 (дата реєстрації 23 вересня 2003 року); право власності на 43/100 частин не зареєстровано; в матеріалах справи міститься рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2003 року у справі № 2-1387/2003 про визнання права власності на 43/100 частин вказаного вище будинку за [PERSON]. Також зазначено, що станом на момент останньої технічної інвентаризації від 10 грудня 2014 року загальна площа житлового будинку літ. "А" становить 84,8 кв. м., житлова 44,9 кв. м., загальна площа житлового будинку літ. "Б" становить 35,3 кв. м., житлова - 14,5 кв. м.; до складу об'єкту входять сараї літ. "В","Г","Ж","З","И","К" та "Н", гараж літ. "Д", убиральня літ. "Є", навіси літ. "Р" та "М", колодязь № 1, огорожі № 2-5, яма вигрібна № 6, водопровідний колодязь № 7; виявлено самочинне будівництво - господарська будівля літ. "П". Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.04.2015 року, індексний номер документа 36689693, наданого Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції будинковолодіння у складі двох житлових будинків, надвірних будівель та споруд за адресою [ADDRESS]; 43/100 частини будинковолодіння, що належать [PERSON], в БТІ не зареєстровано; інші 57/100 частин даного будинковолодіння зареєстровані за [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються копіями паспорту позивачки, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть, спадкової справи № 226/2014 року до майна померлого [PERSON], Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 23.04.2015 року, Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.04.2015 року, іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що за життя [PERSON] належали на праві власності 43/100 частини будинковолодіння [ADDRESS] з відповідними частинами надвірних споруд. Дані обставини підтверджуються договором дарування від 24 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-872 та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2003 року у справі № 2-1387/2003 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування та розпорядження будинком, яким за [PERSON] визнано право особистої власності на будинок під літерою "Б" будинковолодіння [ADDRESS], виділивши приміщення 1-1 пл. 6,2 кв. м., 1-2 пл. 4,0 кв. м., 1-3 пл. 7,6 кв. м., 2-1 пл. 6,5 кв. м., 1-4 пл. 3,0 кв. м., сараї В,"И","Г","З", гараж "Г", навіс "Л", вбиральня "Е", 1/2 частину колодязя № 1 та 1/2 частину огорожі, що становить 43/100 частини будинку № 53. Оскільки позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], суд вважає, що є підстави для визнання за нею права власності на 43/100 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме на будинок під літерою "Б" будинковолодіння [ADDRESS] з приміщеннями 1-1 пл. 6,2 кв. м., 1-2 пл. 4,0 кв. м., 1-3 пл. 7,6 кв. м., 2-1 пл. 6,5 кв. м., 1-4 пл. 3,0 кв. м., сараї В,"И","Г","З", гараж "Г", навіс "Л", вбиральня "Е", 1/2 частину колодязя № 1 та 1/2 частину огорожі, що становить 43/100 частини будинку № 53, які виділені [PERSON] вищезазначеним рішенням Ірпінського міського суду від 12 червня 2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі ст. ст. 1216-1222, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved