Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса №5700 від 16 жовтня 2015 р. про стягнення з неї заборгованості в розмірі 29315,58 грн. таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач не зявилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Представник відповідача ПАТ комерційний банк «Приватбанк» та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не зявилися, хоча повідомлені були належним чином, про причини неявки суду не сповістили, зважаючи на заяву позивачки та з огляду на подання позивачкою достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 29 315,58 грн., з них: залишок заборгованості за кредитом-7995,67 грн., заборгованість за процентами-15503,91 грн., пеня та комісія-2800,97 грн., штраф-1315,03 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису-1700 грн. Термін, за який провадиться стягнення: з 07.05.2008р. по 31.08.2015р. Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, стягувачем для вчинення виконавчого напису подано заявку на одержання платіжної картки «Кредитка універсальна» з лімітом 8 000грн. На заявці є відмітка про одержання позивачкою 20 травня 2008року. В даній заявці передбачене посилання на умови та правила надання банківських послуг. Відповідно до п.9.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014року ( справа №6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Затаким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виходячи із вищевикладеного, ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено трирічний строк з дня виникнення права вимоги, яке зявилось у нього після закінчення дії платіжної картки, що отримана позивачкою 20 травня 2008 року, Дія картки закінчилася 20 травня 2010р., а за вчинененням виконавчого напису відповідач звернувся у 2015р., тобто через 5 років після виникнення прав вимоги. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач для вчинення виконавчого напису подав тільки заяву на видачу платіжної картки з лімітом 8000 грн., а не передбачену п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» оригінал кредитного договору. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитном та непі у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Крім того, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості , підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідач і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязків учасників правовідносин, а лише перевіряє гаявність необхідних документів. Так само і підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не може встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved