Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла вона, спадкоємиця за заповітом, посвідченим 9 листопада 2017 року секретарем Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області, за реєстром № 4, вступивши в володіння та управління спадковим майном, постійно проживаючи із спадкодавцем. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка, площею 2,4870 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку на бланку ЯБ № 527244 виданого 10 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації. Проте, вказаний правовстановлюючий документ втрачений. На її заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку державний нотаріус Коростенської районної державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не прибула, в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати без її участі (а.с. 2-6). Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув. Ставищенська селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а.с. 62). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). До спадкового майна померлої [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 3224284400:04:002:0028, площею 2,4870 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Гостра Могила, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №527244, виданого 10 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Ставищенської РДА від 15.11.2005 року №529 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010634901842 (а. с. 13). Вартість земельної ділянки становить 42300 гривень (а.с. 17). Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯБ № 5272443 був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті „Древлянський край" від 18 грудня 2020 року (а.с. 16). З копій дублікату заповіту, який має силу оригіналу (а.с. 11), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (12) довідки виконкому Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 25 вересня 2020 року (а.с 15), копій погосподарських книг (а.с. 64-77) встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач - спадкоємиця за заповітом, посвідченим 9 листопада 2017 року секретарем Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області, за реєстром № 4, яка постійно до дня її смерті, [INFO] , проживала та була зареєстрована із спадкодавцею і не заявила про відмову від неї. Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася, спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися (а.с. 27). 25 лютого 2021 року в.о. державного нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Лугина О.І. роз`яснила позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 9). Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається із п. "г" ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною другою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на дану земельну ділянку, а позивач набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] останньої на вказану земельну ділянку, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved