Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

23 жовтня 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Дельта Банк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 32825, 44 грн. та суми судового збору. В позовній заяві зазначав, що 12 лютого 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір № 002-14923-120213, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. з установленим лімітом на день укладення Договору в розмірі 25000 грн., з правом банку самостійно один раз на місяць змінювати розмір ліміту кредиту в межах кредитної лінії без укладання будь-яких нових додаткових угод. У відповідності до Договору, кредитні кошти та власні кошти Держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком. Погашення кредиту, процентів та пені Держатель картки зобов'язався здійснювати щомісяця в строки, визначені правилами. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо строків повернення кредитних коштів, та наявністю станом на 12 серпня 2014 року заборгованості в сумі 32825, 44 грн., просить стягнути її з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги Банка визнав та вказав, що заборгованість виникла через погіршення матеріального стану його сім'ї, просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 12 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір) № 002-14923-120213, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» відкрило держателю картки - [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлено кредитний ліміт на власні потреби в сумі 25000 грн., яку банк має право самостійно переглядати кожного місяця, без підписання додаткових угод (п.1.3). Згідно п. 1.6 Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя картки використовуються для розрахунку за товари, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед Банком за цим договором. Відповідно до п. 2.4, п. 2.5, п. 2.6 Договору Держатель сплачує банку щомісяця проценти за користування кредитними коштами, а також повертає частину кредиту та пеню, у разі порушення зобов'язань. Згідно п. 3.6 Договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами. здійснювати погашення заборгованості у виді обов'язкового мінімального платежу. Пунктом 3.4 Договору, держатель доручив Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за цим Договором та/або кредитними договорами, укладеними сторонами, в тому числі і плати за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені Правилами та Тарифами. Пунктом 5.2 визначено, що Договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (а.с. 4-5). Згідно Тарифів на обслуговування платіжних карток, встановлено проценти за користування кредитними коштами - 36 % річних. Також, відповідно до умов Тарифів - частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 5% від суми використаних коштів станом на день розрахунку. Строки сплати обов'язкового мінімального платежу - щомісяця, у період з 1 по 15 число місяця, наступного за звітним (а.с. 5 зв. бік). Проте відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 12 серпня 2014 року відповідач має заборгованість по кредиту в сумі 32825,44 грн., яка складається з заборгованості по тіло кредиту - 20426,84 грн., прострочене тіло кредиту - 4573,16 грн. та з процентів - 7825,44 грн. (а.с. 10). З цього ж розрахунку слідує, що відповідач припинив виконання умов договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів з жовтня 2013 року. Крім того, оскільки відповідач оплату проводив несвоєчасно та з порушенням строків оплати, то сплачені ним кошти, окрім оплати кредиту та процентів, направлялися на погашення заборгованості з пені відповідно до п.3.7 Договору. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасної сплати обов'язкових платежів за кредитом, а тому, на підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги банка обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст.79, ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 328,25 грн.

Outcome: approved