Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

23.04.2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого 26 вересня 2002 року, з урахуванням договору дарування від 26 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О.: [PERSON] належить - 2/3 частини квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири. У вказаній квартирі, крім позивачів, зареєстрований відповідач, [PERSON], - син позивачів. Фактично в квартирі він не проживає з січня 2014 року. Його майна в квартирі немає, витрати з утримання квартири не несе, за комунальні послуги не платить, ключі від квартири має, переїзд це виключно його рішення. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, добровільно знятися з реєстрації не бажає, порушуючи права позивачів як власників житла. У зв'язку з викладеним [PERSON], [PERSON] просять позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивачі просили про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 вересня 2002 року, з урахуванням договору дарування від 26 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., на праві приватної власності належить: [PERSON] - 2/3 частини квартири, [PERSON] 1/3 частина квартира ( а.с.10). Як вбачається із довідки відділу адресно - довідкової роботи ГУДМВС України в Харківській області від 05.05.2015 року, у квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований син позивачів [PERSON] - відповідач по справі (а.с.33). Як вбачається із акту обстеження від 21.04.2015 року, складеного депутатом Андріївської селищної ради Харківської області Дуб І.О., під час перевірки за фактом реєстрації мешканців квартири [ADDRESS] встановлено, що на вищезазначеній житловій площі зареєстрований син позивачів [PERSON], який з січня 2014 року там не проживає, що також підтверджено свідками-сусідами: [PERSON] і [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім"ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом достовірно встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі більш ніж рік, а саме з січня 2014 року. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки судом встановлена відсутність відповідача [PERSON] в зазначеній квартирі більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного,

Outcome: approved