Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

07 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року на тимчасово окупованій території - в м. Донецьку Донецької області помер її колишній чоловік [PERSON], [INFO], причина смерті - закритий травматичний субарахноїдальний крововилив. За фактом його смерті були видані лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті № 1474 від 17 квітня 2018 року. Оскільки лікарське свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, оскільки [PERSON] є батьком її малолітньої дитини - [PERSON] Тому заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, причина смерті - закритий травматичний субарахноідальний крововилив. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Суду повідомила, що [INFO] року в м. Донецьку помер її колишній чоловік, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2010 року, та який рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.04.2014 року було розірвано. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], на утримання якої померлий сплачував аліменти до травня 2018 року. На теперішній час заявник перебуває у шлюбі з [PERSON] Останній раз вона бачила [PERSON] у квітні 2014 року. З дитиною померлий спілкувався постійно за телефоном, в останній раз приблизно на початку квітня 2018 року. З метою захисту прав дитини, заявнику потрібно свідоцтво про смерть [PERSON] українського зразка. Тому заявник просить встановити факт смерті [PERSON]. Представник заінтересованої особи - Лиманськй міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с. 18). Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він та його дружина [PERSON] є батьками померлого [PERSON], який до теперішнього часу зареєстрований разом з ними за адресою: [ADDRESS]. Син за станом здоров'я був здоровий, працював та фактично мешкав у м. Донецьку. [INFO] року йому зателефонували та повідомили що його син загинув внаслідок удару тупим предметом в область голови. Він звертався до відділу поліції за фактом вбивства сина. Сина було поховано у м. Докучаєвську. Він та дружина займалися похованням. Крім того суду повідомив, що заявник [PERSON] цє його колишня невістка. Самостійно до суду про встановлення факту смерті сина він та його дружина не зверталися. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] Про те що брата вбили [INFO] року у м. Донецьку дізналася від батька. На похованні присутньою не була. Вислухавши пояснення заявника, свідків, перевіривши матеріали справ, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15 квітня 2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України» заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 317 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 листопада 2010 року [PERSON] (дошлюбне прізвище "[PERSON]"), 26 листопада 2010 року уклала шлюб з [PERSON], [INFO], та змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]» (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 вересня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] року народилась [PERSON], її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 квітня 2014 року, шлюб зареєстрований 26.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області між [PERSON], [INFO], уродженцем с. Діброва, Краснолиманського району, Донецької області та [PERSON], [INFO] року народження, уродженкою м. Красний Лиман, Донецької області, - розірвано. Після розірвання шлюбу залишено дружині прізвище "[PERSON]". Рішення суду набрало законної чинності 22 квітня 2014 року (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 червня 2016 року, виданого Краснолиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] 08 червня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що було зроблено актовий запис № 71, та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.10). Заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Таким чином заявник, як колишня дружина [PERSON], який є батьком її малолітньої дитини, має право на звернення до суду з відповідною заявою. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин Заявник підтверджує факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в м. Донецьк Донецької області, копією лікарського свідоцтва про смерть та довідкою про причину смерті № 1474 від 17 квітня 2018 року (а.с.4), виданими Республіканським бюро судово-медичної експертизи так званої Донецької Народної Республіки. Заявник [PERSON] зверталася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням зареєструвати смерть [PERSON], але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 3). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно змісту ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть державного зразку. Суд сприймає надані заявником копії лікарського свідоцтва про смерть та довідку про причину смерті № 1474 від 17 квітня 2018 року (а.с.4), видані Республіканським бюро судово-медичної експертизи так званої Донецької Народної Республіки, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Отже, заявником доведено неможливість одержання свідоцтва про смерть [PERSON] іншим шляхом. Досліджені судом докази у їх сукупності, пояснення свідків, надають суду можливість зробити висновок про те, що заявником обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в м. Донецьку Донецької області, причина смерті - закритий травматичний субарахноідальний крововилив. Відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" заявника звільнено від сплати судового збору. На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved