Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька Анна, [INFO]. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2016 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки Анни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 1500 гривень, по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2016 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання дітей значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки Анни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 гривень по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідно до ч.2\~ст.279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти\~розгляду справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження від\~сторін у\~справі не\~надходили. Від позивача надійшла заява в якій вона позовні вимоги зменшила, просила стягувати аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки Анни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 930 гривень щомісячно, на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, просила проводити розгляд справи за її відсутності. Від відповідача надійшла заява в якій він вказував, що зменшені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 930 гривень, на кожну дитину щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому\~статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4\~статті 206 ЦПК України,\~\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 травня 2018 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька Анна, [INFO], що стверджується дослідженими в судовому засіданні копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-10). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2016 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки Анни, [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 1500 гривень, по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2016 року до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с.4). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1\~ст.184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, запезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2016 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 9 Сімейного кодексу України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 500 гривень на кожну дитину, на тверду грошову суму в розмірі 930 гривень на кожну дитину. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч.6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved