Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

04 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] (далі - спадкодавець). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4821785000:03:000:0607, площею 6,0870 га, розташовану в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя спадкодавець склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно своїй дочці [PERSON] . Однак, в державному акті на право приватної власності на землю IV-MK №044221 власника вказано « [PERSON] », тоді як прізвище спадкодавця - « [PERSON] ». Вказана помилка сталась через неправильний переклад прізвища з російської на українську мови. Після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Державний акт було втрачено ще за життя спадкодавця. В зв`язку з цим, вона звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, та забезпечила участь в судовому засіданні свого представника [PERSON] , який в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи бех його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позовних вимог. Заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] , з урахуванням заяви представника відповідача та третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4821785000:03:000:0607, площею 6,0870 га, розташовану в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно своїй дочці [PERSON] . Однак, в державному акті на право приватної власності на землю IV-MK №044221 власника вказано « [PERSON] », тоді як прізвище спадкодавця - « [PERSON] ». Вказана помилка сталась через неправильний переклад прізвища з російської на українську мови. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " зазначено, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України (п. 6 ч.1 ст.315 в редакції від 03.10.2017 року) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Факт належності спадкодавцю [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю IV- [NUMBER] , виданого на ім`я " [PERSON] ", 22 лютого 1999 року на підставі рішення Ставківської сільської Ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: 1) даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] , де індивідуальні дані спадкодавця вказано як « [PERSON] » (а.с. 11); 2) списком громадян, яким передані в натурі земельні частки (паї) в приватну власність із земель КСП «Нива» Веселинівського району Миколаївської області, де під №36 значить гр. « [PERSON] » (а.с. 21); 3) довідкою Ставківської сільської ради №43/02-03 від 03.03.2020 року, відповідно до якої на території сільської ради за період часу з грудня 1998 року по березень 1999 року проживала та була зареєстрована одна особа з прізвищем, ім`ям та по батькові « [PERSON] ». Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту належності спадкодавцю державного акту на право приватної власності на землю доведена та підлягає задоволенню. Після смерті матері позивач звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Матеріалами спадкової справи №7/2018 встановлено, що спадкодавець [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно позивачу; позивач [PERSON] прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву нотаріусу. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до заповіту (а.с. 18) [PERSON] заповіла все налейжне їй майно позивачу - [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняла спадщину відповідно до заповіту, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, та що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved