Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати кредитний договір №401587862 від 23.02.2014 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» недійсним. В обґрунтування позову зазначає, що 23.02.2014 року між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір №401587862, договір на використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, специфікація та договір на виготовлення ПВХ конструкцій. В момент підписання договору споживчого кредиту позивач не усвідомлювала факту, що укладає договір з банком, оскільки не має юридичної освіти, [PERSON] її запевнив, що укладається договір по безвідсотковій розстрочці для оплати вартості виготовлення конструкцій ПВХ. Також зазначає, що умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для оплати / часткової оплати товарів згідно з переліком, що вказаний в специфікації №401587862 від 23.02.2014 року або листі-гарантії до цього договору від 23.02.2014 року у загальній сумі 11237,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] Договір №401587862 від 23.02.2014 року та Договір на використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 23.02.2014 року не містять підпису уповноваженої особи Банку. За наслідком укладення договорів жодного товару придбано та отримано не було. 27.03.2014 року позивач звернулась з письмовою заявою до ПАТ «Альфа-Банк» з вимогою про розірвання кредитного договору №401587862 від 23.02.2014 року. Листом №28941-23.1-б/б позивачем було отримано відповідь Банку, відповідно до якої останньому не відомо причини невиконання партнером взятих на себе зобов'язань, запропоновано звернутись до правоохоронних органів. Позивач звернулась до правоохоронних органів стосовно дій [PERSON] Зазначає, що внаслідок недобросовісних дій сторони за договором від 23.02.2014 року, які полягали в тому, що [PERSON] не будучи представником ПАТ «Альфа-Банк», не надав позивачу можливість ознайомитись з договором, надав неповну та неправдиву інформацію про правову природу правочину, шляхом обману у позивача було недобросовісно сформовано внутрішню волю до укладення оспорюваного правочину, що є підставою для визнання даного кредитного договору недійсним. Позивач у судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за участі її представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, підтвердила обставини, викладені у позові. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі представника ПАТ «Альфа-Банк». Надав заперечення на позов, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору №401587862 та уклали його 23.02.2014 року. Позивач була ознайомлена з умовами зазначеного правочину, про що свідчить наявність у неї примірника договору. ПАТ «Альфа-Банк» виконало істотні умови кредитного договору, надав кредитні кошти в сумі 12280,87 грн. Договір містить факсимільне відтворення підпису та печатки, погодження на використання яких надала позивач. Просить застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явились, в силу вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України були належним чином повідомлені. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. На підставі ч. 1 ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України - однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є відповідність правочину вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину передбачені ст. 203 ЦК України: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2017 року у справі №213/966/16-ц (набрало законної сили 24.02.2017 року) встановлено, що 23.02.2014р. між ПАТ Альфа-Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №401587862, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 12280,87грн., які згідно п.2.5 цього договору кредит надається для оплати товарів згідно специфікації №401587862 в сумі 11237 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON]; крім того сплачено страховий платіж та комісійну винагороду банку. Процентна ставка 0,1% річних. Комісійна винагорода за надання кредиту 8,5 %, та за управління кредитом. Позивач виконав умови договору, та перерахував ФОП [PERSON] 11237 грн. Відповідач погодилась з умовами договору, про що свідчить її підпис у договорі. Позивачем зазначено, що вона нібито не мала можливості ознайомитись з договором, їй було надано неповну та неправдиву інформацію про правову природу правочину, шляхом обману у позивача було недобросовісно сформовано внутрішню волю до укладення оспорюваного правочину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач вказує, що в момент підписання договору споживчого кредиту вона не усвідомлювала факту, що укладає договір з банком, але судом встановлено, що позивачка підписала договір споживчого кредиту №401587862 від 23.02.2014 року, який має чітку назву «КРЕДИТНИЙ ДОГОВІР», сторонами договору зазначено ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Підпис позивача свідчить про те, що вона погодилась з умовами зазначеного договору. Відповідно до п.5 кредитного договору №401587862 від 23.02.2014 року підписанням цього договору позичальник (позивач) підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, а також загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які йому роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний; що позичальник (позивач) отримала свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення. В порушення ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо недійсності правочину. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 257 ЦК України передбачено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позивачем 30.05.2017 року поштою було направлено до суду позов про визнання недійсним кредитного договору №401587862 від 23.02.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, судом встановлено, що на день звернення позивача до суду сплив строк позовної давності. ПАТ «Альфа-Банк» заявлено про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed