Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 261,75 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи від загального захворювання довічно, з ураженням опорно-рухового апарату, з частковою втратою рухової активності. 17.06.2015 року позивач замовив через відповідача у ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» сидіння для ванни, модель «Стоїк-14НМ013». 15.07.2015 року позивачу було сформовано направлення для забезпечення його відповідним сидінням. Однак, доставка останнього відбулась не у визначені законом сорок днів, а майже через три роки. В березні-квітні 2017 року позивач неодноразово звертався в письмовому та в усному вигляді, зокрема, до Міністра соціальної політики та керівника ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» щодо вжиття негайних заходів для забезпечення його сидінням для ванни, однак, направлення сформоване відповідачем в 2015 році виявилось не актуальним. 20.07.2018 року відповідач скасував попереднє направлення та видав нове для забезпечення позивача допоміжним засобом особистої гігієни, і 14.08.2018 року позивач отримав замовлення. В зазначений період позивачем було витрачено 261,75 коп. на листування з відповідними органами з метою вжиття заходів щодо надання йому необхідного засобу, а тому позивач вважає, що вказана сума в якості відшкодування матеріальної шкоди має бути стягнута з відповідача. Крім того, позивач вказує, що в період очікування йому було завдано моральних страждань неправомірними діями відповідача, був порушений його нормальний спосіб життя, оскільки, він був вимушений докладати додаткових зусиль. Моральна шкода позивачем була оцінена в розмірі 100000,00 грн. та вказану суму позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2018 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві. Одночасно, вказала, що відповідач є неналежним у даному спорі, останнім, були вжиті всі можливі заходи, які входили до кола його повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявкою про забезпечення технічним засобом реабілітації, оскільки є інвалідом 2 групи, та а також 15.07.2015 року із заявою про взяття на відповідний облік (а.с.61, 62). 15.07.2015 року відповідачем було сформоване направлення № 8163/2 для забезпечення позивача допоміжними засобами для особистої гігієни. Строк дії направлення 11.06.2017 р. (а.с.63), а також в цей же день відповідач направив зазначене направлення до ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації», про що свідчить відповідний супровідний лист управління (а.с.64). В березні-квітні 2017 року позивач неодноразово звертався в письмовому та в усному вигляді, зокрема, до Міністра соціальної політики та керівника ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» щодо вжиття негайних заходів для забезпечення його сидінням для ванни, на що витратив кошти в сумі 261,75 грн. Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 року № 321 (в редакції, чинній на час звернення позивача в 2015 році), технічні та інші засоби реабілітації, призначені для безоплатного забезпечення осіб з інвалідністю виготовляються, постачаються і ремонтуються підприємствами, які відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством соціальної політики України. Відповідно до п. 53 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час звернення позивача в 2015 році), забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міністерством соціальної політики України. Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти Фонду соціального захисту інвалідів з метою перерахування їх підприємствам, що виконали індивідуальні заявки осіб з інвалідністю на виготовлення технічних та інших засобів реабілітації. Перерахування бюджетних коштів здійснюється на підставі актів приймання-передачі робіт (надання послуг), а також на підставі рахунку підприємства на оплату. Судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача в Порядку, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 05.04.2012 року була відсутня норма, якою було передбачено, що забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації особи з інвалідністю здійснюється підприємством не пізніше 40 робочих днів з дати укладення договору, цю норму було внесено постановою Кабінету Міністерства України № 238 від 14.03.2018 року. Із внесенням зазначеною постановою змін до системи забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, позивачу було змінено направлення на забезпечення сидінням для ванни від 15.07.2015 року № 8163/2, строк дії якого закінчився 11.06.2017 року та оформлено нове направлення від 20.07.2018 року № 37414016/2018/216. Відповідно до п. 53 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, переліків таких засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 року № 321. В редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 року № 328, бюджетні кошти перераховуються підприємствам органом соціального захисту населення: 1) після забезпечення особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи протезами верхніх та нижніх кінцівок, ортезами шарнірними на нижні кінцівки на підставі: актів приймання-передачі робіт (надання послуг), підписаних особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю, іншою особою або їх законними представниками, керівником (уповноваженою ним особою) підприємства та органом соціального захисту населення; рахунка підприємства на оплату, в якому зазначаються витрати, пов'язані з виготовленням індивідуального засобу реабілітації, його демонтажем, крім вартості комплектувальних виробів і матеріалів, що можуть бути повторно використані, та інших документів, зазначених у пункті 37 цього Порядку; 2) після забезпечення особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи кріслами колісними на підставі: актів приймання-передачі робіт (надання послуг), підписаний особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю, іншою особою або їх законними представниками, керівником (уповноваженою ним особою) підприємства та органом соціального захисту населення; рахунка підприємства на оплату; 3) після забезпечення особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи технічними та іншими засобами реабілітації (крім протезів верхніх та нижніх кінцівок, ортезів шарнірними на нижні кінцівки та крісел колісних); надання послуг з післягарантійного ремонту технічних та інших засобів реабілітації, надання реабілітаційних послуг на підставі: актів приймання-передачі робіт (надання послуг), підписаний керівником (уповноваженою ним особою) підприємства та органом соціального захисту населення, до яких додається витяг з реєстру про видані особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, іншим особам технічні та інші засоби реабілітації за формою, затвердженою Мінсоцполітики; рахунка підприємства на оплату. Оплата технічних та інших засобів реабілітації, послуг з їх післягарантійного ремонту, реабілітаційних послуг здійснюється за фактично виконані роботи, надані послуги не пізніше 14 робочих днів з дати надходження до органу соціального захисту населення акта приймання-передачі робіт (надання послуг) у межах граничної ціни, а у разі її перевищення - за рішенням Мінсоцполітики на підставі рекомендацій робочої групи із забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації, яка утворена при Мінсоцполітики. Для виплати компенсації Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів з урахуванням поданих пропозицій зазначеного Фонду з метою перерахування їх органам соціального захисту населення. Компенсація виплачується органами соціального захисту населення шляхом поштового переказу або перерахування коштів на особисті банківські рахунки осіб з інвалідністю та законних представників дітей з інвалідністю, постраждалих внаслідок антитерористичної операції. Особам, які не мають законних представників і не можуть самостійно пересуватися у зв'язку з хворобою, компенсація виплачується тільки за разовими дорученнями шляхом поштового переказу. Виплата компенсації здійснюється на підставі фіскального чека, який підтверджує придбання виробу у підприємства, що відповідає кваліфікаційним вимогам. Виплата компенсації за спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією здійснюється на підставі фіскального чека. Виплата компенсації за допоміжні засоби для особистої рухомості, переміщення та підйому; спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією; протези молочної залози, ліфи для кріплення протезів молочної залози, в тому числі спеціальні ліфи для занять фізичною культурою і плаванням (купальник), ортези на верхні кінцівки, зокрема компресійні рукави при лімфодемі; друге крісло колісне здійснюються на підставі фіскального чека, що підтверджує придбання виробів, передбачених додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 р. № 321 "Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, переліків таких засобів", особою з інвалідністю, законним представником дитини з інвалідністю, постраждалим внаслідок антитерористичної операції за фактичною вартістю виробу, у розмірі не вище граничної ціни засобу, встановленої Мінсоцполітики згідно з черговістю. Порядок взаємодії Мінсоцполітики та Фонду соціального захисту інвалідів із забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації затверджує Мінсоцполітики. 20.07.2018 року відповідачем було повторно сформовано направлення № 37414016/2018/216 для забезпечення позивача протезними виробами, а саме: допоміжними засобами особистої гігієни (сидіння для ванни) для забезпечення його відповідним сидінням. Строк дії направлення до 26.06.2019 року (а.с.21) 13.08.2018 року позивачем було подано до ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» анкету для індивідуального підбору технічних засобів реабілітації (а.с.36), та в цей же день позивач отримав замовлення, про що свідчить акт прийому-передачі № 3196-0818 (а.с.37). Відповідно до договору № 37414016/2/2018/66 від 27.08.2018 року, укладеному між відповідачем та ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації», останнє зобов»язалось здійснити забезпечення осіб з інвалідністю малою механізацією на підставі оригіналів направлень, а відповідач зобов»язався оплатити підприємству фактичну вартість відповідних засобів реабілітації (а.с.66). 03.09.2018 року між відповідачем та ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» було підписано акт приймання-передачі робіт (надання послуг), відповідно до якого ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» забезпечило позивача необхідним засобом та вартість робіт склала суму в розміі 955,00 грн. (а.с.69). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз»яснень, викладених в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи з приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано майнову та моральну шкоду. Зобовязання відшкодувати майнову та моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами те, що саме в зв»язку з неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки, як встановлено судом, - відповідач виконав вимоги встановленого Порядку на час звернення позивача в межах своєї компетенції. Позивачем зазначається, що він неодноразово звертався, зокрема, до Міністерства соціальної політики України та ТОВ «Світ Літньої Людини та Реабілітації» з метою вжиття негайних заходів для забезпечення його необхідним технічним засобом, однак, ці звернення були проігноровані та технічний засіб ним було отримано лише в 2018 році. Однак, суд звертає увагу позивача на те, що зазначені установи та підприємство до участі у справі, в якості відповідачів, - залучені не були та будь-яких позовних вимог позивачем до них в ході розгляду справи не пред»явлено. На думку суду, відповідач в даному спорі - Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації є неналежним, та доказів неправомірності його дій (бездіяльності), якими завдано шкоду позивачу, - матеріали справи не містять, як і не містять позовних вимог до установ та організацій, до яких, зокрема, звертався позивач з метою прискорення надання йому технічного засобу та до компетенції яких входить належне виконання вимог закону та Порядку, а тому, суд, зважаючи на неможливість виходу за межі позовних вимог та залучення до участі у справі з власної ініціативи належних відповідачів, вважає, що позов до відповідача є необгрунтованим. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено наявність неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, причинно-наслідкового зв"язку між діями (бездіяльністю) відповідача та шкодою, заподіяною позивачу, суд вважає, що в даному спорі відсутні підстави для відшкодування відповідачем, як матеріальної, так і моральної шкоди, в зв»язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Так як, позивач, як інвалід 2 групи, - звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed