Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

27.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з обумовленим позовом до відповідача [PERSON], в якому після його уточнення просила стягнути з відповідача кошти (аліменти ) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син: [PERSON], який проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 600 грн. 00 коп. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 24.04.2008 року. Відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Виходячи з наведеного та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Так, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 ст. 184 СК України. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". При визначенні розміру аліментів, в тому числі в твердій грошовій сумі, за правилами ст. 182 СК України, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене, відповідно до наданих сторонами доказів, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України стягнення аліментів присуджується з дати подачі до суду позовної заяви, тобто з 27.05.2014 року. В силу положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved