Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2015р. по справі № 447/295/15-ц з нього щомісячно стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/2 частки від доходу, починаючи з дня звернення до суду - з 09.02.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі даного судового рішення 03.04.2015р. відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 12.05.2015р. звернено стягнення на його заробітну плату. 12.05.2015р. відповідач передала дітей йому на виховання та поїхала у невідомо напрямку. Таким чином, відповідачка самоусунулась від обов'язку матеріально забезпечувати дітей. Натомість, грошові кошти, які він сплачував в якості аліментів на дітей, відповідач витрачала на власні потреби, а не на потреби дітей. Починаючи з 12.05.2015р., вихованням та матеріальним забезпеченням дітей він займається самостійно. У зв"язку із вказаними обставинами просить звільнити його від сплати аліментів. Позивач в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 140,180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України один з батьків може бути звільнений від сплати аліментів тільки за рішенням суду. З аналізу норм ст. 181 СК України слідує, що аліменти як спосіб виконання батьками обов'язку утримання дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина за умови, що другий з батьків уникає добровільного виконання цього обов'язку. Судом встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2015р. по справі № 447/295/15-ц з [PERSON] щомісячно стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/2 частки від доходу, починаючи з дня звернення до суду - з 09.02.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №772 від 22.05.2015р. виданою виконавчим комітетом Берездівецької сільської ради, Миколаївського району Львівської області, та актом комісії Берездівецької сільської ради від 18.05.2015р., складеним в присутності сусідів. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підставний, оскільки діти проживають з батьком, окремо від матері, перебувають на повному його утриманні, а тому позов слід задовольнити та звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved