Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з сином та визначення графіку зустрічей, треті особи - служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації, служба у справах дітей Бердянської міської ради, посилаючись на те, що з відповідачкою він перебував у шлюбі з вересня 2010 року по листопад 2013 року, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний він. Після припинення їх стосунків, малолітній син в силу віку залишився проживати з матір'ю. Однак з липня 2013 року відповідачка не дає йому спілкуватися і бачитися з сином і всіляко перешкоджає в цьому. Син росте і він хоче спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні і розвитку, бажає проводити більше часу з ним, мати можливість спільно відпочивати, аліменти виплачує регулярно, веде здоровий спосіб життя. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитися з сином відповідачка відмовляє. Просить суд зобов"язати відповідачку усунути і не чинити йому перешкоди у вихованні і спілкуванні з сином, а також встановити наступний порядок здійснення його батьківських прав відносно сина, а саме: надати йому можливість спілкуватися з сином кожну суботу місяця з 12:00 год. до 17:00 год. на території матері в її присутності або ж за домовленістю з нею на нейтральній території і без її присутності; надати можливість спілкуватися з сином по чотири години в день народження сина 14 червня, в новорічне свято 31 грудня і різдво, Великдень та інші державні свята, щорічно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінив позовні вимоги, в яких просив усунути і не чинити йому перешкоди у вихованні і спілкуванні з сином та надати можливість спілкуватися з сином [PERSON] кожен понеділок і п'ятницю місяця з 16:00 год. до 19:00 год. на території матері в її присутності або ж за домовленістю з нею на нейтральній території і без її присутності; надати можливість спілкуватися з сином по чотири години з 15:00 год. до 19:00 год. в день народження сина 14 червня, в новорічне свято 31 грудня і різдво, Великдень та інші державні свята, щорічно на території матері в її присутності або ж за домовленістю із нею на нейтральній території і без присутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації, Шестак В.В. не заперечувала проти встановлення запропонованого позивачем графіку спілкування з дитиною, вказала на те, що батьки добровільним шляхом врегулювали виниклий конфлікт, що виник з приводу виховання сина. Представник третьої особи - служби у справах дітей Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та не заперечув проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, позивач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як свідчать характеристики, позивач [PERSON] за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.7). Згідно висновку органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріу польської міської ради Донецької області, наданому по суті вирішення спору, приймаючи до уваги фактично доказаний правовий зв'язок між батьками та дітьми, поважаючи регламентоване законодавством право матері на виховання дитини та рівні права і обов'язки батьків по відношенню до дитини, орган опіки та піклування Орджонікідзевської райадміністрації не виявив фактів та обставин, які б робили неможливим задоволення позовних вимог [PERSON] З метою прийняття відповідного рішення з максимальним урахуванням прав та законних інтересів дітей остаточне рішення по суті зазначених у позові вимог вважають за доцільне залишити на розсуд суду. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Згідно ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування і дослідження інших обставин справи. Як зазначено у ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402 дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст.151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст.153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Згідно ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Оскільки визнання позову відповідачкою [PERSON] є безумовним, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов повністю з урахуванням досягнутого сторонами порядку здійснення позивачем батьківських прав відносно сина.

Outcome: approved