Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування вимог позивачка покликається на те, що 17 червня 2008 року між нею та відповідачем зареєструвано шлюб. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2016 р. шлюб між ними розірвано, син залишився проживати з нею. Вона має намір щорічно, в канікулярний період між навчаннями у школі, до досягнення повноліття, забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] в країнах ближнього та дальньго зарубіжжя, а саме, в країнах Південної Азії та Південно-Східної Азії та Шенгенської угоди для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням оформити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тичасовий виїзд дитини за кордон, останній відмовляється надати такий дозвіл. Уточнивши позовні вимоги, просить суд, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька в канікулярний період до досягнення дитиною шістнадцяти років. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, де просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що надаючи згоду на виїзд сина [PERSON] за кордон, він як батько дитини повинен знати в яку країну та на який період буде виїзд за межі України. Вважає, що дозвіл на виїзд дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду модже бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа - Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації представника в суде засідання не скерувала, жодних заяв щодо подальшого руху справи до суду не подано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 17 червня 2008 року зареєстрували шлюб. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2008 року (а.с. 8). Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2016 р. шлюб між позивачкою та відповідчем розірвано, син залишився проживати з матір'ю. Позивачка має намір щорічно, в канікулярний період між навчанням у школі, до досягнення сином шістнадцяти років, забезпечити йому повноцінний відпочинок в країнах ближнього та дальньго зарубіжжя, а саме, в країнах Південної Азії та Південно-Східної Азії та Шенгенської угоди для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням оформити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тичасовий виїзд дитини за кордон, останній відмовляється надати такий дозвіл. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для поїздок за кордон, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ. Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до п.3, п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою КМ України від 27.01.1995 року №57 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, виїзд дитини за кордон відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти її оздороваленню та загальному розвитку. На підставі викладеного та

Outcome: approved