Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.07.1988 року по 08.04.2011 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 12.02.2011 року йому встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності, та 18.12.2013 року підтверджено довідкою МСЕК. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 88 від 14.10.2010 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці вона хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача Гоч В.М. позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов позивача обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.07.1988 року по 08.04.2011 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6). 14.10.2010 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 88 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу (а.с.7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень П ст. токсикоз-пилової етиології у фазі загострення, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів надлопаткової області і передпліч, двосторонній плече-лопаточний периартроз, деформований остеоартроз правого ліктьового суглоба і обох променезап'ястних суглобів зі стійким больовим синдромом з обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії комбінованої вібрації, інфрачервоного випромінювання, підвищеною температурою, фізичним перенапруженням і вимушеної робочої пози. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем (III ст.) зниження слуху професійного характеру від дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). Виразкова хвороба 12 п.-кишки, не активна фаза. НЦЦ по гіпотонічному типу. РОХП з полірадикулярним синдромом. Анизометропія, міопія слабкого ступеня, складний міопічний астигматизм лівого ока. (Супутній діагноз). (а.с. 7) Згідно довідки МСЕК від 21.12.2011 року позивачу встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності, та 18.12.2013 року підтверджено втрату працездатності та інвалідність (а.с.8-9). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 9 000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання.

Outcome: partial