Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі із 14.06.1997р. по 15.01.2015р. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON],Є [INFO] 18 грудня 2008р. [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], який був зареєстрований на імя [PERSON] 23.05.2015р. вищевказаний автомобіль був перереєстрований на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 460758, виданої ТОВ «СіДіЖі Трейд» на батька [PERSON] [PERSON] та був виданий тимчасовий реєстраційний талон ДАР № 516445, який 05.09.2014р. замінено на свідоцтво про реєстрацію СХХ № 382167 на імя [PERSON] Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені з кінця березня 2014 року. Позивач [PERSON], дізнавшись про переоформлення автомобіля марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] на імя батька [PERSON]І звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації за частку у спільній сумісній власності подружжя. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним. Зазначені зустрічні позови ухвалами суду обєднані із первісним позовом в одне провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не визнали, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач [PERSON] з метою уникнення розподілу їх спільного майна (автомобіля) уклав фіктивний договір із своїм батьком [PERSON], внаслідок якого був переоформлений автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] без передачі будь-яких коштів [PERSON] [PERSON] Крім того, зазначеним автомобілем постійно користується [PERSON], а не його батько [PERSON] Позивач також не отримувала коштів в сумі 65\~000 грн. та ці кошти не використовувалися в інтересах сімї, так як їх фактично не було, а тому у неї відсутні будь-які зобовязання, щодо повернення грошових коштів [PERSON] Вона також вважає, що будь-які підстави відсутні для визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, оскільки вона, як співвласник спірного автомобіля не давала як письмової так і усної згоди на відчуження автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя та цей автомобіль був переоформлений [PERSON] на свого батька в період, коли їхня сімя фактично вже не існувала, але вони ще перебували у зареєстрованому шлюбі. У задоволенні зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] вона просить відмовити. Позивач [PERSON], в обґрунтування заявленого позову пояснила, що їхня сімя із [PERSON] існувала із червня 1997 р. по кінець березня 2014р., а шлюб був розірваний за рішенням суду 15.01.2015р. В грудні 2008р. вони із [PERSON] за їхні спільні кошти та кошти її матері [PERSON] придбали автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], який був оформлений на імя відповідача [PERSON] Про переоформлення автомобіля [PERSON] на батька [PERSON] вона дізналася в листопаді 2014р. Цей договір купівлі-продажу вона вважає, що є фіктивним та укладеним лише з метою уникнення [PERSON] поділу спільного сумісного їх майна, а саме автомобіля, і не був направлений на реальне його відчуження та не були отримані [PERSON] від батька будь-які кошти за продаж автомобіля та [PERSON] продовжує на даний час користуватися цим автомобілем. Вона на продаж (переоформлення) їхнього автомобіля згоди в письмовій формі не надавала, як не було її усної згоди на відчуження автомобіля, грошей також вона не отримувала. Автомобіль не відчужувався в інтересах сімї, спільного в неї бюджету із [PERSON], починаючи із квітня 2014р. не було. Просить визнати недійсним правочин, а саме договір купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], що оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 460758 від 23.05.2014р. та укладений між [PERSON] та [PERSON] без застосування наслідків недійсності правочину. Просить визнати автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] їхньою із [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя та стягнути із відповідача на її користь компенсацію вартості ? частини від вартості автомобіля, що складає 107\~550 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, тим самим проігнорували ухвали суду від 20.05.2015р. про дачу особистих пояснень. Від отримання судових повісток відмовлялися, внаслідок чого рекомендовані листи поверталися до суду по закінченню терміну зберігання. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] був відчужений сторонами під час шлюбу, на що була усна згода позивача [PERSON], отримані від реалізації кошти в сумі 130\~000 грн. вони використали в інтересах сімї, це було їхнє спільне рішення, так як на той час [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Крім того, він пояснив, що на відчуження автомобіля не є обовязковою згода іншого із подружжя в письмовій формі, була усна згода позивача [PERSON] Даний правочин не підлягає обовязковій державній реєстрації та нотаріальному посвідченню, а тому він вважає, що цей правочин є дійсним. У задоволенні позову [PERSON], представник [PERSON] просить відмовити та задовольнити зустрічний позов визнати правочин дійсним. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав повністю та підтримав зустрічний позов [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину та просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 65\~000 грн. Детальних обґрунтувань зустрічного позову та заперечень щодо первісного позову не надав в судовому засіданні внаслідок неявок в судове засідання та відмови від отримання судових повісток, які поверталися до суду по закінченню терміну зберігання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач [PERSON] є її дочкою. У 2008р. на придбання автомобіля вона дала кошти в сумі 30\~000 грн. В кінці березня 2014р. [PERSON] їй повідомила, що вона не може більше спільно жити із [PERSON] та що сімї в них фактично вже немає. Вона також говорила [PERSON], що будуть ділити автомобіль. Із серпня 2014р. [PERSON] проживає у її квартирі по вул. Шевченка в м. Золотоноша. [PERSON] обманним шляхом переоформив автомобіль на свого батька, про що її дочка дізналася у листопаді 2014р. Будь-яких коштів за автомобіль [PERSON] не надав [PERSON] Номерні знаки на автомобіль при його переоформленні на батька не були змінені та цим автомобілем постійно і на даний час користується [PERSON], а не його батько. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, свідка, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] до задоволення не підлягають виходячи із наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частина 5 ст. 203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Із облікової картки приватного транспортного засобу від 18.12.2008р. вбачається, що первинна реєстрація автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] була здійснена на імя [PERSON] із правом керування [PERSON] (а.с. 21). Із облікової картки № 40223267 від 23.05.2014р. на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] вбачається, що даний автомобіль перереєстрований на підставі довідки рахунку серії ВІА № 460758, виданої ТОВ «СіДі Трейд» на [PERSON], [INFO] та виданий тимчасовий толон ДАР № 516445 (а.с. 22-23). Із довідки-рахунку серії ВІА № 460758 від 23.05.2014р. слідує, що вартість автомобіля становить 130\~000 грн. та що розрахунок за автомобіль безпосередньо проводиться між продавцем і покупцем (а.с. 24). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представники відповідно [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не надали письмових доказів, які б стверджували фактичну передачу коштів від покупця до продавця, тобто сторонами не вчинено реальних дій, які б свідчили про виконання такого правочину, а саме договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, позивач [PERSON] в судовому засіданні показала, що після переоформлення їхнього спільного автомобіля [PERSON] продовжує ним користуватися, постійно керує цим автомобілем, тобто продовжує ним володіти. Зазначену обставину в судовому засіданні не заперечував представник [PERSON] [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що у сторін правочину продавця [PERSON] та покупця [PERSON] умисел реально не був спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків щодо автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], який фактично не був переданий покупцю [PERSON], а тому такий правочин (договір купівлі-продажу автомобіля) суд визнає фіктивним та, як наслідок його фіктивності, - такий правочин є недійсним. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де зазначено, що якщо сторонами правочину не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину (фіктивного), суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. За цих обставин, суд не застосовує наслідків недійсності правочину, передбачених законом. Суд вважає, що за вищенаведених обставин, є недоведеними позовні вимоги за зустрічними позовами [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину, а саме стягнення із [PERSON] половини вартості автомобіля відповідно до довідки-рахунку від 23.05.2014р. в сумі 65\~000 грн. на користь [PERSON], так і вимоги щодо визнання правочину (договору купівлі-продажу автомобіля) дійсним, а тому відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставнини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 65 СК України, де частиною першою передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частинами 2, 3, 4 ст. 65 СК України урегульовано порядок укладення договорів подружжям щодо спільного сумісного їх майна. Частина 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладення договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 3 ст. 65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбними договором. Із розяснень, що містить п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України" № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Пунктом 30 цієї Постанови передбачено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження проти волі іншого із подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 14.06.1997р., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І.СР № 098403 та був розірваний згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду від 15.01.2015р. 18.12.2008р. сторонами був придбаний автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], який був зареєстрований на імя [PERSON] із правом керування [PERSON], що стверджується даними про реєстрацію автомобіля відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу. Як встановлено в судовому засіданні, даний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя та кошти матері [PERSON] [PERSON] Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому подружжя повинно було розпорядитися цим майном за взаємною згодою, яка повинна бути подана в письмовій формі, оскільки автомобіль є цінною річчю. Представниками відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не спростовані доводи позивача [PERSON] будь-якими доказами в тім числі і письмовими, в частині того, що відчуження (переоформлення) автомобіля відбулося за її згоди як співвласника в спільній сумісній власності подружжя чи таке відчуження було здійснено в інтересах сімї чи використані кошти за це майно в інтересах сімї. На думку суду, між [PERSON] та [PERSON] був укладений фіктивний правочин щодо відчуження автомобіля за домовленістю між ними, з метою позбавлення [PERSON] права на ? частину цього автомобіля, як частки в спільній сумісній власності подружжя. Суд визнає автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] майном спільної сумісної власності подружжя та за вимогою [PERSON] стягує із [PERSON] на її користь компенсацію вартості ? частини автомобіля, що відповідно до висновку ПП «Ажіо» від 30.12.2014р. становить 107\~550 грн. Судові витрати понесені позивачем [PERSON] суд не стягує із відповідачів, оскільки позивач не наполягала на їх відшкодуванні.

Outcome: approved