Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до Голованівського районного суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою уклала шлюб, який був зареєстрований 09 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 30. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. Сторони разом на теперішній час не проживають. Підставою розлучення стало те, що сімейні відносини між ними не склались, вони не зійшлись характерами, на грунті чого між ними часто виникали сварки . Позивач вважає, що примирення з відповідачкою неможливе . Майнові питання сторони будуть вирувати в окремому порядку . Просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним відповідакою 09 червня 2015 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 30. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати в його відсутність, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась , через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON] " В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 09 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 30. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. Сторони разом на теперішній час не проживають. Підставою розлучення стало те, що сімейні відносини між ними не склались, вони не зійшлись характерами, на грунті чого між ними часто виникали сварки . Позивач вважає, що примирення з відповідачкою неможливе . Майнові питання сторони будуть вирувати в окремому порядку . Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими права ми щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка по справі [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «[PERSON]» на прізвище «[PERSON] » і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, відповідачка в заяві вказала про те, що вона бажає змінити прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне «[PERSON]», тобто після розірвання шлюбу відповідачці необхідно змінити прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача . Викладене підтверджується заявами сторін, а/с- 8-9, копіями паспорта позивача, а/с- 3-4, довідкою Грузької сільської ради Голованівського району, а/с-6, свідоцтвом про одруження, а/с-7, копією свідоцтва про народження, а/с- 8, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved