Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

20.11.2018року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 25.11.2005року між ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержателем) та позивачем [PERSON] (іпотекодавцем) укладено Договір іпотеки з метою забезпечення вимог за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] (позичальником), за умовами якого останній зобовязався повернути кредит у розмірі 6900 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних та штрафні санкції. Зазначає, що предметом іпотеки за даним договором є житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, який належить позивачу [PERSON] Даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 25.11.2005року за реєстр.№6795. Цього ж дня, 25.11.2005року приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі іпотеки житлового будинку до припинення договору іпотеки, зареєстрована в реєстрі за №6796. Вказує, що 14.03.2008року позичальник [PERSON] повністю повернув борг за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року. Таким чином, у звязку із припиненням основного зобовязання за кредитним договором припинилося зобовязання за договором іпотеки, яке є похідним відносно основного зобовязання. Стверджує, що 16.07.2018року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] про зняття заборони відчуження з житлового будинку в с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, однак нотаріусом було відмовлено у цьому, з тих підстав, що зняти таку заборону можна на підставі повідомлення ТОВ «Український промисловий банк» або його Управителя в разі ліквідації. Проте, надати повідомлення від ТОВ «Український промисловий банк» є не можливим, оскільки останнє ліквідовано, а Управитель ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» відмовляється надати відповідне повідомлення. Таким чином, зазначеною вище відмовою приватного нотаріуса [PERSON] порушуються права власника [PERSON] щодо розпорядження належним їй майном, тому позивач звернулася до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд зобовязати приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] зняти заборону відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, що була накладена на підставі Договору іпотеки від 25.11.2005року. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу розглянути у його відсутності. Представники третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», Національний банк України в судове засідання не зявилися, хоча були своєчасно і належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 25.11.2005року між ТОВ «Український промисловий банк» (Іпотекодержателем) та позивачем [PERSON] ([PERSON]) було укладено Договір іпотеки, за умовами якої (п.1.1.Договору) іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між Іпотекодержателем і [PERSON] (позичальником) - третьою особою у справі, за умовами якого останній зобовязаний Іпотекодержателю до 24.11.2010року повернути кредит у розмірі 6900,00 доларів США, сплатити проценти за користування ним у розмірі 15,0 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до п.1.2 вищевказаного Договору, предметом іпотеки є будинок, що знаходиться за адресою: с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, загальною площею 73,9 кв.м. Предмет іпотеки належить позивачу [PERSON] ([PERSON]Г.) на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА №352244, виданого виконавчим комітетом Довгомостиської сільської ради 30.11.2004року (рішення №67 від 30.11.2004року) зареєстрованого в Мостиському РБТІ 30.11.2004року за реєстраційним №8731862. Вищевказаний Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 25.11.2005року за реєстр.№6795. Цього ж дня, 25.11.2005року приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку із посвідченням цього договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку, який належить [PERSON] до припинення договору іпотеки, зареєстрована в реєстрі за №6796. Відомості за вищевказаним Договором іпотеки 28.11.2005року внесено до Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером 2635568. Як вбачається із матеріалів справи, 14.03.2008року позичальник [PERSON], повернув борг за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року, згідно квитанції ТОВ «Український промисловий банк» №27 від 14.03.2008року. В подальшому, 15.06.2018року позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] звернулися до Національного банку України із заявою (вх.№КО-127323/1/6440 від 19.06.2018року) щодо зняття обтяження з вищевказаного житлового будинку [PERSON] У відповідь на вищевказане звернення [PERSON] та [PERSON], листом Національного банку України №20-0010/37500 від 10.07.2018року, було повідомлено, зокрема, що постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 № 19 з 21.01.2010 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТОВ Укрпромбанк. Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків прийнято рішення від 28.02.2014 № 103 про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора та завершення процедури ліквідації ТОВ Укрпромбанк. У звязку із закінченням строку ліквідаційної процедури ТОВ Укрпромбанк його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів [PERSON], відповідно до статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 № 31-Л передані в управління визначеній Національним банком України юридичній особі - ТОВ Інвестиційна компанія ІФГ Капітал. Також було встановлено, що у переліку непроданих активів ТОВ Укрпромбанк, переданих в управління Управителеві, наведеному у Додатку № 1 (який є невідємною частиною Договору №31-Л), заборгованість [PERSON] за кредитним договором не значиться. Також повідомлено, що згідно з договором від 30.06.2010 № 1620 про передачу Активів та Кредитних зобовязань ТОВ Укрпромбанк на користь АТ Дельта Банк, до АТ Дельта Банк не переходили права вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ТОВ Укрпромбанк. Крім того повідомлено, що документи ТОВ Укрпромбанк знаходяться на зберіганні в архіві Національного банку У країни, однак документи, зазначені у зверненні, на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором банку не передавалися. Далі, 16.07.2018року позичальник [PERSON] (третя особа у справі) звернувся із письмовою заявою до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] про зняття заборони відчуження з житлового будинку в с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області. У відповідь на дану заяву, приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] листом №141/01-16 від 17.07.2018року по суті відмовила у цьому та повідомила, що зняти таку заборону можна на підставі повідомлення ТОВ «Український промисловий банк» або його Управителя в разі ліквідації. Після цього, 07.08.2018року представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» №24/2018 від 07.08.2018року із адвокатським запитом щодо надання письмового повідомлення про погашення кредиту боржником ТОВ «Укрпромбанк» [PERSON] за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року. Однак, у відповідь на вказаний запит, листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» №152 від 25.09.2018року повідомлено, що відповідно до Договору №31-Л про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі - Управитель), в управління Управителю передані активи, наявні на балансі банку на дату укладення цього Договору, та передано перелік (реєстр) вимог кредиторів (Вигодонобувачів), розрахунки з якими не проведено. В переліку активів, переданих в управління TOB «ІК «ІФГ КАПІТАЛ», відсутня інформація щодо кредитної заборгованості [PERSON] Враховуючи вищенаведене Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» не має правових підстав щодо видачі будь-яких довідок по зобовязаннях перед ТОВ «Укрпромбанк», які не включені в перелік активів, що передані в управління згідно умов вищевказаного Договору про передавання в управління непроданих активів. 20.11.2018року з метою захисту свого права власності щодо розпорядження належним їй майном, позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Договору іпотеки від 25.11.2005року (а.с.9,10); копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек №5658652 від 28.11.2005року (а.с.11); копією квитанції ТОВ «Український промисловий банк» №27 від 14.03.2008року (а.с.12); копією листа Національного банку України №20-0010/37500 від 10.07.2018року (а.с.13,14); копією листа приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] №141/01-16 від 17.07.2018року (а.с.15); копією адвокатського запиту адвоката [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» Вих.№24/2018 від 07.08.2018року (а.с.16); листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» №152 від 25.09.2018року (а.с.20). Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Так, відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов'язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобовязання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є , зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.575 ЦК України іпотекою є\~застава нерухомого\~майна,\~що залишається\~у володінні\~заставодавця або\~третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до\~ч.\~4,\~ч.5\~ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~іпотекою може\~бути забезпечене\~виконання дійсного\~зобовязання або\~задоволення вимоги,\~яка може\~виникнути в\~майбутньому на\~підставі договору,\~що набрав\~чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку" іпотека припиняється, зокрема, у разі: припинення основного зобов'язання. Також, згідно п.1. ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні зміни. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. (ч.1 ст.317 ЦК України). Згідно до положень статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, враховуючи наведені вище положення закону та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що оскільки основне зобовязання за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], припинилися у звязку із його виконанням, проведеним належним чином, а відтак похідне зобовязання за Договором іпотеки від 25.11.2005року, що був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» (Іпотекодержателем) та позивачем [PERSON] ([PERSON]), є також припиненим у звязку із припиненням основного зобов'язання, то підстав для подальшого обмеження прав позивача [PERSON] як власника вищевказаного майна шляхом заборони його відчуження немає. З огляду на те, що позивач не може надати нотаріусу повідомлення від ТОВ «Український промисловий банк» про погашення боргу за Кредитним договором №81/КВ-05 від 25.11.2005року, оскільки останнє ліквідовано, а Управитель ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ «Капітал» не може надати позивачу відповідне повідомлення, у звязку із тим, що в переліку активів, переданих в управління TOB «ІК «ІФГ КАПІТАЛ», відсутня інформація щодо кредитної заборгованості [PERSON], то суд приходить до висновку, що в даному випадку зазначеною вище відмовою приватного нотаріуса [PERSON] у знятті заборони відчуження з житлового будинку в с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, порушуються права позивача [PERSON], як власника даного будинку, щодо розпорядження належним їй майном, які підлягають захисту в судовому порядку. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обвязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне такі задовольнити та зобовязати відповідача зняти заборону відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Бортятин, вул.Вишнева, 138, Мостиського району Львівської області, що була накладена на підставі Договору іпотеки від 25.11.2005року.

Outcome: approved