Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2012 на виконання умов договору позички, відповідач прийняв від позивача грошову суму у розмірі 4 500 доларів США із зобов'язанням повернути зазначену суму позивачеві до кінця вересня 2012 . На підтвердження укладення вищенаведеного договору позички, позичальником було власноручно написано розписку, яка підтверджує факт передання позикодавцем позичальникові грошової суми у розмірі 4 500 доларів США, в присутності свідків: [PERSON], 28.08.1965 р.н, яка мешкає по вул. Леніна 83а в с. Яснозір'я, Черкаського району, та [PERSON] [INFO], який мешкає по провул. Коцюбинського 6/1 в м. Черкаси. В подальшому позивачем 23.01.2013 надано відповідачу грошову суму у розмірі 1 500 євро із зобов'язанням повернути кошти позивачеві до кінця весни місяця травня 2013 . На підтвердження укладення вищенаведеного договору позички позичальником було власноручно написано розписку, яка підтверджує факт передання позичкодавцем позичальникові грошової суми у розмірі 1 500 євро в присутності [PERSON], [INFO], яка мешкає по вул. Леніна 83а в с. Яснозір'я. Черкаського району, та [PERSON], [INFO], який мешкає по провул. Коцюбинського 6/1 в м. Черкаси. Неодноразові звернення до відповідача із вимогою про виконання боргових зобов'язань, останній ігнорує. Неповернення відповідачем грошових коштів спричинило [PERSON] та членам його родини суттєві моральні (душевні) страждання, розмір моральної шкоди оцінює в сумі 9500 грн. Просить суд стягнути з відповідача борг, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, моральну шкоду та витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просилм його задовольнити. Відповідач та його представник - [PERSON] проти позову заперечували. Суду пояснили, що відповідач грошові кошти в сумі 1500 євро не отримував та не видавав боргову розписку від 23.01.2013. У подальшому в судове засідання не зявилися, [PERSON] скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05.07.2012 укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 4500 доларів США та зобовязався повернути їх до кінця вересня 2012, що підтверджується розпискою від 05.07.2012. Згідно з розпискою, яка приєднана до матеріалів справи, на виконання умов договору [PERSON] 23.01.2013 одержав від [PERSON] кошти в сумі 1500 євро терміном до кінця травня 2013. З опису вкладення до цінного листа з описом, вбачається, що на імя [PERSON] на адресу м. Черкаси, вул. Василини, 60 направлялися вимоги від 17.07.2015 та 22.07.2015 щодо повернення боргу [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що влітку 2012 був присутнім під час розмови відповідача з позивачем щодо отримання в борг грошей та бачив передачу коштів і написання [PERSON] боргової розписки. Також він був свідком отримання в борг відповдіачем котштів в сумі 1500 євро взимку 2013 року. При цьому, останній власноручно писав та передавав позивачу боргову розписку. Аналогічні пояснення дала і свідок [PERSON] Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості ( ст.1046 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. \~ \~Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~\~\~ Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (525 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов'язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На день постановлення рішення суду еквівалент 2033,42 євро (1 євро 29,031 грн.) склав за офіційним курсом НБ України 59032,22 грн.. Еквівалент 6413,91 доларів США (1 долар США 26,560 грн.) склав за офіційним курсом НБ України 170353,45 грн.. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні,\~\~в\~\~якому ухвалюється\~\~рішення. Водночас, згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Факт отримання грошових коштів в борг в сумі 1500 євро та 4500 доларів США [PERSON]І підтверджується оригіналами розписок від 05.07.2012 та 23.01.2013, які не викликають у суду сумнів, написання власноручно відповідачем боргових розписок підтверджується показаннями свідків, допитаними в судовому засіданні, що узгоджуються з іншими матеріалами справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що за клопотанням відповідача двічі призначалася судово-почеркознавча експертиза з метою встановлення автентичності боргової розписи від 23.01.2013, проте, експертиза проведена не була в зв"язку з ненаданням відповідачем на доследження експерта відповідних документів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики від 23.01.2013 в сумі 1500 євро, 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 533,42 євро, всього 2033,42 євро, що на дату постановлення рішення еквівалентно 64379,21 грн. та грошові кошти за договором позики від 05.07.2012 в сумі 4500 доларів США, 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 1913,91 доларів США , а всього 6413,91 доларів США, що еквівалентно 170353,45 грн. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд вважає, що дані вимоги в цій частині не підлягають до задоволення оскільки, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, тому недоведеність позивачем зазначених обставин \~по справі є підставою для відмови у задоволенні позову . Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Згідно з\~\~п.\~\~9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про\~\~судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає необґрунтованими доводи \~позивача по факту спричинення моральних страждань та повязаної з цим моральної шкоди, в чому конкретно полягають його немайнові втрати, їх характер, тривалість періоду спричинення, причинний звязок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача \~і заподіяння ним шкоди. Позовні вимоги про стягнення витрат, які понесені позивачем по оплаті послуг правової допомоги в сумі 4500,00 грн., не підтверджені фактичними доказами, а тому не є обґрунтованими на законі та не підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача також, підлягає судовий збір в сумі 2293,86 грн., оскільки при подачі позову до суду, позивач був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial