Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 19.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №462. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя. На даний час їх шлюб існує формально, сімейні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, строк на примирення не потрібен.Майнового спору немає. Діти проживатимуть надалі з нею. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 19.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №462 (свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 004739). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серія І-ОЛ, №026751), та сина [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серія І-ОЛ, №.131521). Відносини між подружжям не склалися, на даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спору з приводу місця проживання дітей та поділу майна між ними немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат, тому суд вважає залишити їх фактично понесеним.

Outcome: approved