Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~25 вересня 2018 року на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 липня 2018 року до суду надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23 квітня 2010 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов'язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, разом з тим, [PERSON] користувалась кредитними коштами, але не дотримувалась умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 31 березня 2018 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 75055,80 грн., з яких 4195,10 грн. заборгованість за кредитом, 62922,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3888,29 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 штраф (фіксована частина), 3550,28 грн. штраф (процентна складова). У звязку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача у користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредиту №б/н від 23 квітня 2010 року у сумі 75055,80 грн. та 1762,00 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника банку, позов підтримав, просив його задовольнити. Крім того представник позивача подав до суду відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вважає, що строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~В судове засіданні відповідач [PERSON] не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності. Крім того відповідач подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому зазначила, що даний позов не підлягає до задоволення, оскільки банк пропустив строк подання позову встановлений ст.257 ЦПК України, загальний для цивільно-правових відносин строк позовної давності у три роки. Просила розглянути справу в загальному позовному порядку та відмовити у позові в повному обсязі у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Із копії анкети - заяви вбачається, що відповідач [PERSON] з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку підписала вищевказану заяву (а.с.5). У ній відповідач погодилась із тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.17.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. \~ \~ \~ \~У заяві про надання кредиту, зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Пунктом 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.2.12 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), по зверненню клієнта до банку, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.2.13 для перевипущення карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку. Відповідно до п. 2.1.1.2.14 заказані клієнтом карти, в тому числі і ті, що продовжені на новий термін дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше шести місяців, після чого можуть бути знищені в установленому Міжнародними платіжними системами порядку. Пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного у платіжній картці, а строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць. Разом з тим, згідно з наданою випискою ро розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.04.2010 року, укладеного між банком та відповідачем, за період з 30.04.2015 року по 31 березня 2018 року жодних коштів на погашення кредиту не внесла та за період з 31.12.2014 року по 31 березня 2018 року жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла (а.с.4). Тобто, по спливу дії кредитної картки, позивач мав право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки з цього моменту банк дізнався про порушення свого права. Скористався правом звернення до суду позивач лише 03 травня 2018 року. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нова кредитна картка була випущена по спливу дії попередньої, більше того, що відповідач користувався такою карткою. Відповідно до ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст.257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Частиною 3 ст.267\~ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] 16 січня 2019 року подано до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строк подання позову встановлений ст. 257 ЦПК України, загальний для цивільно-правових відносин строк позовної давності у три роки та вказує у відзиві, що не порушувала покладені на неї обовязки згідно договору №б/н від 23.04.2010 року, не надавала картку чи інформацію про кредитну картку та персональні дані третім особам та не знімала кошти, згідно договору повідомила банк про несанкціоновані операції з кредитними коштами та подала заяву в правоохоронні органи. 03 вересня 2014 року вона звернулася у Володимир-Волинське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою на проведення службового розслідування про незаконне зняття коштів з належної їй кредитної картки «MasterСard Gold» невідомою особою 03 вересня 2014 року в період часу з 18 год. 55 хв. по 19 год. 03 хв. в сумі 4415,89 грн. шляхом здійснення окремих платежів через мережу Інтернет, на що відповіді не отримала. Крім того нею було подано до Володимир-Волинського МВ (з обслуговування міста та району) управління МВС України у Волинській області заяву щодо зазначеного факту, яка була прийнята за зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №12014030060000644, по даному кримінальному провадженні згідно ст. 55 КПК України її визнано потерпілою. Також у даному відзиві відповідачем [PERSON] зазначено, що вона повторно звернулась до банку 18 листопада 2014 року із заявою про проведення службового розслідування з приводу незаконно списаних коштів в розмірі 4415,89 грн., припинення нарахування банком відсотків на дану суму та з вимогою припинити стягнення банком без її відома коштів з інших належних їй рахунків, зокрема із заробітної плати та на допомогу при народження дитини, та додала до даної заяви копію повідомлення №12/13918 від 17.11.2014р. слідчого СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області (а.с.71-72). \~ \~ \~ \~Обставини про які стверджує у відзиві відповідач [PERSON] підтверджено належними письмовими доказами (а.с.74,75), та не спростовано у судовому засіданні позивачем АТ КБ "Приватбанк". Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки з дня закінчення строку дії кредитної картки, випущеної на імя [PERSON] минуло три роки, остання протягом цього строку жодних коштів на погашення кредиту не сплачувала, картку не переоформляла, у вересні 2014 року повідомила банк та поліцію про зняття з належної їй картки невідомою особою коштів на суму 4415,89 грн., у зв'язку із чим просила банк припинити нарахування відсотків та припинити стягнення коштів з інших належних їй рахунків, тому позивач, звернувшись до суду з позовом лише у травні 2018 року пропустив строк позовної давності із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на вищевикладене суд повністю відмовляє у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.04.2010 року в загальному розмірі 75055,80 грн., з яких 4195,10 грн. заборгованість за кредитом, 62922,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3888,29 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 штраф (фіксована частина), 3550,28 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762,00 грн. (а.с.37) суд залишає за позивачем АТ КБ "Приватбанк". \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed