Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Від АТ КБ "Приватбанк" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 45 105 грн 67 коп. за кредитним договором № б/н від 20.10.2010, яка складається з 21 130 грн 79 коп. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21 130 грн 79 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 965 грн 96 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13 384 грн 84 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина); 2 124 грн 08 коп. - штраф (процентна складова). На обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.10.2010. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). 20.10.2010 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що "З фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений". Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000 грн 00 коп. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.03.2020 має заборгованість - 45 105 грн 67 коп., яка складається з наступного: 21 130 грн 79 коп. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита; 21 130 грн 79 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 965 грн 96 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 13 384 грн 84 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 124 грн 08 коп. - штраф (процентна складова). На цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "Приватбанк". Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.04.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 08.05.2020. 05.05.2020 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що є підстави для застосування строку позовної давності, оскільки, позивачу було відомо, що строки позовної давності про стягнення грошової суми спливають, то є всі підстави відмовити стягнення за позовом, та застосування строків позовної давності (а. с. 64-72). 08.05.2020, 15.06.2020 у зв`язку із заходами, відповідно до постанови КМ України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19" учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено. 05.06.2020 від представника позивача Ванжа Н. В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або часинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 07.2022 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 23.03.2020 - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду (а. с. 81-83, 104-105). 18.06.2020, 17.09.2020, 19.10.2020 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 20.11.2020 судовий розгляд відкладено в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 15.01.2021 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 02.02.2021 судовий розгляд відкладено в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 16.03.2021, 21.04.2021 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 25.05.2021 під час судового розгляду представник позивача Станішевський Л. В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у заявах по суті справи. Водночас, представник позивача не надав пояснень з приводу механізму утворення заборгованості за тілом кредиту в розмірі, що більше ніж у двічі перевищує встановлений кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього суми 8 000 грн, яку він фактично отримав, а також відсотків на цю суму з тим, щоб загальний розмір боргу не перевищував 13-14 тис. грн. Щодо підстав вважати пропущеним строк позовної давності пояснив, що таку заяву йому порадили подати юристи. Сам же він не може пояснити з якого часу має рахуватися термін позовної давності. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши доводи, викладені у заявах по суті справи, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. На підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надано копії анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 20.10.2010, Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду, копії паспорта [PERSON] , Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , Довідки про надання кредитних карт по договору б/н від 20.10.2010, остання картка видавалася 22.08.2018 з терміном дії до 07/22 (а. с. 18-21, 48-49), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, наказ банку щодо затвердження "Умов та Правил надання банківських послуг" (а. с. 22-47). З тексту даної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] висловив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, просить відкрити йому рахунок та надати зазначені в заяві послуги, зокрема кредитну картку. 20.10.2010 відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", в якій сторонами погоджено умови кредитування, в тому числі щодо розміру процентної ставки та пені. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ від 01.03.2018, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", затвердженому постановою КМ України від 05.06.2019 № 594 (а. с. 50, 52-55). Згідно розрахунку та Виписки по картковому рахунку, наданих позивачем, по особовому рахунку за кредитним договором б/н, укладеним між позивачем та відповідачем станом на 12.03.2020 мається заборгованість - 45 105 грн 67 коп., яка складається з наступного: 21 130 грн 79 коп. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21 130 грн 79 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 965 грн 96 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13 384 грн 84 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина); 2 124 грн 08 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 6-12, 13-17). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Відповідно пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН передбачено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору б/н від 20.10.201 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором, проти чого частково не заперечував і відповідач. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 20.10.2010 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. Водночас, позивачем не надано належного обґрунтування вимоги по стягнення тіла кредиту в розмірі 21 130 грн 79 коп. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданої до неї Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, максимальний кредитний ліміт був встановлений у 10 000 грн, тому тіло кредиту не може перевищити цієї суми. Використання кредитних коштів в межах саме такої суми кредитного ліміту підтвердив і відповідач. Отже, в частині вимог про стягнення тіла кредиту позов підлягає частковому задоволенню на суму 10 000 грн, тобто максимально можливий розмір відповідно до встановленого кредитного ліміту. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню, а також проценти за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах, встановлених статтею 625 ЦК України, в сумі, відповідно, 6 334 грн 28 коп. та 3 769 грн 84 коп., які визначені судом з урахуванням визнаної доведеною суми тіла кредиту - 10 000 грн. Водночас, слід взяти до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, яка підлягає частковому задоволенню, з метою дотримання заборони щодо подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів за порушення умов договору належить відмовити. За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн 00 коп. тіла кредиту, що є максимально можливим відповідно до встановленого кредитного ліміту; 6 334 грн 28 коп. - пені за період з 30.12.2018 по 01.10.2019; 3 769 грн 84 коп. - відсотків, нарахованих на прострочений кредит з 01.10.2019 по 12.03.2020 згідно ст. 625 ЦК України, а всього 20 104 грн 12 коп. Решту позову належить залишити без задоволення. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial