Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

11 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він в 1994 році був направлений на навчання в Харківський державний технічний університет сільського господарства згідно листа - зобов'язання правління КСП «Промінь» та в 1999 році був прийнятий в члени КСП «Промінь» та в період з 01.06.1999 року по 01.04.2000 року працював на посаді механіка, що підтверджується довідкою архівного відділу Краснокутської РДА. Із членів колгоспу він не виходив, а тому на момент розпаювання земель КСП «Промінь» перебував в членах цього господарства та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року набув права на земельну частку (пай), однак позивач помилково не був включений до списку додатку до державного акту по КСП «Промінь». У зв'язку з юридичною необізнаністю, позивач не знав про те, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це достовірно відомо лише коли він отримав список людей, які претендують на земельний пай, до якого входив і [PERSON], в зв'язку з цим, позивач [PERSON] просить: поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) із земель не витребуваних паїв, розташованих на території Рябоконівської сільської ради, за межами населеного пункту. В відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. [PERSON] набув законне право на отримання земельної частки /пай/, але не був включений до списку -додатку до Державного акту, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як був членом колгоспу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Промінь» являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 18-00-000702 по АТ АФ «Промінь», що підтверджується відповіддю Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 11 вересня 2014 року за №9-04-2379/2-14. Однак, яв вбачається зі списку людей, які претендують на земельний пай, затверджений головою КСП «Промінь», позивач [PERSON] включений до вказаного списку. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved