overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач 26.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 20.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Внаслідок цього ними було втрачене почуття любові та поваги один до одного, що є перешкодою для подальшого існування повноцінної сім'ї. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного припинені з листопада 2013 року. Вважає подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливими, оскільки це суперечить їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Між ними досягнуто домовленості щодо місця проживання дитини з матір'ю. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити йому прізвище „[PERSON]", відповідачу залишити прізвище - „[PERSON]". Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2014 року за клопотанням позивача [PERSON] подружжю був наданий строк для примирення один місяць. Провадження по вказаній вище справі було зупинено - до закінчення строку для примирення (а.с.12). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 16.02.2015 року провадження у справі було відновлено в зв'язку з закінченням строку для примирення. Після відновлення провадження у справі позивач 06.04.2015 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.18). Зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем були припинені з листопада минулого року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач 06.04.2015 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.19). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з листопада 2013 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.08.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Почуття любові втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між сторонами не досягнуто. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач 26 листопада 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторонами укладено кредитний договір № 001-14502-231111 від 23 листопада 2011 року, згідно з яким відповідач отримав кредит на суму 30000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Оскільки відповідач не виконав свої зобов"язання за кредитним договором, його заборгованість за тілом кредита складає 11956 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У попереднє судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють кредитні зобов"язання та наслідки їх невиконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач 26 листопада 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторонами укладено кредитний договір № 003-14184-220911 від 22 вересня 2011 року, згідно з яким відповідач отримав кредит на суму 10 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Оскільки відповідач не виконав свої зобов"язання за кредитним договором, його заборгованість за тілом кредита складає 9859,02 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють кредитні зобов"язання та наслідки їх невиконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач 27.03.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 19.07.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. За час їх спільного проживання вони переконались, що у них немає спільних інтересів, кожен з них живе своїм життям, вони не намагаються перейнятися проблемами іншого, мають різні погляди на побутові питання та сімейне життя. Все це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони проживають окремо. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2014 року. Спільне господарство не ведеться. Фактично сім'я припинила своє існування. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливими. Майнового спору немає. Між ними досягнуто угоду про утримання дитини і місце її проживання з відповідачем. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити його прізвище на дошлюбне „[PERSON]". Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.11). Вказав, що шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Просить після розірвання шлюбу змінити його прізвище на дошлюбне „[PERSON]". Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.10). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 19.07.2003 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2014 року через відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач 29.09.2015р. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач, та з лютого 2012р. вона у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере. На підставі ст.ст.405,406 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, зазначено, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку ст. 169 ЦПК України\~за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про можливість розгляду питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.05.2008р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.12, 14/. Згідно довідки з місця проживання, у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] з 16.02.2012р. /а.с. 17/. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як слідує із пояснень позивача, викладених у позові, відповідач не проживає у спірній квартирі з лютого 2012р. по теперішній час. Вказані обставини підтверджуються і актом про непроживання складеним сусідами позивача, та завіреним у ТОВ "ЖЕК "Турбота" /а.с. 18/. За таких обставин суд вважає позовну заяву в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Оскільки у позовні заяві позивач не просить про стягнення із відповідача судових витрат, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.12.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,2500 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-МК № 038671 від 18 вересня 1997 року, зареєстрованого за № 336, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2007 року задоволено вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсною угоди купівлі-продажу житлового будинку за адресою : [ADDRESS] та визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для обслуговування вказаного будинку та господарських будівель, після чого відповідач [PERSON] виготовив на своє ім»я Державний акт серії ЯЕ № 901845 на право власності на вказану земельну ділянку. У подальшому рішення про визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] було скасовано, при повторному розгляді справи у суді першої інстанції [PERSON] відмовився від позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності на будинок та земельну ділянку. Оскільки наявність державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON] порушує право позивача на користування та розпорядження своїм майном, так як позивач позбавлений можливості привести правовстановчі документи на земельну ділянку у відповідність із встановленими стандартами, позивач просив визнати недійсним вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився та не повідомив про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи висновки Верховного Суду України, який у постанові №6-57цс/13 від 19.06.2013 року визнав правильною позицію судів щодо визнання недійсним акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на підставі незаконного рішення, та положень ст.152 ЦК України, згідно з якою захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.03.2015 року звернувся до суду із вищезазначеним позовом , вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS] . У покійного батька залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,63 га що належить йому на підставі державного акту ХС № 058798 та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Він звернувся до Новотроїцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але при підтверджені родинних відносин було виявлено, що у нього у свідоцтві про народження у графі батько стоїть прочерк та відсутній запис про батька, тому йому було відмовлено у прийнятті заяви та рекомендовано звернтися до суду з позовом про встановлення батьківства. При збиранні доказів про родинні відносини, які не збереглися в архівах, він пропустив строк звернення до натаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тільки після того як рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області було встановлено факт батьківства , а саме що померлий [PERSON] є його батьком , у нього з"явилася правова можливість подати позов про надання йому додаткового строку , достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого, [INFO] його батька [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав просить йогозадовольнити. Представник відповідача Франчук Г.С. в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є пропущений [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті батка [PERSON]. за законом, з поважної причини, а саме, позивач встановлював факт батьківства, наразі постійно мешкає в іншій державі і тривалий час не міг перетнути кордон. Суд визнає причину пропуску строку поважною. Відповідно до ст. 1272 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо строк для прийняття спадщини пропущений з поважної причини, то суд може визначити додатковий строк необхідний для подання нею заяви про прийняття спадщини. Отже, є підстави для задоволення позовної заяви. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.07.2014 р. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання за ним права власності на автомобіль.В своїй позовній заяві він посилається на те, що 06.09.2011 року придбав у власність у відповідача за 5000доларів США автомобіль марки "ВАЗ 21150 120 20" 2006 року випуску, реєстраціонний номер [NUMBER], зареєстрований у РЕВ 7-го МРЕВ м.Макіївка УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 27.12.2006 року. 06.09.2011 року відповідач передав позивачу розписку про отримання грошей за авто та видав нотаріально посвідчену довіреність на право продажу автомобіля строком дії до 06.09.2016року.В теперішній час він не може розпорядитися своєю власністю, у зв'язку з тим, що договір куплі-продажу не укладено письмово. Просить визнати дійсним договір куплі-продажу автомобіля від 6.09.2011 року за ним право власності на даний автомобіль. Позивач до початку судового засідання надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та прохав справу розглянути без його участі. Відповідач не з'явився у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2011 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] таабо [PERSON] експлуатувати,керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER],виданого РЕВ 7-го МРВ м.Макіївка УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 27.12.2006 року, автомобілем марки ВАЗ 21150120 20, випуску 2006 року, номер шасікузова,рами [NUMBER], об*єм двигуна 1199 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в РЕВ 7-го МРВ м.Макіївка УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 27.12.2006 року. Судом встановлено, що 06.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобілю ВАЗ 21150" 2006 року випуску, згідно якого вищезазначений автомобіль було продано за 5000 доларів США , про що свідчить розписка. Даний договір нотаріально не було посвідчено. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як встановлено у судовому засідання, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивач отримав автомобіль, а відповідач отримав гроші, що підтверджується укладеною між ними розпискою від 06.09.2011року. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином у суду має підстави щодо визнання права власності на автомобіль за позивачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між сторонами, який був укладений 12.08.2013 року та зареєстрований в Карівській сільській раді Сокальського району Львівської області, про що зроблено актовий запис за №8. Від даного шлюбу у них в 2014 році народився син [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, остання зневажає батьків позивача і не бажає зберегти сім'ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та настояв на розлученні. В обгрунтування вимог повідомив, що збереження їх із відповідачкою шлюбу неможливе, у них виникли неприязні відносини, які стали погіршуватись після того, як відповідач забрала сина та охрестила його без відома позивача. З цього часу, на протязі року вони проживають окремо, у позивача є інша дівчина з якою він має намір створити нову сім"ю. Крім цього у них із відповідачкою різні погляди на життя та релігію, а тому категорично заперечує щодо надання їм строку для примирення. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд надати їм із відповідачем термін на примирення, оскільки вважає, що вона може зберегти сім"ю. Заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] у Карівській сільській раді Сокальського району Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №8. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого у Карівській сільській раді Сокальського району, вбачається, що у сторін народився син - [PERSON] [INFO]. На даний час сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім"ї, примирюватись позивач не бажає, таким чином, подальше спільне життя сторін є неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому їх шлюб з відповідачкою слід розірвати.

Outcome: approved