Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Золотоніської міської державної нотаріальної контори про зняття обтяження на нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.07.1985 року позивачем було отримано позику в Черкаській обласній конторі Будбанку в сумі 3000.0 крб. для проведення будівництва будинку на земельній ділянці, яка 11.04.1985 року була виділена позивачу на підставі рішення №161 виконавчого комітету Золотоніської міської ради, що розташована за адресою,- Черкаська область, м Золотоноша вул. Жовтнева, 40а. 18.07.1985 року Черкаська облконтора Будбанку направила заборону до Золотоніської державної нотаріальної контори щодо накладення заборони відчуження майна за вказаною вище адресою. Відповідно до Типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності від 11.07.1985р., позивач по справі набула право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] а після його здачі в експлуатацію та оформлення права власності в бюро технічної інвентаризації, про ще зроблено запис в реєстрову книгу №46, реєст. №7/77 від 14.09.1990р. В подальшому [ADDRESS] була перейменована в [ADDRESS] на підставі рішення Золотоніської міської ради від 26.07.2016 № 11-9/VII. Позивач наполягає, що нею було повністю погашено суму позики в Будбанку, вона вільно користувалася своїм будинком та від вказаного Будбанку за весь час до неї не надходило жодної претензії з приводу неналежного виконання своїх зобов`язань, Будбанк з 1985 року до даного часу із будь-яким позовом чи вимогою до позивача не звертався, а тому вона вважала, що свої зобов`язання виконала. Разом з тим, при зверненні до нотаріальної контори позивачу стало відомо, що у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4969481, зареєстрована 17.05.2007р. Золотоніською міською державною нотаріальною конторою, архівний номер : 2001785CHERKASY151, архівна дата 01.04.2000, дата виникнення 18.07.1985, № реєстру: 94889-193, внутр. № 0301С12225F255С на підставі повідомлення Черкаської облконтори Будбанку. Наявність не знятого обтяження, на думку позивача, грубо порушує гарантоване останньому національним і міжнародним законодавством право на вільне володіння, користування і розпорядження належним йому майном, оскільки незаконно і без будь-яких правових підстав позбавляє його можливості у повному обсязі володіти, користуватись, розпоряджатись та здійснювати свої права власника щодо належного позивачу майна. Разом із тим позивач іншим шляхом, окрім як звернення до суду, питання скасування вказаного обмеження вирішити не може, оскільки юридична особа, на підставі вимоги якої і було внесено таке обтяження, була ліквідована без свого правонаступника, а нотаріус сам не має можливості самовільно скасовувати такі записи, тому, позивач, вважаючи свої права порушеними, змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Золотоніська міська державна нотаріальна контора направила до суду листа, відповідно до якого просила розгляд справи здійснювати у відсутність нотаріуса, проти заявлених позовних вимог заперечень не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до Типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності від 11.07.1985р., позивач по справі набула право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] а після його здачі в експлуатацію та оформлення права власності в бюро технічної інвентаризації, про ще зроблено запис в реєстрову книгу №46, реєст. №7/77 від 14.09.1990р. Як вбачається із рішення Золотоніської міської ради від 26.07.2016 № 11-9/VII [ADDRESS] була перейменована в [ADDRESS] . Із сповіщення про видачу позики за №5 від 18.07.1985 року вбачається, що Черкаська облконтора Будбанку направила заборону до Золотоніської державної нотаріальної контори щодо накладення заборони відчуження майна в [ADDRESS] , до виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення суми позики. Як вбачається із доданих до матеріалів справи відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Золотоніською міською державною нотаріальною конторою було перенесено запис про обтяження належного позивачу будинку в діючий Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно з наступними параметрами - заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4969481, зареєстрована 17.05.2007р. Золотоніською міською державною нотаріальною конторою, архівний номер: 2001785CHERKASY151, архівна дата 01.04.2000, дата виникнення 18.07.1985, № реєстру: 94889-193, внутр. № 0301С12225F255С на підставі повідомлення Черкаської облконтори Будбанку. Таким чином встановлено, що вказаний житловий будинок обтяжений забороною, а обтяжувачем майна є Черкаська облконтора Будбанку. Як вбачається з листа Національного Банку України, щодо місцезнаходження Будбанку або його правонаступників, від 14.08.2019 року за №27-0006/42028, вбачається, що у 1987р. Будбанк СССР було реорганізовано у відповідні республіканські банки з прямим підпорядкуванням банкам СССР, потім був створений Український республіканський банк Державного комерційного промислово - будівельного банку (Укрпромбудбанк), відповідно відділення Будбанку СРСР були перетворені у відділення Державного комерційного промислово - будівельного банку СРСР, які входили до мережі Укрпромбудбанку. 20.03.1991р. відповідно постанови Верховної ради Української PCP "Про порядок введення вдію Закону України "Про банки і банківську діяльність" розташовані на території України банки СССР були визнані власністю України, в тому числі Укрпромбудбанк. 27.09.1991р. Національним Банком України (НБУ) було зареєстровано статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (Промбудбанк України) а 09.04.1992 року Національний Банк України анулював свідоцтво про реєстрацію Промбудбанку та не реєстрував банк, що є правонаступником Промбудбанку, таким чином він не має правонаступників. Таким чином склалася ситуація, що обтяжувач майна, яке на законних підставах перейшло у власність позивача, був ліквідованим, позивач всі свої зобов`язання перед обтяжувачем виконав, суму боргу погасив, сам обтяжувач такого майно будь-яких дій спрямованих на примусове стягнення суми коштів не вчиняв, однак своє обтяження не зняв та правонаступників, які б могли б зробити це за нього не має. Таким чином вбачається наявність безпідставного обмеження права власника майна на вільне користування, використання та розпорядження ним. Нормами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з нормами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами чинного законодавства визначено випадки, коли з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, його сторона може обмежуватись у можливості повного використання свого права власності та накладення певних обмежень у можливості користування своїм майном. Однак таке обмеження на права особи може застосовуватись у чітко визначених законом випадках та з метою забезпечення належного виконання конкретного зобов`язання. Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Разом із тим ч. 1 ст. 609 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Як встановлено судом вище, обтяжувач майна, як юридична особа було ліквідоване, правонаступників не має, а тому будь-які зобов`язання стороною в яких виступала зазначена юридична особа були припинені. Таким чином склалася ситуація, коли обтяжувач майна ліквідований, його правонаступники відсутні, відомості про самі зобов`язання, з метою виконання яких і були накладені вказані обтяження на майно, відсутні, жодних даних про наявність виконавчих проваджень, чи будь-яких інших дій спрямованих на виконання зобов`язання матеріали справи не містять та самим учасникам справи не відомі. Отже вказане будинковолодіння обтяжене забороною, яка фактично є безпідставною, а тому неправомірною, що безумовно порушує права позивача як власника даного домоволодіння, що є, згідно норм як чинного законодавства так і міжнародних правових актів, недопустимим. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Нормами ст. 391 ЦПК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача, а також обставини, якими останній обґрунтовує свій позов знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а такому підлягають до задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved