Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] є матір`ю [PERSON] , 1964 р.народження (а.с.31). [INFO] у віці 53 років [PERSON] померла (а.с.32) за наступних обставин: згідно акта №14 від 18.09.2018 р. про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та акту спеціального розслідування а.с.4-30 (далі - Акти), [INFO] р. о 13.15 год. при виконанні малярних робіт будівлі РЗФ-1 ПРАТ «ПІВНГЗК» за допомогою автомобільного підйомника на висоті понад 20 метрів, відбулося падіння стріли підйомника автовишки, внаслідок чого загинули працівники ТОВ [PERSON]. і [PERSON] . Причини настання нещасного випадку: в п.10 Акта а.с.10 вказано, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування: - [PERSON] машиніст автовишки, який порушив вимоги безпеки під час експлуатації підйомника, не встановив підйомник на виносні опори перед початком виконання робіт в порушення п.3.5 «Інструкції з охорони праці для машиніста автовишки…» - [PERSON]. виконавець робіт дільниці ТОВ, яка не забезпечила в достатній мірі дотримання підлеглими вимог правил під час організації робіт на висоті, чим порушила п.2.3.1, 2.1.1. «Посадової інструкції виконавця робіт дільниці загально-будівельних робіт…», які передбачають виконання робіт відповідно до правил, проектної документації, відповідно до норм та стандартів, а також правильну організацію робіт, додержання під час виконання робіт технологічної послідовності а.с.76. Проведеним розслідуванням, з яким погодився відповідач ТОВ встановлено, що [PERSON] допустила до виконання робіт водія автовишки [PERSON] , тоді як в наряд допуск був включений водій автовишки [PERSON] Водій [PERSON] , з вини якого не були виставлені виносні опори автовишки, був включений до наряду-допуску самостійно [PERSON] , відповідно нею були внесені зміни в наряд-допуск а.с.81-82, та п.6 Акту а.с.6. Проаналізувавши права виконавця робіт згідно Інструкції а.с.77 (розділ 3), то [PERSON] не мала права на думку суду, вносити зміни в наряд-допуск без погодження з допускаючим до роботи інженером [PERSON] . Крім того згідно наряду-допуску [PERSON] зазначила про проходження інструктажу [PERSON] під підпис, але матеріалами розслідування встановлено, що водія [PERSON] взагалі не було під час виконання робіт. Відсутня була [PERSON] і в 13.15 год. на місці виконання робіт, коли відбулося падіння автовишки, оскільки після обіду пішла робити заміри на іншому об`єкті. Висновки комісії по розслідуванню однозначно вказують на вину [PERSON] в настанні нещасного випадку - відсутність правильної організації робіт. Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ТОВ є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди [PERSON] У зв`язку з чим доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь позивача, є необґрунтованими. Згідно акту розслідування п.6 встановлено, що нещасний випадок з донькою позивача стався при обставинах, що маляри [PERSON] і [PERSON] , а також водій автовишки [PERSON] почали роботу на висоті при відсутності керівника робіт [PERSON] . Згідно п.2.4 «Інструкції з охорони праці №02.171.18 для працівників, що виконують роботи з робочої платформи підйомника, ремонтно-будівельного управління №2» (Далі Інструкція) а.с.69 - працівнику заборонено приступати до виконання робіт на висоті з робочої платформи підйомника без керівника робіт. Таким чином встановлена як вина роботодавця в пошкодженні здоров`я працівника,так і вина самого працівника [PERSON] в формі грубої необережності. Розглядаючи позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 150000 грн., суд вважає позовні вимоги таким що підлягають зменшенню та частковому задоволенню. Позивачу беззаперечно заподіяна моральна шкода у зв`язку з смертю дочки, що вимагає для позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно ст.1193 ч.2 ЦК України - якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню, або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого, з урахуванням вини заподіяча шкоди, размір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Судом достеменно встановлена груба необережність постраждалої [PERSON] вказана необережність є саме грубою, оскільки роботи були розпочаті попри пряму заборону Інструкції, а присутність виконавця робіт [PERSON] на місці, могла запобігти нещасному випадку. Ушкодження виникли в більшому ступені від необережних дій водія [PERSON] і ці необережні дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з загибеллю працівників. Разом з тим бездіяльність [PERSON] , яка могла запобігти нещасному випадку, організувавши роботи відповідно з нарядом-допуском в меншій мірі сприяли нещасному випадку, оскільки тільки при дотриманні правил безпеки при проведенні вказаних робіт нещасний випадок міг не відбутися. Таким чином з урахуванням характера і ступеню моральних страждань, грубої необережності потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір шкоди підлягає зменшенню, та суд вважає можливим стягнути з ТОВ на користь [PERSON] 100000 грн. моральної шкоди. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ТОВ на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.1167, 1168, 1193 ЦК України,

Outcome: partial