Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

27.03.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить встановити факт перебування непрацездатного [PERSON] , який помер [INFO] , на утриманні у [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1995 року по час смерті останньої. Також позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 5,39 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області, яке за життя належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0267020, виданого на підставі рішення Городнянської районної державної адміністрації від 30.09.1996 року № 329, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З позовної заяви виходить, що [INFO] померла рідна тітка по лінії батька позивачки [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] , разом з її племінником ( рідним братом позивачки ) [PERSON] . З 1964 року брат позивачки [PERSON] проживав разом з тіткою [PERSON] та оскільки не мав належного заробітку, не зміг придбати власне житло. З 1995 року брат позивачки [PERSON] став непрацездатним за віком. [PERSON] постійно підтримувала останнього матеріально, оскільки вона дітей та онуків не мала, отримувала пенсію, мала господарство та земельний пай, який здавала в оренду. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 5,39 га. За життя заповіту [PERSON] не склала та, відповідно, спадкоємців за заповітом не визначила. Спадщину померлої [PERSON] брат позивачки [PERSON] фактично прийняв, оскільки на момент смерті тітки проживав разом з нею за однією адресою та продовжував проживати в будинку тітки після смерті останньої. Після смерті [INFO] брата [PERSON] позивачка прийняла усю його спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність оригіналу сертифікату, який посвідчує спірне майнове право, а також мотивуючи тим, що факт перебування брата позивачки [PERSON] на утриманні у [PERSON] необхідно підтвердити в судовому порядку. Встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дозволяє їй, як спадкоємцю за законом, реалізувати своє право на спадкове майно померлого брата [PERSON] . Ухвалою судді від 01 квітня 2020 року відкрито провадження у зазначеній справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та розгляд справи повідомлялася належним чином. В поданій до суду позовній заяві просила розглянути справу без її участі на підставі наявних доказів та задовольнити заявлені нею позовні вимоги. (а.с.6). Представник відповідача по справі Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача сільський голова Олександр Акуленко подав до суду письмове клопотання від 13.04.2020 року № 212 з проханням розглянути справу за відсутності представника Вихвостівської сільської ради, проти позовної заяви [PERSON] відповідач не заперечує.( а.с. 38). Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, - в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові клопотання про розгляд справи без участі представників вказаних третіх осіб. (а.с.35-36). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. (а.с.28). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Допитавши в судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. З паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 22 жовтня 1998 року, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області. (а.с.7). Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] [INFO] одружились, про що було зроблено запис за № 46. Після одруження прізвища подружжя: [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Дослідженням копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] встановлено, що її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13 звор.). З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.12). Згідно довідки Державного архіву Чернігівської області Чернігівської обласної державної адміністрації від 12.10.2009 року № Б-1649 встановлено, що в метричній книзі Миколаївської церкви с. Івашківка Городнянського повіту Чернігівської губернії за 1903-1905 роки актового запису про народження [PERSON] немає. ( а.с. 14 ). За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно. З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 13.04.2020 року № 1911/01/17 встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] Городнянською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Городнянської районної державної нотаріальної контори за період з листопада 2000 року по грудень 2006 року.(а.с.31) З дослідженої інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.04.2020 року №59995623 встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась. (а.с. 34). З довідки виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 09.10.2018 року № 514 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 21.11.2000 року за № 87 в будинку [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , постійно були зареєстровані та проживали : [PERSON] племінник, з 1964 року і виписаний в [INFO] в с. Великий Дирчин; [PERSON] , з 1964 року і виписана в зв`язку зі смертю [INFO] . ( а.с. 11 зв. ). Дослідженням довідки виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 28.02.2020 року № 121 встановлено, що [PERSON] , фактично починаючи з 1995 року, так як був непрацездатним за віком, перебував на утриманні у своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вони проживали разом, власних коштів йому не вистачало на існування та забезпечення себе, а [PERSON] мала достатню пенсію, орендну плату за використання паїв, мала господарство, яке [PERSON] допомагав доглядати. ( а.с. 10 ). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] з його дитинства перебував на утриманні у його тітки [PERSON] , яка власних дітей не мала та яка відносилася до нього як до рідного сина. [PERSON] мав незадовільний стан здоров`я, не міг належним чином обслуговувати себе, за станом здоров`я майже ніколи не працював. Все життя він проживав з його тіткою [PERSON] в одному будинку та після смерті останньої [PERSON] деякий час залишався проживати в її будинку, але оскільки [PERSON] не міг належним чином доглядати за собою, він згодом переїхав на проживання до закладу для одиного проживаючих. Свідок підтвердила, що [PERSON] працювала в колгоспі дояркою та навіть після виходу на пільгову пенсію продовжувала працювати на фермі, отримувала пенсію, заробітну плату, тримала господарство, отримувала орендну плату за використання її земельного паю. Отримані кошти [PERSON] витрачала на утримання себе та єдиного члена своєї сім`ї - свого рідного племінника [PERSON] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Нормами спадкового законодавства, яке діяло на момент смерті [PERSON] , а саме ЦК УРСР (в редакції 1963 року), племінники не були включені до кола спадкоємців за законом. В силу ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), діючого на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до визначення, яке міститься в Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними особами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Настання пенсійного віку в силу ст. 12, 93 Закону України „Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в редакції станом на момент виникнення такого права у [PERSON] ) визнавалося з досягненням чоловіками 60 річного віку. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. При тому правові наслідки факту перебування особи на утриманні для оформлення спадщини виникають в тому випадку, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Суд вважає доведеним, що [PERSON] перебував на утриманні [PERSON] з досягнення ним пенсійного віку (60 років), тобто з [INFO], і по момент смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В силу ст. 531, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), норми якого діяли на момент смерті [PERSON] , [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] . З копії сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії ЧН № 0267020 встановлено, що члену КСП ім. Шевченка с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області [PERSON] , на підставі рішення Городнянської районної державної адміністрації від 30.09.1996 року за № 329 належить право на земельну частку ( пай ) у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розміром 5,39 га в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) 29.11.1996 року, №18. ( а.с. 9 звор. ). Дослідженням архівного примірника державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН №18 встановлено, що Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області Івашківською сільською Радою народних депутатів Городнянського району Чернігівської області передано у колективну власність 4334,8 га у землі в межах згідно плану для сільськогосподарського використання на підставі рішення Івашківської сільської Ради народних депутатів від 15.08.1995 року № 42. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 14 листопада 1995 року. (а.с.65-66). Дослідженням списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є невід`ємним додатком до державного акту, встановлено, що у списках членів колективної власності на земельну частку (пай) значиться [PERSON] . (а.с.67-68). З дослідженої копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) встановлено, що [PERSON] дійсно за життя, а саме 29.11.1996 року, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0267020 по КСП ім. Шевченка. Розмір паю 5,39 га. (а.с.69). Таким чином, [PERSON] за життя належало право на земельну частку /пай/ площею 5,39 га в КСП ім. Шевченка с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0267020. Вказане право в силу ст. 531, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), норми якого діяли на момент смерті [PERSON] , перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] в с. Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.10 звор.). Згідно довідки виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 14.07.2008 року № 269 [PERSON] , який помер [INFO] , був постійним жителем села Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області і був зареєстрований по день смерті за адресою : [ADDRESS] . З 04 листопада 2006 року і по [INFO] [PERSON] постійно проживав у Великодирчинському територіальному відділенні для одиноко проживаючих. (а.с. 12 звор. ). З дослідженого в судовому засідання дублікату заповіту від 23 вересня 2008 року встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно своїй сестрі - позивачці. Заповіт складено та посвідчено секретарем виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області О.В. Мехед, зареєстровано в реєстрі № 203. (а.с.48). Після смерті брата позивачка звернулася до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 12.09.2008 року нотаріусом заведена спадкова справа № 422/2008 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . За даними спадкової справи єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину [PERSON] у встановленому законом порядку, є позивачка. Дані про прийняття спадщини [PERSON] іншими особами відсутні. Позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,7251 га на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та на грошові вклади.( а.с. 42-52). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як свідчать матеріали позовної заяви, позивачка не має оригіналу сертифікату на спірний спадковий земельний пай, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості оформити спадкове право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що доказами справи підтверджений той факт, що спірне майнове право після смерті [PERSON] увійшло до складу його спадщини, зважаючи на положення ст. 15,16, 392, 1216-1218 ЦК України, спадкове право позивачки підлягає судовому захисту шляхом його визнання. Таким чином, аналіз зібраних у справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved