Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з січня місяця 2015 року, стягнення боргу у сумі 200 грн. за 2014 рік. Мотивуючи вимоги тим, що 21.11.1998 року між позивачем та відповідачем булоь укладено шлюб, зареєстрований у Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1772. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з грудня 2008 року, спільне господарство не ведеться. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2012 року шлюб був розірваний. Від шлюбу є дитина, [PERSON], [INFO]. З 14 січня 2012 року позивач з дитиною проживає окремо від відповідача, відповідач проживає один у спільній квартирі та не йде на жодні компроміси щодо розміну або продажу житла у той час, коли позивач повинна постійно шукати кошти на утримання дитини. Відповідачу байдуже, як живе його дитина та чого потребує. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування кожні півроку. Дитина навчається у школі з поглибленим вивченням іноземних мов, що також потребує додаткових витрат. Культурний розвиток дитини, в тому числі шкільеі екскурсії, подорожі до музею, кіно, театр теж треба оплачувати. З квітня 2012 року відповідач за усною домовленістю виплачував на доньку по 500 грн. щомісяця, проте з січня 2015 року кошти не надає, за 2014 рік винен на дитину 200 грн. Отже з січня 2015 року і по цей час відповідач не цікавиться життям дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання у шкільному закладі, підготовку до самостійного життя, зокрема: не виявляє інтересу до неї, її здоров"я, виховання, потребам, розвитку, матеріального забезпечення, взагалі не забезпечує потреби дитини. Всі питання щодо виховання та забезпечення вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Зі слів відповідача, він не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб"єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити - що є тими істотними обставинами, які надають підстави визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Інших дітей, а також непрацездатних батьків відповідач не має, навпаки, має матеріально та фінансово забезпечену матір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що їй потрібно утримувати дитину, яка ходить до школи і на яку додатково витрачає кошти на лікарню, винаймає квартиру, договору немає. За усною домовленістю з відповідачем він платив по 500 грн. щомісяця потім припинив з січня 2015 року. За 2014 рік борг становить 200 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився платити 1000 грн. аліментів на утримання дитини. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, якій згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2012 року було розірвано (а.с.5-6). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і відповідач, як батько повинен утримувати неповнолітню дитину, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що [PERSON] не має регулярного доходу, є працездатною особою і працює за угодою, тому суд приходить до висновку, що обов'язок утримання дитини відповідач має здійснювати у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів судом враховується стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан дитини, а саме дохід матері [PERSON] та матеріальне становище [PERSON], відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань і визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в сумі 1000 грн. 00 коп.. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд застосовує негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надані докази, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів, але не могла їх одержувати у зв"язку з ухиленням відповідача від їх сплати, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів з січня 2015 року і стягнення боргу в сумі 200 грн. задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial