Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Також зазначив, що він є спадкоємцем після матері за законом, та крім нього інших спадкоємців не має. Оскільки земельна ділянка належала матері [PERSON] та його бабусі - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яке було прийнято у спадок, однак не оформлені належним чином правовстановлюючі документи та не зареєстрована у встановленому законом порядку, позивачу нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. На даний час позивач позбавлений можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті матері. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, з участі його представника - адвоката Бикової В.В. Представник позивача Бикова В.В., яка діє на підставі договору про надання послуг по наданню юридичної допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач дійсно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на будинок та земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] Нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом лише на житловий будинок [ADDRESS], а щодо земельної ділянки винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Для відновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду із позовом. Просила суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Іванченко Н.О., яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], а це є умовою для переходу право власності в порядку спадкування, тобто, фактично до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Вимогами ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторонам зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.04. 2015, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку. (а.с. 4,7) З Державного акту, виданого на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 18.03.1998 за № 87/15, слід, що земельна ділянка площею 0,0442 га, на якій розташований житловий будинок за адресою [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON]. (а.с. 8-9) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.30) Зі спадкової справи № 598/2000, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що її донька [PERSON] у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього побудовами подвір"я, розташованими на земельній ділянці міської Ради, а також внесків з належними до них відсотками в установі банку, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.13) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належного їй на праві власності житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок. Як вбачається зі спадкової справи № 210/2013, заведеної після смерті [PERSON], що померла [INFO], її син [PERSON] у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини та прийняв спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS], отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме лише на житловий будинок. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, як дитина спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER]. (а.с.41) Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Другої маріупольської державної нотаріальної контори Царьова І.В. від 17.04. 2015 року за № 460/02-31 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку. (а.с.5) Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем за життя було набуто право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, тому критично оцінює доводи представника відповідача про те, що спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, а тому спадкоємець також не набуває права власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], який є спадкоємцем за законом, після смерті матері не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved