Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

30 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її баба по лінії матері [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,66 умовних кадастрових гектар із земель САПТЗТ «Бобрицьке», розташовану на території Бобрицької сільської ради Білопільського району, що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила донька покійної [PERSON], мати позивача. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі на земельну ділянку, яку вона прийняла у спадщину, але не оформила після смерті [PERSON] Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері та оформила свої права на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) нотаріус їй відмовила у зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки він втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] [PERSON] замінено неналежного відповідача - Бобрицьку сільську раду Білопільського району Сумської області на належного відповідача - Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, голова селищної ради [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не з'явився, завідувач нотаріальної контори Ковальова Л.Б. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір'ю позивача [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та одруження (а. с. 7-8). Також судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно та майнові права. Як вбачається з витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Бобрицьке» на території Бобрицької сільської ради, на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року №239 [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] від 03 вересня 1996 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах у землях САПТЗТ «Бобрицьке». Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 37-40). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2017 року, встановлено факт родинних відносин про те, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір'ю [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] (а. с. 15-16). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Білопільського району від 09 червня 2017 року №3574, [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала разом з донькою [PERSON] в селі Бобрик Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої не посвідчувався, не змінювався та не відмінявся. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері шляхом проживання у спадковому будинку протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, зберігала сертифікат на земельну частку (пай) (а. с. 14). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12 грудня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], не заводилася (а. с. 43). Тобто судом встановлено, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном матері. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі на земельну частку (пай), яку вона прийняла у спадщину, але не оформила після смерті матері [PERSON] Спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена 19 квітня 2012 року за зверненням [PERSON] (а. с. 48-77). Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину за законом, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] належні останній на праві власності житловий будинок, земельні ділянки та грошові вклади (а. с. 73 з.с, 74). На даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай), яка належала її бабі та яку фактично успадкувала її матір, але у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був втрачений, вона позбавлена можливості зробити це в позасудовому порядку (а. с. 18-19). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ "Бобрицьке" розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved